overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

12 жовтня 2020 року рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області відмовлено в задоволені позову акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 21 жовтня 2020 року представник відповідача [PERSON] адвокат Щербатюк О.Д., звернувся до суду з заявою про приєднання до матеріалів справи доказів щодо розміру судових витрат та ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6591,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк», який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Представник відповідача [PERSON] адвокат Щербатюк О.Д. подав до суду заяву, в якій він підтримав заявлені вимоги про винесення додаткового рішення та просив справу слухати у його та відповідача відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2020 року відмовлено в задоволені позову акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.08.2020 року та копії акту про прийняття-передачу наданих послуг, відповідач [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6591,00 грн. Відповідно до наданої адвокатом Щербатюком О.Д. копії довідки від 16.10.2020 року, ним отримано від [PERSON] грошові кошти в сумі 6591,00 грн. в якості оплати послуг (гонорару) адвоката згідно договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.08.2020 року та акту приймання-передачі наданих послуг від 16.10.2020 року. Тож, враховуючи вищевикладене, з позивача акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6591,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

12 жовтня 2020 року Теребовлянський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Однак, при вирішенні судом питання задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення, суд бере до уваги такі обставини: Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року позов задоволено, визнано [PERSON] , 1985 року народження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вище наведене, суд вважає, що за доцільне ухвалити в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

12 жовтня 2020 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, яка утворилась за період з 01.10.2017 по 31.07.2020, в розмірі 2 722 грн 25 коп. та 2 102,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.11.2020. 17.11.2020 розгляд справи відкладено на 03.12.2020, у зв`язку з несповіщенням відповідача. У судове засідання 03.12.2020 представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, яка повідомлялася судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву, заяв та клопотань не подала, у зв`язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири у будинку приєднаному до газорозподільних мереж за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем природного газу, постачальником якого є ТОВ «Чернігівгаз Збут». Відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 29), у період з 01.10.2017 по 31.07.2020, відповідач за спожитий природний газ не розраховувалась, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2 722 грн 25 коп. Оскільки правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано, вказана сума боргу підлягає стягненню в повному обсязі, а позов - задоволенню. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

12 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Харків). 18 жовтня2021 року провадження по справі відкрито. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Хоруженко С.Г. просив задовольнити заяву, вказав, що через відсутність даних, що підтверджують родинні стосунки між матір`ю позивача [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , заявник не може скористатися правом на спадщину. Просив встановити факт родинних відносин між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Харків) направило до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є її рідною матір`ю [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю зазначена [PERSON] . Дівоче прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] народилася [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Згідно повідомлення Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перші та другі примірники актових записів цивільного стану за 1938 рік по відділам державної реєстрації актів цивільного стану міста Макіївка Донецької області знаходяться на тимчасово окупованій території України, провести перевірки про наявність актового запису про народження [PERSON] немає можливості. З копії особистого рахунку погосподарської книги Лютенської сільської ради Миргородського (Гадяцького) району № 65 за 1955 рік вбачається наступний склад двору: голова двору - [PERSON] , [INFO], дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] . [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON] [INFO] в м. Кременчук [PERSON] померла. Після їх смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю). За таких обставин суд вважає, що судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що померла [PERSON] була матір`ю померлої [PERSON] . Встановлення даного факту має юридичне значення, так як заявник не може скористатися правом на спадщину за відсутності документів, що підтверджують факт родинних відносин між матір`ю позивача [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , тому вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

12 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилось невдалим, сімейні стосунки припинені, сумісне господарство не ведеться. Посилаючись на викладене, просив розірвати їхній з відповідачем шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися, надавши заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 128 (а. с. 4), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім`ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, тому в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачеві з державного бюджету має бути повернуто 454 грн. (50% суми сплаченого судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

12 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання сина - [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свій позов тим, що відповідач є його батьком. [PERSON] на даний час навчається в Харківському державному автомобільно-дорожньому коледжі, дата закінчення коледжу 30 січня 2024 року. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання повнолітнього сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання на 18 листопада 2021 року. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] згідно довідки № 5015 від 03.09.2021, навчається у Харківському державному автомобільно-дорожньому коледжі, спеціальність галузеве машинобудування, рік вступу 2021, дата закінчення навчання 30 січня 20-24 року (а.с.10). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчатися і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки повинні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Так, згідно п.п. \~1, 2, 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, та стан здоров`я його неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення навчання, або до досягнення дитиною 23 річного віку. З відповідача також підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн. на користь Держави відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову. На підставі ст. ст. 180-182, 199 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

12 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вонає донькою відповідача та у теперішній час навчається на IІ курсі денної форми у Миколаївському національному університеті імені В.О. Сухомлінського. Відповідач матеріальної допомоги не надає, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини його доходів щомісячно на час її навчання. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача, у теперішній час навчається на IІ курсі денної форми у Миколаївському національному університеті імені В.О. Сухомлінського. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження позивачки (а. с. 6) та довідкою № 821 від 17 вересня 2021 року, виданою Миколаївським національним університетом імені В.О. Сухомлінського (а. с. 7). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, що ставить позивачку в тяжке матеріальне становище та не надає їй можливості належним чином забезпечувати потреби доньки. Суд, з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на навчання доньки в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Це відповідатиме засадам справедливості та розумності. Сторонам суд роз`яснює, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

12 жовтня 2021 року до суду надійшла заява від [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , про надання права на шлюб. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що вона у 2019 році познайомилася з [PERSON] , протягом останніх двох років у них склалися теплі та щирі відносини, що переросли у стосунки, вони мають міцні взаємні почуття любові та поваги один до одного та з 2020 року проживають однією сім`єю, внаслідок чого вона завагітніла і на даний час перебуває на 13-14 тижні вагітності, однак не досягла шлюбного віку, укладення шлюбу відповідає її інтересам, інтересам майбутньої дитини та інтересам [PERSON] , а тому просить надати їй право на шлюб з [PERSON] . У судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та просить надати їй право на шлюб із [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просить заяву задоволити і надати заявниці право на шлюб з [PERSON] , так як вона вагітна від нього і укладення шлюбу відповідає їхнім інтересам та інтересам майбутньої дитини. \~ \~ Заінтересована\~особа [PERSON] у\~судове засідання\~не з`явився,\~однак подав\~письмову заяву,\~в якій\~просить справу\~розглядати у\~його відсутності\~та просить\~заяву задоволити. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступних підстав: Згідно паспорту громадянина України від 18.09.2018 року, виданого на ім`я [PERSON] , заявниця [PERSON] народилася [INFO] та на даний час є неповнолітньою, але досягла шістнадцятирічного віку. Відповідно до виписки з постанови № 690 від 25.08.2021 року Комунального некомерційного підприємства Заліщицька центральна міська лікарня Заліщицької міської ради заявниця [PERSON] є вагітною, строк вагітності 13-14 тижнів. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] бажають укласти шлюб по взаємній згоді. Згідно ч.2 ст.23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За таких обставин, суд вважає, що заявниці [PERSON] слід надати право на шлюб з [PERSON] , так як укладення шлюбу відповідає її інтересам, інтересам [PERSON] та інтересам майбутньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

12 квітня 1980 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 12 квітня 1980 року виконавчим комітетом Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.08.2015. Позивач у судовому засіданні заперечив проти надання сторонам строку для примирення, зазначивши, що проживає з іншою жінкою, з якою бажає створити сім'ю. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та визнає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, під час судового засідання не зазначив про своє бажання відновити дошлюбне прізвище, отже має право і надалі іменуватися теперішнім прізвищем, що передбачено ст. 113 СК України. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 31.08.2015 № 0.0.428639996.1, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved