Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

13.10.2019 [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на 9/50 частки житлового будинку з господарськими спорудами про [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 26.05.1997 склала на її ім`я заповіт, яким заповідала все належне їй майно, у тому числі і 9/50 частки житлового будинку з господарськими спорудами про [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а потім хотіла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала відсутність правовстановлюючого документу у спадкоємця на частку спірного спадкового майна, а також те, що співвласниками спадкового майна здійснена самочинна добудова до спірного будинку. Зазначала, що відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця на спадкове майно порушує її право на отримання спадщини. Просила задовольнити її позовні вимоги та визнати за нею право власності на 9/50 частки житлового будинку з господарськими спорудами про [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом. 16.10.2019 відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. 05.11.2019 закінчене підготовче провадження, задоволене клопотання позивача та її представника про витребування доказів. У судове засідання позивач та її представник не з`вились, надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач, територіальна громада в особі Полтавської міської ради , свого представника у судове засідання не направив, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у їхню відсутність не надавав. Треті особи, Друга полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON] надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд керується наступним. Встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , при житті склала заповіт 26.05.1997, який посвідчений державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори за реєстром 1-1481. [PERSON] заповідала на випадок її смерті все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі на належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] номер 5 [PERSON] ( а.с. 5). Відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.08.2019 №2923 [PERSON] за адресою [ADDRESS] належить 9/ 50 частки житлового будинку з надвірними будівлями . Також із вказаної довідки убачається, що стара адреса будинку [ADDRESS] ( а.с. 12). 09.11.2018 [PERSON] звернулась до другої Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом ( а.с. 46). Постановою державного нотаріуса Другої Полтавської державної нотаріальної контори від 21.06.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Підставою для відмови стало те, що за спадкодавцем в установленому законом порядку не зареєстроване право власності на спірне нерухоме майно, а також і з тих причин, що співвласниками спадкового нерухомого майна до їхньої частини будинку здійснені самочинні добудови. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до положень ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] , у визначений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину за заповітом, подавши до нотаріальної контори 09.11.2018 заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 06.06.2019 № 1812/01-21 Спадкодавець [PERSON] отримала у спадщину, після смерті свого чоловіка 9/50 частки житлового будинку з частиною господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Другою полтавською державною нотаріальною конторою 03.04.1997 за № Р.№ 1-1-70. 9/50 частки цього з будинку зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Другою Полтавського державною нотаріальною конторою 03.04.1997 за Р.№ 1-1-68 ( а.с.24). Як убачається із довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 23.08.2019 №2923 за [PERSON] зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] лише на 9/50 частки житлового будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право власності виданого Другою Полтавського державною нотаріальною конторою 03.04.1997 за Р.№ 1-1-68 . Право власності на 9/50 частки житлового будинку з частиною господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Другою полтавською державною нотаріальною конторою 03.04.1997 за № Р.№ 1-1-70 за [PERSON] не зареєстроване , свідоцтво про право на спадщину за законом втрачене, що стало підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому листом спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення позивачем отримання спадщини на спірне нерухоме майно згідно заповіту після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку, що порушене право позивача на отримання спадщини підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на 9/50 частки житлового будинку з частиною господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS] .

Outcome: approved