Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

14.09.2016 року позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позов до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свій позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS], що в даному житловому будинку зареєстровано троє осіб: він, а також його колишня невістка та онучка, які з 2005 року не проживають у даному будинку, не займаються утриманням та ремонтом будинку, свої речі не зберігають, комунальні послуги не оплачують, добровільно знятися з реєстрації не бажають, чим чинять перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, в зв'язку з цим обмежуються його права як власника зазначеного майна, тому він змушений звернутися до суду. Просить суд,визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в цьому житловому будинку. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] двічі в судове засідання не з'явились, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялись належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду відповідачі не надали, у зв'язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтованій та такий, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі рішення Вінницького районного суду від 27.05.1994 року ;свідоцтва про права на спадщину від 12.05.1998 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7). Відповідно до акту № б/н від 06.07.2016 року, затвердженого сільським головою Лука-Мелешківськрї сільської ради, та довідки, виданої Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області № 266 від 13.07.2016 року (а.с.9-11) в вищезазначеному житловому будинку зареєстровано троє осіб: позивач, [PERSON] ( невістка позивача), [PERSON]( онука позивача) та встановлено, що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] не проживають у даному житловому будинку. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень, викладених в ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , відповідачі були зареєстровані у даному будинку як члени сім*ї позивача, та понад рік, а саме з 2005 року, без поважних на те причин, не мешкають в даному будинку. Тому, суд задовольняє позовну вимогу позивача та визнає відповідачів, такими , що втратили право користування цим будинком. Стосовно заявленої позовної вимог позивачем про примусове зняття відповідачів з реєстраційного обліку у даному житловому приміщені, суд відмовляє у задоволені , оскільки, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. З огляду на те, що позовна вимога позивача про визнання відповідачів, такими , що втратили право користування цим будинком судом задоволено , тому дане рішення, яке набрало законної сили, бути слугувати підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial