Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

13.06.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19.04.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-28013-190413. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 ч.1 вищевказаного Договору, Позивач відкриває Відповідачеві картковий рахунок № 26252908359504 у національній валюті України - гривні. Згідно п. 2.3 Частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 37600,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 Договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невідємною частиною договору. Згідно п. 2.1. ч. 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. ч. 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. Частини 3 Договору, Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у AT «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. ч. 3 Договору, був встановлений ліміт кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Позивач виконав взяті на себе зобовязання, відкривши відповідачу відповідний картковий рахунок в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 37 600,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 17.05.2017 р. не виконує належним чином зобовязання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 51 308,71 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 40 906,62 грн.; заборгованість за відсотками: 10 402,09 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Вказану заборгованість представник ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з Відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 1 600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві зазначив про розгляд справи без його участі, підтримав позов повністю з підстав, зазначених у заяві та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд, у відповідності до ст.174 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами склалися цивільні правовідносини із зобовязань по кредитному договору, а саме 19.04.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-28013-190413 та відповідачеві відкрито картковий рахунок № 26252908359504 у національній валюті України гривні та встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі 37 600,00 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 17.05.2017 р. не виконує належним чином зобовязання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 51 308,71 грн. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України,\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 51 308,71 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved