Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

13 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., щомісячно з 13.03.2018 року і до досягнення донькою повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться повністю її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідно до заяви, позивач позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. 05 грудня 2013 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідно до якого позовні вимоги задоволено. Відповідно до Довідки виданої ОСББ «Союз» за № 13 від 28.03.2018 року донька - [PERSON], [INFO] зареєстрована в квартирі № [ADDRESS] разом із матерію [PERSON]. Відповідно до Довідки виданої ФОП [PERSON] за № 01-03 від 2018 року [PERSON] за період з 05.10.2017 року по 28.02.2018 року отримала дохід в розмірі 15 217 грн. 00 коп. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене узгоджується з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зазвичай, для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, потрібно декілька підстав: або заяви одержувача, або домовленість між сторонами (ч. 1,2 ст. 184, ч.1 ст.181 СК України) та відсутність працевлаштування особи з якої стягуються аліменти. У всіх інших випадках, аліменти стягуються у частці від доходу батька або матері дитини. Враховуючи, що позивачем не надано відомостей щодо відсутності у відповідача місця роботи, доходів чи заробітної плати, а клопотання щодо витребування таких відомостей від позивача не надходило, суд вважає, що аліменти підлягають стягнення у частці заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не порушує права дитини та є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючі відсутність з боку позивача судових витрат, витрати пов'язані з розглядом цивільної справи компенсуються за рахунок держави. На підставі ст. ст. 79, 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial