Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

12 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в інтересах своїх малолітніх дітей про визнання права власності на спадкове майно в рівних частках кожному, а саме, по 3/8 частки двокімнатної квартири [ADDRESS], та складається в цілому з двох кімнат житловою площею 28,4 кв.м., коридору загальною площею 34,0 кв.м. 27 листопада 2013 року [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на квартиру, в якому зазначила наступне. Право власності на квартиру [ADDRESS], [PERSON] отримала внаслідок укладення договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, [PERSON], 05.11.2004 р. за реєстровим №7808, після смерті [INFO] [PERSON], за яким вона здійснювала догляд. У 2010 році [PERSON] запропонував [PERSON] укласти договір довічного утримання, на що остання погодилася, однак зазначає, що через поганий слух не чула про що йдеться мова, не розуміла зміст укладеного договору, як виявилося, помилилася щодо наслідків укладеного договору, та не мала наміру передавати квартиру на безоплатних умовах. Представник позивача, [PERSON], у судове засідання з'явився, позовні вимоги за первісним позовом підтримав, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі. Відповідач по справі, [PERSON], в судове засідання з'явився, позовні вимоги за зустрічним позовом просив задовольнити у повному обсязі, та відмовити в задоволенні первісного позову. Представник відповідачів, [PERSON], у судове засідання з'явився, позовні вимоги за зустрічним позовом просив задовольнити у повному обсязі, та відмовити в задоволенні первісного позову. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], зареєстрованим та виданим відділом державної РАЦС РС Овідіопольського РУЮ в Одеській області від 20 березня 2013 року, за актовим записом №214, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом. Від прийняття своєї частки спадкового майна [PERSON] відмовилась на користь своїх малолітніх дітей у встановленому законом порядку. Також, спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], мати [PERSON], та [PERSON], батько [PERSON] Звернувшись у встановлений законом строк до Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] було відмовлено у видачі її малолітнім дітям свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначену вище квартиру, у зв'язку з тим, що право власності на зазначену квартиру не було зареєстроване належним чином, отже відсутній витяг про державну реєстрацію права власності, який є невід'ємною частиною правовстановлюючого документу, а саме, договору дарування, на підставі якого [PERSON] отримав вказану вище квартиру у власність від [PERSON] За життя [PERSON] вказану реєстрацію не здійснив, отже витягу не отримував. Згідно договору дарування від 26 квітня 2010 року, зареєстрованого за реєстровим номером 906 приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, [PERSON], квартира [ADDRESS], яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,4 кв.м., коридору, загальною площею 34,0 кв.м., належить [PERSON] та на момент подачі позову до суду входить до спадкової маси. Пунктом 3.4. вказаного Договору дарування зазначено, що цей договір вчинений за письмовою згодою чоловіка Дарувальника, посвідченою приватним нотаріусом, [PERSON], 26.04.2010 року за №905. Пунктом 4.1. вказаного Договору дарування зазначено, що сторони домовились про символічну передачу речі, а прийняття Обдарованим від Дарувальника ключів свідчить про те, що передача речі відбулась. При цьому ключі були передані до підписання договору, а також сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджено передачу квартири та прийняття Обдарованим цього дарунку. Пунктами 6.3. та 6.4. зазначеного Договору дарування підтверджується факт розуміння суті договору, що укладається, його змісту та правових наслідків для кожної з сторін. В графі Договору дарування «ПІДПИСИ», [PERSON] та [PERSON] особисто зроблено свої підписи, які підтверджують той факт, що вони особисто прочитали договір з розумінням його змісту. Свідки, які були допитані у судовому засіданні, надавали покази щодо укладеного договору дарування між [PERSON] та [PERSON] Однак, суд не може сприйняти їх як достовірну інформацію, що може бути використана як доказова база, оскільки інформацію вони надавали зі слів інших осіб, особисто при укладенні договору присутні не були. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безповоротно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом отримують право на спадкування відповідно до своєї черги. Кожна наступна черга спадкоємців за законом отримує право на спадкування за відсутності спадкоємців передової черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадку чи відмові від його прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого з спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Суд, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved