Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

14.07.2021 до Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі представника - адвоката Павленка Сергія Валерійовича до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості в сумі 105914,93 грн. за Договором кредитної лінії №ПКК/676 від 22.07.2019. Короткий зміст заяв по суті справи. В обґрунтування позовних вимог банк покликається на те, що 22.07.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №ПКК/676, відповідно до умов якого Банк зобов`язується, в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим Кредитним договором ліміту кредитування, відкрити Позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі передбачені цим Кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього Кредитного договору та Тарифів Банку. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором він виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого максимального ліміту 200 000,00 грн., на строк до 22.07.2022. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього перед Банком утворилась заборгованість, яка станом на 04.06.2021 становить 105914,93 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 87846,90 грн., заборгованість за відсотками 18068,03 грн. Позивач зазначає, що підписуючи Анкету-заяву № CL-676 на отримання кредиту, [PERSON] зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Оскільки на момент укладення кредитного договору [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі є всі підстави вважати [PERSON] солідарним відповідачем навіть за відсутності окремого договору поруки. У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за Договором кредитної лінії №ПКК/676 від 22.07.2019 року в розмірі 105914,93 грн., суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270, 00 грн., а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10591,49 грн. До позовної заяви позивач долучив клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи за відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.08.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 12.10.2021 о 09:30 год. Учасники у вказане судове засідання та в судове засідання, призначене на 06.12.2021 о 11:20 год. не з`явились. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи судовоми повістками про виклик до суду. Також не подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 22.07.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №ПКК/676. Відповідно до п.1.1 Договору Банк зобов`язується, в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим Кредитним договором ліміту кредитування, відкрити Позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі передбачені цим Кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього Кредитного договору та Тарифів Банку. Відповідно до п 2.1 Договору, максимальний ліміт заборгованості за Кредитною лінією (максимальна сума заборгованості Позичальника за отриманими та неповернутими ним Банку Кредитами, які надані відповідно до цього Кредитного договору) - 200 000, 00 грн. Згідно п.2.7 Договору, Кредит видається позичальнику в безготівковій формі у порядку, визначеному у Розділі 4 Договору. Відповідно до п. 2.5 Договору, цільове призначення кредиту , виданих в межах Кредитної лінії є поточні потреби Позичальника. Відповідно до п.2.6 Договору, поточний рахунок позивачальника, відкритий для видачі кредиту за Кредитною лінією [NUMBER]. Відповідно до п.5.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у п. 4.1. цього Договору з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі; якщо інше не випливає умов цього Договору. Відповідно до п. п. 6.1., 6.2, Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором при буль-яком надходженні коштів на Рахунок. Погашення заборгованості за Кредитні договором здійснюється у наступній черговості: У першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); У другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); У третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по повернені Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Пунктом 8.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно Договору крединої лінії №ПКК-676 та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого максимального ліміту, що підтверджується довідкою про рух коштів по рахунку з 22.07.2019 по 04.06.2021. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 3 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач [PERSON] скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Сума боргу відповідача за Договором кредитної лінії №ПКК-676 станом на 04.06.2021 становить 105914,93 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 87846,90 грн, заборгованості за відсотками - 18068,03 грн. Заборгованість відповідача підтверджується відповідним розрахунком за Договором кредитної лінії №ПКК-676, а також долученими до позовної заяви документами щодо руху коштів по рахунку, які суд визнає належними та допустимими доказами в процесі доказування. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов Договору №ПКК-676,23.04.2021 на адресу відповідача [PERSON] банком направлено досудову вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Така вимога отримана відповідачем 07.05.2021, однак була проігнорована ним. З огляду на встановлені обставини, суд вважає встановленим, що відповідач порушив умови Договору кредитної лінії, не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а тому з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Відповідач [PERSON] доводів банку належнимим та допустимими доказами не спростував. Разом з тим, вимога щодо солідарного стягнення заборгованості за Договором №ПКК-676 від 22.07.2019 з відповідача [PERSON] , не підлягає до задоволення, враховуючи наступне. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] та його дружини [PERSON] , зазначає, що позичальник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі та факт таких шлюбних відносин підтверджується інформацією наданою в анкеті-заяві від 22.07.2019 самим [PERSON] , тому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Позивач зазначає про можливість залучення до даного спору солідарного відповідача іншого з подружжя дружину [PERSON] - [PERSON] . Так, належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20. Однак, з Договору кредитної лінії №ПКК-676 від 22.07.2019 вбачається, що він не укладений в інтересах сім`ї, а кредитні кошти отримані позичальником на його поточні потреби, кредит видавався виключно на цілі зазначені в кредитному договорі. Також, відповідно до анкети-заяви 22.07.2019 позичальник [PERSON] , підтвердив, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вказаних вимог позивачем не надано, а тому суд вважає, що вимога банку про стягнення боргу з дружини боржника як солідарного боржника, є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. Отже, позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог до відповідача [PERSON] , з останнього підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2270,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено судом, між відповідачем Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» укладено Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019, предметом якого є надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У даній справі відсутні будь-які докази, окрім договору про надання правової допомоги, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачасудових витрат на професійну правничу допомогуу даній справі.

Outcome: partial