overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали сумісно однією родиною. Мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачем і знаходиться на його утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст.ст.180- 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує її матеріальний і сімейний стан і вважає можливим стягнути аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 32197,48 грн. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4776,31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.03.2013 року становить 32197,48 грн. і складається з заборгованості за кредитом 4776,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11684,08 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань - 13727,67 грн, штраф ( фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1509,40 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача надати житло в порядку ст.50 ч.3 ЖК України. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає. Треті особи в судове засідання не прибули без поважних причин. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач станом на 12.05.2014 року разом із членами сім'ї (матір'ю, дочкою, зятем, онуком, які в позові зазначені третіми особами) перебуває на квартирному обліку під номером 50 у Позачерговому списку інвалідів війни та сімей загиблих військовослужбовців в Управлінні квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради. Відповідно до положень ст.ст.42,43 ЖК України, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Згідно ст.51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Відповідно до ст.50 ч.3 ЖК України, не допускається заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу. Вказані норми закону гарантують громадянам, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень в порядку черговості, а оскільки рішення про розподіл та надання житлового приміщення позивачу відповідачем на даний час не прийнято - відсутній спір про право та необхідність застосування положень ст.50 ч.3 ЖК України (надання двох квартир членам його сім'я), як цього вимагає позивач. Встановлені судом обставини є підставами для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2005 року (при укладанні шлюбу відповідач обрала прізвище чоловіка) і вони є батьками двох малолітніх дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з 21 січня 2014 року припинили шлюбні відносини та мешкають окремо, на примирення не згодні, а ступінь відчуженості подружжя, нерозуміння один одного є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

14.04.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. В порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.11). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.06.2007року [PERSON] позбавлена батьківських прав. Згідно рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26.02.2014року № 124 позивач призначена піклувальником над неповнолітнім [PERSON] (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 статті 247 СК України передбачено, що встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 05.11.2012 року в розмірі 18797 грн 15 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 05.11.2012 року сторони уклали договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит сумі 13855 грн 06 коп., із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 18% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11.02.2014 року складає 18797 грн 15 коп., зокрема: - заборгованість за кредитом - 13855 грн 06 коп., - заборгованості по сплаті відсотків - 2207 грн 44 коп., - штраф за порушення строків розрахунків - 2734 грн 50 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6), правильність якого відповідачем не спростована. Зазначене є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 18.12.2013 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 192891 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до мережі енергопостачальника без укладання договору на постачання електроенергії, особовий рахунок не відкрито, засіб обліку відсутній. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 7733 грн. 35 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, також просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 18.12.2013 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 192891 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до мережі енергопостачальника без укладання договору на постачання електроенергії, особовий рахунок не відкрито, засіб обліку відсутній. Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 192891 про порушення Правил користування електричною енергією від 18.12.2013 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 7733 грн. 35 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 7733 грн. 35 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 23.12.2013 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 192915 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у накиді дротів на ЛЕП. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачам проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 2279 грн. 12 коп., яку просить стягнути з відповідачів на користь позивача, також просить стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідачі є споживачами електричної енергії у квартирі [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER]. 23.12.2013 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідачів, у квартирі [ADDRESS], було складено Акт № 192915 про порушення відповідачами Правил користування електричною енергією, що виразилося у накиді дротів на ЛЕП. Згідно розрахунку заборгованості за Актом № 192915 про порушення Правил користування електричною енергією від 23.12.2013 року, сума заборгованості відповідачів перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 2279 грн. 12 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 2279 грн. 12 коп. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 2744,15 грн., солідарно, а також стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.04.2012 року між Кредитною спілкою «Ольвія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 211/12 про надання кредиту в сумі 12200 грн. під 50% річних відповідно до п.1.3 якого у термін в 24 місяці відповідач зобов'язувався виплатити суму кредиту та відсотки. Відповідно до договору поруки від 18.04.2012 року [PERSON] взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON] що випливають з кредитного договору №211/12 від 18.04.2012 року. В порушення умов вищевказаного договору [PERSON] свої зобов'язання по погашенню кредиту не виконувала і на квітень 2014 року утворилась заборгованість у сумі 2744,15 грн. із яких: 2307,85 грн. - заборгованість по кредиту, 436,30 грн. - заборгованість по відсоткам яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали і проти його задоволення не заперечували. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, знаходить, що так як копіями кредитного договору № 211/12 від 18.04.2012 року ( а.с. 5-6 ), договору поруки від 18.04.2012 року по кредитному договору № 211/12 від 18.04.2012 року ( а.с.9), графіком розрахунків ( а.с. 4) та копіями попереджень ( а.с. 8,11) відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України підтвердженими позовні вимоги, то в силу ст. ст. 526, 553, 554, 598, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

14.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 25 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 вересня 2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.3). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи це суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved