overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

14 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1984 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.07.2014р. о 12 год. 53 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.07.14р. о 12 год. 53 хв. гр. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, злобний. Вербально та фізично агресивний до оточуючих. На місці не утримується. Мислення розірване. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії вне зв'язку з гострим стресом.. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

14 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1981 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.07.2014р. о 00 год. 10 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.14р. о 00 год. 10 хв. гр. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодер лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого з'явилися страхи, почуття переслідування. Скоїв суіцідальну спробу. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - галюцінаторно-параноїдний синдром. Суіцідальна спроба. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

14 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1993 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.07.2014р. о 14 год. 30 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.07.14р. о 14 год. 30 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, агресивний до матері. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

14 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.07.2014р. о 10 год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.07.2014р. о 10 год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, негативістична, чує «голоси» в голові. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна, безперервна. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

14 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.07.2014р. о 14 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.07.2014р. о 14 год. 00 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює думки про те, що не хоче жити, що вона «бесовский ребёнок». Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

14 липня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.07.2014р. о 21 год. 07 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.07.2014р. о 21 год. 07 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодер лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, легко подразлива, негативістична, вимовляє маячні ідеї відношення до матері. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

14 липня 2014 року по даній цивільній справі було ухвалено рішення яким було позов задоволено. 30 липня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області дана цивільна справа була повернута, оскільки не було вирішено питання щодо судових витрат. За змістом ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Із матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2014 року по даній цивільній справі було ухвалено рішення, яким позовні вимоги було задоволено (а.с.86-87). При ухвалені рішення суд не вирішив питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1700 гривень, виходячи з вартості майна 165000 гривень. Суд задовольнив позовні вимоги в уточненій редакції та визнав за позивачем право власності на 2/3 частини домоволодіння (а.с.80-82). У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із позовних заяв майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вартість 2/3 частини домоволодіння становить 110000 гривень, тобто судовий збір який підлягає стягненню з відповідача складає 1100 гривень. Оскільки в судовому рішенні не було вирішено у повному обсязі питання щодо розподілу судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідним винести додаткове рішення. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

14 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 лютого 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №140. Позовні вимоги обґрунтував тим, що від вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказав, що всі роки в шлюбі вони жили нормальним сімейним життям, однак на початку 2014 року відповідач познайомилась в інтернеті з якимось чоловіком і з цього часу відносини між ними зіпсувались. Відповідач почала дивно себе поводити. В квітні місяці відповідач взяла свої речі та пішла жити до своїх батьків. На даний час відповідач залишила дітей і виїхала до свого знайомого в Португалію. Діти постійно прописані та проживають з позивачем та з його батьками. Сім'я розпалась. Між ними припинені сімейні та подружні відносини, спільне господарство не ведуть, не проживають разом. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені у поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи, на адресу суду поступила заява, в якій вказано, що [PERSON] надає згоду на розірвання шлюбу, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Адвокат [PERSON], яка діє згідно довіреності, представляє інтереси відповідача в суді, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, просила задовольнити позов. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні відносини між сторонами суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 04 лютого 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за №140, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 лютого 2006 року (а.с. 4). З копії свідоцтва про народження вбачається, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружні відносини. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у його комунальній власності перебуває фінський будинок по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у цьому будинку з 26 квітня 2000 року, а відповідач [PERSON] - з 15 серпня 2000 року, але не проживають в ньому вже більш ніж шість місяців. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у фінський будинок по [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у відсутності його представника. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу їх реєстрації (ч.5 ст.74 ЦПК України). Згідно з повідомленням пошти відповідачі за адресою реєстрації не проживають. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.71 ЦПК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У судовому засіданні встановлено, що у комунальній власності позивача перебуває фінський будинок по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у цьому будинку з 26 квітня 2000 року, а відповідач [PERSON] - з 15 серпня 2000 року, але не проживають в ньому вже більш ніж шість місяців, що підтверджується відповідними актами обстеження приміщень від 12 квітня 2013 року та 01 жовтня 2013 року, а також повідомленням пошти. З врахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності суд вважає, що відповідачі дійсно втратили право користування житловим приміщенням у фінському будинку по [ADDRESS], тому цей позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що у його комунальній власності перебуває фінський будинок по [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована у цьому будинку з 29 липня 2003 року, але не проживає в ньому вже більш ніж шість місяців. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у фінський будинок по [ADDRESS]. Позивач звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у відсутності його представника. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу її реєстрації (ч.5 ст.74 ЦПК України). Згідно з повідомленням пошти відповідач за адресою реєстрації не проживає. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.71 ЦПК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У судовому засіданні встановлено, що у комунальній власності позивача перебуває фінський будинок по [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у цьому будинку з 29 липня 2003 року, але не проживає в ньому вже більш ніж шість місяців, що підтверджується відповідними актами обстеження приміщень від 12 квітня 2013 року та 01 жовтня 2013 року, а також повідомленням пошти. З врахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності суд вважає, що відповідач дійсно втратила право користування житловим приміщенням у фінському будинку по [ADDRESS], тому цей позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved