overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

12 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Фабрично-Заводська, 3/61. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.05.2017р. о 00 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.05.2017р. о 00 год. 05 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Єгорова лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, до чогось прислуховується, сам із собою розмовляє. Висловлює маячні ідеї отруєння на адресу сестри. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія параноїдна, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

12 травня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Янгеля, 10/173. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.05.2017р. о 13 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.05.2017р. о 13 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дубченко лікарні КЗ «СБМ № 1 ПД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого настрій нестійкий. Мова тиха. Висловлює обривчасті маячні ідеї підміни особистості, відносини до доньки, «обличает» оточуючих. Періодично стає дратівливим. Односкладово відповідає на більшість запитань, в плані заданого. Обмани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Мислення паралогічне, аморфне. В місці знаходження та календарному часі орієнтований вірно, паспортні дані називає правильно. Память на поточні дії помірно знижена. Інструкції усвідомлює, виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія параноїдна, параноїдний синдром, поточний процес на фоні вираженого дефекту змішаного типу. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

12 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 306. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 22 грудня 2016 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, згодний на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 216234 (а.с.4). Сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили з 22 грудня 2016 року. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

12 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період її навчання, у якій вказала, що вона народилася [INFO] року. Відповідач [PERSON] є її батьком. До її повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання. Вона досягла повноліття і на даний час навчається на першому курсі денного відділенні Костянтинівського вищого професійного училища і буде навчатися там до 28 червня 2018 року. Вона не отримує стипендію, її дохід складає тільки матеріальна допомога, яку надає її мати, якої не вистачає щоб забезпечити її необхідними речами для навчання. У зв'язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має можливість надавати таку допомогу їй, оскільки він є працездатним, працює. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісяця. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] є батьком [PERSON] і проживає окремо від неї. [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання на першому курсі денного відділенні Костянтинівського вищого професійного училища. Відповідно до довідки № 241 від 26 квітня 2017 року строк навчання закінчується 28 червня 2018 року. Суд вважає, що у зв'язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, те, що він працює, на своєму утриманні інших осіб немає. Також суд враховує можливість надання позивачу матеріальної допомоги її матір'ю, і вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць до закінчення її навчання. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь державного бюджету у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

12 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 1998 року, актовий запис № 633, від спільного проживання дітей не мають. З 2015 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у звязку з відсутністю взаєморозуміння, постійними суперечками, які викликані різницею характерів. Ведення спільного господарства та спільне проживання між сторонами припинено. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON], не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача просила задовольнити позовні вимоги, залишивши за позивачем право іменуватися шлюбним прізвищем. (а.с. 22, 28, 35). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с.23, 27, 31). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 02 червня 1998 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від спільного проживання дітей не мають. З 2015 року шлюбно-сімейні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різні погляди на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, думку сторін про неможливість досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що він зі своєю дружиною відповідачем по справі 05 березня 2014 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. З самого початку спільне життя з відповідачкою склалося, проте на протязі останніх декілька років між ними стали виникати непорозуміння через несумісність характерів і різних поглядів на сімейне життя,. На цьому підґрунті у них почали виникати сварки та скандали, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З весни 2016 року вони не проживають разом. У нього і [PERSON] за цей час фактично вже утворилися інші сімї, тому можливості та бажання зберегти сімю немає. Син проживає з відповідачем у справі, за усною домовленістю він, позивач, допомагає відповідачці матеріально утримувати сина, майнового спору між ними нема. Подальше спільне життя позивач вважає неможливим, у звязку з чим просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і [PERSON] Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином (а.с.13-14). У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити, судові витрати просить покласти на нього (а.с.15). У судове засідання відповідач надала письмову заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить справу розглянути в її відсутність, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] (а.с.16). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що з 05 березня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ЖС №137376 (а.с.7), від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] народження 29 березня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖС №241750 (а.с.8). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх малолітнього сина, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є його сином, який зареєстрований в належному йому будинку по [ADDRESS] Проте, з січня місяця 2012 р. відповідач у зв'язку з придбанням іншого житла виїхав з будинку та уже більше ніж рік не проживає в ньому. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку змушує сплачувати за нього комунальні послуги. З посиланням на ці обставини та стверджуючи, що відповідач як член сім'ї не проживає у будинку більше одного року просить визнати його таким, що втратив право користування в ньому. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином неодноразово повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідач [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON]. До січня місяця 2012 р. відповідач проживав у житловому будинку [ADDRESS] який належить на праві власності позивачу та є зареєстрованим у спірному будинку. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у вищевказаному житловому будинку з січня місяця 2012 року, а отже більше року, що підтверджується як змістом акту обстеження на предмет проживання у спірному будинку, а також договором купівлі-продажу, за яким дружина позивача придбала у власність квартиру [ADDRESS], де відповідач і проживає. Наведене свідчить про наявність у суду правових підстав щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим будинком з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 07 березня 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №84 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 березня 2015 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від травня 2010 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3, 9). Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідачка не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представниці позивача, відповідачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 28.05.2010 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від січня 2013 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved