Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23 лютого 2011 року з [PERSON] на користь позивача стягувались аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 21 грудня 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було змінено розмір аліментів, з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, є недостатнім, відповідач [PERSON] взмозі сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки він постійно працює на будівництвах, з чого отримує нерегулярні, мінливі але значні доходи. Матеріальний стан відповідача значно покращився, він цілком здоровий, має власне житло та особистий автомобіль. Крім їх спільного сина, на утриманні інших дітей у відповідача немає. Аліменти в сумі 600 гривень, які стягуються на сьогодні з відповідача, є недостатніми для належного повноцінного розвитку та виховання малолітньої дитини. Вона отримує мінімальну заробітну плату, значна частина її коштів витрачається на належне виховання та розвиток сина, на його оздоровлення, харчування та одяг, а коштів, що надає відповідач навіть не вистачає на забезпечення повноцінного місячного харчування дитини. Внаслідок значних витрат, які вона особисто несе на дитину, вона не має можливості своєчасно та повно сплачувати усі комунальні платежі, купувати дитині сезонний одяг, не кажучи вже про іграшки. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просить збільшити розмір щомісячних аліментів, визначених за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року, які стягуються з відповідача [PERSON], та стягувати з останнього на її користь на утримання неповнолітньої дитини по ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] щодо задоволення позову поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23 лютого 2011 року з [PERSON] на користь позивача стягувалися аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 21 грудня 2016 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було збільшено розмір аліментів, з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-4). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право\~кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 вказаної норми передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд бере до уваги те, що з 2016 року значно збільшились ціни на усі товари та послуги, дитина сторін потребує коштів на розвиток, навчання, лікування та харчування, відтак на сьогодні сума стягуваних аліментів у розмір 600 гривень є недостатньою для належного матеріального утримання дитини сторін, а також є значно нижчою, від передбаченого ч. 2 ст. 182\~СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину. При визначенні суми стягнення аліментів необхідних для належного утримання дитини суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини, звичайні потреби дитини, що відповідач являється фізично здоровою людиною працездатного віку, має власне житло, інших утриманців не має, щодо збільшення розміру аліментів поклався на розсуд суду. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved