Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

14.09.2020 справа надійшла до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Дарницького районного суду м. Києва та ухвалою від 15.09.2020 призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувала позовні вимоги тим, що з 17 червня 2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними припинено у червні 2016 року, а з лютого 2017 року сторони проживають окремо. Причиною цьому вказує те, що з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувалися. На даний час відповідач вже має іншу сім`ю, у зв`язку із чим, позивач вважає, що їх сім`я розпалась остаточно та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1022. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні (а.с. 51). Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 52). Судові витрати по справі просила покласти на неї та не відшкодовувати (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову (а.с. 45-46). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1022, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » при реєстрації шлюбу, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] ( а.с. 4,5). Позивач стверджує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у червні 2016 та з лютого 2017 вони з відповідачем стали проживати окремо. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позову факти викладені в ньому не заперечував, підтвердив факт спільного не проживання з позивачем більше 4 років. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, вони тривалий час проживають окремо, у відповідача сформувалася нова сім`я, а тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, відповідач позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та в заяві просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу між сторонами, залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Оскільки позивач просила суд не відшкодовувати їй судові витрати по справі, поклавши їх на неї (а.с. 3), суд не вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: approved