Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

13 лютого 2018 року Служба у справах дітей Деражнянської райдержадміністрації Хмельницької області звернулася в суд в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно вказаної дитини та стягнення аліментів на дитину на користь органу опіки та піклування. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання її малолітнього сина [PERSON], [INFO], не здійснює належного догляду за ним, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Так, за заявою відповідачки з 17 листопада 2016 року [PERSON] знаходиться у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка», проте відповідачка за весь час його перебування там не відвідує його, не цікавиться його розвитком та станом здоров'я, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Малолітній [PERSON] знаходиться на обліку в Службі у справах дітей як такий, що опинився в складних життєвих обставинах та проживає у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, а термін його перебування у спеціалізованому будинку дитини закінчився, тому позивач просив ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав відносно її сина та стягнути з неї аліменти на користь органу опіки та піклування в розмірі 746 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні представник служби в справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області підтримала позовні вимоги, наполягаючи на позбавленні відповідачки батьківських прав, вказуючи, що це відповідатиме інтересам дитини та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, згідно з яким визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Представник Клопотівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Пояснень щодо позову він не надав. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином та неодноразово викликалася в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки вона суд не повідомила. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 цього Кодексу батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Клопотівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. При цьому, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відповідачка є одинокою матір'ю щодо [PERSON], оскільки відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що з 17 листопада 2016 року [PERSON] знаходиться у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка», куди він поміщений на підставі заяви відповідачки від 12 листопада 2016 року у зв'язку з важкими матеріально-побутовими умовами проживання сім'ї та згідно висновку органу опіки та піклування. Із письмового повідомлення вказаного закладу №670 від 08 серпня 2017 року вбачається, що за весь час виховання [PERSON] у закладі відповідачка його не провідувала, не цікавилася його розвитком та станом здоров'я, матеріальної допомоги на його утримання не надавала, не цікавилася ним в телефонному режимі. Термін виховання малолітнього [PERSON] у закладі закінчується, а тому адміністрацією закладу було прийняте рішення про необхідність вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] Довідкою Вороновицької об'єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області №02-23/705 від 08 вересня 2017 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] але за вказаною адресою не проживає. Відповідно до довідки Клопотівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області №279 від 07 грудня 2017 року [PERSON] на території вказаної сільської ради не зареєстрована та не проживає. Згідно з довідкою Стодулецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області №79 від 20 лютого 2018 року, виданої на підставі записів у погосподарській книзі №3, [PERSON] була зареєстрованою за адресою [ADDRESS], проте знята з реєстрації у зв'язку з навчанням та місце її знаходження є невідомим. Наведені обставини свідчать про те, що відомості щодо місця проживання відповідачки [PERSON] є невідомими, у зв'язку з чим орган опіки та піклування позбавлений можливості здійснити обстеження умов її проживання. Разом із цим, висновком органу опіки та піклування №49/26-11-36/18 від 05 січня 2018 року підтверджується, що малолітній [PERSON], [INFO], з 2016 року перебуває на обліку в Службі у справах дітей Деражнянської райдержадміністрації Хмельницької області, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах та проживає у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, та вихованням якого його мати [PERSON], яка є одинокою матір'ю щодо дитини, не займається. На території Клопотівецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, яка є останнім відомим місцем проживання [PERSON], вона протягом тривалого часу не проживає, а за місцем її реєстрації в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області вона не проживає. Висновком органу опіки та піклування також підтверджується, що з 17 листопада 2016 року [PERSON], на підставі письмової заяви [PERSON] та висновку органу опіки та піклування, знаходиться у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка», проте відповідачка за весь час його перебування там не відвідує його, не цікавиться його розвитком та станом здоров'я, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Термін перебування [PERSON] у спеціалізованому будинку дитини закінчився, тому адміністрація закладу звернулася до органу опіки та піклування для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] Таким чином, зазначеним вище висновком, підтриманим представником Служби у справах дітей та іншими наданими представником позивача беззаперечними, переконливими та об'єктивними доказами повністю підтверджується доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] При цьому, судом враховується, що відповідачка, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з'явилася та будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення наведених в обґрунтування позову обставин не надала. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню її сина [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний і духовний розвиток, у зв'язку з чим позбавлення її батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. У відповідності до частин другої-третьої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу вказаної статті вбачається, що аліменти можуть бути присуджені судом у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене, суд вважає невірно сформульованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 746 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такі вимоги фактично є взаємовиключними та не ґрунтуються на нормах Закону. Разом із цим, судом приймається до уваги те, що відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27лютого 1991 року, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки аліментів на дитину на користь органу опіки та піклування. При визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, беруться до уваги наведені позивачем в обґрунтування позову доводи щодо спроможності відповідачки виплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки такі доводи відповідачкою не спростовані, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Отже, приймаючи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини щодо здоров'я та матеріального становища відповідачки [PERSON], а також беручи до уваги вищевказані положення Сімейного кодексу України, суд вважає вірним стягнути з відповідачки на користь органу опіки та піклування аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. - вимога немайнового характеру та 704,80 грн. - вимога майнового характеру). На підставі викладеного та

Outcome: partial