Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

13 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Приватного підприємства «Екватор-ІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» про визнання права власності на нерухоме майно.В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.05.2014 року між позивачем та Приватним підприємством «Екватор-ІФ» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2014-05-02, відповідно до якого Приватне підприємство «Екватор-ІФ» передає позивачу майнове право, яке полягає у праві позивача вимагати передачі у власність новозбудованої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а позивач зобов'язується сплатити вартість квартири та прийняти новозбудовану квартиру. За умовами даного договору позивач мав би отримати новозбудовану двокімнатну квартиру № 38 на 5 поверсі будинку загальною проектною площею 64 кв.м. Вартість квартири складає 232 000,00 грн. Ще перед укладенням договору [PERSON] було сплачено директору Приватного підприємства «Екватор-ІФ» [PERSON] завдаток за спірну квартиру у розмірі 1 000,00 доларів США. В подальшому на виконання зобов'язань за договором позивачем сплачено всі кошти, що передбачені договором, у розмірі 232 000,00 грн. Згідно п. 1.3 укладеного договору, після сплати повної вартості квартири, введення будинку в експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації Приватне підприємство «Екватор-ІФ» зобов'язано передати [PERSON] за актом прийому передачі належним чином оформлені документи, які підтверджують право власності позивача на зазначену квартиру, а саме: копію декларації про готовність об'єкта експлуатації, акт прийому-передачі новозбудованої квартири, довідку про повне внесення позивачем вартості новозбудованої квартири, технічний паспорт на новозбудовану квартиру. Проте жодних документів на квартиру та квартиру позивач не отримав. За таких обставин позивач просить визнати право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] Івано-Франківської міської ради. Ухвалою від 01 грудня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON]. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просили позов задовольнити. Представники відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що жодних інвестиційних договорів між Приватним підприємством «Екватор-ІФ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» не укладалося, договір між позивачем та Приватним підприємством «Екватор-ІФ» був укладений після отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» декларації про готовність об'єкта до експлуатації, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача Приватного підприємства «Екватор-ІФ» у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачау судовому засіданні позовні вимоги вважала безпідставними, пояснила, що саме [PERSON] є власником спірної квартири, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює ріелтором з 2010 року, у кінці 2013 року [PERSON] представив [PERSON] як свого партнера забудовника, їй був наданий інвестиційний договір, з якого вона зробила копію. Саме вона запропонувала [PERSON] купити квартиру, договір був укладений між позивачем та [PERSON], проте під час підписання договору був присутній [PERSON], кошти за квартиру отримував [PERSON] [PERSON], допитана в якості свідка, у судовому засіданні пояснила, що вона разом з позивачем купувала квартиру у [PERSON], який показував оригінал інвестиційного договору та усі інші документи, пропонував зробити копії, жодних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» не укладалося, оскільки [PERSON] запевнив, що має право укладати договори. Свідок [PERSON], допитана у судовому засіданні, пояснила суду, що на початку 2014 року вона здійснювала пошук квартири, договір купіль-продажу квартири був оформлений на її батька, спочатку через ріелтора вона передала завдаток у сумі 1 000,00 доларів США, після підписання договору вона передала [PERSON] 17 000,00 доларів США, [PERSON] показував оригінал інвестиційного договору, також її батька познайомили з [PERSON] Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 травня 2014 року між [PERSON], Стороною-1, та Приватним підприємством «Екватор-ІФ», Стороною-2, був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2014-05-02, відповідно до п. 1.1 якого Сторона-2 передає Стороні-1 майнове право, яке полягає у праві Сторони-1 вимагати передачі останній у власність новозбудованої квартири у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а Сторона-1 зобов'язується сплатити вартість квартири та прийняти новозбудовану квартиру. Згідно з п. 1.2 укладеного договору, предметом договору є новозбудована двокімнатна квартира № 38 на 5 поверсі будинку загальною проектною площею 64 кв.м. Відповідно до п. 1.3 договору, після сплати повної вартості квартири, зазначеної у п. 3.1 договору, введення будинку, зазначеного у п. 1.1 цього договору, в експлуатацію та проведення його технічної інвентаризації, з метою оформлення права власності на новозбудовану квартиру, зазначену у п. 1.2 цього договору, та видачі останній свідоцтва про право власності, Сторона-2 зобов'язана передати Стороні-1 за актом прийому-передачі належним чином оформлені документи, які підтверджують власності Сторони-1 на зазначену квартиру, а саме: копія Декларації про готовність об'єкта експлуатації; акт прийому-передачі новозбудованої квартири зазначеної у п. 1.2 цього договору; довідку про повне внесення Стороною-1 вартості новозбудованої квартири, зазначеної у п. 3.1 цього договору; технічний паспорт на новозбудовану квартиру. З п. 3.1 договору вбачається, що вартість квартири зазначеної у п.1.2 цього Договору, майнове право, на яку передається за цим договором, складає 232 000,00 грн. (а.с. 18-21). 04 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко», Замовником, та Приватним підприємством «Екватор-ІФ», Інвестором, був укладений інвестиційний договір на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення (а.с. 22, 44-49). Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення, місцезнаходження об'єкта: [ADDRESS], закінчений будівництвом, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією ДАБК в Івано-Франківської області від 02.03.2014 року № ІФ 14314066031 (а.с. 5-10). 29 квітня 2014 року [PERSON] отримав в якості завдатку 1 000,00 доларів США за квартиру по вулиці Довженка поруч будинку № 9б. 02 травня 2014 року [PERSON] сплатив Приватному підприємству «Екватор-ІФ» 232 000,00 грн. (а.с. 17). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, зареєстровано право власності на квартири № 124, 126 у будинку [ADDRESS] Івано-Франківської міської ради (а.с. 50-51). Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» складений реєстр інвесторів по будівництву багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]) (а.с. 52-53, 137-140). 22.10.2014 року слідчим управлінням УМВС України в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження ЄРДР № 12014090000000255 за фактом вчинення шахрайських дій директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» [PERSON] та директором Приватного підприємства «Екватор-ІФ» [PERSON] (а.с. 54). Рішенням Виконавчого комітету Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради № 52 від 24 квітня 2014 року присвоєно поштову адресу багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення в [ADDRESS] (а.с. 75). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2015 року надано дозвіл на проведення обшуку в житлі [PERSON] та за місцем реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» (а.с. 88-89). 22 жовтня 2015 року проведений обшук, за результатами якого складений протокол обшуку (а.с. 90-100). 10 серпня 2013 року був укладений попередній договір № 2013008-10-41 купівлі-продажу квартири між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» та [PERSON] (а.с. 102). Відповідно до гарантійного зобов'язання, [PERSON] генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» цим гарантійним зобов'язанням засвідчує отримання коштів у [PERSON] у сумі 120 000,00 грн. згідно укладеного попереднього договору № 2013008-10-41 купівлі-продажу квартири від 10 серпня 2013 року, основний договір буде укладено у відповідності до умов попереднього договору (а.с. 128). З довідки № 0614 від 06 березня 2014 року вбачається, що [PERSON] вніс кошти у розмірі 228 000,00 грн. згідно договору № 2013008-10-41 купівлі-продажу квартири від 10 серпня 2013 року (а.с. 129). Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторінта свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, передбачено, що кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається зі змісту ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-2 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В обґрунтування заявлених вимог представники позивача посилаються на те, що позивач виконав умови договору та сплатив вартість майна за договором купівлі-продажу майнових прав № 2014-05-02 від 02.05.2014 року, а відповідачі не виконали умови договору, чим були порушені права позивача. Також на підтвердження заявлених вимог представник позивача надала суду копію інвестиційного договору на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення від 04.02.2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» та Приватним підприємством «Екватор ІФ». У судовому засіданні представники відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» заперечували проти наданої представником позивача копії інвестиційного договору та суду пояснили, що даний договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» та Приватним підприємством «Екватор ІФ» не укладався. Позивач [PERSON] договорів купівлі-продажу майнових прав по спірному об'єкту нерухомості з Товариством з обмеженою відповідальністю «Перко» не укладав, що сторонами не оспорюється. З декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією ДАБК в Івано-Франківської області від 02.03.2014 року № ІФ 14314066031, вбачається, що будівництво багатоквартирного будинку здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Перко». Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про те, що між позивачем та Приватним підприємством «Екватор-ІФ» були укладені договори майнових прав від імені або зі згоди Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» позивачем та представниками позивача суду надано не було. Також, як вбачається з листа УМВС України в Івано-Франківській області від 02.09.2015 року, слідчим управлінням УМВС України в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження ЄРДР № 12014090000000255 за фактом вчинення щодо [PERSON] шахрайських дій директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко» [PERSON] та директором Приватного підприємства «Екватор-ІФ» [PERSON] та проводиться досудове розслідування. Згідно ч. 2 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 190 Цивільного кодексу України зазначає, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. При цьому майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами. Стосовно форми договору купівлі-продажу майнових прав, то до цієї категорії правовідносин застосовуються загальні положення про купівлю-продаж (ч. 2 ст. 656 Цивільного кодексу України). Таким чином, договір купівлі-продажу майнових прав земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 Цивільного кодексу України). Оскільки договір № 2014-05-02 від 02 травня 2014 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Екватор-ІФ» купівлі-продажу майнових прав на новозбудовану квартиру нотаріально не посвідчений, державна реєстрація відсутня, то посилання на нього, як підставу виникнення права власності на квартиру, не може бути прийнято судом, бо це суперечить вказаній нормі Закону. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Екватор-ІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON]про визнання права власності на нерухоме майно не підлягають задоволенню повністю. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови позивачеві у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються з боку відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,ст.ст. 177, 190, 526, 527, 530, 626, 656, 657 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed