Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

15.01.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання договорів купівлі - продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельних ділянок дійсними, визнання права власності, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд між [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], який знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений 16.12.2013 року. - визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 3222287601:01:348:0005 площею 0, 25 га в [ADDRESS], укладений 16.12.2013 року [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. - визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222287601:01:348:0020 площею 0,135 га. в [ADDRESS] , укладений 16.12.2013 року [PERSON], ідентйфікаційний номер [NUMBER] та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. - визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222287601:01:348:0005 площею 0, 25 га в [ADDRESS]. - визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку , цільове призначення - ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222287601:01:348:0020 площею 0,135 га. в [ADDRESS]. 17 січня 2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 30.01.2014 року. В судове засідання, яке відбулося 30.01.2014 року позивач [PERSON] не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивач [PERSON] просить суд слухати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 30.01.2014 року відповідачка [PERSON] не з»явилася, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка [PERSON] просить суд слухати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Представник відповідача, - Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання, яке відбулося 30.01.2014 року, не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без участі представника, позов визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та позовні вимоги позивача задовольнити, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується фактичних обставин справи, то судом встановлено наступне. 29 січня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою, - [PERSON] було досягнено згоди щодо оформлення всіх необхідних документів, для здійснення купівлі - продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки обслуговування житлового будинку, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які в подальшому повинні бути приватизовані та продані позивачу [PERSON] відповідачкою, - [PERSON]. На підтвердження намірів придбання житлового будинку та земельних ділянок між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір у вигляді розписки, щодо умов купівлі - продажу житлового утинку та земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та сплати зансу у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень. Після підписання письмового договору (розписки) , відповідачка передала позивачу [PERSON] ключі від житлового будинку та надала дозвіл на користування житловим будинком та земельними ділянками. Вартість вищезазначеного будинку та земельних ділянок за погодженням сторін складала 56 000 ( п'ятдесят шість ) тисяч гривень, за умовами письмового договору( розписки) позивач [PERSON] повинен був сплатити ці кошти до підписання договору купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянок. 29.01.2013 року відповідачка оформила належним чином нотаріально посвідчену довіреність на гр. [PERSON] з питань представництва інтересів оформлення її спадкових прав на вищезгаданий житловий будинок, земельні ділянки та надала оригінали документів, які необхідні для оформлення спадщини. Суд вважає, що з дій відповідачки [PERSON] вбачаєтся, що ці договори укладені без примусу, за взаємною згодою сторін, містять усі істотні умови договору купівлі-продажу. 20 березня 2013 року позивач [PERSON] сплатив гр. [PERSON] аванс за вказаний вище житловий будинок у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень, в свою чергу гр. [PERSON] дописала власноручно у розписку, що отримала аванс за житловий будинок у розмірі 20 000( двадцять тисяч) гривень. 09.12. 2013 року відповідачка зателефонувала позивачу [PERSON] та попросила, щоб позивач привіз кошти, які він повинен був доплатити за житловий будинок та земельні ділянки. 10.12.2013 року позивач [PERSON] сплатив гр. [PERSON] кошти у розмірі 31 000 (тридцять одну тисячу) гривень, про що відповідачка зазначила власноручно у розписці в присутності свідків [PERSON] та чоловіка відповідачки, - [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в присутності свідків, власноручно зазначила в розписці, що за житловий будинок та земельні ділянки сплачено в повному обсязі. 16.12.2013 року разом з [PERSON] позивач приїхав до відповідачки за її місцем проживанням в [ADDRESS] для того , щоб вручити їй всі документи, які необхідні для нотаріального оформлення договору купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянок, які були погоджені [PERSON] з приватним нотаріусом [PERSON] Відповідачка в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] особисто ознайомилася з документами, які були в повному обсязі підготовлені для нотаріального оформлення договору купівлі- продажу вищезгаданого майна. 16.12.2013 року позивач погодив з відповідачкою, щодо звернення до нотаріуса з питань оформлення договорів купівлі - продажу 20.12. 2013 року. Для оформлення договорів купівлі -Продажу було необхідно отримати довідку з Стайківської сільської ради, гр. [PERSON] отримала її 19.12. 2013 року. 20.12.2013 року позивач з'явився до відповідачки, як було домовлено з нею попередньо 16.12.2013 р, але у вказаний час її не було вдома. Весь цей час оригінали документів знаходилися у приватного нотаріуса. З питань нотаріального оформлення договору купівлі - продажу позивач [PERSON] вдруге звернувся до приватного нотаріуса, щоб визначитися з іншою датою, але приватний нотаріус повідомив, що він не може через брак часу та зайнятість постійно перепризначати оформлення правочинів. Врешті, приватний нотаріус визначив ще одну дату, - 24.12.2013 року о 09. 00 годині для оформлення договору купівлі - продажу вищезгаданого будинку та земельних ділянок. З письмовою пропозицією щодо нотаріального оформлення договорів купівлі - продажу позивач [PERSON] звернувся до відповідачки 21.12.2013 року. Відповідачка письмову пропозицію отримала, про що свідчить її підпис на другому примірнику, який залишився у позивача. Після того, як відповідачка не з»явилася до нотаріуса для оформлення договору купівлі - продажу будинку, позивач попросив відповідачку повернути отримані нею кошти, на що відповідачка відмовилася. Норми матеріального права, використані судом при вирішенні спору. Отже, через ухилення відповідачки від належного нотаріального оформлення, як це передбачено ст 657 ЦК України позивач [PERSON] не може належним чином нотаріально формити договори купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянок. Відповідно до ст. 657 ЦПК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У Цьому разіі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року N 9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та інших законодавчих актів», яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, із зазначеної дати скасовується обов'язок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення. Щодо земельних ділянок: ч. 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, передбачено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Тобто земельна ділянка може бути об'єктом цивільних правочинів лише після внесення відомостей про неї до обох інформаційних баз даних - Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Причому державна реєстрація речових' прав на земельні ділянки може здійснюватися після державної реєстрації земельних ділянок у державному земельному кадастрі. З 1 січня 2013 р. ст. 126 Земельного Кодексу України діє у такій редакції: «Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як передбачено ст. 28 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є витяг з Державного реєстру прав, який надається власникам земельних ділянок на підставі поданої заяви. Законом також встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Більше того, права земельні ділянки та інше нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають саме з моменту реєстрації. Така норма кореспондується з нормами ст. 334 Цивільного кодексу України, за якими право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. На даний час всі передбачені законом документи на земельні ділянки оформлені належним чином. Тому позивач має право звертатися до суду з питань визнання договорів купівлі - продажу земельних ділянок дійсними. Відповідно до п. 13 Постанови ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про изнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року N 9 при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На теперішній час позивачем [PERSON] виконані всі умови письмового договору( розписки), однак у зв'язку з небажанням відповідача оформити договори купівлі - продажу житлового будинку та присадибної земельної ділянки, кадастровий номер 3222287601:01:348:0005 площею 0, 25 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222287601:01:348:0020 площею 0,135 га, які знаходяться за адресою : [ADDRESS], через ухиляння відповідача від їх нотаріального посвідчення позивач [PERSON] правомірно звернувся до суду з позовною заявою про визнання договорів купівлі -продажу житлового будинку, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та сгіоруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222287601:01:348:0005 площею 0, 25 га ,земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222287601:01:348:0020 площею 0,135 га дійсними. Визнання права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 3222287601:01:348:0005 площею 0, 25 га, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер 3222287601:01:348:0020 площею 0,135 га за цією ж адресою. Договори купівлі - продажу повинні бути визнаними дійсними з 16.12.2013 року, так як всі документи для нотаріального посвідчення вищезазначених договорів купівлі -продажу були виготовлені на цю дату, відповідачка з ними ознайомилася, свідки засвідчили цей факт своїми підписами у розписці. Станом на 16.12.2013 року всі істотні умови письмового договору (розписки) з сторони позивача [PERSON] були належним чином виконані, виконана була також істотна умова щодо сплати житлового будинку та земельних ділянок в повному обсязі 10.12.2013 року, про що відповідачка особисто вказала в вищезгаданому письмовому договорі (розписці). Як вказано судом вище, 29.01.2013 року відповідачка [PERSON] передала позивачеві [PERSON] ключі від житлового будинку. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved