Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

14.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Із позову вбачається, що з 17.10.2008 року позивачка перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Дитина знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо та добровільно не допомагає дитині. Відповідач є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності. Відповідач нікому іншому аліменти не сплачує, має постійно місце проживання. Позивачка не працює. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 14.02.2014 року й до досягнення дитиною повноліття. У судовому засідання позивачка суду пояснила, що на теперішній час вона не працює. Відповідач з грудня 2013 року не допомагає дитині, хоча отримує пенсію по інвалідності. Відповідач є батьком дитини та повинен сплачувати аліменти на утримання дитини. Тому просить суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивачці визнав частково та суду пояснив, що він на теперішній час ніде не працює, оскільки є інвалідом ІІ групи з дитинства, отримує лише пенсію по інвалідності у розмірі приблизно 950 грн. Він не проти платити аліменти та допомагати своєму сину, якщо позивачка буде давати йому спілкуватися з сином. Він більш ніж 3 місяця не бачив дитини. Інших доходів у нього не має. Аліменти він більш нікому не сплачує, проживає з батьками. Тому просить позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачці на утримання дитини аліменти у розмірі 100 - 120 грн. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 17.10.2008 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем по справі (а.с. 6) Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини у позивача та відповідача від шлюбу народилася дитина - син [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с. 5). Згідно пенсійного посвідчення відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 13) Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач непрацездатний, не працює, є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, аліменти на користь інших осіб не сплачує, не має на утриманні непрацездатних батьків. При таких обставинах, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини на користь позивачки повинний бути визначений у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Такий розмір буде відповідати матеріальному і родинному стану сторін і не ущемляти їх прав. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів та інваліди ІІ групи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved