Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

13\~квітня 2018\~року позивач\~звернулася до\~суду із\~позовом про\~стягнення аліментів\~на повнолітню\~дитину,\~яка продовжує\~навчання та\~просить суд\~стягувати з\~відповідача [PERSON],\~06.08.1965р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER],\~на користь\~[PERSON],\~19.01.1978р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER],\~аліменти на\~утримання повнолітньої\~дитини [PERSON],\~15.12.1999р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER],\~яка продовжує\~навчання у\~Харківській [PERSON] дизайну\~та мистецтв\~у розмірі\~1/4\~ частини\~заробітку (доходу)\~платника аліментів\~щомісяця,\~починаючи з\~дати подання\~позову та\~до досягнення\~[PERSON] двадцяти\~трьох років\~за умови\~продовження навчання;\~стягувати з\~відповідача [PERSON]\~06.08.1965р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER],\~на користь\~[PERSON],\~19.01.1978р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER], додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON] 15.12.1999р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER], яка продовжує навчання у Харківській [PERSON] дизайну та мистецтв в розмірі 1/2 частини витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] позивач перебувала в шлюбних відносинах з 19.11.1999 (свідоцтво про одруження від 19.11.1999, серія І-ВЛ № 099377) по 15.08.2008 (свідоцтво про розірвання шлюбу від 16.12.2008 серія 1-ВЛ № 082210). Від даного шлюбу 15.12.1999у сторін народилася донька [PERSON]. На даний час [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Харківській [PERSON] дизайну та мистецтв на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, крім того, вона щороку сплачує за навчання 19980,00грн., згідно договору про надання освітніх послуг від 15.08.2017 № 112/17. Колишній чоловік позивача працює в ТОВ «Дослідний завод ГНЦЛС» та одержує заробітну плату, у звязку з чим має змогу утримувати спільну повнолітню дитину. Повнолітня дитина проживає з позивачем, а відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 06 липня 2018 року о 15год. 00хв., та 29 серпня 2018 року о 10год. 00хв. в звязку з неявкою учасників справи. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. [PERSON] (до\~шлюбу Козакова)\~[PERSON]\~перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 19.11.1999, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження від 19.11.1999, серія І-ВЛ № 099377, який було розірвано 15.08.2008, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.12.2008 серія 1-ВЛ № 082210. Від даного шлюбу 15.12.1999у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії І-ВЛ № 118548. [PERSON] є повнолітньою особою, однак продовжує навчатись у Харківській [PERSON] дизайну та мистецтв на денній формі навчання та вона щороку сплачує за навчання 19980,00грн. згідно договору про надання освітніх послуг від 15.08.2017 № 112/17. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини, той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, то батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON], 06.08.1965р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], 19.01.1978р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], 15.12.1999р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER], яка продовжує навчання у Харківській [PERSON] дизайну та мистецтв у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з дати подання позову та до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження навчання підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачеим доведено в повному обсязі обставини викладені в позовній заяві. В задоволені\~позовних вимог\~в частині\~стягнення з\~відповідача [PERSON],\~06.08.1965р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER],\~на користь\~[PERSON],\~19.01.1978р.н.,\~ідентифікаційний номер\~[NUMBER], додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої дитини [PERSON], 15.12.1999р.н., ідентифікаційний номер [NUMBER], яка продовжує навчання у Харківській [PERSON] дизайну та мистецтв в розмірі 1/2 частини витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання слід відмовити, слід відмовити, оскільки обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, способом сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійних, окремих від аліментних зобов'язань, обов'язки батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, викликаних особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та стягує їх з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial