Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01 травня 2004 року. Від подружнього життя мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалась. Вони з чоловіком проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти мешкають разом із нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріально доньок не забезпечує. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просила розірвати шлюб із [PERSON] та стягнути з останнього аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду до досягнення повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за договором про надання правової допомоги [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. На розірвання шлюбу згодний. Щодо розміру аліментів, просив визначити його у розмірі, що не перевищує 1/3 частини (33%) його заробітку. Заслухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 01 травня 2004 року у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №09 (а. с. 5). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 5). Як встановлено у судовому засіданні зі слів позивачки і відповідача, разом вони не проживають з кінця липня поточного року. Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Примиритися сторони не бажають, на розірванні шлюбу наполягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін і малолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши в цій частині позовні вимоги [PERSON] повністю. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище [PERSON], яке відповідає її дошлюбному прізвищу, і яке при реєстрації шлюбу з відповідачем фактично не змінилось. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] у будинку свого батька - [PERSON] разом із доньками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Жовтневої селищної ради від 20 серпня 2014 року (а. с. 19). Як пояснила у судовому засіданні позивачка [PERSON], на даний час вона не працює, але має намір найближчим часом працевлаштуватись на неповний робочий день, оскільки молодша донька часто хворіє і вона в цей час змушена її доглядати. Відповідач [PERSON] працює токарем у ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» і має стабільний дохід. Суд вважає необґрунтованими і не приймає до уваги доводи [PERSON] та її представника щодо необхідності стягнення із [PERSON] аліментів на двох доньок у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) у зв'язку із здорожчанням життя і неможливістю забезпечувати дітей у тому обсязі, який був до припинення фактичних шлюбних стосунків із відповідачем, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України вони нічим не підтверджені. Не надала позивачка також доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що молодша донька Крістіна часто хворіє, у зв'язку з чим потребує додаткових затрат на придбання медикаментів, а вона в свою чергу не може працевлаштуватись на повний робочий день, оскільки змушена доглядати за дитиною під час хвороби. Доводи позивачки, стосовно того, що вона несе додаткові витрати, пов'язані з оплатою навчання старшої доньки на фортепіано, а також, що у зв'язку з відсутністю коштів не має можливості влаштувати дітей за їх бажанням до позашкільних гуртків з танців та співів також нічим не підтверджені. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дітей, позивачки і відповідача, які є працездатними і зобов'язані в рівних частинах утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Також, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial