Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

13 листопада 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач із вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Іншими співвласниками житлового приміщення є [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», свідоцтвом про право власності на житло та витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно. На сьогоднішній день у квартирі зареєстровано 06 осіб, однією з яких є відповідач по даній справі. Право користування квартирою відповідач набула у 2006 році, як член сім'ї [PERSON], як одного із співвласників квартири. У шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. За час проживання сім'єю вони мешкали в окремій кімнаті. Таким чином право проживання у квартирі у відповідача виникло на підставі усного договору із співвласниками квартири. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] у листопаді 2010 року було розірвано, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду від 23 листопада 2010 року, яке 05 грудня 2010 року набуло законної сили. Відповідач без поважних причин за власним бажанням ще до офіційного розірвання шлюбу із [PERSON] припинила мешкати у даному житловому приміщенні. Вона, та інші співвласники своїми діями не заважали відповідачу мешкати у квартирі та не змушували її залишати житлове приміщення. Разом із тим малолітня донька відповідача та її сина і співвласника квартири [PERSON], за домовленістю між ними, залишилася проживати у квартирі і після їх розлучення. Вказані обставини підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, складеного сусідами малолітня [PERSON] постійно проживає у вищевказаній квартирі. Крім того, іншим доказом фактичного проживання [PERSON] у квартирі є довідка, надана КЗШ №15 про її навчання у школі. Відсутність відповідача за місцем її реєстрації підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, складеного сусідами за її місцем проживання (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, відповідач із квітня 2010 року у квартирі не проживає. Таким чином, відповідач на протязі вже тривалого часу не пооживає у квартирі. Натомість враховуючи, що відповідач зареєстрована у квартирі, а нарахування комунальних платежів здійснюється за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, на неї нараховуються усі комунальні платежі, які вона вимушена сплачувати, що ставить її у скрутне майнове становище та перешкоджає їй у повній мірі здійснювати право власності. Будь яких домовленостей між відповідачем та співвласниками квартири щодо строку відсутності відповідача у квартирі, який перевищував би встановлений законом і при цьому збереження за нею права користування квартирою, - не існує. На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS], визнавши відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти відповідача із реєстраційного обліку місця проживання за адресою [ADDRESS]. Позивач до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її інтереси представляє представник за довіреністю, яка надала пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Треті особи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, які до зали суду не з'явилися, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до положень ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним. Відповідно до ст.107 ч.2 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При таких обставинах вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Як встановлено при дослідженні письмових матеріалів справи, позивачеві [PERSON] (а.с.6) на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Іншими співвласниками житлового приміщення є [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с.8), свідоцтвом про право власності на житло (а.с.11) та витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.12). На сьогоднішній день у квартирі зареєстровано 06 осіб, однією з яких є відповідач по даній справі (а.с.16). Право користування квартирою відповідач набула у 2006 році, як член сім'ї [PERSON], як одного із співвласників квартири. У шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). Таким чином право проживання у квартирі у відповідача виникло на підставі усного договору із співвласниками квартири. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] у листопаді 2010 року було розірвано, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду від 23 листопада 2010 року, яке 05 грудня 2010 року набуло законної сили (а.с.14). Малолітня донька відповідача та сина позивача і співвласник квартири [PERSON], за домовленістю між батьками, залишилася проживати у квартирі і після їх розлучення. Вказані обставини підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, складеного сусідами малолітня [PERSON] постійно проживає у вищевказаній квартирі (а.с.9). Крім того, іншим доказом фактичного проживання [PERSON] у квартирі є довідка, надана КЗШ №15 про її навчання у школі (а.с.15). Відсутність відповідача за місцем її реєстрації підтверджуються актом від 03 жовтня 2014 року, складеного сусідами за її місцем проживання (квартири №19, 25, 26) та завіреним майстром дільниці №3 КП ЖЕО №8. Згідно даного акту, відповідач із квітня 2010 року у квартирі не проживає (а.с.10). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач на протязі вже тривалого часу не пооживає у вищезазначеній квартирі, а нарахування комунальних платежів здійснюється за кількістю зареєстрованих у квартирі осіб, на неї нараховуються усі комунальні платежі, які позивач вимушена сплачувати, що ставить її у скрутне майнове становище та перешкоджає їй у повній мірі здійснювати право власності, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 121,80 грн.

Outcome: approved