Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПВП «Добробут СП» про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування шкоди, зокрема з врахуванням уточнених вимог просила стягнути на її користь 35 522,50коп. коштів внесених на будівництво квартири [ADDRESS], пеню в сумі 388 969,55грн. за несвоєчасне виконання зобов'язання, 11722,42 грн. три проценти річних, 44225,46 грн. інфляційних коштів та 15000грн. моральної шкоди. В обгрунтування вимог позивач посилалася на те, що 29.10.2002 року між Редакцією газети «Подільські вісті» та ПВП «Добробут СП» укладено договір дольової участі у будівництві квартир в будинку [ADDRESS]. Вартість будівництва була повністю оплочена замовником, проте відповідач, у визначені договором строки зобов'язання не виконав. 15.05.2003 року рішенням редколегії та профкому газети «Подільські вісті» №8 однокімнатна квартира [ADDRESS] надана працівнику редакції [PERSON]. 05.04.2005 року між [PERSON] та редакцією газети «Подільські вісті» укладено договір уступки дольової участі в будівництві житла, спірної квартири. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором, позивач позбавлена можливості отримати у володіння та користування майно, вартість якого оплачена відповідачу в повному об'ємі, протягом більше 10 років вона вимушена проживати за межами міста, оскільки житло на яке вона розраховувала досі не збудовано, ці обставини негативно відобразилися на її здоров'ї та призвели до моральних страждань. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], він же представник третьої особи, наполягають на задоволенні позову. Представник відповідача Захаркевич І.В. проти позову заперечив в повному об'ємі, оскільки відповідачем не визнається договір переуступки дольової участі у будівництві квартири, Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на даний вид правовідносин, моральна шкода позивачем не доведена, і відповідно і ніякі збитки не можуть бути стягнуті. Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.10.2002 року між Редакцією газети «Подільські вісті» та ПВП «Добробут СП» укладено договір дольової участі у будівництві трьох квартир в будинку [ADDRESS], зокрема і однокімнатної квартири №33 на четвертому поверсі, загальною площею46,49 кв.м.. Вартість будівництва вказаної квартири складає 35522,5 гривень та була повністю оплочена дольовиком станом на 31.01.2003 року. 15.05.2003 року рішенням редколегії та профкому газети «Подільські вісті» №8 однокімнатна квартира [ADDRESS] розподілена працівнику редакції [PERSON]. 05.04.2005 року між [PERSON] та редакцією газети «Подільські вісті» укладено договір уступки дольової участі в будівництві житла, спірної квартири. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.03.2014 року та Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20.05.2014 року в справі за позовом [PERSON] та ін. до ПВП «Добробут СП» про зобо'язання надати довідку про сплату вартості квартири, фактично встановлено, що договором уступки від 05.04.2005 року між [PERSON] та Редакцією газети «Подільські вісті» фактично було замінено кредитора у зобов'язані, а тому ця обставина не підлягає доказуванню. Станом на час звернення до суду з позовом Добробут СП свої зобов'язання за договором від 29.10.2002 року не виконав з власної вини, що визнається представником відповідача. Вказані обставини також підтверджуються: договором дольової участі у будівництві від 29.10.2002 року; копіями платіжних документів про сплату вартості квартири, які сторонами не оспорюються та додатково підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.03.2014 року та Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20.05.2014 року; довідкамиПВП «Добробут СП» від 04.02.2003 року та від 12.06.2014 року про повну оплату вартості будівництва; договором уступки дольової участі у будівництві від 05.04.2005 року; поясненнями сторін. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Чинним законодавством України безпосередньо не передбачено такого виду договору, як договір про дольову (пайову) участь, а тому при розробці та укладанні такого договору його сторони керуються ст. 6 Цивільного кодексу України, згідно з якою сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам, та ст. 627 ЦК України, яка вказує, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог діючого законодавства, за своїм змістом цей договір має ознаки інвестиційного. Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Зазначене свідчить про те, що підтвердженням права пайової участі у будівництві є виключно договір про таку участь і в цьому випадку правовідносини сторін базуються на умовах договору. В зв'язку з невиконанням визначених договором умов, зокрема закінчення будівництва в четвертому кварталі 2003 року (п.2.6 договору), за відсутності форс-мажорних обставин, визначених п.5 договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору. Стаття 653 ЦК України передбачає, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Збитками в даному випадку є сума коштів, сплочених на виконання договору- 35 522,50 грн. Статтями 526, 525 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, спалата неустойки. П 4.1 договору визначено, що сторони несуть відповідальність, згідно чинного законодавства України. Згідно ст.549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст.551 цього Кодексу предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.5ст.10Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Зі змісту договору від 29.10.2002 року вбачається, що ПВП «Добробут СП» фактично є виконавцем робіт, оскільки зобов'язалося, у визначені строки провести будівництво та технічний нагляд. З огляду на це, Закон «Про захист прав споживачів» розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами, а тому нарахуванням позивачем пені, в межах річного строку є обгрунтованим та підлягає задоволенню в сумі 388 969,55 грн., яка випливає з наступного: 35 522,50 грн.(вартість робіт)х3%=1 065,67грн. за кожен день. 1065,67х365 днів у році=388 969,55 грн. сума пені за один рік. Ч.2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов'язання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). З огляду на заначений аналіз, суд прийшов до висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо стягнення 3% річних в сумі 11 722,42 грн. та 44 225,46 грн. інфляційних коштів. Розрахунок 3%: Прострочення виконання зобов'язання обраховано позивачем за 11 років, з 01.01.2004 року по 01.01.2015 року, що дорівнює 4015 днів (11х365). 35 522,5х3:100х4015:365=11 722,42грн.-3% Розрахунок інфляційних коштів:112,3% 2004 рік х 110,3% 2005 рік х 111,6% 2006 рік х 116,6% 2007 рік х 122,3% 2008 рік х 112,3% 2009 рік х109,1% 2010 рік х 104,6% 2011 рік х 99,8% 2012 рік х 100,5 2013рік х 124,9% 2014 рік/100 = 3,163% за 11 років 3,163%х35522,5грн.=112 357,66-35522,5=76 835,16 грн.інфляційні кошти. З огляду на заявлені позовні вимоги, до стягнення підлягає сума 44 225,46 грн., в межах заявленого позову. Ст.1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що протягом більш ніж 10 років позивач сподівалася на отримання власного житла, весь цей період вимушена була застосовувати додаткові заходи для організації свого життя, доїжджаючи до міста з іншого населеного пункту, жодних пояснень щодо причин невиконання зобов'язань не отримала, суд дійшов висновку про заподіяння їй моральної шкоди в сумі 5000 грн. Судові витрати по справі складаються з судового збору 3654 грн. та відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: partial