Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

13 травня 2019 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 26.09.2015 року по 03.04.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] . Фактично спільне проживання сторін припинено в березні 2016 року, на той час дитині виповнилося лише два місяці. Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, та виключно позивач забезпечила фізичний та духовний розвиток малолітнього сина. [PERSON] не організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку неповнолітньої дитини мали місце всі необхідні для цього чинники. Так, відповідач піклування про сина не проявляє, матеріально не забезпечує, від сплати аліментів ухиляється, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, жодної участі у формування особистості дитини не приймає. Зазначені обставини й стали чинниками для звернення [PERSON] , в порядку ст. 165 СК України, за судовим захистом прав неповнолітнього [PERSON] , 2016 року народження. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 187 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення № 8530205159914 - про особисте вручення повістки, та № 8530204936720 про неможливість вручення викликів (довідка УДППЗ «Укрпошта» ф. 20 «за закінченням терміну зберігання»). Третьою особою органом опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області пояснення щодо позову, відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України, не надано, представником [PERSON] (уповноважена довіреністю) суду адресовано заяву про розгляд справи в її відсутність, при цьому висловлено позицію щодо врахування при ухваленні рішення письмового висновку по суті спірних правовідносин сторін, складеного в порядку ч. 5 ст. 19 СК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Красноармійськ Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Красноармійськ Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 8). З 26 вересня 2015 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відомості підтверджено штампом в паспортах сторін по справі). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2017 року - шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Позивач [PERSON] прикладає зусилля щодо створення всіх умов для розвитку неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , забезпечення належного догляду та уваги дитині. В свою чергу, за позицією позивача, - відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання неповнолітнього сина, не цікавиться дитиною, проявляє байдужість у матеріальному забезпеченні, фізичному та духовному розвитку хлопчика. На підтвердження заявлених вимог позивачем [PERSON] надано такі докази. Згідно довідки № 4426 від 12.03.2019 року про склад сім`ї - [PERSON] зареєстрована з 14.04.2011 року за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають її матір [PERSON] , 1970 року народження, син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно довідки № 14.18/14480 від 23.04.2019 року - на виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області перебуває виконавче провадження № 54688963 з примусового виконання виконавчого листа № 235/1483/17 від 04.08.2017 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] , 2016 року народження; в матеріалах виконавчого провадження та за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутні відомості щодо сплати аліментів; рішення суду не виконується у зв`язку з ухиленням боржника від сплати аліментів; згідно заяви стягувача за період з 14.06.2017 року по 31.03.2019 року аліменти не отримано; заборгованість за період з 14.06.2017 року по 31.03.2019 року складає 44130,92 гривень (а.с. 13). Згідно довідки № 10 від 04.03.2019 року - неповнолітній [PERSON] , 2016 року народження відвідує Дошкільний навчальний заклад № 8 «Ластівка» Покровської міської ради Донецької області; до дитячого садку щоденно хлопчика приводить та забирає мати, яка і оплачує перебування дитини в дошкільному закладі; батько дитини - [PERSON] вихованням не займається, ніколи не відвідує заклад, не цікавиться життям сина, ніколи не звертався до вихователів і керівництва садка з питання надання можливості спілкування з дитиною (а.с. 14). Згідно довідки № 01-17/350 від 08.04.2019 року - неповнолітній [PERSON] , 2016 року народження перебуває на обліку у сімейного лікаря амбулаторії № 1 Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Покровської міської ради Донецької області, на прийом до лікаря дитину приводить матір [PERSON] , батько [PERSON] не цікавився станом здоров`я сина, жодних інформаційних запитів до медичної установи не надсилав, не телефонував до лікаря, у якого на обліку перебуває дитина (а.с. 15). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] , будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , 2016 року народження, свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків, а саме - самоусунувся від виховання сина, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування хлопчика до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні з належно допустимих письмових доказів встановлено, що тривалий час відповідач [PERSON] не приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження, не турбується за стан його здоров`я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує. Згідно ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі №631/2406/15-ц від 13.03.2019 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Суд, враховуючи вказане, з огляду на дійсні обставини справи, - приходить до переконання, що відповідач маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Будь-які об`єктивні причини ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню неповнолітнього сина відсутні. Крім вказаного, суд зазначає, що правові норми п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України пов`язані з положенням статті 152 СК України - обов`язкам батьків щодо виховання дитини кореспондує право дитини на належне батьківське виховання. Так, право на належне виховання батьками неповнолітній [PERSON] , 2016 року народження отримав з моменту народження, при цьому захист прав та інтересів дитини на себе бере держава, від імені якої виступають різні державні органи (ч. 1 ст. 152 СК України). Стаття 51 Конституції України, положення Закону України «Про охорону дитинства» проголошує, що дитинство охороняється державою. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 08/26-974 від 30.05.2019 року - Органом опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області на засідання комісії з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження (а.с. 28-29). Сумуючи вищенаведене, суд, виходячи з інтересів дитини, зауважуючи, що позбавлення батьківських прав не тільки виконує каральну функцію відносно батьків, але і служить меті захисту прав і інтересів дітей, усунення небезпеки для їхнього життя, здоров`я, створення передумов для належного виховання дітей, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог [PERSON] , оскільки встановлені в судовому засідання обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по вихованню свого сина, і причини, які б не давали змоги виховувати та утримувати дитину, відсутні. При прийняті такого рішення, суд, вважає за необхідне роз`яснити надане ст. 169 СК України право особам, що позбавлені батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, при зміні поведінки цієї особи та обставин, що були підставною, для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено.

Outcome: approved