Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

14.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якому просить: - визнати протиправними дії ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо блокування розрахункових рахунків: /р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], які відкриті у ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON]. - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» усунути всі перешкоди щодо користування та розпорядження [PERSON], власними грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках та обслуговуються на розрахункових рахунках /р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], які відкриті у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» шляхом негайного розблокування зазначених карткових рахунків та надати [PERSON] можливість зняти грошові кошти. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що він є клієнтом АТ «КБ «ПриватБанк» на договірній основі та користується послугами банку, а саме: щодо відкриття поточних, вкладних (депозитних) та розрахункових рахунків у національній та іноземних валютах. У 2016 році, маючи намір зняти власні грошові кошти з розрахункових рахунків, відкритих у АТ «КБ «ПриватБанк» на його ім'я, позивачу стало відомо, що всі рахунки заблоковані. У зв'язку з чим, позивач неодноразово звертався до відповідача шляхом телефонного, електронного та поштового зв'язку із заявами про необхідність повідомити йому причини блокування вказаних рахунків. Проте, вказані заяви залишились не виконаними. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права у користуванні та розпорядженні належними йому на праві власності грошовими коштами. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом. Представник відповідача 24.04.2018 через канцелярію суду подав відзив на позов (а.с. 53-65), у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність доказів, підтверджуючих подання позивачем банку оформлених розрахункових рахунків про перерахування або видачу коштів, доказів, підтверджуючих відмову в перерахуванні коштів з рахунків, відкритих позивачем, а також доказів блокування відповідачем вказаних рахунків. Таким чином, вважає позов безпідставним та необгрунтованим. 16 червня 2017 року суддею Васильєвою Н.П відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 21 липня 2017 року (а.с. 21). На підставі повторного протоколу автоматичного розподілу від 29 вересня 2017 року справу передано для розгляду судді Москаленко К.О. (а.с. 33-36). На підставі повторного протоколу автоматичного розподілу від 29 травня 2018 року справу передано для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 72-75). Ухвалою від 31.05.2018 прийнято вказану цивільну справу до провадження. Ухвалою суду від 19.06.2018 зарито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив його задовольнити. Представник відповідача Хитрова Л.В. позов не визнала, посилаючись на викладене у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позові. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 07.06.2011 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» був укладений договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку у вигляді Анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок [NUMBER] та картковий рахунок р/р [NUMBER] у гривнях та зобов'язався виконувати функції з обслуговування банківського рахунку позивача (здійснювати зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) (а.с. 57). Крім того, позивачу [PERSON] в ПАТ «КБ «ПриватБанк» відкриті рахунки: - р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], строк дії у частини яких закінчився (а.с. 56). Даних щодо відкриття позивачу таких рахунків в АТ «КБ «ПриватБанк» р/р [NUMBER]р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER], р/р [NUMBER] суду не надані. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно зі ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про платіжні системи» ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Пунктом 1. 5 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи» визначено поняття розрахункового документа, а саме: розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (п. 1.30 ст. 1, ст. 22.1 Закону України «Про платіжні системи»). За правилами п. 22.3, 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи» розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (п. 22.9 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи»). Отже, обов'язок банку щодо перерахування конкретної грошової суми на конкретний розрахунковий рахунок виникає після подання клієнтом банку відповідного розрахункового документу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Разом із тим, позивач в обгрунтування своїх вимог, не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження блокування вказаних рахунків відповідачем, чи будь-яких інших обмежень у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, розміщених на вказаних рахунках, а також доказів, що підтверджують неможливість позивачу зняти з вказаних розрахункових рахунків власні кошти. Крім того, суду не надано доказів подання позивачем відповідачу відповідно до положень Закону України «Про платіжні системи» оформлених розрахункових документів про перерахування або видачу належних позивачу коштів. Інших даних та доказів, які б свідчили про відмову відповідача в перерахуванні позивачу коштів з вказаних розрахункових рахунків або їх видачу через касу банку матеріали справи не містять. Виходячи з викладеного, судом не встановлено і позивачем не доведено порушення прав позивача діями відповідача щодо здійснення відповідачем перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що розміщені на розрахункових рахунках, відкритих у ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім'я позивача. У зв'язку з цим, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed