Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

12 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому зазначила, що з 7 березня 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року проживають з відповідачем окремо. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, медичного лікування. Відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. Вважає, що щомісячне утримання дитини в розмірі 14000 грн. забезпечить належний рівень життя. За цих підстав, з урахування уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 березня 2014 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утримані. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статтею 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Приймаючи до уваги, що позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, з урахуванням з`ясованого судом матеріального стану сторін та всіх інших обставин, передбачених статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема віку відповідача (62 роки), суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, який буде необхідним і достатнім для забезпечення розвитку дитини та підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, починаючи стягнення з 12 жовтня 2020 року (дня пред`явлення позову до суду) до досягнення дитиною повноліття. Підстав для стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі суд не вбачає, оскільки доводи позивача про наявність у відповідача відповідних доходів та майна належними доказами не підтверджені. Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд відзначає, що відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тож у разі понесення додаткових витрат позивач вправі ставити питання щодо стягнення таких витрат з відповідача окремо від стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно зі ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивач надала суду копію договору про надання правової допомоги від 10 жовтня 2020 року, укладеного з адвокатом Ільєнко Юрієм Васильовичем, копію акта виконаних робіт від 10.10.2020 року, довідку-розрахунок наданої правової допомоги (юридичних послуг), а також квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1020 від 10.10.2020 року на суму 9000 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, надані адвокатом послуги включають: аналіз документів, усні консультації з приводу стягнення аліментів 2 год. х 1500 грн. = 3000 грн.; складення та подання до суду процесуальних документів, зокрема позовної заяви 2 год. х 1500 грн.; представництво інтересів клієнта в суді - 2 год. х 1500 грн., а всього 9000 грн. Суд бере до уваги, що адвокат безпосередньо не приймав участі у судових засіданнях. Отже, враховуючи рівень складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг та час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені на суму 6000 грн. Таким чином, оскільки позов задоволено частково, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2571 грн. 60 коп. (42,86%). Крім того, згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 360 грн. 37 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial