Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

12 червня 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25 квітня 2006 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №18. Від даного шлюбу у них є одна дитина: неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. 17 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, в даний час між сторонами припинені шлюбні стосунки. Просить, щоб після розірвання шлюбу, донька [PERSON] мешкала разом з ним, оскільки він проживає у будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, у останньому створені всі умови для проживання дитини. Також зазначив, що має постійний дохід. В той час, як його дружина [PERSON] мешкає у будинку, який в повному обсязі не облаштований всім необхідним для розвитку дитини, остання на даний час ніде не працює, а тому не зможе забезпечувати умови для нормального проживання та розвитку дитини. У звязку з вищезазначеним, просить суд визначити місце проживання дитини: доньки [PERSON] разом з ним. Ухвалою суду від 17.07.2015 року залучено до участі у розгляді справи службу у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, водночас вказала, що заперечує проти задоволення заявленого [PERSON] зустрічного позову, просила дитину залишити з нею. Відповідач в судовому засіданні підтримав зустрічний позов, визнав первісний. Представник служби у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечив проти визначення місця проживання малолітньої дитини разом з її батьком з врахуванням вирішення спору щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 квітня 2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №18 (а.с.3). Від даного шлюбу у них є одна дитина: неповнолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки Любомльської міської ради від 15.07.2015 року №2285, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24917733 від 25.12.2009 року вбачається, що житловий будинок по вулиці Перемоги, 10 в місті Любомль Волинської області належить на праві власності [PERSON], яка є матірю [PERSON]. В судовому засідання встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати. Під час обстеження місця проживання позивача [PERSON] службою у справах дітей встановлено, що в будинку є всі побутові зручності, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. Висновком від 18.08.2015 року, складеним комісією з питань захисту прав дитини Любомльської райдержадміністрації Волинської області встановлено, що сторони, батьки малолітньої дитини, перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. На даний момент дитина проживає з батьком. 17.08.2015 року працівниками служби у справах дітей проведено обстеження умов проживання [PERSON] і встановлено, що в будинку створені всі умови для належного виховання та розвитку дітей. В цей же день було проведено обстеження умов проживання і [PERSON], і встановлено, що будинок потребує косметичного ремонту. Враховуючи встановлені обставини, комісія з питань захисту прав дитини Любомльської райдержадміністрації Волинської області не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої дитини разом з її батьком з врахуванням вирішення спору щодо розірвання шлюбу. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов?язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Таким чином, по справі встановлено, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на доведених фактичних обставинах і відповідають закону, а тому, з врахуванням позиції відповідача та органу опіки та піклування, підлягають повному задоволенню. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved