Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

13.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів,\~ остаточно уточнивши свої позовні вимоги просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 203 розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 3000 грн., починаючи з дня звернення до суду та до досягнення донькою повноліття, тобто до 29 квітня 20130 року, вказуючи, що 25 лютого 2016 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 203. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з квітня 2018 року, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли. Разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона і вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не відома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи, відповідно до наданої заяви. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 14 серпня 2018 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 203.\~ /л.с. 8/ Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. /л.с. 9-10/ Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з квітня 2018 року, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ Як вказує позивач у своїй позовній заяві, вони з відповідачем проживають окремо один від одного, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та весь тягар утримання доньки ліг на неї. У відповідності до довідки про склад сім'ї № 153 від 10 квітня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, склад сім'ї [PERSON], [INFO], складає: донька [PERSON], [INFO] та знаходиться на утриманні матері. /л.с. 10/ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що\~ ст. 180 СК України\~ покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 13.04.2018 року та до повноліття [PERSON], [INFO], тобто до 28 квітня 2030 року, оскільки позивач не надала до суду доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у визначеному неї розмірі 3000 грн., щомісячно, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В звязку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 184 ч. 2 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved