Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернулась з позовом до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. В обгрунтування позову зазначила, що вона є власником ? частки квартири [ADDRESS]. 14 листопада 2011 року постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження за № 30030482 на одночасно накладено арешт на її частку квартири. Підставою для накладення арешту відповідачем був виконавчий лист № 2-1781 виданий 23 травня 2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 9202 грн. 03 коп. Станом на 03 березня 2017 року вона виконала всі умови по погашенню боргу перед банком, але відповідач не бажає зняти арешт з вищезазначеної частки її квартири, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свої прав.\~ У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі, також зазначила, що вона раніше ще надавала довідку державному виконавцю, однак її було втрачено, а арешт з її частки квартири не було знято. Заборгованість перед банком, зявилася у неї в результаті того, що вона оформила кредит на холодильник для іншої особи, а та в свою чергу перестала сплачувати кредит, тому виник такий борг. Про арешт частки її квартири вона не знала, а лише коли її батько почав переоформлювати на неї квартиру, тоді тільки дізналася. Борг нею погашено, про свідчить надана нею довідка з ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник відповідача - Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та зазначив, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. \~\~\~\~\~ У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO] на праві приватної, спільної, часткової власності належить ? частка квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (арк.с.8). На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 9202 грн. 03 коп. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», було видано 23 травня 2011 року виконавчий лист № 2-1781 та направлено його для виконання до ВДВС Павлоградського МРУЮ. Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 14 листопада 2011 року було відкрито виконавче провадження за № 30030482 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розміру 9202 грн. 03 коп., та одночасно накладено арешт на майно [PERSON] (арк.с.7). Як вбачається з довідки наданої КП Павлоградське МБТІ від 17 березня 2017 року то право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано станом на 13 жовтня 1998 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29 вересня 1998 року Павлоградським відділом по обліку та розподілу житлової площі. Дані надані по реєстрації права власності надані станом на 01 січня 2013 року. Однак на майно [PERSON] накладено арешт згідно постанови ВП №30030482 від 14 листопада 2011 року відділом державної виконавчої служби Павлоградського МРУЮ (арк.с.5). Як вбачається з довідки від 30 березня 2017 року [PERSON], [INFO], станом на 30 березня 2017 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (арк.с.6). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тому вона звернулася до відповідача про зняття арешту з майна, проте їй було відмолено. У своїй заяві відповідач зазначив, що 30 квітня 2012 року відповідно до п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, в звязку з тим, що стягував не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. У ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, до якого не входить зняття арешту з майна боржника у звязку з тим, що стягував не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, тому арешт з майна боржника не було знято. А завершене виконавче провадження було знищено у звязку зі спливом трирічного терміну зберігання виконавчих документів. \~\~\~\~\~\~\~ Оскільки виконавче провадження завершене та було знищено у звязку зі спливом трирічного терміну зберігання виконавчих документів, то вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання рішення підлягають скасуванню. Щодо вимоги позивача про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомості про арешт 1/4 частки квартири [ADDRESS], то ця вимога не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial