Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

14 грудня 2016 року позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, в якому просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 17\~743,06 грн. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу, витрати, понесені за встановлення розміру шкоди у розмірі 720,00 грн., а також суму судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 серпня 2014 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом мотоциклом «HONDA», державний реєстраційний номер PL KR9NU3, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено у тому числі транспортний засіб марки «MERSEDES BENZ A 200», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Після настання страхового випадку позивачем потерпілій особі (власнику застрахованого майна) було відшкодовано шкоду в розмірі 17\~743,06 грн. Сума відшкодування позивачу відповідачем у справі в добровільному порядку не сплачується, у звязку з чим позивач змушений звертатися до суду, тому вказана сума страхового відшкодування має бути стягнута на підставі ст. 1190 ЦПК України з відповідача на користь позивача. Крім того, представник позивача зазначив, що з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати, понесені за встановлення розміру шкоди у розмірі 720,00 грн. та сума судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявився, заявою, яка надійшла до суду, просив справу розглядати у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», отже відповідач не зявився до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Однак, зважаючи як на приписи ч. 5 ст. 74 так і ч. 8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим. Про причину своєї неявки відповідач суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Крім того, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що 25.08.2014 року, [PERSON], керуючи мотоциклом «HONDA», державний реєстраційний номер PL KR9NU3, в порушення п. 13.3 Правил дорожнього руху України, при обїзді перешкоди не витримав безпечний інтервал та допустив зіткнення утому числі з автомобілем «MERSEDES BENZ A 200», державний реєстраційний номер [NUMBER]. На час транспортної пригоди водій [PERSON], не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON], у скоєнні вище зазначеної ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2014 року (а.с. 5 7). Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «MERSEDES BENZ A 200», державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], яка в свою чергу звернулася з відповідною заявою про страхове відшкодування завданої шкоди (а.с. 7 об. 9 об.). Згідно висновку № 377/14 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення величини матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «MERSEDES BENZ A 200», державний реєстраційний номер [NUMBER] від 18.10.2014 року, внаслідок пошкодження при ДТП, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON], розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю «MERSEDES BENZ A 200», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП складає 21\~291,67 гривень (а.с. 16 28). Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначений звіт оцінювача, про визначення величини матеріального збитку, внаслідок пошкодження при ДТП, може бути належним доказом по справі, оскільки відповідачем не представлено суду доказів, що вартість матеріальної шкоди, завданої даному автомобілю внаслідок ДТП, інша ніж та, що вказана у висновку, наданому представником позивача, а про призначення в суді авто-товарознавчої експертизи клопотання не заявлялися. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MERSEDES BENZ A 200», державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/7131857 терміном дії з 29.01.2014 року до 28.01.2015 року включно) (а.с. 9). Відповідно наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 848 від 17.02.2015 року, фінансовому управлінню наказано сплатити на рахунок [PERSON] 17\~743,06 гривні (а.с. 12). Як вбачається з копії платіжного доручення № 9466 від 18.02.2014 року МТСБУ на користь [PERSON] було сплачено страхове відшкодування у сумі 17\~743,06 грн. (а.с. 15). Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП відповідачем [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП, у звязку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону. МТСБУ 16.02.2015 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 17\~743,06 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст.ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позов МТСБУ в частині стягнення виплаченого відшкодування в розмірі 17\~743,06 грн., підлягає задоволенню. В частині стягнення з [PERSON], понесених МТСБУ витрат на користь ТОВ «ЕАК «Довіра» в розмірі 720,00 грн., (а.с. 13 14), а саме: встановлення розміру збитків, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно до п.22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В силу п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Таким чином, витрати здійснені МТСБУ на користь ТОВ «ЕАК «Довіра» в розмірі 720,00 грн., є оплатою послуг особи залученої позивачем для встановлення розміру заподіяної шкоди, а отже такі витрати не є страховою (регламентною) виплатою, а спрямовані на визначення розміру збитків. Такі витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду (Постанова Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р.) Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а.с. 1). На підставі ст. ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial