Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Кримська, буд. № 83 в м. Чернігові в порядку спадкування за законом після смерті померлого 21 березня 1999 року його батька [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 21 березня 1999 року помер його батько [PERSON] і після його смерті батька він 06 лютого 2009 року звернувся із заявою до державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно свого померлого батька і, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку № 83 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Кримській в м. Чернігові, які належали померлому на підставі ухвали Чернігівського обласного суду від 18 січня 1962 року. Проте нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Пояснює, що згідно відомостей КП «Чернігівське МБТІ» право власності на 1/2 частину житлового будинку № 83 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по вул. Кримській в м. Чернігові за [PERSON] не зареєстровано; за яких обставин померлий не зареєстрував на себе належну йому частину будинку та не отримав відповідне свідоцтво позивачу невідомо. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Пояснила, що оскільки прибудова та частина господарських будівель і надвірних споруд є самовільно збудованими і право користування земельною ділянкою не переоформлене на позивача, тому за позивачем не може бути визнано право власності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер 21.03.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього (а.с. 5). 18 серпня 1999 року [PERSON] звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою, в якій повідомив, що відмовляється від належної йому частки в спадковому майні після смерті батька на користь [PERSON] (а.с. 26). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с. 27 на звороті). Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 06 лютого 2009 року [PERSON] звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с. 26 на звороті). Нотаріусом було відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв'язку з тим, спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на підтвердження реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку № 83 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходяться в м. Чернігові по вул. Кримській за померлим [PERSON] (а.с. 6). Ухвалою Чернігівського обласного суду від 18 січня 1962 року в користування [PERSON] в рахунок належної 1/2 домоволодіння виділено в натурі кімнати 1-2 розміром 8,7 кв. метри та 1-1 розміром 11,7 кв. метри, а також залишено за ним погріб та сарай (а.с. 37-40). Згідно довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.05.2014 року станом на 31.12.2012 року в м. Чернігові по вул. Кримській, 83 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за [PERSON] на підставі ухвали судової колегії по цивільним справам Чернігівського обласного суду від 18.01.1962 року. За вказаною адресою станом на 31.12.2012 року за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями не зареєстровано (а.с. 7). Згідно довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2009 року № 275 року станом на 15.04.2009 року право власності на житловий будинок № 83 по вул. Кримська не зареєстровано. [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, а саме передпокій літ. 1-1, та кімната 1-2 на підставі договору про надання в користування земельної ділянки від 27.01.1959 року, та виділено в користування рішенням суду від 18.01.1962 року. Зареєстрована площа земельної ділянки 666 кв.м. На земельній ділянці є: житловий будинок літ А-1 житловою площею 30,1 кв.м., убиральня літ В-1, сарай літ. Г-1, гараж літ. Д-1. Гараж літ. Д-1, прибудова літ. А1-1 вартістю 30962 грн. є самовільно збудованими (а.с. 29 на звороті). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України передбачено, що, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно розяснень п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позов і визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованими по вулиці Кримській, будинок № 83 в м. Чернігові, а саме: кімнату «1-1», площею 11,7 кв.м., кімнату «1-2», площею 8,7 кв.м., сарай літ. «Г-1», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 21 березня 1999 року. В частині вимог про визнання права власності на гараж літ. Д-1 та прибудову літ. А1-1, слід відмовити, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вони є самовільно збудованими і чинним законодавством передбачений інший порядок набуття права власності.

Outcome: partial