Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

14 квітня 2016 року до Овідіопольського районного суду Одеській області звернувся позивач [PERSON] з вищеназваним позовом, в якому зазначила, що 17 січня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, в простій письмовій формі згідно з яким позивач передав а відповідач прийняв у власність грошові кошти в сумі 4100 доларів США, частково відповідач сплатив борг в розмірі 300 дол. США, свої зобовязання в повному обсязі не виконував, а тому позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 173\~238,34 грн. в тому разі основний борг, пеня та сума відсотків за використання грошами. В ході розгляду цивільної справи представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так судом встановлено, що 17 січня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (код2839519254) був укладений договір позики, в простій письмовій формі згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у власність грошові кошти в сумі 4100 доларів США (а.с.5), частково відповідач сплатив борг в розмірі 300 дол. США, свої зобовязання в повному обсязі не виконував. Станом на 11 січня 2016 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 173238,84 грн., яка складається з: -прострочена заборгованість за договором - 89310.24 грн.; -пеня 76038,48 грн.; -прострочена заборгованість за відсотками 7890,12 грн.; Позивач надав розрахунок заборгованості по стягненню боргу з урахуванням пені та відсотків за використання грошей. Таким чином суд приходить до висновку, що на час розгляду справи відповідач дійсно отримав у власність грошові кошти та свої зобовязання по поверненню грошей не виконав. При подані позову позивач судовий збір не сплачував, згідно до ст.5 ч.1 п.9 ЗУ «Про сплату судового збору», суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню від відповідача на користь держави в розмірі 1732.40 грн.

Outcome: approved