Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON] відповідно до рішення Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області. Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідачі, як батьки неповнолітнього [PERSON], [INFO], у вихованні дитини участі не приймають, матеріальної допомоги не надають. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи в їх відсутності суду не надали, заперечень на позов не надали. Виклик в судове засідання відповідачам було опубліковано у засобах масової інформації «Наша газета» № 26 (3882) від 19.02.2014 року (а.с. 36). Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, від яких не надійшло заяви про розгляд справи в їх відсутності, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганськоїй області 10.01.2008 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.11.2013 року [PERSON], [INFO], було відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передано бабі [PERSON]. Дане рішення набрало законної сили 09.12.2013 року (а.с. 3-4). Рішенням Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області № 476 від 17.12.2013 року малолітньому [PERSON], [INFO], було присвоєно статус дитини, позбавленої батьківської опіки та затверджено опікуном малолітнього [PERSON] його бабу [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою : [ADDRESS] (а.с. 7). В позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з нею, а також те, відповідачі добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надають, доказів в спростування цього твердження відповідачами до суду не надано (а.с. 1). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Згідно з ч. 1 ст. 249 СК України опікун зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної освіти. Враховуючи, що опікун зобов'язаний виховувати дитину і дбати про неї, а батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідачів аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного щомісяця на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 13.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів.

Outcome: approved