Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

13 лютого 2018 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ Приватбанк до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 30298грн 93коп в якій зазначено, що відповідно до договору, укладеного 16 липня 2008 року відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] неналежним чином виконувала взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач зазначає, що заборгованість відповідача за кредитним договором, укладеним 16 липня 2008 року складається із заборгованості за кредитом у розмірі 14760 гривень 00 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 46139 гривень 83 копійки. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 32519 гривень 90 копійок, яка була стягнута рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2011 року. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь залишок заборгованості за кредитним договором від 16 липня 2008 року станом на 30 листопада 2017 року у розмірі 28379 гривень 93 копійки, а таж штрафи фіксовану частини в розмірі 500 гривень та процентну складову в розмірі 1419 гривень 00 копійок, а всього 30298 гривень 93 копійки. В судове засідання представник позивача не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280,281 ЦПК України. Зясувавши позицію відповідача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 16 липня 2008 року був укладений кредитний договір, який складається з заяви (а.с.13) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с.14-19), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 2,5 % на місяць. Як вбачається з довідки позивача по справі кредитний ліміт [PERSON] неодноразово змінювався банком, останній раз 18 серпня 2015 року і становив 14760 гривень (а.с.12). Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов*язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, за перевитрату платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 5.3 розділу 5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк має право змінювати розмір кредитного ліміту в односторонньому порядку за власним рішенням без попереднього повідомлення клієнта. Згідно п.5.3 розділу 5 глави ІІ Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам із встановленим мінімальним обов*язковим платежем наведені в пам*ятці клієнта, яка є невід*ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості за кредитом. Пунктом 8.6 розділу 8 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов*язань, передбачених договором більше, ніж на 120 днів клієнт зобов*язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову. Згідно п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, за виключенням випадків, передбачених п.9.6, 9.7 . Пунктом 9.12 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.8-11) станом на 30 листопада 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 16 липня 2008 року складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 14760грн 00коп, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 46139грн 83коп, фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн та процентної складової штрафу у розмірі 1419 грн 00коп, а всього 60899грн 83коп. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2011 року із [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором від 16 липня 2008 року в загальному розмірі 32519 гривень 90 коп (а.с.6-7). Станом на 30 листопада 2017 року позивачем з урахуванням викладеного визначено залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 16 липня 2008 року в розмірі 28379 гривень 93 копійки, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача по справі. Підстав для застосування ч.4 ст.267 ЦК України в даному випадку суд не вбачає, оскільки відповідного клопотання не заявлялось. Щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 гривень та процентної складової штрафу в розмірі 1419 гривень 00 копійок, нарахованих як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2017 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 14 жовтня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього\~Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до даних паспорту та адресної довідки відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO] (Леніна), 170/8 (а.с.20, 31-32), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідачки фіксованої суми штрафу в розмірі 500 гривень та процентної складової штрафу в розмірі 1419 гривень 00 копійок не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штрафи нараховані станом на 30 листопада 2017 року, тобто у період дії\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» залишку заборгованості за кредитним договором від 16 липня 2008 року станом на 30 листопада 2017 року в розмірі 28379 гривень 93 копійки. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України витрати, пов*язані зі сплатою позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial