Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу [PERSON] про визнання виконавчого напису № 2170 від 08.05.2015 року нотаріуса Дніпропетровського міського округу [PERSON] про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № б/н від 02.09.2008 року в сумі 32 768,72 грн., що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2015 року їй стало відомо з постанови про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Гребінківського районного управління юстиції № 48001916 від 03.07.2015 року за виконавчим написом №2170 від 08.05.2015 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу [PERSON] по зверненню стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №б/н від 02.09.2008 року в сумі 32 768,72 грн. На момент здійснення виконавчого напису № 2170 від 08.05.2015 року приватним нотаріусом, в Арбузинському районному суді Миколаївської області вже було відкрито провадження у справі за №476/562/15-ц від 27.03.2015 року за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] та [PERSON]. Про що вона дізналась з повістки про виклик до Арбузинського районного суду від 30.05.2015 року №2329/15. Позивач вважає, що при вчиненні нотаріального напису нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості у нотаріуса були відсутні, відповідні вимоги їй нотаріусом не направлялись, сума заборгованості розрахована не вірно, тому просить суд визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач, відповідач та третя особа не зявились, подали заяви, у якій просять розглядати справу без їх участі. Третя особа надіслала заперечення, в якому вказує, що виконавчий напис вчинено відповідно до вимог чинного законодавства, при цьому підтвердила, що представник відповідача при зверненні за вчинення виконавчого напису повідомив її про звернення до суду про стягнення відповідно заборгованості. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п. п. 1, 2 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України № 296/5 1 від 22.02.2012 року … нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Відповідно до п. п. 2.1.- 2.3., 3.1. глави 16 вказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. П. 2 вказаного Переліку встановлює, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями нотаріусу подаються; а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що вимога про те, що виконавчий напис має бути вчинений якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, було дотримано. Як вбачається із копії судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 17.06.2010 р. по справі № 2н-209/2010 /а.с. 14/, ухвали про виправлення описки у вказаному судовому наказі від 30.10.2015 року по справі № 2н-209/2010, судом було вирішено стягнути із позивача на користь відповідача заборгованість за тим же договором, що й було вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Як зазначає позивач у своїй позовній заяві на підставі вказаного судового наказу було відкрито виконавче провадження, в межах якого позивач здійснювала погашення відповідної заборгованості, що підтверджується копіями платіжних доручень /а.с. 20-35/, а також згідно її заяви за місцем роботи утримувались та перераховувались на погашення вказаної заборгованості з липня 2013 року по травень 2015 року кошти, що підтверджується довідкою відділу культури та архівної справи Гребінківської районної державної адміністрації № 20 від 09.06.2015 року /а.с. 11/. При цьому останнє відрахування було здійснено у травні 2015 року. Таким чином, строк виникнення права вимоги потрібно рахувати із вказаної дати, зважаючи на положення ч. 1 ст. 264 ЦК України, згідно яких перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається із копії оскаржуваного виконавчого напису, виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, заяви стягувача /а.с. 84-85, 91-93/ стягнення по виконавчому напису проводилось з 02.09.2008 року по 28.02.2015 року. Нотаріус вчинила оскаржуваний виконавчий напис 08.05.2015 р. Таким чином, вимога про те, що виконавчий напис має бути вчинений якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, було дотримано. Крім того, з огляду на вищевикладені положення чинного законодавства, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис, якщо стягувачем подані наступні документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; в) заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо; На вимогу суду за клопотанням позивачу нотаріусом було надано копії документів, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис /а.с. 111/, з яких вбачається, що стягувачем вищевказані документи нотаріусу були надані. Натомість нотаріус в порушення п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України № 296/5 1 від 22.02.2012 року вчинила виконавчий напис до спливу тридцяти днів з моменту надісланих стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Адже повідомлення було надіслане 05.05.2015 року, що підтверджується відміткою відділення звязку на описі цінного листа та квитанції /а.с. 86, 87/, а виконавчий напис вчинено 08.05.2015 року. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений за відсутності всього пакету документів, що могли б підтверджувати безспірність заборгованості. Крім того, згідно правової позиції ВСУ, висловленої у постанові від 04.03.2015 року по справі № 6-27цс15, у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-141цс14, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Нотаріус у своєму запереченні на позов визнала, що відповідач при зверненні за вчиненням виконавчого напису повідомив їй про звернення до суду для стягнення боргу у примусовому порядку /а.с 82/. Наявність спору в суді з приводу заборгованості, щодо якої було вчинено виконавчий напис, підтверджується також копією позовної заяви відповідача, судової повістки Арбузинського районного суду Миколаївської області по справі № 467/562/15-ц /а.с. 17-19/, а також листом від голови Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.11.2015 року за № 9504/15 про те, що станом на 08.05.2015 року у їх суді перебувала на розгляді справа № 467/562/15-ц за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. А отже нотаріусу було відомо про наявність спору, який був на розгляді у суді на дату вчинення виконавчого напису і таким чином, вчинення виконавчого напису здійснювалось щодо спірної заборгованості, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Водночас, як вбачається із копії судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 17.06.2010 р. по справі № 2н-209/2010 /а.с. 14/, ухвали про виправлення описки у вказаному судовому наказі від 30.10.2015 року по справі № 2н-209/2010, судом було вирішено стягнути із позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором за період, який охоплює і період, вказаний у оскаржуваному виконавчому написі. З огляду на вказане, суд вважає, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості, період нарахування якої охоплює і період, вказаний у виконавчому написі нотаріуса, свідчить про недоведеність безспірності заборгованості, на погашення якої вчинено виконавчий напис. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус вчинив вищевказану нотаріальну дію на підставі поданих їй документів, що не підтверджували безспірність заборгованості позивача. З огляду на викладене, на підставі ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, п. п. 1, 2 глави 7, п. п. 2.1.- 2.3., 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України № 296/5 1 від 22.02.2012 року, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, з урахуванням правових позицій ВСУ у справі № 6-160цс14 постанова від 19.11.2014 р., по справі № 6-116цс13 постанова від 06.11.2013 р., по справі № 6-27цс15 постанова від 04.03.2015 року, у справі № 6-141цс14 постанова від 11.03.2015 року,

Outcome: approved