Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

12 липня 2018 року на адресу суд надійшов позов [PERSON] (далі позивач, [PERSON]В.), який поданий її представником Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Центр автовиплат поліс», до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі відповідач, ПрАТ «СК «УСГ») про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 листопада 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним у м. Луцьку по вул. Набережній, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих травм помер на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у відповідача. 05 січня 2018 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» представником позивача подано заяву про виплату страхового відшкодування в своїй інтересах, а також в інтересах їх синів [PERSON], [PERSON]. Позивач зазначає, що загальна сума відшкодування становить 192\~000,00 грн., з яких: 38\~400,00 грн. моральна шкода, 115\~200,00 грн. відшкодування на утримання, 38\~400,00 грн. витрати на поховання та спорудження памятника. Листом від 13 квітня 2018 року відповідач повідомив позивача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування по витратах на поховання в розмірі 38\~400,00 грн. Згідно листа від 07 червня 2018 року відповідачем прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 49\~736,62 грн., з яких: 1)страхове відшкодування в розмірі 24\~136,62 грн. на користь [PERSON], з яких моральна шкода та перша частина платежу за шкоду повязану з втратою годувальника за період з 10 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року); 2)страхове відшкодування в розмірі 12\~800,00 грн. на користь [PERSON]; 3)страхове відшкодування в розмірі 12\~800,00 грн. на користь [PERSON]. Згідно рішення від 31 травня 2018 року наступні виплати страхового відшкодування на утримання [PERSON] у розмірі 103\~863,38 грн. страхова компанія безпідставно розстрочила на щомісячні платежі у розмірі 1 478,69 грн. Позивач вважає вказане рішення страхової компанії незаконним, оскільки спеціальним законодавством, яким є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачена лише виплата страхового відшкодування одним платежем, а не щомісячними платежами. На думку позивача у даному разі, у звязку з існуванням спеціальної норми закону, застосування положень статті 1202 ЦК України, які є загальними і передбачають сплату щомісячних платежів, не можливе. З наведених вище мотивів та підстав позивач просить суд: 1)стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 103\~863,38 грн.; 2)стягнути з відповідача на користь позивача пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 8\~707,45 грн. Відповідач у письмовому відзиві позов заперечив з тих підстав, що відповідно до п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, повязаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Вказана норма не є імперативною та надає страхувальнику на власний розсуд вирішувати яким чином йому проводити відшкодування разовою виплатою, чи щомісячними платежами у порядку передбаченому ст.1202 ЦК України. Представник позивача у письмовому відповіді на відзив підтримав свою попередню позицію щодо незаконного, на його думку, використання відповідачем положень ст.1202 ЦК України. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 10 листопада 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON], керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись ним у м. Луцьку по вул. Набережній, здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих травм помер на місці пригоди (а.с.11, 12, 21-22). Відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у відповідача (а.с.18). 05 січня 2018 року на адресу ПрАТ «СК «УСГ» позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування в своїй інтересах, а також в інтересах їх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], в якому позивач просила виплатити страхове відшкодування у загальному розмірі 192\~000,00 грн., з яких: 38\~400,00 грн. моральна шкода, 115\~200,00 грн. відшкодування на утримання, 38\~400,00 грн. витрати на поховання та спорудження памятника (а.с.5). Листом від 12 квітня 2018 року відповідач повідомив позивача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування по витратах на поховання в розмірі 38\~400,00 грн. (а.с.33-34). Згідно листа від 07 червня 2018 року (а.с.37) відповідачем прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 49\~736,62 грн., з яких: 1) страхове відшкодування в розмірі 24\~136,62 грн. на користь [PERSON], з яких моральна шкода та перша частина платежу за шкоду повязану з втратою годувальника за період з 10 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року); 2) страхове відшкодування в розмірі 12\~800,00 грн. на користь [PERSON]; 3) страхове відшкодування в розмірі 12\~800,00 грн. на користь [PERSON]. У листі від 04 червня 2018 року відповідач зазначив,що наступні виплати страхового відшкодування на утримання [PERSON] у розмірі 103\~863,38 грн. страхова компанія буде здійснювати щомісячними платежами у розмірі 1 478,69 грн. (а.с.36). Надаючи правову оцінку правомірності дій відповідача, що сплати страхового відшкодування у розмірі щомісячних платежів, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1202 ЦК України визначено, що Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Вказана норма цивільного законодавства кореспондується з приписами п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), в якій зазначено, що відшкодування шкоди, повязаної із смертю потерпілого, може \~бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоровю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. З аналізу вищенаведених норм законодавства слідує, що відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, в тому числі виплата відповідного страхового відшкодування, може бути здійснена як шляхом одноразової виплати, так і шляхом щомісячними платежами. При цьому одноразова виплата може здійснюватися лише у разі наявності обставин, що мають істотне значення. Доводи позивача та її представників про те, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена виплата лише одноразового страхового відшкодування є помилковим, оскільки п.27.5 ст.27 вказаного закону, який містить словосполучення «може бути» не має імперативного характеру, а встановлює лише право, але не обовязок, страхувальника здійснити виплату одноразовим платежем. В даному випадку положення ЦК України та Закону не суперечать одне одному, а підлягають субсидіарному застосуванню. Проаналізувавши всі наявні матеріали справи, враховуючи той факт, що у справі відсутні обставини, які мають істотне значення і на наявність таких обставин позивач не посилається як у позові, так і у заяві про виплату страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано та правомірно прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, яке передбачено у п.27.2 ст.27 Закону та ст.1200 ЦК України шляхом сплати відповідних щомісячних платежів. З матеріалів справи слідує, що відповідач продовжує виконувати взяті на себе зобовязання зі сплати щомісячних платежів, і доказів протилежного позивач суду не надала. Також суд не приймає до уваги доводи представників позивача у судовому засіданні про неналежність, на їх думку, розміру щомісячних платежів, оскільки вказане не було підставою для подання позову, а до початку розгляду справи по суті позивач не уточнила та не доповнила підстав позову цими доводами. Виходячи з наведених мотивів та підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. У звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем залишаються за нею.

Outcome: dismissed