Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

14 травня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розділ майна подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що з 15.01.1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 15.09.2014 року шлюб було розірвано. У період шлюбу ними на імя відповідача було придбане нежиле приміщення загальною площею 1319,3 кв.м., розташоване по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі. Таким чином, зазначене приміщення є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. 28.07.2011 року між позивачкою та ПАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № ВІ 12729. У якості виконання боргових зобовязань по вказаному кредитному договору між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» 28.07.2011 року укладений договір іпотеки, відповідно до якого банку в іпотеку передане нежиле приміщення по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі. Оскільки частки подружжя при поділі майна є рівними, їй належить право власності на 1/2 часину нежилого приміщення. Відповідач відмовляється у добровільному порядку визнавати за нею це право. Просила розподілити спільне майно подружжя та визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину нежилого приміщення, розташованого по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі за кожним. У ході судового розгляду позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати нежиле приміщення, розташоване по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі обєктом спільного сумісного майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного приміщення. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності в присутності її представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її присутності, та про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просив у позові відмовити. Представник третьої особи ПАТ «Універсал-Банк» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15.01.1994 року між сторонами був укладений шлюб. (а.с. 14). 14.03.1997 року в них народився син [PERSON], а 01.12.2003 року син [PERSON]. 15.09.2014 року рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу сторонами було придбане нежиле приміщення №28 по вул. Левченка в м. Маріуполі, що складало 3/20 частини хлібозаводу №3 ВАТ «Маріупольській хлібокомбінат». Договір купівліпродажу було укладено 13.07.2007 року та посвідчено нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за № 2311, власником приміщення за договором є відповідач [PERSON] Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 27.05.2010 року відповідачу [PERSON] було виділено в натурі, як єдине ціле 3/20 частини, а саме нежиле приміщення, розташоване по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі, до складу якого входять основна будівля (літ. 3-2) та прибудови (літ. 31-1), (літ. 32-1) загальною площею 390 кв.м. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 28.12.2010 року за відповідачем [PERSON] було визнане право власності на самочинно збудовані основні будівлі, площадку та балкони загальною площею 1294,8 кв.м., розташовані по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі. На підставі вказаних рішень за [PERSON] МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 20.01.2011 року зареєстроване право власності на нежитлову будівлю, розташовану по вул. Левченка, 28, реєстраційний номер 32688749. 28.07.2011 року між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» і позивачкою [PERSON] було укладено кредитний договір. У той же день між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є в тому числі і нежитлова будівля, розташована по вул. Левченка, 28. Виходячи зі змісту ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що нежитлова будівля, розташована по вул. Левченка, 28 в м. Маріуполі є обєктом спільної сумісної власності подружжя та у відповідності до вимог ст. 70 СК України частки сторін є рівними. Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню та за нею слід визнати право власності на 1\\2 частку спірного нежилого приміщення. Факт перебування спірного нежилого приміщення в іпотеці не є перешкодою для поділу в судовому порядку спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено, суд стягує з відповідача на її користь витрати, повязані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved