Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

13 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON], у якому просить усунути перешкоди в здійсненні права власності позивача на квартиру [ADDRESS] (далі Квартира-1), шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування Квартирою-1. В обґрунтування позову зазначено, що 03 липня 2015 року, позивач по справі купила у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належну їм на праві власності Квартиру-1, про що в подальшому було оформлено відповідний договір у приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №812. Позивач зазначає, що її право на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Позивач наголошує на тому, що взяті на себе зобовязання по договору купівлі-продажу Квартири-1 вона, як покупець, виконала в повному обсязі оплатила продавцям повну вартість квартири, надала вільний доступ до купленого житла для вивозу речей домашнього вжитку, тощо, а продавці передали квартиру для володіння й користування, з квартири виселились. Однак, взяті на себе зобовязання, передбачені договором купівлі-продажу квартири, відповідач [PERSON] виконав не в повному обсязі, а саме, в термін, передбачений договором купівлі-продажу квартири, до 06 липня 2015 року не знявся з реєстраційного обліку з місця проживання у вищезазначеній квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.28). Відповідачу [PERSON] судова повістка надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але була повернута до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Тому, відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.26, 27). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. В судовому засіданні 10 грудня 2015 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з паспорта громадянина України МА 225244 виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 02 грудня 1996 року вбачається, що [PERSON] народилася 31 березня 1955 року у місті Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. (а.с.4-5). З паспорта громадянина України МА 014057 виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 27 листопада 1995 року вбачається, що [PERSON] народився 18 грудня 1978 року у місті Шостка Сумської області. (а.с.6-7). З Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 03 липня 2015 року приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №812 вбачається, що продавці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купила квартиру №1, що знаходиться в м.Шостка, Сумської області по вулиці С.Лазо у будинку №28, яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 33,3 кв.м, кухні коридору, передпокою, санвузла, комори, загальною площею 57,8 кв.м. (а.с.11-12). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40054225 від 03.07.2015 вбачається, що власником квартири за адресою: Сумська область, місто Шостка, вулиця Лазо С.[ADDRESS] є [PERSON], форма власності приватна, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу квартири, номер за реєстром 812, виданий 03.07.2015. (а.с.13). Із довідки виданої за №2321 від 09 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS], та до складу її сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб входять: [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], [PERSON]. (а.с.14). З інформації про місце проживання (перебування) фізичних осіб виданої Шосткинським МРВ УДМС України в Сумській області 22 липня 2015 року вбачається, що у [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO]. (а.с.18). Згідно із ст.319 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач проживає у Квартирі-1, а також є її власником, а саме на підставі договору купівлі-продажу квартири який зареєстрований у реєстрі за №812 від 03.07.2015. Крім того, у Квартирі-1 зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім власником вищевказаної квартири, але відповідач зберігає лише формальну реєстрацію, оскільки не має статусу ні тимчасового мешканця, ні наймача, не укладав будь-яких договірних правовідносин з позивачем, щодо проживання або перебування у цій квартирі. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК України), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє її право на користування цим будинком. Таким чином, права [PERSON] на володіння, користування та розпорядження Квартирою-1 є похідними від його прав, як колишнього власника. Враховуючи вищезазначене, а також те, що своїх заперечень відповідачем надано не було, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування Квартирою-1. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції виданої 10 липня 2015 року Шосткинським відділенням Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» за №13933647 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. (а.с.1). З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року за №3674-VI, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 70 копійок (0,2 розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2015 року).

Outcome: approved