overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що вони знаходяться в шлюбних відносинах з 30 липня 1994 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №186. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачкою, вказуючи, що з сімейне життя не склалося, вони мають різні погляди на життя. Майновий спір мають, але він буде вирішений в іншому провадженні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки не вирішено питання стосовно майнового спору подружжя. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що 30 липня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис №186 (а.с.13). Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що між сторонами шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися, а збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 12 квітня 2013 року; шлюб зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 125. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з грудня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з грудня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 19) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 14 травня 2009 року; шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 234. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в квітні 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] зазначив, що не згоден на розірвання шлюбу. По закінченню строку на примирення, який суд надавав сторонам, в судове засідання не з`явився. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 14 травня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 234 (л.с. 8). Від даного шлюбу дітей не мають. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися в квітні 2014 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін; незважаючи на те, що суд давав можливість сторонам зберегти сім'ю, надавав час для примирення, позитивних результатів для збереження сім'ї це не надало, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його прибутку щомісячно, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що в період шлюбу із відповідачем у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Зазначає, що на даний час вони із відповідачем проживають окремо, донька [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає їй в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки вже більше шести місяців, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24 травня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON], яка проживає з матір»ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб сторін, свідоцтвом про народження їх доньки [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, зі слів позивачки інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 06 жовтня 2012 року у відділі РАЦС Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис №297. Від спільного шлюбу в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та розбіжність у поглядах на шлюб та сім'ю. На її неодноразові прохання змінити своє ставлення до неї і до сім'ї чоловік не реагує. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб та його копію (а.с.4-5), копію свідоцтва про народження (а.с.6), копію паспорта позивача (а.с.7), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту того, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування даної заяви посилалась на те, що 25 березня 1977 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, в якому були народженні зазначені діти. Проте, у зв'язку з тим, що її чоловік не був обізнаний про залишення його дружною дошлюбного прізвища «[PERSON]», при реєстрації народження дітей прізвище їхньої матері він зазначив «[PERSON]» (а. с. 3-5). [PERSON] надала суду заяву про розгляд даної справи окремого провадження без її участі, в заяві також просила суд задовольнити її вимоги. Заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності (а. с. 19). Суд, вивчивши матеріали даної справи окремого провадження, приходить до висновку щодо задоволення даної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що Відділом РАЦС м. Єреван 25 березня 1977 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією паспорту, виданого на ім'я [PERSON], наявною в матеріалах справи (а. с. 13 на звороті). З копій свідоцтв про народження дітей з перекладом українською мовою вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7, 9, 11). Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши усі докази, які було досліджено судом у ході судового засідання в їх сукупності, наявні в матеріалах справи документи, які встановлюють, що заявниця є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], суд вважає за можливе задовольнити дану заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем уклали шлюб 10 жовтня 2009 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Вказує, що відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 2), копію свідоцтва про шлюб (а.с. 3), довідку про склад сім'ї (а.с. 4), довідку про доходи [PERSON] (а.с. 5), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до його повноліття. Позивач [PERSON] підтримує свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина визнає, вказує на те, що він добровільно надає матеріальну допомогу дитині. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений позивачем, визнаний відповідачем. Це визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою. У позові пояснила, що 26 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, працездатний, утриманців не має. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без своєї участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без своєї участі суду не надавав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року (а.с3), шлюб на момент подання позову не розірваний. Від цього шлюбу у сторін є дитина - донька, [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка знаходиться на утриманні позивачки. Між сторонами не укладено добровільної угоди про матеріальне утримання неповнолітньої дитини, Відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, який знаходиться в [ADDRESS]. Позов обгрунтований тим, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], який 18 квітня 2000 року посвідчив заповіт, відповідно до якого заповів усе своє майно [PERSON] Після смерті батька позивачка подала до нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини не подавали. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не може у зв'язку з тим, що відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок та не було проведено державної реєстрації права власності на будинок. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила задовольнити і судові витрати з відповідачів не відшкодовувати. Представник відповідача сільський голова с.Водотиї Селюченко І.В. подав до суду повідомлення про можливість розгляду справи без представника Водотиївської сільської ради і визнання позову. Віідповідачі [PERSON], [PERSON] надіслали до суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності і визнання ними позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доданими до позовної заяви копіями аркушів паспорта [PERSON], копією заповіту, копією технічного паспорта, довідками КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації», копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією постанови приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу [PERSON], копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідкою Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області підтверджуються викладені в позовній обставини. Вказаним фактичним обставинам відповідають правовідносини у сфері набуття права власності внаслідок спадкування за заповітом, які врегульовані ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1269 ЦК України, згідно з якими позивачка як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, має право на спадщину після смерті [PERSON], якому на час смерті належало право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Суд вважає, що може бути ухвалено рішення про задоволення позову в порядку, передбаченому ч.4 ст.174 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали позов повністю і визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Судові витрати по оплаті судового збору сплачені позивачкою і вона не бажає їх відшкодування з відповідачів.

Outcome: approved