Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

13 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказала, що 16 жовтня 2015 року тимчасово окупованій території України, а саме в м. Моспине Пролетарського району м. Донецька померла її мати [PERSON], [INFO], яка постійно мешкала в [ADDRESS], причина смерті хронічна судинно-мозкова недостатність 3 ступню, церебральний атеросклероз з гіпертензією. Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 120, виданим 17 жовтня 2015 року КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12 м. Донецька». У квітні 2016 року заявник звернулась до Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак, у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки видане лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства. У звязку з вищевикладеним заявник була вимушена звернутися до суду та просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 16 жовтня 2015 року в м. Моспине Пролетарського району м. Донецька. Заявник у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив. Надав заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разу неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПУ України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 120, виданого 17 жовтня 2015 року КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 12 м. Донецька», [PERSON], [INFO], померла 16 жовтня 2015 року в м. Моспине Пролетарського району м. Донецька. Причина смерті - хронічна судинно-мозкова недостатність 3 ступню, церебральний атеросклероз з гіпертензією. Однак, зазначена медична установа не здійснила своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. У квітні 2016 року заявник [PERSON] звернулась до Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області за реєстрацією смерті [PERSON], однак листом вих. № 971/4.3-30 від 12.04.2016 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті, відповідно до діючого законодавства, проводиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть (або дубліката), за формою, затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до паспорту громадянина України серія ВВ 404079, виданого 10.04.1998 року Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась 25 жовтня 1938 року у сел. Репець Ястребовського району Курської області. Згідно довідки № [NUMBER], виданої 19.11.2014 року УСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради, заявник зареєстрована в [INFO], та взята на облік в Іллічівському районі міста Маріуполя як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть своєї матері, яка померла в м. Моспине Пролетарського району м. Донецька, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть [PERSON], виданого державним органом України.

Outcome: approved