Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

13.10.2017 позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на картковий рахунок [NUMBER], відкритий на її ім'я у ПАТ КБ «Приватбанк» у серпні 2017 року благодійним фондом «Хесед» була перерахована сума в розмірі 5 300 грн. 00 коп., з яких: 1 998 грн. 36 коп. були витрачені позивачем, а залишок коштів в розмірі 3 348 грн. 16 коп. повинен був залишитися на вказаному рахунку. Однак, в подальшому, на вказаному рахунку позивач виявила їх відсутність. 10.09.2017 позивач звернулась до відповідача із вимогою про повернення коштів у вказаному розмірі, разом із тим, вимога залишилась невиконаною. Вважає, що діями відповідача щодо неправомірного списання коштів з означеного рахунку, їй завдана матеріальна шкода в розмірі 3 348 грн. 16 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також у разі невизнання відповідачем позову, просить стягнути з останнього 36% від суми в розмірі 3 348 грн. 16 коп. за кожний квартал затримання виплати, починаючи з дати отримання даної позовної заяви. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 21.11.2017 від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, та не повідомив про причини неявки представника, заяви про розгляд справи за відсутності представника суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність позивача та відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що діями відповідача, які полягають у неправомірному списанні коштів в розмірі 3 348 грн. 16 коп. з карткового рахунку [NUMBER], відкритому на її ім'я у ПАТ КБ «Приватбанк» їй заподіяна матеріальна шкода у вказаному розмірі. Разом із тим, суд не може погодитись із заявленими позовними вимогами, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Виходячи з положень вказаних норм Закону відповідальність особи у вигляді обов'язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності таких умов, які утворюють склад цивільного правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки, причинний зв'язок між поведінкою і шкодою, вина. Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Вина є суб'єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчиненого нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 м.Київ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», обов'язковими підставами відшкодування матеріальної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, заявляючи вимоги до відповідача, позивачу належить довести факт завдання їй шкоди завдавачем такої шкоди, зокрема: факт неправомірного списання відповідачем з вказаного рахунку коштів, надати докази вчинення ним протиправних дій, вину та причинно-наслідковий зв'язок між неправомірним списанням коштів з рахунку позивача та заподіяною шкодою. Проте, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. За положеннями ст. 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які особа посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на цю особу. Докази подаються сторонами та іншим особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях За вказаних обставин, судом не встановлено і позивачем не доведено порушення відповідачем прав позивача, а тому відсутні підстави згідно ст. 1166 ЦК України для відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 348 грн. 16 коп. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed