Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

13.10.2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. В обгрунтування заяви зазначила, що з 1990 року по 2015 роки вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] і проживала з ним однією сімєю за адресою: Маріуполь, вул. Лавицького, 17-25. Вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, дбали друг за другом. У 2000 році її чоловік захворів та потребував постійного догляду та лікування, яким вона його оточувала. 04.03.2015 року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді гаражу № р-46, розташованого у м. Маріуполі по вул. Краснофлотській, автомобіля ВАЗ 2006 року випуску та ощадної книжки. Після смерті її чоловіка вона звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було розяснено, що видати їй свідоцтво про право на спадщину не можливо, так як вона не є спадкоємцем за законом та одночасно було розяснено право звернутися до суду з заявою про встановлення факту, який підтверджує проживання чоловіка та жінки без шлюбу. Спадкова справи після смерті [PERSON] нотаріусом не відкривалася. Таким чином, у неї виникла необхідність для встановлення факту проживання однією сім'єю, оскільки відсутність свідоцтва про шлюб створює перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Просить встановити факт сумісного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а саме [PERSON], померлого 04.03.2015 року та [PERSON], з 1990 року по день його смерті 04.03.2015 року. Заявниця [PERSON], у судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що [PERSON] був її чоловіком, з яким вони не були офіційно одружені, але мешкали разом з 1990 року, він розлучився у 1978-1979 роках. Вона його доглядала та поховала за власний кошт, тому просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її батько[PERSON] перебував у офіційному шлюбі, розлучився, почав мешкати з її матірю однією сімєю до 1980-1981 років, потім вони розійшлися і батько почав мешкати зі своєю матірю. Більше 10 років батько мешкав із заявницею по вулиці Лавицького, як з дружиною, однією сімєю, виховував її синів. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її батько[PERSON] з її матірю не мешкав, приїжджав у гості. В перший раз вона побачила заявницю при похованні батька, але знала що вони мешкали однією сімєю зі свого дитинства, з 1980 років. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з заявницею вона товаришує з 1977 року. Зацікавлені особи, це доньки померлого, який при житті мешкав з [PERSON] по вулиці Лавицького 17, з її синами, однією сімєю. Вони ходили у гості один до одного, проводили свята. [PERSON] дбала про[PERSON], піклувалася, жили спільно біля 15-20 років та заявниця його поховала. Згідно пояснень допитаного судом свідка [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] подруга її сестри. Зацікавлені особи доньки він попереднього шлюбу [PERSON], який мешкав з заявницею однією сімєю біля 30 років, вів спільне господарство, виховував синів, ходили спільно в гості, на свята. Суд, вислухавши заявницю, зацікавлених осіб, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього\~Кодексу\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом із тим згідно зі\~ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74\~СК України\~слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. За приписами ч. 2\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~передбачено, що при застосуванні\~ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серія І-НО № 900224, виданого 05.03.2015 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 04.03.2015 року, актовий запис № 219 (а.с. 8). Відповідно до довідки про причину смерті № 6 від 05.03.2015 року, виданої Комунальним закладом міська лікарня № 9, [PERSON], [INFO], помер 04.03.2015 року (а.с. 7). Як вбачається з квитанцій № 183, № 184 від 05.03.2015 року та чеків № 21, № 80 від 05.03.2015 року [PERSON] організовувала та сплачувала послуги, повязані з похованням [PERSON] (а.с. 10). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45508948 виданої 21.10.2016 року Другою маріупольською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] інформація у спадковому реєстрі відсутня (а.с. 17). Таким чином, судом достовірно встановлено, що з 1990р. по\~\~день смерті 04.03.2015 року,\~\~[PERSON] та [PERSON] сумісно проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у [ADDRESS]., вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, мали добрі стосунки.

Outcome: approved