Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] 24 квітня 2010 року та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та щодо виконання обов'язків з ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові, з жовтня 2013 року проживають окремо. Також позивач вказує, що відповідач за час їх спільного проживання обов'язок щодо утримання дитини виконував нерегулярно, у неї є сумніви що відповідач проживаючи окремо після розірвання шлюбу, буде в подальшому будь-яким чином надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в необхідному об'ємі, та з метою захисту інтересів дитини, звернулася для призначення аліментів в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи у її відсутності та просила суд позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився на розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 24 квітня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, про що видане Свідоцтво про шлюб [NUMBER], та внесено актовий запис за №712. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Під час спільного проживання не зійшлися характерами, не змогли знайти спільної згоди у вирішенні сімейних проблем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працездатний і спроможний утримувати сина, який зараз проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати по справі розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved