Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

12 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 200 доларів США або 5174 грн. 00 коп. - основний борг по договору позики; 120 доларів США або 3104 грн. 40 коп. - прострочені нараховані проценти за договором позики; а всього: 320 доларів США або 8278 грн. 40 коп. еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD = 25,87 UAH); стягнути на його користь понесені витрати, які повязані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 06 лютого 2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, у відповідності до якого він передав [PERSON] грошову позику в розмірі 200 доларів США зі строком повернення 06 червня 2015 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 06 лютого 2015 року. Грошові кошти у розмірі 200 доларів США були передані [PERSON] у момент підписання розписки. Відповідно до вказаної розписки, [PERSON] взяла на себе додаткове зобов'язання сплатити позикодавцю за кожний місяць з дня отримання позички до повного погашення боргу - 5% від суми позички. Строк повернення у розписки визначений 06 червня 2015 року. Станом на 03.02.2016 року сума позики в розмірі 8278 грн. 40 коп. не повернута, у звязку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що 06 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики за яким, остання прийняла у власність 200 доларів США. Факт одержання грошей підтверджується розпискою від 06.02.2015 року, з якої вбачається, що суму позики відповідач зобовязалася повернути позивачу в строк до 06 червня 2015 року (арк.с.5). Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обовязковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника). Згідно матеріалів справи, на адресу суду не надходило заперечень відповідача з приводу власноручного написання нею розписки та підписання розписки особисто нею. Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобовязання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобовязання не припинено. Встановлено, що станом на 03.02.2016 року за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 25,87 гривень, у звязку з цим, залишок суми боргу за борговою розпискою від 06.02.2015 року складає суму: 200 доларів СШАх 25,87 грн. = 5174 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розписки, [PERSON] взяла на себе зобов'язання сплатити позикодавцю за кожний місяць з дня отримання позички до повного погашення боргу - 5% від суми позики (арк.с.5). Так,пять відсотків від простроченої суми за 12 місяців становить: 5174 грн. 00 коп. х 5% = 258 грн. 70 коп. (за 1 місяць) х 12 = 3104 грн. 40 коп. Таким чином, загальна сума боргу становить: 5174 грн. 00 коп. (сума боргу) + 3104 грн. 40 коп. (пять відсотків від суми позики за 12 місяців) = 8278 грн. 40 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved