Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

12 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, відповідно до якої позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.10.2017 в цивільній справі № 639/5185/17 з 1000, 00 гривень, щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . У 2017 році рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\~000, 00 гривень. Відповідач не в повній мірі виконує вказане рішення суду про стягнення з нього аліментів, саме позивачем здебільшого здійснюється утримання дитини та матеріально забезпечуються його потреби, які значно збільшилися, оскільки [PERSON] з 2017 року є дитиною-інвалідом. Статус дитини-інваліда [PERSON] набув у зв`язку з наявністю в нього тяжкого хронічного захворювання серцево-судинної системи: вроджена вада серця подвійне відходження магістральних судин від правого шлуночка, стан після радикальної корекції 2010 року, мітральна недостатність 1 ст. ХССН ІІ А ст. У зв`язку з тим, що позивач сама виховує дитину з інвалідністю, яка потребує постійного догляду, регулярного контролю за станом здоров`я та забезпечення особливих умов життєдіяльності сина, вона позбавлена можливості влаштуватися на постійну роботу, а нерегулярний дохід, що позивач отримує надаючи послуги хатньої робітниці та прибиральниці без оформлення трудових відносин та державна соціальна допомога дітям з інвалідністю не в повній мірі задовольняє потреби дитини. Разом з тим, матеріальне становище та стан здоров`я відповідача не змінилися, він є здоровою та працездатною людиною. Працює, отримує регулярний дохід, який витрачає на свої потреби. На думку позивача, зміна способу стягнення аліментів може не лише покращити матеріальне становище дитини та ефективніше забезпечити його потреби, а й створить передумови для більш активної участі відповідача в утриманні свого сина. Аліменти, які сплачує відповідач є недостатніми для забезпечення нормального рівня життя дитини, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Прібиткова О.В., яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 06.08.2021, в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.10.2017 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження виданим Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 12 березня 2009 року. (а.с. 10) 29 листопада 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального юстиції у Луганській області 29.11.2016. Прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила на [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1\~000, 00 гривень щомісяця. (а.с. 19) Факт постійного проживання дитини з матір`ю підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні (довідка про склад сім`ї) від 19.08.2021 та довідкою ХарРІ НАДУ (гуртожиток) № 260 від 30.09.2021, виданою позивачу про те, що вона дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] за договором № 206 від 01.08.2012 разом з сином [PERSON] , 2009 року народження. (а.с.12, 13) Крім того,\~на те,\~що дитина\~постійно проживає\~з позивачем\~вказують договір найму житлової площі в гуртожитку Харківського регіонального інституту державного управління НАДУ при Президентові України від 01.02.2018 та додаткові до нього від 01.08.2018 та 01.09.2018. (а.с. 14-18) Як вбачається з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, виданої виконуючим обов`язки начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Д. Манерко, станом на 01.08.2021 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 47\~000, 00 гривень, яка не погашена по теперішній час. (а.с. 20) [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства, що підтверджується наступними документами: посвідченням серії [NUMBER] , виданим 13.07.2017; корінцем медичного висновку № 117 від 02.08.2021, згідно якого останній має вроджену ваду серця подвійне відходження магістральних судин від правого шлуночка, стан після радикальної корекції 2010 року ХССН ІІАст.; випискою № 1488 із медичної карти стаціонарного хворого від 27.07.2021. (а.с. 21-23) Згідно довідки від 21.09.2021 [PERSON] з січня 2021 року по серпень 2021 року отримала соціальну допомогу у розмірі 19\~720, 40 гривень. (а.с. 24) Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу вищевказаних правових положень, які регламентують спірні правовідносини, вбачається, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Отже, звернення до суду позивача з позовом про зміну способу стягнення аліментів є її правом і не залежить від зміни матеріального становища відповідача. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.12,81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Під час судового розгляду відповідачем жодним чином не спростовано, що присуджений за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року розмір аліментів у сумі 1000 гривень залишається достатнім для гармонійного розвитку неповнолітньої дитини на теперішній час з огляду на збільшення вартості проживання, харчування для дитини, на які посилається у своєму позові [PERSON] , а також те, що неповнолітній [PERSON] є інвалідом з дитинства. Натомість, відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Виходячи з наведених обставин, суд вважає наявними підстави для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 12 жовтня 2021 року становить 2510 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів, про що зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи всі вищевикладені обставини, а також враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей матері, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у випадку задоволення позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved