overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягувати з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі по ? частини від заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягувати з нього на її користь аліменти в розмірі по ? частини від заробітної плати на її утримання і до досягнення дочкою трьох років, а також стягнути на користь позивача витрати за надання правової допомоги. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. На утриманні дітей та будь-яких інших осіб не має. Має постійне місце роботи. Судом встановлено, що сторони проживають у зареєстрованому шлюбі разом з 2012 року. В сім'ї народилась дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Батьками якої є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Довідкою про склад сім'ї підтверджується, що позивач проживає разом із дочкою [PERSON] (а.с. 6). Дитина знаходиться на її утриманні, постійно потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач має постійний дохід. Від відповідача не надходило клопотань про проведення експертиз, щодо встановлення батьківства. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, ч. 1 ст. 183 СК України - частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, ч. 2 ст. 84 СК України, згідно якої, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і(або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має задовільний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, має регулярний дохід, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме розмір аліментів на утримання дитини необхідно визначити в розмірі ? частки від заробітку плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з нього на її користь аліменти в розмірі по ? частки від заробітку плати на її утримання і до досягнення дочкою трьох років Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що проживали з відповідачем однією сім`єю, в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає із нею та перебуває на її утри манні. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них не має спільних інтересів. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. У зв'язку з цим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення, згоден сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення нею повноліття. Просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оглянувши заяви учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному об'ємі, оскільки вони ніким не спростовані і підтверджуються матеріалами справи. Також, суд дослідивши представлені докази, приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.09.1999 року (а.с.4), де батьком зазначений [PERSON]. Позивачка потребує аліментів на утримання дитини, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати за судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 21.09.2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26. Від шлюбу мають малолітнього [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу в її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази у справі прийшов до наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 21 вересня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26 та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 07 від 23 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області. (а.с.5,8). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 17 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає в заяві, що вона та відповідач з жовтня 2010 року не підтримують шлюбні відносини, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 14 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 14 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, яку рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21 травня 2014 року було задоволено і встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між батьком та донькою. 03 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись про необхідність на підставі рішення про встановлення зазначеного факту родинних отримання нового свідоцтва про народження [PERSON] з зазначенням батька дитини [PERSON]. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд заяви за їх відсутності, Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області проти ухвалення додаткового рішення не заперечує. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін у судовому засіданні не є обов'язковою. На підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення, оскільки при винесенні рішення по цивільній справі за заявою [PERSON], заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в Чугуївському районі Харківської області, про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між батьком та донькою, у його резолютивній частині не зазначено посилання про внесення змін до актового запису та видачу нового свідоцтва про народження дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~14 травня 2014 року в с.Броварі Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON] , яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. В судове засідання представник відповідача Язловецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: [INFO] в с.Броварі Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON] ; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 25 квітня 2002 року і посвідчений секретарем Язловецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; \~ \~ \~ \~Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

14 травня 2014 року до судді надійшла заява боржника про скасування судового наказу від 12 лютого 2014 року, у поданій заяві він просить суд скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржники не погоджується із наявністю у нього заборгованості. Сторони у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду заяви про скасування судового наказу були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

14 травня 2014 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 04.06.2010 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №142. Також просить після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідача без змін. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.06.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося внаслідок того, що вони не знаходять взаєморозуміння, не можуть прийти до спільної думки при вирішенні будь-яких питань, що стосуються сімейного життя, побуту, тощо. З січня 2014 року сторони проживають окремо. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04.06.2010 року в Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №142 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позивач категорично не бажає зберегти шлюб з відповідачем, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

14 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.05.2014р. о 10 год. 23 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.05.2014р. о 10 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна, агресивна, вимовляє маячні ідеї відношення. Каже, що її зв'язав [PERSON]. Чує «голоси», які наказують вбити себе. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

14 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.05.2014р. о 16 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.05.14р. о 16 год. 00 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Швець О.А. лікарні КЗ «Марганецька ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений. Неадекватно сміється. Каже, що «треба їсти землю». Інструкції не виконує. Без критики до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved