Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

13.09.2016 року ТОВ «Україна - 2001» звернулося до суду з позовом до [PERSON], ПП «Білогірський край» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, площею 1,6121 га кадастровий номер [NUMBER], укладеного 10 березня 2015 року між [PERSON] та ПП «Білогірський край», а також скасування рішення реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 червня 2015 року № 22357014 щодо державної реєстрації іншого речового права (права оренди земельної ділянки площею 1,6121 га кадастровий номер [NUMBER]), прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 10 березня 2015 року між [PERSON] та ПП «Білогірський край». В позовній заяві вказано, що 17 червня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Україна 2001» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,6121 га кадастровий номер [NUMBER] строком на 10 років, який зареєстровано у Білогірському районному відділі Хмельницької регіональної філії Центру Державного земельного кадастру за № 041074800326 від 17 червня 2010 року. В позові зазначено, що у відповідності до п. 43 Договору оренди, договір оренди набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Строк починається з наступного дня після календарної дати або з настанням події, якими визначено його початок. Строк, що обчислюється роками спливає у відповідні місяць і число останнього року строку. Відповідно до п.п. 37,38 договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено;придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки. Дія договору припиняється шляхом його розірвання. Натомість, в період дії договору оренди землі, 10 березня 2015 року між тим же орендодавцем [PERSON], був укладений договір з новим орендарем ПП «Білогірський край» на ту ж саму земельну ділянку, орендарем якої є ТОВ «Україна - 2001». Цього ж дня, тобто 10 березня 2015 року, між [PERSON] та ПП «Білогірський край» було укладено акт приймання-передачі земельної ділянки, за яким земельна ділянка [PERSON] передана до ПП «Білогірський край», хоча фактично дана земельна ділянка перебувала в користуванні ТОВ «Україна - 2001» за договором, який на момент укладення та передачі земельної ділянки не був припиненим, а земельна ділянка у володінні та користуванні орендодавця не перебувала. Вважає, що в зв'язку з укладенням [PERSON] договору оренди з новим орендарем ПП «Білогірський край» в період дії договору з попереднім орендарем, без отримання письмового повідомлення від попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право на поновлення договору, були порушені права ТОВ «Україна - 2001», які підлягають захисту в судовому порядку. Представник позивача Козак А.Т. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ПП «Білогірський край» - Олігорський О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що на момент розгляду справи спору як такого не існує, оскільки 11 серпня 2016 року між [PERSON] та ПП «Білогірський край» було укладено угоду про припинення договору оренди землі та вказана угода зареєстрована Білогірською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2016 року. Крім того, вказав, що договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Україна 2001» не був належним чином зареєстрованим, а тому ТОВ «Україна 2001» не є особою, яка може звертатися до суду із вказаним позовом. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання, не з'явився, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення представника позивача Козака А.Т., представника відповідача ПП «Білогірський край» - Олігорського О.М., дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 17 червня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Україна 2001» було укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований у Білогірському РВ ХРФ «Центр державного земельного кадастру» 17 червня 2010 року за №041074800326 (а.с. 21-22). Згідно акту приймання-передачі від 17 червня 2010 року, на виконання умов укладеного договору оренди, [PERSON] передав, а ТОВ «Україна - 2001» прийняло вказану земельну ділянку в користування (а.с. 26). Відповідно до пунктів 37-38 договору оренди землі, укладеного 17 червня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Україна 2001», зазначено, що дія договору припиняється, зокрема: у разі закінчення строку, на який його було укладено; шляхом розірвання за згодою сторін; за рішенням суду. Судом встановлено, що в період дії договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Україна 2001», 10 березня 2015 року між [PERSON] та ПП «Білогірський край» був укладений договір оренди тієї ж самої земельної ділянки площею 1,6121 га кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований Реєстраційною службою Білогірського РУЮ Хмельницької області рішенням від 24 червня 2015 року індексний номер 22357014 (а.с. 27). Суду відповідачем не надано доказів, що дію договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Україна 2001» було припинено будь-яким чином (чи то в добровільному, чи то в судовому порядку). Визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушеннями умов необхідних для чинності правочину (ст..203 ЦК України). Його застосування регулюється ст..ст.215-236 ЦК України. Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції) відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках коли її відшкодування передбачене законом. За змістом ст..ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушені вчиненим правочином. Відтак, слід вважати, що ТОВ «Україна 2001» є належним позивачем по справі та правомірно звернулося за захистом свого права. Відповідно до ст.ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше осіб. Зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 11 серпня 2016 року (а.с.50), укладеної між [PERSON] та ПП «Білогірський край», в особі директора [PERSON] було припинено дію договору оренди земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER], укладеного між [PERSON] та ПП «Білогірський край» від 10 березня 2015 року. Вказана угода зареєстрована Білогірською державною нотаріальною конторою рішенням від 26 листопада 2016 року за № 32568570. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п.п. 3, 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. В частині 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. За позицією ВСУ (справа №3-195гс15) недійсним може бути визнаний не лише укладений договір оренди, але й чинний (не розірваний), тощо на момент розгляду справи. Оскільки договір між [PERSON] та ПП «Білогірський край» було розірвано, у суду відсутні підстави для визнання недійсним його на майбутнє. Зобовязання за спірним договором припинено, тому визнати правочин недійсним є неможливим, оскільки предмет спору припинив існування. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі №3-1143гс15. Враховуючи вищевикладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна - 2001» задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed