Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

13 квітня 2021 року від представника заявника - адвоката Сацика Р.В. до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена заява, з проханням встановити факт перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 1975 року. В шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1979 року народження. Подружжя постійно проживало разом за адресою : [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Чоловік заявника був військовослужбовцем та перебував на обліку в Бориспільському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області, отримував пенсію значно більшу, ніж [PERSON] , яка є пенсіонеркою та іншого доходу не має. Після смерті чоловіка заявник звернулась до Бориспільського об`єднаного управління ПФУ в Київській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Проте, їй було відмовлено через те, що факт перебування на утриманні чоловіка має бути встановлений судом. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у м Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] це її мати, а померлий [PERSON] - батько. Мати має маленьку пенсію, батько завжди заробляв більше. Який саме заробіток був у батьків не знає, але у батька дохід точно був більший. Знає, що сумарний дохід матері невеликий, а також з нею ще проживає бабуся, якій 94 роки, за якою доглядає мама. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що являється сином заявнику. Мама завжди залежала від доходу батька, оскільки її дохід значно менший. Зважаючи на це, їй наразі не вистачає коштів для нормального існування. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків та виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстро-ваному шлюбі з [PERSON] з 02 серпня 1975 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 10). У даному шлюбі народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Подружжя постійно проживало разом за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с. 7), довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 02 березня 2021 року за № 20-36-1228 (а.с. 9), а також копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] (а.с. 13). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 лютого 2021 року (а.с. 15). Судом також встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Київській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб», що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України у м Київській області від 29 березня 2021 року за № 1000-0203-8/32711 (а.с. 18). З довідки - розрахунку від 01 лютого 2021 року вбачається, що пенсія [PERSON] складала 5118 грн. 77 коп. (а.с. 19). Згідно довідки про доходи від 08 квітня 2021 року, розмір пенсії [PERSON] становить 2200 грн. 00 коп. З наведеного вбачається, що [PERSON] залежала від утримання свого чоловіка та отримуваної ним пенсії. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. За правилами ч.1 ст. 319 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. За змістом ст. 38 даного Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування але які і самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуван-ня» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення пенсії по втраті годувальника згідно вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зважаючи на вказане вище, суд приходить висновку, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Враховуючи наведене та

Outcome: approved