Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

13 жовтня 2017 року позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 28759,54 гривень. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач Київський міський центр зайнятості посилається на наступне. [PERSON] , [INFO] (далі - Відповідач), звернувся 27.07.2016 року до Дарницького районного центру зайнятості м.Києва за сприянням у працевлаштуванні, та цього ж дня подав заяву про надання статусу безробітного. В вищезазначеній заяві Відповідач зазначив, що він не має постійного заробітку або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім`ї фермера, що не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ160802 від 02.08.2016 року [PERSON] надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 р. (далі - Закон). Відповідач 25.11.2016 року подав до Дарницького РЦЗ заяву з проханням здійснити йому одноразово виплату призначеної допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ161214 від 14.12.2016 року Відповідачу виплачено одноразово допомогу по безробіттю для організації безробітними підприємницької діяльності відповідно до п. 7 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613. Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації від 13.02.2009 року № 60/62 та постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 року №7 - 1, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року №232/16248, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, ДПА України та ПФУ, як центральними органами виконавчої влади. В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості (Центральний апарат) та Пенсійним Фондом України було виявлено дані про періоди зайнятості [PERSON] з 01.11.2016 р. в Товаристві з обмеженою відповідальністю «М.Д.С. ЛТД» у період перебування на обліку, як безробітного в центрі зайнятості. Дарницьким РЦЗ за результатами опрацювання інформації з Єдиного державного реєстру страхування виявлений факт перебування у цивільно - правових відносинах проведено звірку даних безпосередньо у роботодавця. В процесі звірки встановлено, [PERSON] , уклав договір ЦПХ № 01/11/08/2016 від 01.11.2016 року, з ТОВ «М.Д.С. ЛТД» з 01.11.2016р. і був припинений, згідно наказу з 25.11.2016р. у зв`язку з закінченням зйомок Фільму. За результатами звірки складено акт розслідування № 37 від 20.02.2017р. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за період з 01.11.2016р. по 25.11.2016р. [PERSON] отримав винагороду. Згідно з частиною 2 статті 36 Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що вливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, уклавши цивільно-правовий договір Відповідач, був зобов`язаний своєчасно подати відомості про обставини, що вливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг. Проте, Відповідач не повідомив центр зайнятості про вищезазначені обставини. Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 10 від 27.04.2017 року було прийнято рішення щодо повернення Відповідачем незаконно отриману суму одержаної допомоги по безробіттю у розмірі 28759,54 грн. за період з 01.11.2016 року по 28.07.2017 року. Відповідачу 22.05.2017 року було направлено лист - повідомлення № 22/626 з пропозицією повернути виплачену йому допомогу по безробіттю в сумі - 28759,54 грн., але кошти в добровільному порядку не сплачені. Позивач вказує, що Відповідач 25.06.2018 року подав пояснювальну записку до директора центру зайнятості ,відповідно до якої зобов`язується сплатити борг та на виконання вказаної заяви 04.06.2018 року сплатив 1000 гривень, 05.07.2018 року - 500 гривень, 08.05.2019 - 1000 гривень. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь 26 259,54 гривень Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. 29 січня 2018 року ухвалено (заочне) рішення. 21 травня 2019 року, відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування (заочного) рішення суду. Ухвалою суду від 30 травня 2019 року, заява відповідача [PERSON] , задоволена. Рішення (заочне) суду від 29 січня 2018 року, скасовано, справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року, явка представника позивача визнана обов`язковою. Ухвалами суду від 24 березня 2020 року, 21 квітня 2020 року, розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. Ухвалами суду від 23 квітня 2020 року, 16 червня 2020 року, 18 серпня 2020 року, клопотання представника позивача задоволено, судові засідання проводити в режимі відеоконференції. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, вважає що заперечення відповідача, безпідставні. В минулих судових засіданнях відповідач [PERSON] пояснював, що він дійсно звертався до Дарницького районного центру зайнятості м. Києва за сприянням у працевлаштуванні, та 27.07.2016 подавав заяву про надання статусу безробітного. Крім того, 25.11.2016 року подав до Дарницького РЦЗ заяву з проханням здійснити йому одноразово виплату призначеної допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності. Вказав що договір від 01.11.2016 року з ТОВ «М.Д.С. ЛТД» був укладений між ними на безоплатній основі, винагороди він не отримував. Посадовими особами ТОВ «М.Д.С. ЛТД» інформація про те, що він отримував винагороду була внесена помилково. Суд дослідивши докази що надані сторонами, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 27.07.2016 року, [PERSON] звернувся до Дарницького районного центру зайнятості м. Києва із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, в якій вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно (а. с. 8). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ160802 від 02.08.2016 року [PERSON] надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 03.08.2016 року (а. с. 28), відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач 25.11.2016 року подав до Дарницького РЦЗ заяву з проханням здійснити йому одноразово виплату призначеної допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності (а. с. 9). Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ161214 від 14.12.2016 року Відповідачу виплачено одноразово допомогу по безробіттю для організації безробітними підприємницької діяльності відповідно до п. 7 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613. Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової служби України №60/62 від 13.02.2009р. (далі - Порядок), центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 4 Порядку). В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості (Центральний апарат) та Пенсійним Фондом України було виявлено дані про періоди зайнятості [PERSON] з 01.11.2016 р. в Товаристві з обмеженою відповідальністю «М.Д.С. ЛТД» у період перебування на обліку, як безробітного в центрі зайнятості. Дарницьким РЦЗ за результатами опрацювання інформації з Єдиного державного реєстру страхування виявлений факт перебування у цивільно - правових відносинах проведено звірку даних безпосередньо у роботодавця. В процесі звірки встановлено, [PERSON] , уклав договір ЦПХ № 01/11/08/2016 від 01.11.2016 року, з ТОВ «М.Д.С. ЛТД» з 01.11.2016р. і був припинений, згідно наказу з 25.11.2016р. у зв`язку з закінченням зйомок Фільму. За результатами звірки складено акт розслідування № 37 від 20.02.2017р. (а. с. 12). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за період з 01.11.2016р. по 25.11.2016р. [PERSON] отримав винагороду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції від 01.01.2016 р. чинної на момент надання відповідачу статусу безробітного) до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або в іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч. 3 ст. 3 вищевказаного Закону України зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентується трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 вказаного Закону, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Також п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону (зокрема, зайнятість особи). Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 45 Закону, з інших підстав, передбачених порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, припиняється реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Відповідно до абз. 4 п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 р., центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Згідно п. 2 ч. 1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015 р. та зареєстрованого Міністерством юстиції України 09.07.2015 р. за №821/27266, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до цивільно-правового договору з виконавцем (актором) аудіовізуального твору № 01/11/08/2016 укладеного 01.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «М.Д.С. ЛТД» (далі - Компанія) в особі директора Прохур А. Ю., який діє на підставі Статуту та [PERSON] (далі - виконавець), який діє особисто на основі власних намірів, сторони домовились про наступне. Компанія доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надавати послуги, спрямовані на створення ФІЛЬМУ, шляхом виконання визначеної договором ролі у фільмі передає (відчужує) Компанія всі виключні майнові права на своє виконання та інші створені виконавець в процесі надання послуг за договором об`єкти авторського права та (або) суміжних прав, без обмежень щодо форми, способів,строків на території їх використання, за що Компанія виплачує виконавцю винагороду в розмірі та порядку, визначених договором. (п. 1.1 Договору, а. с. 14). Відповідно до Додатку від 01.11.2016 до Договору з виконавцем (актором) аудіовізуального твору від 01.11.2016 (п. 3 Договору): Винагорода Виконавця складає 350,00 гривень за 1 повний знімальний день та сплачується на підставі відповідного акту приймання-передачі наданих послуг та прав (а. с. 24). Відповідно до акту від 25.11.2016 приймання - передачі наданих послуг та прав № 1 відповідно до Договору № 01/11/08/2016 з виконавцем (актором) аудіовізуального твору від 01.11.2016 (п. 2 Договору) Винагорода складає 7000,00 гривень (а. с. 25). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «М.Д.С. ЛТД» оплатний цивільно-правовий договір № 01/11/08/2016 від 01.11.2016 р. на строк до 01.06.2017 р., (а. с. 21) та відповідач не повідомив про укладання цивільно-правового договору. Заперечення відповідача про укладання договору на безоплатній основі, та не одержання винагороди спростовуються вказаними вище письмовими доказами. Разом з тим, підставою припинення статусу безробітного, виплати допомоги по безробіттю та повернення допомоги по безробіттю є факт укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Факт отримання чи неотримання відповідачем коштів, в якості винагороди не змінює його обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення. Суд звертає увагу на вказані норми закону та враховує, що наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов`язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Згідно бухгалтерської довідки Дарницького районного центру зайнятості від 12.07.2017 р. № 225/887, сума допомоги по безробіттю, що була виплачена відповідачу [PERSON] за період з 01.11.2016 по 28.07.2017, становить 28759,54 гривень (а. с. 36). Наказом Дарницького районного центру зайнятості № 10 від 27.04.2017 р. було прийнято рішення про повернення [PERSON] незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з цим наказом (а. с. 30). Дарницьким районним центром зайнятості на адресу відповідача було надіслано лист - повідомлення від 22.05.2017 № 22/626 про необхідність добровільно повернути незаконно отримані кошти в сумі 28759,54 грн. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказаний лист 27.06.2017 повернутий з відміткою за закінченням терміну зберігання (а. с. 34-35). Відповідачем [PERSON] подано до Дарницького районного центру зайнятості 25.06.2018 року пояснювальну записку з приводу повернення коштів, та добровільно сплачено 04.06.2018 року 1000,00 гривень, 05.07.2018 року - 500,00 гривень, 08.05.2019 - 1000,00 гривень. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд доходить висновку, що укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору є обставиною, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення вказаної обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення із відповідача на користь позивача суми виплаченого забезпечення за період з 01.11.2016 р. по 28.07.2017 р., в розмірі 26259,54 гривень, з урахуванням добровільно сплаченої суми [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1600,00 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved