Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що в липні 1993 року [PERSON] на склад сім'ї з чотирьох осіб, була надана у користування окрема, що належить військовому відомству, трикімнатна квартира [ADDRESS], в яку він та члени його сім'ї вселились. Відповідач фактично протягом п'яти останніх років в спірній квартирі не проживає, а члени його родини знялись із реєстраційного обліку у зв'язку зі зміною місця проживання. Відповідач має заборгованість за квартплатою та комунальними послугами станом на 01 червня 2017 року у розмірі 5 809,92 грн., будь-яких заяв від позивача щодо продовження строку його відсутності у зазначеній квартирі не надходило. У зв'язку з чим позивач просить визнати [PERSON], 1959 року народження, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого з урахуванням згоди позивачів відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 Житлового Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до ордеру Міністерства оборони України № 449 від 12 липня 1993 року, наданого суду в копії, виданого начальником квартирно-експлуатаційної частини району, [PERSON] разом із дружиною - [PERSON], [INFO], доньці [PERSON], [INFO] та доньці [PERSON], [INFO], передано у користування квартиру, яка складається з 3 кімнат, житловою площею 43,67 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2). Відповідно до довідки Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району Дніпропетровської області № 524 від 06 липня 2017 про склад сім'ї, за вищезазначеною адресою зареєстрований: [PERSON], 1959 року народження (а.с. 3). Згідно акту перевірки квартири, складеного комісією в складі головного інженера БУ № 1 [PERSON], техніків [PERSON], [PERSON], бухгалтера [PERSON], паспортиста [PERSON], в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], однак останній у квартирі не проживає та місце його перебування невідоме. Заборгованість [PERSON] зі сплати житлово-комунальних послуг станом на 01 червня 2017 року становить 5 809,92 грн. (а.с. 5). Встановлено, що відповідач без поважних причин більше 6 місяців не проживає в квартирі [ADDRESS], але з реєстрації не знявся. Таким чином, вимоги позивача стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved