Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини з відповідним позовом у якому зазначив, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS]. З 2005 року перебуває в шлюбі з [PERSON], але з 2013 року вони разом фактично не поживали та офіційно не були розлучені. В цьому шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Окрім останньої дитини, [PERSON] та [PERSON] були позбавленні батьківських прав: 26.01.2015 року відносно [PERSON], [INFO] та 20.04.2015 року відносно [PERSON], [INFO]. Останнім часом мати [PERSON] проживала в м. Первомайську без реєстрації в будинку її співмешканця [PERSON], який є біологічним батьком малолітнього [PERSON], але народженого в офіційному шлюбі матері та [PERSON], який зареєстрований як батько дитини і про що йому було повідомлено, зі слів його дружини [PERSON] За весь час відповідач участі у вихованні дитини не брав, матеріальної допомоги не надавав, не цікавився умовами проживання сина та його здоров'ям. Все це виконував співмешканець [PERSON], в будинку якого вона проживала з дитиною. Родина вела асоціальний спосіб життя, вживали алкогольні напої та вчиняли бійки. Після повідомлення про смерть матері дитини, останнього було влаштовано до педіатричного відділення ПЦМБЛ, як дитину, що залишилася без батьківського піклування, куди до цього часу, батько [PERSON] не приходив, жодного разу дитину не провідав та з метою його повернення не звернувся. Відповідач не має постійного місця проживання, місце його перебування невідомо. Питання невиконання відповідачем батьківських обов'язків розглядалося органом опіки та піклування Первомайської міської ради та було прийнято висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини. Посилаючись на викладене позивач вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому просить суд позбавити його батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] та стягнути з нього аліменти на користь державної установи, де буде перебувати дитина або фізичної особи в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача виконкому Первомайської міської ради в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.45). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та опублікуванням оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судовова влада України. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав(а.с.49,50). Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], убачається, що батьком дитини вказано [PERSON], мати-[PERSON] (а.с.11). Мати дитини, [PERSON], померла [INFO] року, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23 квітня 2018 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 387 (а.с.13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради від 08.06.2018 року № 276, малолітній [PERSON] має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.38). Згідно довідки виконкому Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 15.05.2018 року, відповідач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає, місце його знаходження невідоме (а.с.16). Того ж дня було складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання за місцем реєстрації відповідача, звідки відомо, що на території Маліївської сільської ради він не проживає, будинок повністю зруйнований (а.с.20). З характеристики Нововолодимирівської сільської ради від 18.05.2018 року вбачається, що [PERSON] проживав на території Нововолодимирівської сільської ради без реєстрації з 2013 по 2016 роки разом із співмешканкою. За весь час охарактеризував себе негативно, вів аморальний образ життя, зловживав спиртними напоями, участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO], яка на той час проживала разом з ним та його співмешканкою, не приймав, разом вони вчиняли фізичне насилля над дитиною. На зауваження працівників сільської ради не реагував, внаслідок чого був позбавлений батьківських прав та в листопаді 2016 року вибув до матері. На даний час місцезнаходження його невідоме (а.с.18). З копій рішень Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26.01.2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та від 20.04.2015 року позбавлені відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.28-30,31-32). Відповідно до повідомлення Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні від 04.07.2018 року № 776 дитина [PERSON] влаштований до педіатричного відділення 07.05.2018 року, де перебуває по теперішній день. Відповідач [PERSON] з питанням щодо повернення сина в родину не звертався та не відвідував його (а.с.37). Згідно висновку виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 01 червня 2018 року № 4326/03.01-26 є доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], оскільки він ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує щодо нього батьківськими обов'язками (а.с.8-9). Відповідно до ч. 2, 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язанні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ст.164 СК України визначено вичерпний перелік підстав, з яких можливо позбавити батька чи матір батьківських прав, а саме: коли вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухилялися від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дітьми; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини; примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Що стосується такої підстави для позбавлення батьківських прав як ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, то для її наявності є необхідним встановити, в чому полягає винна поведінка батьків, нехтування ними своїми обов'язками, чи вживались для цього заходи реагування, чи існують інші способи впливу на особу для зміни її ставлення до виховання дитини. Така вимога випливає із змісту п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав». Відповідно до неї ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною, в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування своїми обов'язками. Нормою ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності з положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи винну поведінку [PERSON], суд розцінює її як ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків та вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. Також позовні вимоги щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved