Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

13.12.2016 р. [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності», Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, в якій зазначає, що на підставі рішення адміністрації ВП Запорізька АЕС позивачу [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] (дружина позивача, відповідач по справі), [PERSON] (донька позивача) було надано квартира (кімната) у гуртожитку № 650 від 15.03.2005 р.. Між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано рішенням енергодарського міського суду Запорізької області від 12.12.2008 р. (справа №2-1695/2008). В січні 2015 р. відповідачка виїхала з квартири у невідомому для позивача напрямку та з того часу в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, квартирою не цікавиться, особистих її речей в квартирі немає. Перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинить, Відповідачка добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. Крім того, позивач несе матеріальні труднощі нараховані на зареєстрованих у квартирі осіб. Просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] , шляхом зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. від 15.12.2016 р. провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду (т.1 а.с.10). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.06.2017 р. дану позовну заяву було залишено без розгляду (т.1 а.с.76). Зазначену ухвалу Енергодарського міського суду скасовано ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017 р. та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.123, 124-126). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. від 15.12.2017 р. розгляд справи продовжено згідно норм ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р., в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.135) зі стадії підготовчого по справі було відкрито та справу призначено до розгляду (т.1 а.с.10). У зв`язку з закінченням повноважень судді Капустинського М.В. розпорядженням заступника керівника апарату Енергодарського міського суду Запорізької області Костюченко О.М. №13-165 від 24.05.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл даної справи (т.1 а.с.173) та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано до розгляду судді Енергодарського міського суду Бульбі О.М. (т.1 а.с.174), по якій, ухвалою від 25.05.2018 р. призначено підготовче судове засідання ( т.1 а.с.175). Ухвалою суду від 05.09.2018 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.214-215). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.06.2019 р. до участі у справі залучено, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] (т.2 а.с.51-51зворот). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав, про час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Представник позивача адвокат Ємець Артем Юрійович (т.2 а.с.48), який діє на підставі письмового ордеру від 31.07.2017 р. (т.2 а.с.46) та договору про надання правової допомоги від 24.05.2019 р. (т.2 а.с.47-47зворот), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному з підстав зазначених в позові, обсязі та просить суд їх задовольнити. Від допиту свідків заявлених під час розгляду справи, представник позивача [PERSON] відмовився в судовому засіданні від 05.09.2018 р. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем від якого в них є спільна донька [PERSON] 2008 р. шлюб було розірвано оскільки позивач її зрадив з іншою. Після розірвання шлюбу позивач став проживати в одній кімнаті, вона з дитиною у іншій кімнаті. Періодично позивач влаштовував сварки, у зв`язку з чим вона з дитиною, зібравши необхідні речі, на кілька днів їхала до своєї матері, однак, потім поверталась та проживала у спірну квартирі. З 2010 року позивач став приводити до спірної квартири жінок не питаючи в неї дозволу, а в 2014 році одружився і привів у спірну квартиру свою жінку з її дитиною та почав чинити перепони у проживанні, у тому числі не пускав до квартири, у зв`язку з чим вона періодично проживала у своєї співробітниці [PERSON] . Крім того, позивач влаштовував сварки та застосовував відносно неї фізичне насилля. В кінці 2015 р. вона разом з дитиною поїхала до сестри, щоб підготувати дитину до вступу у ВУЗ, свої речі не забирала з квартири, оскільки мала намір повернутися. До квартири інтересу ніколи не втратчала, сплачувала комунальні послуги. З метою вирішення питання, вона зверталась у 2016 році до міського голови м.Енергодара з заявою про надання їй та дитині іншого жилого приміщення або розподіл особистого рахунку, проте їй було листом відмовлено в цьому та роз`яснено право звернення до суду з відповідним позовом. В вересні 2017 року позивач вкотре не пустив її до спірної квартири, у зв`язку з чим вона викликала поліцію та написала заяву. У квартирі бувала, коли позивач був відсутній. Проте, в січні 2018 р. позивач змінив замки та вона не змогла потрапити до квартири, викликала поліцію та написала відповідну заяву до відділу поліції. На час розгляду справи, у спірній квартирі знаходяться її речі, вона має намір проживати у спірній квартирі, оскільки іншого житла не має. В задоволенні позову просить відмовити. Також, 18.04.2017 р. відповідачем [PERSON] були надані до суду письмові заперечення проти позову в яких також зазначивши, що не проживає у квартирі з поважних причин, оскільки позивач чинить відносно неї фізичне насилля просить відмовити позивачу у задоволенні позову (т.1 а.с.31-34). Представник відповідача адвокат Темненко Валентина Олександрівна, яка діє на підставі письмової нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримавши пояснення відповідача, зазначили, що позивач чинить перепони відповідачу у проживанні в спірній квартирі, до зміни замків позивачем, відповідачка перебувала у спірній квартирі та проживала в ній, у квартирі наявні її речі. Крім того, зацікавленість відповідача у спірній квартирі підтверджується і платіжними документами згідно яких відповідачка сплачує за комунальні послуги. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог як таких що є безпідставними. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити (т.2 а.с.63). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації ЕМР, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотань або заяв про відкладення слухання справи до суду не надав. В матеріалах справи наявна заява представника третьої особи, про розгляд справи у відсутності (т.1 а.с.189). В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП «ПКВ» ЕМР, не з`явився, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, заперечень на позовну заяву, до суду не надав. Про час та місце слухання справи, КП «ПКВ» ЕМР повідомлено вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.14, 27). Враховуючи, що судом не визнавалась обов`язковою явка учасників справи, які не з`явились (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), до суду не надійшло клопотань про відкладення слухання справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи що не з`явились. Вислухавши пояснення учасників справи, свідка [PERSON] , дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1\~ст.4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та не заперечується сторонами та їх представниками, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.09.1997 р., який рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.12.2008 р. було розірвано (т.1 а.с.7). Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.35) (третю особу по справі). 15.03.2005 р. [PERSON] (позивачу по справі) на підставі рішення адміністрації ВП Запорізька АЕС на склад сім`ї: [PERSON] голова сім`ї (позивач по справі), [PERSON] дружина (відповідач по справі), [PERSON] донька (третя особа по справі), було надано ордер на жиле приміщення в гуртожитку [ADDRESS] для тимчасового проживання у жилому приміщенні жилою площею 24 кв. м., ізольована кімната за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.4) (далі спірна квартира). Згідно довідки №9350 від 01.12.2016 р. [PERSON] (позивач по справі) зареєстрований у спірній квартирі з 29.03.2005 р. (т.1 а.с.5), відповідач [PERSON] також зареєстрована у спірній квартирі з 29.03.2005 р., що підтверджується як даними її паспорта (т.1 а.с.39зворот) так і довідкою з Сектора реєстрації від 20.12.2016 р. (а.с.12). З ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.12.2014 р. по справі №316/2868/14-к, яка набрала законної сили, встановлено, що дійсно позивач [PERSON] 13.08.2014 р. вчинив відносно відповідача [PERSON] фізичне насилля, що потягло порушення відносно [PERSON] кримінального провадження за обвинуваченням за ч.2 ст.125 КК України, яке було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення (т.1 а.с.36). З витребуваних, з Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області, ухвалою суду від 05.09.2018 р. (т.1 а.с.214-215), за наслідками розгляду клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів (т.1 а.с.205-206), матеріалів перевірки за повідомленнями [PERSON] від 08.09.2017 р. та від 26.01.2018 р. (т.1 а.с.220-229), встановлено, що 08.09.2017 р. [PERSON] (позивач по справі) не впустив [PERSON] до спірної квартири, а в січні 2018 р. [PERSON] (позивач по справі) змінив у спірній квартирі замок не надавши ключа [PERSON] (відповідача по справі), у зв`язку з чим остання не може потрапити до квартири. За наслідками розгляду повідомлень від 08.09.2017 р. та від 26.01.2018 р. Енергодарським ВП ГУНП в Запорізькій області направлено на адресу [PERSON] повідомлення в яких зазначено про припинення розгляду матеріалу за відсутністю ознак будь-якого кримінального правопорушення (т.1 а.с.229, 243). З зазначеного вбачається, що позивач по справі чинить перепони відповідачу по справі у проживання в спірній квартирі. Свідок [PERSON] , яка є співробітницею відповідача по справі підтвердила що позивач чине перешкоди відповідачу у проживанні в спірній квартирі, пояснивши, що позивач змінив замки, відповідач не може потрапити до квартири, позивач двері не відкриває. Також зазначила, що у спірній квартирі вона бувала разом з [PERSON] , квартира складається з двох кімнат і кухні, в одній кімнаті мешкає позивач по справі, в іншій відповідачка по справі і дитина. Інколи, неодноразово, відповідачка з дитиною ночувала в неї коли позивач влаштовував сварки. Суд критично відноситься до Акту про не проживання від 01.11.2016 р. (т.1 а.с.6) наданого позивачем до справи, оскільки, з нього не вбачається, в який час доби (нічний чи денний) його складено та у який способом проводилось обстеження, з зазначеного акту не вбачається, що була створена комісія та її склад. У зазначеному акті від 01.11.2016 р. вказано висновок, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі з січня 2015 р., проте не зрозуміло на підставі яких даних чи доказів встановлено відсутність відповідача з зазначеної дати. Згідно довідки №1 від 12.04.2017 р. з Енергодарського відокремленого підрозділу КСП «Тепличний комбінат» (т.1 а.с.40) та доданими до неї платіжними дорученнями з серпня по листопад 2015 р. (а.с.41-45), а також з фіскальних чеків Сервісного центру КП «ПКВ» за період 26.02.2016 р. по 22.12.2016 р. (т.1 а.с.46) та за 13.03.2017 р, 24.07.2017 р. (т.1 а.с.46зворот), квитанцій від 31.05.2010 р., 02.05.2014 р., 18.05.2016 р. 20.11.2011 р., 30.10.2010 р., 16.08.2010 р., 22.09.2014 р., 22.03.2011 р., 26.04.2011 р., 12.01.2011 р., 28.01.2011 р., 06.09.2011 р., 28.07.2011 р., 21.06.2011 р., 19.05.2011 р., 16.11.2011 р., 14.10.2011 р., 23.03.2012 р., 20.01.2015 р., 18.09.2012 р., 07.12.2012 р., 16.05.2012 р., 09.07.2012 р., 19.03.2013 р., 22.05.2013 р., 19.12.2012 р., 18.02.2013 р., 24.09.2013 р., 28.10.2013 р., 22.08.2013 р., 23.07.2013 р. (т.1 а.с.48-51зворот), вбачається що відповідач сплачувала комунальні послуги у спірній квартирі, що спростовує посилання сторони позивача на те, що відповідачка комунальних послуг не сплачує. Крім цього, судом також встановлено, що згідно рішення сорокової сесії п`ятого скликання Енергодарської міської ради №219 від 28.10.2009 р. «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності гуртожитку «Юність-Дружба» від ВП «Запорізька АЕС» (т.2 а.с.34), гуртожиток «Юність-Дружба» за адресою пр.Будівельників, б. [ADDRESS] а, в якому як зазначалось вище, розташована і спірна квартира, прийнято від ВП «Запорізька АЕС» до комунальної власності територіальної громади м.Енергодара. Згідно рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Енергодарської міської ради №15 від 07.12.2016 р., гуртожиток «Юність-Дружба» розташований за адресою м.Енергодар, пр [ADDRESS] , 17а, залишено у статусі «гуртожиток» та дозволено приватизація його житлових та нежитлових приміщень. Тобто, спірна квартира [ADDRESS] є жилим приміщенням у гуртожитку, та як встановлено, не є приватизованою і на час розгляду справи судом. Згідно ст.127 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Аналогічні за змістом правові норми містяться у «Примірному положенні про гуртожитки», затвердженого\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. №208, яке було чинним на час видачі ордеру на спірну квартиру та у діючому Положенні про гуртожитки, затвердженому\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 р. №84\~і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 3 липня 2015 року за № 778/27223 (далі Положення про гуртожитки). Відповідно до зазначених Положень, жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міських (крім міст Києва та Севастополя), районних у містах рад, районних у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій. Відповідно до ч.5 Положення про гуртожитки, за призначенням гуртожитки поділяються на два види: для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї). Оскільки правовий режим гуртожитків згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»\~та\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей\~71, 72 ЖК УРСР (висновок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладений в Аналізі судової практики застосування\~Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Згідно статей 71,72 ЖК УРСР, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. При цьому тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Однак, відповідно до пп.5 п.«б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням, відноситься до делегованих повноважень виконавчих органів рад. Користування гуртожитками, у тому числі, надання жилої площі в них, умови проживання та виселення, регулюються нормами глави\~4 статті\~127-132 ЖК УРСР та нормами Положення про гуртожитки, які не передбачають права фізичних осіб на звернення до суду з вимогами про визнання іншої фізичної особи такою, що втратила право користування чи проживання у гуртожитку. Тобто, положеннями чинного законодавства не передбачено права осіб, які проживають в гуртожитку, звертатися до суду з вимогами щодо житлових прав інших мешканців гуртожитку, оскільки таким правом наділений власник гуртожитку або уповноважений ним орган у межах своєї компетенції, у зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити у задоволені заявлених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed