Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

13 жовтня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 15-16, 356, 358, 364, 367, 391 ЦК України, просить встановити такий порядок користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] : - виділити [PERSON] у користування дві ізольовані жилі кімнати, площею 12,5 кв. м та 17,1 кв. м ( позиції 5,6 згідно з технічним паспортом), залишивши у користуванні відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] інші три ізольовані жилі кімнати площею 12,5 кв. м, 17,1 кв. м та 8,4 кв. м (позиції 4, 7, 8 згідно з технічним паспортом); - інші приміщення загального користування: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор (позиції 1, 2, 3, 9, 10 згідно з технічним паспортом) залишити у спільному користуванні. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано 24 грудня 1987 року у відділі РАГСу м. Черкаси. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: дочки - [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] . Також разом з ними проживав син позивача від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження міського голови Славутицької міської ради Київської області № 293 від 10 листопада 2008 року на сім`ю у складі шести осіб: позивач, відповідач та четверо дітей, було передано у спільну часткову власність по 1/6 частині кожному п`ятикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого 11 листопада 2008 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 21 листопада 2008 року право спільної часткової власності на вищевказаний об`єкт нерухомості було зареєстровано Комунальним підприємством АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації». [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого позивач успадкувала належну йому на праві спільної часткової власності 1/6 частку вказаної квартири, про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у спадковій справі №23/2010, зареєстроване в реєстрі за №48. За договором дарування, посвідченим 08 липня 2021 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованим в реєстрі за №700, дочка позивача- [PERSON] подарувала позивачу належну їй на праві спільної часткової власності 1/6 частку вищевказаної квартири. Таким чином, на даний час позивачу належить право власності на Ѕ частини вказаної квартири. Іншими співвласниками квартири є відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також зареєстровані в квартирі, хоча проживають за іншою адресою. У зазначеній квартирі позивач проживає сама. В даний час позивач є пенсіонером та не може нести всі витрати по утриманню квартири та оформити субсидію на оплату комунальних послуг, а тому просить встановити порядок користування вказаним житловим приміщенням, належним сторонам на праві спільної часткової власності, з метою у подальшому укласти окремі договори про надання житлово - комунальних послуг та оплачувати тільки свою частку за їх споживання з урахуванням як житлової, так і загальної площі, яка припаде на неї. Добровільно вирішити зазначене питання не вдалося, а тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27 жовтня 2021 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 листопада 2021 року. 22 листопада 2021 року, у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про надання додаткового строку для подання доказів, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 02 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 13 грудня 2021 року. У призначене судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила судове засідання у справі провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за зареєстрованим місцем проживання, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 листопада 2008 року, виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про приватизацію житла від 10 листопада 2008 року № 293, право приватної спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , належить: позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/6 частці кожному, а також належало: [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці кожному (а.с.23). Згідно з Витягом про реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно №21005511 від 21 листопада 2008 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, право приватної спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за вищевказаними особами було зареєстроване ВП « Бюро технічної інвентаризації» КП «Агентство з розвитку бізнесу в м.Славутич за реєстраційним № 25377114, номер запису 460/95, в книзі 3-01-04/12-6-16 (а.с.24). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 квітня 1989 р. відділом ЗАГСу м. Бершадь, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] у м.Бершадь Вінницької області, батьком якої записаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, 18 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 18 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 197. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині- [PERSON] (а.с.22). Як видно із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 січня 2012 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіною О.О. у спадковій справі за № 23/2010, зареєстрованого в реєстрі за №48, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] , позивач у справі, після смерті чоловіка [PERSON] , отримала у спадщину 1/6 частки квартири [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до договору дарування від 08 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Хусалімовою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 700, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] , позивач у справі, прийняла у власність належну [PERSON] 1/6 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.26-27). Згідно з п.10 ч.1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, на час розгляду справи в суді позивач та відповідачі є співвласниками спірного житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , а саме: частка позивача [PERSON] складає Ѕ (1/6+1/6+1/6), а частка кожного з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] складає 1/6. Зазначені обставини підтверджені інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 листопада 2021 року № 287523309 (а.с.79-81). Позивач [PERSON] несе витрати по утриманню спірної квартири, про що свідчать укладені нею договори: № 194/10 від 15.02.2010 р. на користування електричною енергією з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго; № 1597 від 14.07.2014 р. про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення з КП «Житлово- комунальний центр»; № 1597 від 14.07.2014 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з КП «Житлово- комунальний центр», копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.31-34). Відповідно до довідки, виданої Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області 05 жовтня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , з 23 грудня 1997 року постійно зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Відповідно до технічного паспорта на квартиру, виготовленого 05 листопада 2008 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 119,1 кв. м, жилою площею 67,6 кв. м, складається з : кімнати площею 8,4 кв. м (позиція 4 ), кімнати площею 12, 5 кв. м ( позиція 5), кімнати площею 17,1 кв. м ( позиція 6), кімнати площею 17,1 кв. м ( позиція 7), кімнати площею 12,5 кв. м ( позиція 8), кухні площею 10,6 кв.м ( позиція 9), ванної кімнати площею 5,0 кв. м (позиція 2,10), вбиральні (поєднаної) площею 1,0 кв. м ( позиція 3 ), коридору площею 29,5 кв. м (позиція 1), лоджії площею 5,4 кв. м ( позиція 11,12,13) (а.с.28-29). Спільної домовленості щодо користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками досягнуто не було. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (стаття 356 ЦК України). Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Спір між сторонами виник з приводу встановлення порядку спільного користування квартирою. Вирішуючи спір, суд виділяє в користування сторонам спору частини житлового приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти у незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підтримана Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності підлягають оцінці судом. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Житлова площа спірної квартири складає 67,6 кв. м. Виходячи із належних на праві власності часток, позивачу, відповідно до розміру її частки Ѕ (1/6+1/6+16), припадає 33,8 кв. м жилої площі спірної квартири, в той час, як відповідачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до розміру їх часток -1/6, припадає кожному по 11,266 кв. м. житлової площі спірної квартири. Кімнат саме такої площі у спірній квартирі немає. Позивач просить виділити їй у користування дві кімнати площею 12,5 кв. м. та 17,1 кв. м ( позиції 5,6 згідно з технічним паспортом), загальний розмір площі яких становить 29,6 кв. м та є меншим від належної частки на 4,2 кв. м. Водночас, у користування відповідачів позивач просить залишити кімнати площею 12,5 кв. м, 17,1 кв. м та 8,4 кв. м (позиції 4, 7, 8 згідно з технічним паспортом), загальний розмір площі яких становить 38 кв. м та перевищує загальний розмір часток відповідачів у спірному жилому приміщенні на 4,2 кв. м. Таким чином, порядок користування спірним жилим приміщенням, запропонований позивачем, не призводить до обмеження прав співвласників. За таких обставин позов необхідно задовольнити у повному обсязі, встановивши такий порядок користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] : виділити [PERSON] у користування дві ізольовані жилі кімнати площею 12,5 кв. м та 17,1 кв. м (позиції 5, 6 згідно з технічним паспортом), залишивши у користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] інші три ізольовані жилі кімнати площею 12,5 кв. м, 17,1 кв. м та 8,4 кв. м (позиції 8, 7, 4 згідно з технічним паспортом). Інші приміщення загального користування, які зазначені у технічному паспорті на квартиру, виготовленому 05 листопада 2008 року: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор (позиції 9, 2, 3, 10, 1 (згідно з технічним паспортом) необхідно залишити в спільному користуванні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved