Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

13 травня 2019 року [PERSON] через систему «Електронний суд» направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О., АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яка надійшла до суду 13 травня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 2 ст. 175, ч.ч. 1, 7 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 06 червня 2019 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінал кредитного договору та документ, що підтверджує отримання позивачем кредитної картки, у приватного нотаріуса Київського міського нотокругу Швеця Р.О. витребувано копію нотаріальної справи про вчинення спірного виконавчого напису. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року зупинено стягнення з [PERSON] за спірним виконавчим написом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року вирішено питання про розгляд справи у заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що у 03 червня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 142 799 гривень 43 коп., строк, за який провадиться стягнення, становить з 03 червня 2012 року по 30 вересня 2017 року. При цьому, стягувачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу було подано пакет документів, який не відповідає вимогам чинного законодавства для вчинення виконавчого напису, а також відсутність у нотаріуса повноважень на вчинення нотаріальних дій щодо виконавчого напису. Вважає, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса є незаконним, нотаріус не врахував та не перевірив розмір заборгованості, її безспірність, а також виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, жодних документів ані від банку, ані від нотаріусу позивач не отримував. Просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. 08 листопада 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», суми боргу у розмірі 142 799 гривень 43 коп., таким, що не підлягає виконанню, судові витрати у справі стягнути з відповідача. Представник позивача у своїй заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, відзив на позов суду не надав. На підставі ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, відзив на позов суду не надав. На підставі ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 червня 2012 року у розмірі 142 799 гривень 43 коп., з яких 4 890 гривень 04 коп. заборгованість за кредитом, 125 533 гривні 23 коп. заборгованість за відсотками, 5 100 гривень 00 коп. пеня та комісія, 500 гривень 00 коп. штраф (фіксована частина), 6 776 гривень 16 коп. штраф (відсоток від суми заборгованості), за період з 03 червня 2012 року по 30 вересня 2017 року, який зареєстрований у реєстрі за № 18787 (а.с. 68). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. виконавчий напис від 08 листопада 2017 року був вчинений на підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», (а.с. 69), розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 червня 2012 року станом на 30 вересня 2017 року (а.с. 71-72), заяви позичальника від 03 червня 2012 року (а.с. 70), письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором б/н (а.с. 73), направленої на адресу [PERSON] (а.с. 73, 74). У відповідності із ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 258\~ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не пересвідчився, що заявник має право вимоги на стягнення з боржника заборгованості, оскільки в матеріалах нотаріальної справи відсутні документи, які свідчать про безспірність заборгованості, які зазначені у п. 2 Переліку і які стягувачем нотаріусу не подавались, оскільки розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом та не може підтверджувати розмір заборгованості. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі. Крім того, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. порушено вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки із поданих до нотаріуса документів не можливо встановити дату, з якої у кредитора виникло право вимоги, дату, з якої банк нараховує пеню, та не враховано, строк позовної давності у три роки, а також безспірність розміру заборгованості та отримання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості. З урахуванням того, що приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірено наявність умов, передбачених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», щодо права на стягнення заборгованості, безспірності заборгованості та строку вчинення виконавчого напису, що призвело до порушення процедури вчинення напису, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та задоволення їх у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача [PERSON] при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 384 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved