Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Радехівського РУЮ Львівської області 19.08.2010 року. [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Радехівського РУЮ Львівської області 10.07.2001 року. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Куликівською сільською радою Радехівського району Львівській області 12.10.1960 року та свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим Жуківським райбюро ЗАГС Брянської області 31.10.1981 року. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця, [PERSON] становить: земельна ділянка, площею 1,2571 га, яка складається із двох земельних ділянок, площею 1,0565 га та площею 0,2006 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Куликівської сільської ради, Радехівського району, Львівської області та належали спадкодавцю, [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії І -ЛВ № 071709 , виданого 02.04.2001 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області, на підставі рішення XIII сесїї III демократичного скликання Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29.03.2001 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №14591 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належав спадкодавцю, [PERSON] , згідно Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, що видане 26.03.1990 року на підставі рішення Радехівського райвиконкому [NUMBER] від 23.03.1990 року і записано в реєстрову книгу за №39. За життя спадкодавець [PERSON] зробила розпорядженням своїм майном, склавши заповіт, що посвідчений 03.09.1996 року секретарем виконкому Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, житловий будинок та земельну ділянку заповіла [PERSON] . Однак, спадкоємець по заповіту не скористався, у визначений законодавством строк, правом на прийняття спадщини, за оформленням свідоцтва на право на спадкове майно не звертався, фактично спадщину не прийняв та не вступив у володіння та управління спадковим майном. Фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном та маючи намір оформити свої права на спадкове майно вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній належні правовстановлюючі документи на право власності на земельну ділянку, та житловий будинок, що належали спадкодавцю та рекомендовано звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Відсутність у неї, належним чином оформлених правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію її майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Станом на сьогоднішній день вона вимушена звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] . Таким чином, просить визнати за нею право власності на вказані земельну ділянку та житловий будинок в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.2-4). 20 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.46). Представник позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити (а.с.74). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Однак подала суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задоволити та розглядати справу без її участі (а.с.35,73). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Однак подала суду заяву, відповідно до якої не заперечує щодо заявлених позовних вимог, просить їх задоволити та розглядати справу без її участі (а.с.57). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (71-72). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Радехівського РУЮ Львівської області 19.08.2010 року (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Радехівського РУЮ Львівської області 10.07.2001 року (а.с.16). Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Куликівською сільською радою Радехівського району Львівській області 12.10.1960 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим Жуківським райбюро ЗАГС Брянської області 31.10.1981 року (а.с.6-7). Після смерті спадкодавця залишилося, спадкове майно, зокрема земельна ділянка, площею 1,2571 га, яка складається із двох земельних ділянок, площею 1,0565 га та площею 0,2006 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали спадкодавцю, [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії І -ЛВ № 071709 , виданого 02.04.2001 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області, на підставі рішення XIII сесїї III демократичного скликання Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 29.03.2001 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №14591 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належав спадкодавцю, [PERSON] , згідно Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, що видане 26.03.1990 року на підставі рішення Радехівського райвиконкому [NUMBER] від 23.03.1990 року і записано в реєстрову книгу за №39 (а.с.9, 17-17 зворот). Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого Червоноградським БТІ 05.09.2017 року, інвентаризаційна справа №15279, вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.10-14). Відповідно до довідки Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 23.08.2017 року №272, [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку в [ADDRESS] . [PERSON] , 1960 року народження, проживала разом із померлою без реєстрації місця проживання (а.с.8). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved