overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що 09.06.1999 р. помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Відповідно, в наслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району та майновий пай члена КСП. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за законом, та стверджує, що в передбачений законодавством строк прийняв спадщину шляхом звернення до Погребищенської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак 08.06.2016 р. державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують належність спадкового майна спадкодавцю. Виходячи з цього позивач був змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Позивач в судове засідання не зявився, проте повідомив суд про це шляхом подання заяви,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті її двоюрідного брата [PERSON], який помер [INFO], визнання за нею права на спадщину у вигляді однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS], визнання за нею права власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона та її мати [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], інших родичів спадкодавець не мав, через бойові дії у зоні АТО та припинення з цієї причини діяльності нотаріусів та судів у м.Донецьку вони не змогли оформити спадщину. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність, за змістом яких [PERSON] позовні вимоги підтримує, [PERSON] визнає позов (а.с.51, 55). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надано копію свідоцтва про смерть [PERSON], який помер [INFO] у м.Донецьку (а.с.4), копія звіту про оцінку однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.5-18), копію свідоцтва про право власності на зазначену квартиру, виданого 21 жовтня 1999 року на ім'я [PERSON] (а.с.20), копію технічного паспорту на зазначену квартиру (а.с.21-22), копії документів, які підтверджують факт родинних відносин сторін та спадкодавця (а.с.32-38). За вимогою ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 2 наказу Міністерства юстиції України № 953/5 від 17.06.2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» встановлено, що нотаріальні дії та державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, яке розташоване на території м.Донецька, здійснюють державні реєстратори речових прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав і приватні та державні нотаріуси інших районів Луганської та Донецької областей відповідно до законодавства. [PERSON] вказує у позовній заяві, що зверталася до нотаріуса на підконтрольній Україні території з питання оформлення спадщини, однак жодних письмових документів, які б це підтверджували, до позовної заяви не додано. Зокрема, не надано письмової відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, тому суд не має можливості витребувати у нотаріуса копію спадкової справи та перевірити інформацію про відсутність інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON], а також про відсутність заповіту. Тому звернення [PERSON] до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно є передчасним.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача донькою та у теперішній час навчається на ІІІ курсі денної форми навчання у Миколаївському державному вищому музичному училищі. Відповідач матеріальної допомоги не надає, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини його доходів щомісячно на час навчання доньки. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає з позивачкою та навчається на ІІІ курсі денної форми навчання у Миколаївському державному вищому музичному училищі. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 7), довідкою № 149/2 від 01 червня 2016 року, виданою Миколаївським державним вищим музичним училищем (а. с. 9) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 8). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, яка продовжує навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, що ставить позивачку в тяжке матеріальне становище та не надає їй можливості належним чином забезпечувати потреби доньки. Суд, з огляду на те, що батьки зобовязані забезпечити дітям виховання, навчання, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на навчання доньки в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Це відповідатиме засадам справедливості та розумності. Сторонам суд розяснює, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 1981 року бюро записів актів громадянського стану Урупського району Ставропольського краю. З 2007 року разом з відповідачем не проживають, стосунки не підтримують. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 1981 року бюро записів актів громадянського стану Урупського району Ставропольського краю, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 19 (а. с. 5). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є сином відповідача та у теперішній час навчається на ІІ курсі денного відділення Харківського коледжу державного університету телекомунікацій. Відповідач матеріальної допомоги не надає, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого [PERSON], [INFO], є сином відповідача, у теперішній час навчається на ІІ курсі денного відділення Харківського коледжу державного університету телекомунікацій. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 5), довідкою № 819 від 01 червня 2016 року, виданою Харківським коледжем державного університету телекомунікацій (а. с. 6). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, що ставить позивача в тяжке матеріальне становище та не надає йому можливості належним чином забезпечувати свої потреби. Суд, з огляду на те, що батьки зобовязані забезпечити дітям виховання, навчання, приймаючи до уваги правову позицію відповідача, який не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, заявленому позивачем, прийшов до висновку, що з [PERSON] треба стягнути аліменти у частці від заробітку платника. Сторонам суд розяснює, що вони не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 03.10.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час спільного проживання у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до положень ст.ст. 169, 224-225 ЦПК України в заочному порядку. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.06.2016 року та до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що 09.04.2004 р. помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Відповідно, в наслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), що розташована на території Андрушівської сільської ради Погребищенського району та майновий пай члена КСП. Позивач зазначає, що являється спадкоємцем першої черги за законом, інші особи, що мали право на спадщину відмовилися від неї на його користь у встановленому законом порядку. Позивач в передбачений законодавством строк прийняла спадщину шляхом звернення до Погребищенської державної нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак 08.06.2016 р. державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують належність спадкового майна спадкодавцю. Виходячи з цього позивач була змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Позивач в судове засідання не зявилася, проте повідомила суд про це шляхом подання заяви,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

13 червня 2016 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що з літа 2010 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] 25.08.2011 року [PERSON] зареєстрував заявницю у квартирі [ADDRESS]. 13.04.2012 року [PERSON] знявся з реєстрації за вказаною адресою. Заявниця бажає переофрмити особовий рахунок лише на своє ім'я, проте листом Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради їй повідомлено, що необхідно встановити факт проживання однієї сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу. У зв'язку з чим, заявник просить суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період з червня 2010 року по квітень 2012 року. Заявник надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, обставини викладені у заяві пдтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно із статтею 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що з літа 2010 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописку від 18.12.2015 року виданої КП «Жилсервіс-2» ДМР. 25.08.2011 року [PERSON] зареєстрував [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. 13.04.2012 року [PERSON] був знятий з реєстрації за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 18.12.2015 року №04/476, виданою КП «Жилсервіс -2» ДМР. З метою переоформлення особового рахунку [PERSON] звернулася до Бабушкінської районної у місті Дніпропетрвоську ради з відповідним зверненням. Листом Бабушкінської районної у місті Дніпропетрвоську ради від 18.01.2016 року №Т-043, повідомлено, що нею не надано документів підверджуючих родинні відносини з [PERSON], оскільки останній був знятий з реєстрації у квартирі [ADDRESS] та запропоновано звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню та вважає за необхідне встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з червня 2010 року по квітень 2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

13 червня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Бойко». В судове засідання позивач не зявилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Ляшенко) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 54 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6, 7). Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Бойко», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

13 червня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 11 лютого 2012 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №105. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з червня 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved