Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

13.02.2018р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що 14.05.1990р. померла [PERSON], яка за свого життя своїм майном не розпорядилася (спадкодавиця була зареєстрована і проживала в [INFO]). Вказує, що на час смерті останньої її склад сімї становив: [PERSON] (син, відповідач), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять, позивач), [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON] (онука), Безкидевич (дівоче [PERSON]) [PERSON] (онука). Стверджує, вищевказане господарство мало статус домогосподарства «колгоспний двір», оскільки в матеріалах справи міститься архівна довідка Мостиської РДА, в якій вказано, що матір відповідачів [PERSON] по грудень 1988 року одержувала заробітну плату у колгоспі ім.Дзержинського с.Шегині, тобто остання була головою колгоспного двору. Враховуючи те, що частки в майні колгоспного двору є рівними, просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/6 ідеальну частку у праві власності на житловий будинок за адресою с.Шегині, вул.Дружби, 58, Мостиського району Львівської області. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак в матеріалах справи містяться довіреності, згідно яких їх інтереси представлятиме [PERSON] Представник відповідача [PERSON], [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на те, що спірне будинковолодіння не відноситься до суспільної групи колгоспний двір, і ця обставина була встановлена судом в іншій цивільній справі за позовом її довірителів про визнання права власності на спадкове майно, - спірне будинковолоління. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області [PERSON] просив позовні вимоги позивача задовольнити, так як він (позивач) вкладав кошти у будівництво спірного майна. Суд, відповідно до ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглядати вказану справу у відсутності осіб, які не зявилися, за наявними доказами у справі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. У ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 14.05.1990 року спадкодавець [PERSON] (теща позивача) померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-СГ за №475050 від 15.05.1990 року. Разом з тим, на день смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою:с.Шегині, вул. Дружби, 58 Мостиського району Львівської області. Так, 19.10.2018р. Мостиським районним судом Львівської області винесено рішення у цивільній справі №448/169/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області та [PERSON], треті особи приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області та [PERSON], треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області та [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за позовом третьої особи [PERSON] до [PERSON] сільської ради Мостиського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON], треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яке набрало законної сили. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зазначене судове рішення набрало законної сили та у відповідності до вимог ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, має преюдиціальний характер при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Даним рішенням встановлено, що: - майно, яке є предметом даного позову належало до суспільної групи господарств «робітничий двір», а не «колгоспний двір», головою двору якого була зазначена (спадкодавець) [PERSON]; - спадкування спірного майна здійснюється за законом та положеннями ЦК УРСР в редакції 1963 року в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] (матері відповідачів), яка померла 14.05.1990р.; - визначено частки у майні спадкодавця [PERSON] за спадкоємцями першої черги спадкування за законом, тобто визначено коло спадкоємців, якими є дітьми спадкодавиці [PERSON], [PERSON] (відповідачі), а також за дочкою [PERSON], які у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийняли спадщину. Також, вказаним рішенням суду визнано за [PERSON], [PERSON],[PERSON] право власності по 1/3 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №58 по вул.Дружби в с.Шегині Мостиського району Львівської області, тобто вищезазначеного предмету позову (спірного майна). Отже, обставини на які посилається позивач у своїх позовних вимогах вже були предметом розгляду вищезазначеної справи та встановлені рішенням суду від 19.10.2018р. у справі №448/169/16-ц, а тому не підлягають повторному доказуванню. Крім того, даним рішенням суду визнано право власності по 1/3 частці за [PERSON], [PERSON], [PERSON], а відтак дане майно не може бути предметом повторного визнання права власності на частку в майні колгоспного двору, як і на частку в порядку спадкування після смерті [PERSON] Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач та відповідач, як учасники справи, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити. Судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений позивачем при подані позову до суду, в силу\~ст.141 ЦПК України\~відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed