Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 67 по вул. Адмірала Траверсе, в с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області. Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року на підставі частини 3 статті 53 ЦПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Службу у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області. Позивач у судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, виклик до суду здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] надійшли відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі визнали позов у повному обсязі. Вказали, що є громадянами РФ. Вказали, що у спірному будинку не проживають з 2014 року та взагалі з 16 грудня 2016 року зареєстровані та проживають на території Російської Федерації. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної [PERSON] України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку №67 по вул. Адмірала Траверсе (Кірова) в с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області, який набутий нею на підставі договору дарування від 06 червня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №2-653 (а.с.15-16). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 травня 2018 року №124012424, право власності на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку зареєстровано за [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про право власності від 26 березня 1996 року., зареєстрованого в реєстрі за №2-362 та свідоцтва про право на спадщину виданого від 26 березня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-364, посвідчених державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], власником 1/2 частини зазначеного житлового будинку є [PERSON] (а.с.18-19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП №213880, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 04 лютого 2015 року, актовий запис №574, [PERSON] померла 03 лютого 2015 року (а.с.12). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18 вересня 2018 року №53331563 та листа Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18 вересня 2018 року №1115/01-09 спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 03 лютого 2015 року не заводилась, відомості у Спадковому реєстрі відсутні (а.с.67, 68) За даними відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області зареєстроване місце (перебування) проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] є с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області, вул. Адмірала Траверсе (Кірова), 67. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] на території Миколаївської області не зареєстровані (а.с.42-45). \~ \~ \~ \~Згідно довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 25 травня 2018 року №1-712 вбачається, що у спірному житловому будинку без права власності зареєстровані відповідачі (с.а.34). У житловому будинку\~№67\~по вул.\~Адмірала Траверсе\~в с.\~Калинівка Вітовського\~району Миколаївської\~областівідповідачі не проживають з червня 2014 року, не користуються даним житловим приміщенням, що обєктивно підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 22 травня 2018 року та актом обстеження по факту проживання виданого Воскресенською селищною радою Вітовського району Миколаївської області від 25 травня 2018 року №1-109/04.03 (а.с.35, 36). Обставина непроживання у спірному житловому будинку з червня 2014 року і по теперішній час визнана відповідачами в заявах по суті справи, а тому, в силу частини 1 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно довідки про склад сімї від 12 квітня 2018 року №108 виданої Адміністрацією Нікітінського сільського поселення, відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO] (а.с.56). Відповідно до свідоцтв про народження від 14 квітня 2008 року та від 01 червня 2001 року [PERSON], [INFO] є малолітньою особою, а [PERSON], [INFO] є неповнолітньою особою (а.с.32, 33). Відповідно до частини 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обовязковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, яка надає суду письмовий висновок. \~ \~ \~ \~Згідно листа Служби у справах дітей\~Вітовської районної\~державної адміністрації\~Миколаївської області\~від 29\~листопада 2018\~року №1388/01-10\~та висновку\~органу опіки\~та піклування\~від 29\~листопада 2018\~року №4667/01-29/27-18, заперечень щодо визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, спірним житловим будинком не має (а.с.99, 100-101). Судом встановлено, що спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сімї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сімї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідачами в спірному житловому будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення.

Outcome: approved