Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

14.05.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 10973 грн. 66 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14242 грн. 28 коп.. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 15.05.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 29.05.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача з 1986 року по 11.02.2019 року на посаді електромонтера. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи сума середньоденної заробітної плати позивача становить 233 грн. 72 коп. Позивач працював при 4 денному графіку роботи. З 12.02.2019 року (наступного дня після останнього робочого дня) до 14.05.2019 року пройшло 50 робочих днів, отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 50 днів х 233,72 = 11686 грн 00 коп. (з даної суми не утримані податки і обов`язкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена вказана сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. Згідно наданої відповідачем довідки № 466/144 від 28.05.2019 розмір заборгованості по заробітній платі на 01.04.2019 складає 22016 грн. 51 коп., з якої стягнено по справі № 750/12028/18 - 11042 грн. 85 коп. Різниця складає 10973 грн. 66 коп.. Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial