Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

14 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив (в ред. від 28.12.2017 (а.с. 63)) до відповідача ТОВ «Інтерлок-Кривий Ріг», в якому просив зобов'язати відповідача надати відомості, зазначені в заяві позивача від 10.06.2017 на ім'я Генерального директора ТОВ «Інтерлок-Кривий Ріг», а саме щомісячні відомості за період роботи з 01.10.2009 по 04.09.2017 щодо кількості відпрацьованих годин, щодо загальних сум заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, щодо розмірів і підстав утримань із заробітної плати, щодо виплачених сум заробітної плати. При цьому позивач посилався на вимоги Закону України «Про звернення громадян» (статті 1, 3, 15), а також на ст.ст. 29, 31 Закону України «Про оплату праці». Ухвалою суду від 16 серпня 2017 року відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 22.08.2017, який не відбувся через неявку учасників справи. Ухвалами суду від 14.09.2017, 10.10.2017, 03.11.2017, 10.11.2017 судовий розгляд був відкладений через неявку учасників справи. 06 грудня 2017 року в судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника позивача для надання часу для уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року оголошено перерву через неявку учасників справи в судове засідання до 05 березня 2018 року. 05 березня 2018 року ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем в період з 01 жовтня 2009 року по 04 вересня 2017 року, працюючи на посадах начальника зміни відділу охорони № 2, начальника зміни відділу охорони № 1 управління охорони № 1, старшого охоронника відділу охорони № 1 управління охорони № 1, звільнений на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України в зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (а.с. 7-9, 29). 10 червня 2017 року [PERSON] звернувся до підприємства відповідача із письмовою заявою про надання інформації про оплату праці, зокрема про надання відомостей про щомісячні розміри оплати праці за період роботи з 01.10.2009 по день надання відомостей, щодо кількості відпрацьованих годин, загальних сум нарахованої зарплати з розшифровкою за видами виплати, розмірів і підстав відрахувань із заробітної плати, виплачених сум зарплати (а.с. 10, 35-36). В своїй заяві [PERSON] посилався на норми Закону України «Про звернення громадян». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до положення статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Згідно статті 31 Закону України «Про оплату праці» відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника. Таким чином, враховуючи, що позивачем було надіслано заяву про надання відомостей про оплату праці ще до звільнення його з підприємства відповідача, незважаючи на посилання позивача в своїй заяві на положення Закону України «Про звернення громадян», суд вважає, що між сторонами виник трудовий спір, який розглядається відповідно до положень статті 32 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено, що трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Як вбачається з копії листа від 02 серпня 2017 року за № 359, надісланого ТОВ «Інтерлок-Кривий Ріг» на ім'я [PERSON], відповідач повідомив про неможливість надати запитувану позивачем інформацію, оскільки вона втрачена внаслідок несанкціонованого втручання в комп'ютери (кібертака), що призвело до пошкодження всієї бази нарахування заробітної плати, відновлена база нарахування зарплати за 2017 рік, а також повідомлено про отримання позивачем щомісячно табуляграм і запропоновано скористатися відомостями, які надавалася раніше (а.с. 11). Судом встановлено, що за фактом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислюваної машини (комп'ютера) на товаристві «Інтерлок-Кривий Ріг» було прийнято заяву про кримінальне правопорушення і долучено до матеріалів кримінального провадження № 12017040000000856 від 28 червня 2017 року, у якому здійснюється досудове розслідування (а.с. 37-39, 53). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оплату праці» за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством. За наявними письмовими матеріалами встановлено, що на підприємстві відповідача в порушення чинного законодавства облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці не провадився у паперовому вигляді, лише в електронному, за що товариство було притягнуто до відповідальності (а.с. 43). Згідно до положень ст. 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Згідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. В своїх письмових запереченнях відповідач пояснив, що не відмовляв позивачу у наданні відомостей про оплату праці, а лише повідомив про неможливість надати їх з об'єктивних причин, а також зазначив, що позивач отримував табуляграми протягом роботи на підприємстві, і що позивач має право звернутися до органів фіскальної служби із запитом, і саме з таких підстав не визнав позовні вимоги. Водночас відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. У відповідності до положень ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Отже, аналіз вказаних норм свідчить про існування передбачених чинним законодавством України гарантій прав працівника, які полягають, зокрема, у можливості отримувати від роботодавця відомості про одержану заробітну плату у об'ємі не меншому ніж визначено ст. 30 Закону України «Про оплату праці». Однак, при цьому суд приймає до уваги надані відповідачем письмові докази, зокрема копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про працю, копії актів про вилучення для знищення документів за період 2009-2015 роки (а.с. 43, 54-59) щодо відсутності на підприємстві відповідача відомостей в паперовому вигляді щодо графіків роботи, табелів обліку використання робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати за період до січня 2017 року. Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача надати відомості про кількість відпрацьованих годин, суд не знаходить правових підстав для їх задоволення, з огляду на вищенаведе, і враховуючи, що позивачем не оспорювався факт отримання ним за весь час роботи у відповідача відповідних відомостей про кількість відпрацьованого часу, а також, що положеннями ст.30, 110 КЗпП України не передбачене обов'язкове надання таких відомостей роботодавцем працівникові. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги і зобов'язати відповідача надати позивачу щомісячні відомості про розміри оплати праці за період роботи з 01 жовтня 2009 року по 04 вересня 2017 року, загальних сум заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розмірів і підстав відрахувань із заробітної плати, виплачених сум заробітної плати. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Інтерлок-Кривий Ріг» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial