Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

14 січня 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до прокуратури Березівського району Одеської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вона посилалась на те, що посадові особи прокуратури Березівського району Одеської області в порушення ст..214 КПК України не розглянули її заяву від 13 травня 2013 року про скоєння злочину, не зареєстрували її заяву в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року скарга [PERSON] на неправомірні дії та бездіяльність посадових осіб прокуратури Березівського району задоволена. [PERSON] стверджує, що неправомірною бездіяльністю посадових осіб прокуратури Березівського району їй заподіяна моральна шкода, компенсацію якої в сумі 10 000 гривень просила стягнути з Державної казначейської служби України . Представник прокуратури Березівського району Одеської області позовні вимоги [PERSON] не визнав. Представник Державної казначейської служби України участі у розгляді справи не приймав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши [PERSON], представника прокуратури Березівського району Одеської області, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року встановлено, що 13 травня 2013 року [PERSON] звернулась до прокуратури Березівського району з заявою про злочини, вчинені стажистом на посаді слідчого прокуратури [PERSON] за ст..ст.364,367,396 КК України. 14 травня 2013 року вона отримала відповідь від прокурора району, що підстав для задоволення її заяви , внесення відомостей до ЄРДР і порушення кримінального провадження немає. Вищевказаною ухвалою слідчого судді від 28 серпня 2013 року задоволена скарга [PERSON] . на неправомірні дії та бездіяльність прокуратури Березівського району, які порушили вимоги ст..214 КПК України , не розглянули заяву протягом 24 годин та не зареєстрували її в ЄРДР. Частиною 4 ст.214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.. Після прийняття слідчим суддею ухвали від 28 серпня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вона була вимушена звертатися до суду з заявою про захист своїх прав, витрачати свій час для того, щоб посадові особи прокуратури виконали свої обов'язки, прийняли і розглянули її заяву, зареєстрували в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Згідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачені у частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання,попереднього( досудового ) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за заподіяну майнову та моральну шкоду , передбачені нормами ст.ст.1166,1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями чи бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст..1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою працівник перебуває у трудових правовідносинах. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, близьких родичів. Частиною другою пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року встановлено, що посадовими особами прокуратури Березівського району порушені норми закону, а саме ст..214 КПК України, тобто являються незаконними. Враховуючи те, що ухвалою суду від 28 серпня 2013 року фактично встановлено протиправну бездіяльність прокуратури Березівського району, то позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю. Згідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з вищевказаного та

Outcome: partial