Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться по вул. Незалежності, 46 в м.Рожище Волинської області. Крім позивача в даному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є братом позивача та вже тривалий час не проживає в даному будинку, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. Для вчинення певних правочинів щодо будинку, для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. Відповідач проживає разом із своєю дружиною в м.Червонограді по вул.Сокальській, 34/45, Львівської області. Вважає, що відповідач порушує її права як власника. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в м.Рожище по вул. Незалежності, 46, Волинської області. Позивач в судове засідання не зявилася, 03.01.2018 року подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову також не надав (а.с. 20, 23). Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснюється в заочному порядку. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Відповідно до\~ст. 150 Житлового кодексу України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.319, ч.1 ст.321, ч.1 ст.391 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по вул. Незалежності, 46 в м.Рожище Волинської області належить на праві приватної власності [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.07.2011 року (а.с.7), витягом про Державну реєстрацію прав від 28.07.2011 (а.с.8). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 17.02.2016 року зареєстрований за адресою: [INFO], що стверджується будинковою книгою А № 113768 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають [INFO] на вул. Незалежності в м.Рожище (а.с.9-12), відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області від 15.01.2018 року (а.с.25). Згідно ч.2\~ст. 405 ЦК\~\~України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом\~\~у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акта від 12.12.2017 року відповідач [PERSON] в м.Рожище по вул. Незалежності, 46, Волинської області не проживає (а.с.5). З відповіді Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 17.11.2017 № т-774/03/15 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [INFO] разом із своєю дружиною [PERSON] (а.с.4). Оскільки відповідач [PERSON], як член сімї власника будинку [PERSON], відсутній за місцем реєстрації в м.Рожище, вул.Незалежності, 46, Волинської області без поважних причин, вибув на постійне місце проживання в іншу місцевість - м.Червоноград, вул. Сокальська, 34/45, Львівської області, фактично припинив користуватись цим жилим приміщенням, ніяких обовязків щодо утримання житлового будинку відповідач не несе, будь-якої домовленості із власником житла та інших законних підстав на збереження за ним житла немає, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та [PERSON], [INFO], визнати таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по вул. Незалежності, 46 в м.Рожище Волинської області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved