Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

13.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким , що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на наступні підстави: так, він є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок , виданого Приазовською районною райдержадміністрацією 26 січня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № [NUMBER] в реєстровій книзі №6. В будинку [ADDRESS] зареєстрований його колишній зять, а нині відповідач по справі - [PERSON] Відповідач [PERSON] покинув житло , не проживає в ньому з травня 2013 року, але значиться зареєстрованим за вказаною адресою. Вважає, що причини не проживання пов*язання насамперед з тим , що між [PERSON] та [PERSON], його дочкою, припиненні фактичні шлюбні відносини саме з травня 2013 року , а у серпні 2014 року взагалі між ними шлюб розірвано на підставі рішення Приазовського районного суду від 28 серпня 2014 року, сімейні відносини припинено, спільне господарство з ним не ведеться, взаємних прав та обов*язків один до одного не мають. У добровільному порядку [PERSON] знятися з реєстрації відмовляється. Тому позивач [PERSON] . й просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави , які викладені ним у позовній заяві і просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду цивільної справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.51,53,54, 64-66). Представник третьої особи - Приазовського районного відділу управління державної міграційної служби в Запорізькій області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, надав заяву щодо розгляду справи в його відсутність (а.с.43-44). Суд, вислухав пояснення позивача, свідків на його стороні - [PERSON], [PERSON] Так свідок [PERSON] показала суду, що позивач [PERSON] є її сусідом, а відповідач по справі доводиться їй троюрідним братом. Їй добре відомо, що з серпня 2014 року [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає. Вважає, що причиною цього є розірвання шлюбу з [PERSON] З [PERSON] стосунків не підтримує, тому більш детальніша інформація їй невідома. Свідок на стороні позивача [PERSON] показала суду, що і позивач , і відповідач по справі добре їй знайомі, оскільки є її сусідами, з якими вона завжди підтримувала доброзичливі стосунки .Пам*ятає, що сім*я [PERSON] розпалася, хоча вони і розлучилися у серпні 2014 року, але фактично [PERSON] вона не бачила за місцем його реєстрації у будинку [ADDRESS] майже два роки. Суд також вивчив матеріали цивільної справи, і встановив , що [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок , виданого Приазовською районною райдержадміністрацією 26 січня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № [NUMBER] в реєстровій книзі №6 ( а.с. 7 ) , на підставі якого складено та видано технічний паспорт на ім.*я [PERSON] ( а.с. 8 ). Згідно відомостям адресно-довідкового підрозділу Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області ( а.с. 26 ) [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Аналогічні відомості містяться і у домовій книзі (а.с.11-12 ). Згідно довідки Приазовської селищної Ради від 01.07.2015 року №751 [PERSON] за місцем реєстрації у [ADDRESS], не проживає з травня місяця 2013 року ( а.с. 13). Аналогічні відомості містяться і в акті обстеження складу сім*ї [PERSON], який складено головою селищної ради, секретарем селищної ради за участю депутата селищної ради та двох свідків [PERSON] та [PERSON] ( а.с.14 ). Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися правовідносини з приводу користування житловим приміщенням, а саме жилим будинком, який на праві особистої власності належить власнику. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного Кодексу України та нормами Житлового кодексу України, що не протирічать ЦК України. Так, відповідно до ч.4 ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуванні жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст..317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Відповідно до даних, які надали свідки сторони позивача, даних, викладених у акті (а.с. 14 ) та довідці селищної Ради ( а.с. 13 ) відповідач [PERSON] з травня 2013 року за адресою: будинок [ADDRESS], не проживає без поважних причин, а фактично мешкає, як зазначено у акті ( а.с. 14 ) за адресою: будинок [ADDRESS] у своїх батьків. Оскільки відповідач по справі [PERSON] за місцем своєї реєстрації у будинку [ADDRESS], не проживає без поважних причин понад один рік ( на момент звернення до суду ), не є членом сім*ї позивача, то його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved