Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON], який уточнила 23 грудня 2016 року, про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка навчається в розмірі 1/3 частки від доходу (заробітку) відповідача щомісячно і до закінчення навчання, а саме 31.06.2019. З позову вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.1995 та мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 04.03.1999. В даний час [PERSON] навчається в ДВНЗ «Криворізький національний університет», на денній формі навчання. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні просили стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини від його доходу, оскільки відповідач матеріально у добровільному порядку доньці не допомагає, живе окремо, життям доньки не цікавиться. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини від доходу, пояснив, що він мешкає разом з жінкою у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні двох її дітей, тому просив суд позов задовольнити частково, адже згоден платити аліменти в розмірі 1/6 частини. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. З 10.11.1995 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 937 (а.с. 24). 20.12.1997 у подружжя народилася дитина [PERSON], згідно свідоцтва про народження, актовий запис № 13. Батьками дитини є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 2). [PERSON] навчається ДВНЗ «Криворізький національний університет», на денній формі навчання (а.с. 3). 04.03.1999 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 104 (а.с 25). Позивач [PERSON] працює у ТОВ «Аудиторська фірма «Цілком таємно» на посаді бухгалтер-експерт з 20.03.2013 і отримує стабільний заробіток, відповідно до довідки про доходи (а.с. 33). Відповідач [PERSON] працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в ремонтному виробництві і отримує стабільний заробіток, відповідно до довідки №34533 від 10.01.2017 (а.с. 32). Повнолітня донька [PERSON] мешкає разом з позивачем з дня її народження до даного часу за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38). Відповідач [PERSON] мешкає з громадянкою [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними мешкають двоє неповнолітніх дітей громадянки [PERSON] Відповідач купує дітям іграшки, продукти харчування, сплачує комунальну послуги за квартиру, що підтверджується актами (а.с. 39, 52). Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу. З приводу застосування статті 199 СК України Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №3 від 15.05.2006 у пункті 20 роз'яснив таке: «Обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Одною з умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Крім того, у більшості випадків навчання здійснюється на платній основі, для чого у повнолітніх дочки, сина відсутні кошти. Наступною умовою стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина є спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров'я. При цьому враховується у платника аліментів наявність інших членів сім'ї, яких він (вона) зобов'язані утримувати за законом (непрацездатні батьки, неповнолітні діти, непрацездатні дружина, чоловік); розмір заробітної плати (доходу), а якщо на пенсії, розмір пенсії; стан здоров'я є тяжкохворим, інвалід І групи, яка потребує стороннього догляду тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі, не має змоги працевлаштуватися, фактично перебуває на утриманні позивача, яка отримує невелику заробітну плату. Одночасно суд враховує і майновий стан відповідача та його фінансову можливість надавати матеріальну допомогу. Зокрема, відповідач мешкає у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою [PERSON] та її дітьми, які є фактично членами його родини. Приймає участь у вихованні дітей останньої та забезпеченні їх продуктами харчування, одягом та іншими необхідними речами відповідно до віку та потреб дітей. Суд враховує в кожному конкретному випадку, що розмір коштів, що підлягають виплаті на утримання дитини, слід виходити з того, що він має бути достатнім, з огляду на її потреби, і разом з тим, розмірним, враховуючи мету аліментного зобовязання. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що при здійсненні відрахувань із заробітної плати позивача у розмірі 1/4 частки від доходу в рахунок сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відповідатиме діючому законодавству України, зазначеним у ст. 3 ЦК України засадам розумності, справедливості і добросовісності, та з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення. В даному випадку у суду наявні всі підстави для стягнення аліментів саме в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який буде достатнім для забезпечення потреб дитини. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial