overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями, а також застосування ним фізичної сили, шлюбні стосунки припинені з жовтня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 23.02.2017 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просила розглядати справу без її участі і після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище Заме. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому 23.02.2017 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 11 травня 2012 року сторони уклали шлюб (а. с. 4). У подружжя є малолітні діти дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з жовтня 2016 року. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх малолітніх дітей, отже за таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

13 грудня 2016року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ « Універсал Банк», третя особа: [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. 10 квітня 2018 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про відвід судді Яценко Н.О. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018р. заява [PERSON] про відвід головуючому по справі судді Яценко Н.О. передана на розгляд судді Луценко О.М. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Дослідивши обставини, зазначені відповідачем у заяві про відвід, приходжу до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, а незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений відвід безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 07 вересня 2013 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області був здійснений відповідний актовий запис № 128. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який залишився проживати біля матері. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 18), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №128. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.8). Сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 1547 від 12.12.2016 р. дитина зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх сина на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 грудня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 100 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які є неповнолітніми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Вказує, що подружні відносини припинені, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору майнового характеру немає. Їх шлюб набув формального характеру. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати разом з позивачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 грудня 2004 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 100 (а.с.11). У сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 червня 2011 року у виконавчому комітеті Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 14 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народилася дитина, яка є неповнолітньою: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Вказує, що подружні відносини припинені з лютого 2016 року. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини та майнового характеру немає. Їх шлюб набув формального характеру. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу прізвище бажає змінити на дошлюбне Шляхта. Та просить стягнути судові витрати з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла до суду заява в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а також вказує, що відповідач постійно вчиняє протиправні дії, які потребують втручання органів міліції, що негативно впливає на її стан та стан їхньої доньки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 17 червня 2011 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 14 (а.с.5). У сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Також згідно висновків інспектора Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області громадянка [PERSON] неодноразово зверталася з зверненнями на протиправні дії [PERSON] (а.с.15-19). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 28 листопада 1981 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 16 березня 1993 року. Спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, а також постійні ревнощі відповідача до кожної жінки, відвідування нею екстрасенсів, які постійно їй наговорювали, що потрібно кожного дня кропити помешкання свяченою водою, палити в будинку свічки, забивати по кутках осинові кілки та інше, відповідач почала провокувати його на неадекватні вчинки, викликати поліцію з різних причин його незгоди з її словами чи думками, крім того відповідач усунулась від ведення спільного бюджету та готує їжу, яку неможливо вживати. Шлюбні відносини припинили. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, в якій також зазначив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2016 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала, про причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 лютого 1981 року, про що Новомосковським міським РАЦС зроблено відповідний актовий запис за № 116 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові позивача до відповідача. Шлюбні відносини між сторонами припинені в грудні 2016 року. В позовній заяві позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13 грудня 2016року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 25 травня 2012 року у Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізький області , актовий запис № 231 розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони малолітню доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає з відповідачкою. Сімейне життя між позивачем і відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з травня 2016 року. Можливості зберегти сім'ю немає. З травня 2016 року сторони мешкають окремо. Спору про утримання дітей немає. Відповідачка [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує, надала до суду заяву, в якій позов визнає. Позивач надав заяву до суду, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 травня 2012 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], 05.12.2012 року. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 04 серпня 1999 року у відділі РАГС м.Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 239, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку з тим, що відповідач військовослужбовець і тривалий час не проживає з сім'ю, матеріальної допомоги родині не надає, спільний побут із дружиною не веде. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 серпня 1997 року у відділі РАГС м.Костянтинівка Донецької області, актовий запис № 239, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку з тим, що відповідач військовослужбовець і тривалий час не проживає з сім'ю, матеріальної допомоги родині не надає. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Наявний спір між сторонами про поділ спільного майна . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

13 грудня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що 31 грудня 2015 року вони із відповідачем по справі уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 431. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що стосунки в сім'ї погіршилися, дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, однак, коштів на повноцінне своє утримання не вистачає, оскільки відповідач по справі відмовляється добровільно надати будь-яку матеріальну допомогу. Позивачці відомо, що відповідач має постійний заробіток, тому може сплачувати кошти на її утримання. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення трирічного віку дитиною, починаючи з 13 грудня 2016 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі (а.с.14). Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 31 грудня 2015 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 439768, виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці Донецької області (а.с.9), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 726003, виданим Костянтинівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8) Згідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років на своє утримання аліментів. Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача та обов'язок останнього утримувати дружину, факт того, що відповідач позов визнав, суд вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини позовні вимоги слід задовольнити та стягнути аліменти з відповідача на утримання дружини в розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення трирічного віку дитиною, починаючи з 13 грудня 2016 року. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі на дату подання позову до суду в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved