Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

14.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати, що [PERSON], [INFO] втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що він має на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] З 2004 року остання не проживає у вказаному будинку, виїхала проживати в інше місце. Не зняття відповідача з реєстрації місця проживання позивача створює йому суттєві перешкоди для здійснення його прав, як власника житла, в тому числі оформлення субсидії. Тому за захистом свого права позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, прохає задовольнити позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Заперечень проти позову не надали. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.09.2004 року (а.с. 8). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 28.04.2004 року, інвентаризаційна справа №2751, реєстровий номер 20-2375, вбачається, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок та господарські будівлі, власником якого є [PERSON] (а.с.11-14). Як вбачається з довідки Новосанжарської селищної ради Полтавської області №1406/08-09 від 29.11.2017 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], а саме відповідач по справі (а.с.18). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.10.2017 року, складеного в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та депутата Новосанжарської селищної ради [PERSON], за адресою [ADDRESS] не проживає [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Outcome: approved