Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

14.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до територіаьної громади в особі Хотинської міської ради Чернівецької області про визнання права власності на переобладане приміщення. Посилалася на те, що 09 червня 2013 року він придбав на підставі договору купівлі-продажу у [PERSON] комплекс - нежитлові приміщення, що знаходяться в [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу [PERSON]. Зазначив, щл вказані будівлі знаходяться на земельній ділянці площею 0,1261 га кадастровий номер 7325010100:01:018:0181 і складаються: з будівлі складу площею 608,00 кв.м. літ А; склад площею 130,50 кв.м. під літ.В-1; навіс літ Г.; 1-2 огорожа. Згідно вказаного договору купівлі-продажу реалізація зазначених нежилих будівель проведена за 70896 гривень. Вказав, що на даний час у його сім'ї постало питання про окреме місце проживання. З цією метою, він звернувся до виконавчого комітету Хотинської міської ради про надання дозволу на реконструкцію приміщення комплексу по [ADDRESS] під житловий будинок та по господарські споруди. Зазначив, що виконавчий комітет Хотинської міської ради розглянувши його заяву прийняв рішення, що не заперечує у реконструкції приміщення комплексу. Згідно рішення VI скликання 25 сесії Хотинської міської ради №352/25/14 від 28.01.2014 року йому затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1261 га в оренду терміном на 49 років для обслуговування нежитлового приміщення в [ADDRESS] кадастровий номер 7325010100:01:018:0181. Вказав, що після завершення реконструкції 3 грудня 2014 р. був виготовлений технічний паспорт, з якого вбачається, що вказаний об'єкт нерухомості складається: літ.А-2 - житловий будинок площею 41,40 кв. м, а- Ґанок; літ.Б -гарараж, б - прибудова (гараж); літ.В - гараж; літ Г - сарай; літ.Д - навіс; літ.Ж - навіс; № 1 - огорожа; №2 - криниця; І - замощення. Також зазначив, що з він отриманим технічним паспортом звернувся із заявою до відділу містобудування та архітектури Хотинської РДА про надання містобудівних умов з метою подальшого введення будівлі в експлуатацію та оформлення права власності. Однак, 13 січня 2015 року листом відділу містобудування та архітектури Хотинської РДА повідомлено, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію збудованої будівлі та запропоновано звернутись до вирішення цього питання до суду. Посилаючись на викладене просив визнати за ним право власності на літ.А-2 - житловий будинок площею 41,40 кв. м, а- Ґанок; літ.Б - гарараж, б - прибудова (гараж); літ.В -гараж; літ Г - сарай; літ.Д - навіс; літ.Ж - навіс; №1 - огорожа; №2 -кринидя: І - замощення, що знаходиться по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився до суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Представник відповідача судове засідання не з'явився до суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав. Наслідки визнання позову, вказані ст. 174 ЦПК України, їм відомі та зрозумілі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Згідно ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє Судом встановлено, що 09 червня 2013 року позивач придбав на підставі договору купівлі-продажу у [PERSON] комплекс - нежитлові приміщення, що знаходяться в [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Хотинського нотаріального округу [PERSON] Згідно рішення VI скликання 25 сесії Хотинської міської ради №352/25/14 від 28.01.2014 року позивачу затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1261 га в оренду терміном на 49 років для обслуговування нежитлового приміщення в [ADDRESS] кадастровий номер 7325010100:01:018:0181. Згідно технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що вказаний об'єкт нерухомості складається: літ.А-2 - житловий будинок площею 41,40 кв. м, а- Ґанок; літ.Б -гарараж, б - прибудова (гараж); літ.В - гараж; літ Г - сарай; літ.Д - навіс; літ.Ж - навіс; № 1 - огорожа; №2 - криниця; І - замощення. На підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст.ст. 332,376, 392, ЦК України,

Outcome: approved