Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

13.07.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 250 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 6675 гривень, а також три відсотки річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в сумі 19,7 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 525,99 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 720,09 гривень. При цьому посилається на те, що 04.04.2016 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від нього грошові кошти у сумі 250 доларів США, що на день позики за офіційним курсом НБУ становило 6675 гривень. На підтвердження цього відповідач власноруч написав розписку, в якій зобовязався повернути позичені грошові кошти у строк до 06.04.2016 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. В звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики від 04.04.2016 року відповідач отримав в борг від позивача грошову суму в розмірі 250 доларів США, які зобовязався повернути до 06.04.2016 року, про що видав відповідну розписку. Як вбачається з позовної заяви відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобовязальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже відповідно до ст. 612 ЦК України відповідач, що прострочив свої зобовязання повинен повернути позивачу суму боргу в розмірі 250 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 6675 гривень. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача на користь позивача також слід стягнути три проценти річних від простроченої суми у розмірі 19,7 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 525,99 гривень. Всього слід стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу в розмірі 7200,99 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 720,09 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved