Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

13.07.2016 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] звернулася до суду із позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, в якому вказувала, що вона є власницею житлового будинку № 93-б по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що окрім вказаного будинку вона є власником закусочної «Зорі над Бугом», - с. Бузьке вул. Леніна № 93 та продовольчий магазин «Валентина» - с. Бузьке вул. Леніна № 93 а, фактично розташовані на земельній ділянці, яка належить їй на підставі рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області № 18 від 23.12.1999року про передачу [PERSON] в приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд із земель резервного фонду в межах території Бузької сільської ради. На підставі вказано рішення було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю ( серія І-МК № 046490). При зверненні до управління Державного земельного кадастру їй повідомлено про необхідність відновити межі земельної ділянки відповідно до вимог Державного земельного кадастру та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Для чого спочатку необхідно звернутися до землевпорядної організації з приводу виготовлення документації з відновлення меж земельної ділянки відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний земельний кадастр». В звязку з цим вона звернулась до землевпорядної організації, де її вказали на невідповідність державного акту рішенню Бузької сільської ради № 18 від 23.12.1999р. щодо площі земельної ділянки. Крім того зазначили, що на сьогоднішній день на земельній ділянці крім житлового будинку знаходиться також інші будівлі, які не відносяться до господарських споруд, а мають комерційне призначення, тому скласти технічну документацію з відновленням меж та затвердити її буде неможливо. Вирішити вказані питання можливо тільки шляхом визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, про що вона і просить суд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник адвокат [PERSON] підтримала позов, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача - Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до суду не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Управляння Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області не з»явився в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності проти задоволення позову не заперечують. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі вказаних осіб на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд встановив наступне. Згідно рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 19.03.1999 року за № 10 [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,05 га по вул. Леніна, 69-а в с. Бузьке Вознесенського району для будівництва житлового будинку та господарських будівель ( а.с.6). Позивачем було замовлено проект відведення земельної ділянки, який після виготовлення було передано на затвердження до Бузької сільської ради і рішенням Бузької сільської ради Вознесенського району № 18 від 23.12.1999 року його було затверджено та надано власнику в приватну власність земельну ділянку площею 0,05га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та виготовлено державний акт на право приватної власності на землю (серія І-МК № 046490), зареєстрований 24.07.2000р. за № 783 і видано його власнику. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 93-б по вул. Леніна в. с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 10.01.2008 року виконкомом Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстровим № 21699149 від 11.01.2008 року( а.с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 10.01.2008 року виконкомом Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстровим № 217001990 від 10.01.2008 року [PERSON] є також власником закусочної «Зорі над Бугом» - адреса обєкта: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Бузьке вул. Леніна, буд. № 93( а.с. 11-12). [PERSON] є власником продовольчого магазину «Валентина» за адресою: Миколаївська область, Вознесенського району, с. Бузьке, буд. № 93 «а» по вул. Леніна, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 10.01.2008 року виконкомом Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської ( а.с. 13-14). Згідно положень ч. 1\~ст. 6 ЗК України 1990 року\~( який діяв на час передачі у власність ділянки) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва;\~\~\~\~\~\~дачного і гаражного будівництва. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися в користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Відповідно до ч.ч. 1- 2\~ст. 67 ЗК України 1990 року розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен був бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств\~\~і\~\~ працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надавалися безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара (ч. 1\~ст. 56 ЗК України 1990 року). Судом встановлено, що земельна ділянка передана [PERSON] площею 0,05 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд в межах території Бузької сільської ради. Але в оспорюваному державному акті в суперечність з рішенням визначено, що земельна ділянка передається у значно більшому розмірі 0.15 га з одним цільовим призначенням (для обслуговування житлового будинку) крім того на вказаній земельній ділянці знаходяться будівля, що мають комерційне призначення. А не відносяться до господарських будівель і споруд. Згідно ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Зі змісту ч. 2\~ст. 144 Конституції України\~та ч.ч. 1, 9, 10 ст. 59 чинного\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним (або виконавчим органом ради) правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності\~Конституції\~чи законам України). Згідно\~ст. 74 цього Закону\~органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року). Обставини справи вказують на неможливість внесення змін або самостійного скасування оскаржуваного державного акту (які порушують права позивачки) відповідачем.\~\~ Тому суд прийшов до висновку, що не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1\~ст. 155 ЗК України підлягає визнанню недійсним державний акт на право приватної власності на землю.

Outcome: approved