Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

13 грудня 2013 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26 липня 2003 року, Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 16), в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яку після розірвання шлюбу, позивачка просила залишити собі на виховання, посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок яких у них виникали сварки, в сім`ї панувала напруженість і розлад у зв'язку з чим, сторони припинили спільне проживання 1 рік тому назад, проживають окремо і ведуть окреме домогосподарство, і їхній шлюб носить формальний характер, а спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам та правам дитини, стосовно якої сторонами досягнуто згоди про її виховання позивачкою. Крім того, позивачка просила суд, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак надала суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов і слухати справу без її участі (а.с. 12,14,17). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав суду письмову заяву, в якій повністю визнав позов та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутністю (а.с. 15,16). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 26.07.2003 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2003 р., виданого Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 16), в період якого у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.01.2004 р. (а.с. 7,8). З позовної заяви вбачається, що між позивачкою та відповідачем, спільне сімейне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя з відповідачем, до якого вона втратила почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння, в сім`ї панувала напруженість і розлад у зв'язку з чим, сторони припинили спільне проживання 1 рік тому назад, проживають окремо і ведуть окреме домогосподарство, і їхній шлюб носить формальний характер. Суд встановив, що на сьогодні, сторони фактично припинили будь-які шлюбні відносини, позивачка проживає разом із дитиною окремо від відповідача, і спільне господарство з відповідачем не ведуть. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки та відповідача, які вони виклали в своїх письмових заявах, адресованих суду, стосовно їхнього бажання на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved