Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Вказані позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує ухиленням відповідача від виконання покладеного на нього ст.180 СК України обовязку щодо утримання малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка вказала, що через відсутність добровільного, в належному розмірі утримання з боку відповідача вона самостійно неспроможна забезпечити повноцінний та гармонійний розвиток двох малолітніх дітей. При цьому [PERSON] зазначила, що їх малолітній син [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом. У судовому засіданні позивачка повністю підтримала зазначені позовні вимоги, заявлені до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Із пояснень [PERSON] слідує, що необхідність примусового стягнення із відповідача аліментів в її користь на утримання малолітніх дітей зумовлена її фінансовою неспроможністю та станом здоровя дітей, які потребують постійного догляду та лікування. В обґрунтування своїх доводів позивачка зазначила, що не має змоги працевлаштуватися, так як здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом, і на теперішній час, окрім допомоги на дитину-інваліда, інших доходів не одержує. [PERSON] ствердила, що її звернення до суду з даним позовом викликано неузгодженістю із відповідачем питання щодо розподілення доходів і витрат їх сімї. Згідно з поясненнями позивачки [PERSON] частково надавав матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, сплачував комунальні послуги, надавав кошти на придбання продуктів харчування, книг, ліків і медичних препаратів, зокрема в серпні 2016 року приблизно 3000 (три тисячі) 4000 (чотири тисячі) грн., однак така допомога є нерегулярною і неповноцінною. [PERSON] вказала, що відповідач не приділяє належної уваги малолітнім дітям, в основному кошти витрачає на себе, в тому числі на придбання алкогольних напоїв, а на малолітніх дітей, які потребують від нього належної матеріальної допомоги, скупиться. Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги [PERSON], погодившись на стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини свого заробітку (доходу) щомісячно з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Часткове визнання позовних вимог відповідач пояснив тим, що не заперечує проти матеріального утримання своїх малолітніх дітей, проте його фінансове становище не дозволяє йому сплачувати 1/2 (одну другу) частину свого заробітку (доходу), оскільки він має кредитні зобовязання. При цьому [PERSON] вказав, що отримання кредиту було здійснено ним в інтересах та на потреби сімї. Відповідач підтвердив, що їх малолітній син [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом та потребує особливого догляду і лікування. На думку [PERSON], надана ним у добровільному порядку матеріальна допомога на утримання малолітніх дітей, про яку зазначила позивачка, є достатньою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню в повному обсязі. Такий висновок суду грунтується на наступних нормах права і встановлених фактичних обставинах. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. У відповідності до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у Заболоттівській сільській раді Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 06 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №5. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Заболоттівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 06 серпня 2005 року. У період цього шлюбу у сторін народилися діти, які на момент вирішення спору є малолітніми: син [PERSON], [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. Про наведені обставини свідчать свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №038242, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 27 вересня 2006 року (відповідний актовий запис за №446 від 27 вересня 2006 року) і свідоцтво про народження серії І-ГЮ №173016, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 16 серпня 2012 року (відповідний актовий запис №399 від 16 серпня 2012 року) відповідно. Згідно з посвідченням серії ААГ №019529, виданим управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області в травні 2014 року (особова справа №601557), [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом. З довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №1522 від 29 вересня 2016 року слідує, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області і в період часу з квітня 2016 року до вересня 2016 року включно отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, розмір якої з травня 2016 року становить 1556 (одну тисячу пятсот пятдесят шість) грн. 50 коп. щомісячно. У період часу з квітня 2016 року до серпня 2016 року включно позивачка отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 955 (девятсот пятдесят пять) грн. 21 коп., що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №1523 від 29 вересня 2016 року. Вказаний розмір доходу [PERSON] є недостатнім для забезпечення належних умов життя, навчання і виховання двох малолітніх дітей без участі в цьому їх батька відповідача. При цьому суд врахував, що позивачка фактично здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом: сином [PERSON], [INFO], і опікується ним, у звязку з чим позбавлена можливості працевлаштуватися і отримувати дохід у більшому розмірі. Довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №4839 від 03 жовтня 2016 року свідчить, що [PERSON] працює у вказаному підприємстві в цеху теплових та підземних комунікацій, займає посаду слюсаря з ремонту та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання 5 розряду та отримує заробіток, середній розмір якого складає 6677 (шість тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 98 коп. Відповідач не має інших утриманців, окрім двох малолітніх дітей і дружини, яка здійснює постійний догляд за дитиною-інвалідом. Отже, за своїм матеріальним становищем і станом здоровя [PERSON] спроможний сплачувати [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO], і дочки, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини свого заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 14 липня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, за виключенням серпня 2016 року. При цьому суд врахував надання відповідачем позивачці матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей у серпні 2016 року в межах половини свого середньомісячного заробітку, що визнано обома сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. З врахуванням наведених обставин, на підставі ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 183, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved