Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

14.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну та матеріальну шкоду у розмірі 10000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, 01.07.2014 року він прийшов в банк «Меркурій» з приводу повернення депозитного вкладу. Підійшов до охоронця та спитав, як пройти в прийомну, на що йому останній сказав, що необхідно подзвонити. Він сказав охоронцю, що «якщо хочеш зіпсувати діло, подзвони по телефону». На що охоронець [PERSON] виразився у його адресу нецензурною лайкою. З приводу цього інциденту банк надав йому відповідь, у якій вказано, що охоронця притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Він - людина вразлива, в наслідок хвилювань потрапив до лікарні, знаходився у лікарні, з 01 по 12 серпня 2014 року. У зв'язку з хвилюваннями його здоров'я різко погіршилося, він витратив кошти на лікування у лікарні, на реабілітаційне лікування. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив, просив стягнути 6000 грн. матеріальної шкоди у зв'язку з його лікуванням, в частині стягнення моральної шкоди відмовився. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено розмір завданої шкоди, не надано доказів наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з відповіді уповноваженої особи ФГВВО з ліквідації АТ «Банк «Меркурій» від 29.09.2014 року, співробітник банку [PERSON] вів себе недопустимо грубу відносно до [PERSON] Було прийнято рішення про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Позивач посилається на те, що через інцидент, що відбувся 01.07.2014 року, він зазнав сильні душевні хвилювання та потрапив до лікарні. На підтвердження цих обставин позивачем надано виписку із медичної картки стаціонарного хворого від 12.08.2014 року, з якої вбачається діагноз позивача нестабільний постінфарктний кардіосклероз. Також надано супровідний листок №3623/402, з якого вбачається, що позивача з квартири доставлено до лікарні 01.08.2014 року з гострим вірусом (В), та довідка від 03.12.2014 року, відповідно до якої позивачу виділено санітарно-курортну путівку №616 до санаторію. Разом з тим, вказані документи підтверджують лише факт наявності у позивача захворювання, однак не надано доказів існування причинного зв'язку між виникненням хвороби та діями співробітнику банку. Зокрема, з довідки вбачається, що позивачу вже з 29.04.2014 року встановлено інвалідність другою групи загального захворювання, тобто не виключається можливість погіршення стану позивача через інші чинники та причини. В силу ст. 60 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 6000 грн., які він витратив на лікування у лікарні, на реабілітаційне лікування. Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували вказані витрати на лікування (чеки, квитанції тощо) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вимогами ст.ст. 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню за недоведеністю. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed