Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

14 серпня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що він не проживає в квартирі з 2017 року без поважних причин. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також, 24 вересня 2009 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення до квартири, в якій зазначив, а також у судовому засіданні пояснив, що у належній матері квартирі [ADDRESS] він зареєстрований та проживав. Проте, після розлучення батьків, влітку 2017 року він на канікули пішов проживати до батька в квартиру, що належить його бабусі, оскільки з матір`ю став проживати інший чоловік. Коли восени [PERSON] повернувся додому, то в спірній квартирі були змінені замки. Його мати - [PERSON] повідомила, що якщо [PERSON] буде слухатися її співмешканця, то може залишатися проживати, а якщо не буде сприймати її нового чоловіка, то може йти мешкати до батька. Оскільки [PERSON] не сприймав співмешканця матері, не хотів жити з ним і на той час був неповнолітнім, а тому вимушений був йти до батька і жити у квартирі бабусі. Разом з тим, у квартирі матері залишились його особисті речі, адже із собою він нічого не брав, а батько купив йому новий сезонний одяг. Після досягнення повноліття (19 лютого 2020 року) [PERSON] вирішив повернутися жити за місцем своєї реєстрації, але потрапити у квартиру не міг, бо були ще раз змінені замки. Квартиру відчинила невідома жінка і повідомила, що вона проживає у цій квартирі з дозволу власника. Відповідач разом з батьком зайшли у квартиру і побачили, що квартира була майже порожня, меблі з неї вивезені, особистих речей [PERSON] у квартирі не було. З приводу вчинення перешкод у користуванні житлом він звертався до органів поліції з відповідною заявою. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2020 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення до квартири прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] відзив на зустрічний позов не подано. Представник позивача у судовому засіданні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечувала. Відповідач та його представник у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти задоволенні первісних позовних вимог заперечували. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також в якості свідка відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 750/2555/20, суд встановив наступне. [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.10.2017 у справі №750/6740/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які є батьками відповідача по первісному позову - [PERSON] . На підставі договору про поділ майна подружжя від 14.09.2017 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 10-15, 16-17). З 10 квітня 2018 року у даній квартирі зареєстровані власник [PERSON] та її діти - [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2005 року народження (а.с. 18). Відповідно до акту ПП «Техкомсервіс» від 22.06.2020, [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає у вказаній вище квартирі з квітня 2018 року. В акті зазначено, що він виданий для пред`явлення до Управління праці та соціального захисту населення (а.с. 19). Згідно з актом КП «Новозаводське» ЧМР від 12.02.2020, [PERSON] з 2017 року проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В даному акті зазначено, що він дійсний для пред`явлення в комунальні служби, відділ субсидій та соціальних допомог) (а.с. 20). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач [PERSON] пояснив, що переживав розірвання стосунків між батьками, а також, враховуючи, що мати стала проживати з іншим чоловіком у спірній квартирі, він вирішив під час літніх канікул у 2017 році проживати з батьком у квартирі бабусі за адресою: [ADDRESS] . Перед початком навчального року він повернувся до квартири за місцем своєї реєстрації, але мати йому сказала, що якщо він слухатиметься і сприйматиме її нового чоловіка, то може проживати з нею та її чоловіком, а якщо він не буде чемним із її чоловіком, то може йти жити до батька. [PERSON] вирішив жити у батька, а у квартиру [ADDRESS] приходив на Дні народження сестрички та матері, а також на інші свята. [PERSON] суду повідомив, що він завжди хотів спілкуватися з мамою, а вона ні, бо навіть заблокувала його номер телефону, і він не міг їй зателефонувати. Останні півтора року мама жодного разу йому не телефонувала та не цікавилася його життям. Влітку 2020 року мати йому сказала, що він їй не потрібен. Вона разом із сестрою [PERSON] та своїм новим чоловіком виїхали проживати у м. Вінницю. Свідок зазначив, що став повнолітнім у лютому 2020 року, а тому вирішив повернутися жити у квартиру [ADDRESS] , враховуючи, що там залишалися його речі. Проте, двері відчинити не зміг, бо був змінений замок у дверях. Він покликав батька, і коли той прийшов, квартиру відчинила незнайома жінка, яка повідомила, що вона живе в цій квартирі з осені 2019 року з дозволу власника і питання щодо вселення сина у квартиру треба вирішувати з власником. Свідок з батьком заходили до квартири і побачили, що всі меблі з квартири були вивезені, його особистих речей у квартирі не було. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] з осені 2019 року з дозволу власника квартири - [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] мала намір продати квартиру, оскільки виїхала на постійне місце проживання в іншу область. Коли заселялася свідок, то в квартирі ніхто не проживав. Влітку 2020 року в квартиру завітали [PERSON] з батьком [PERSON] . Свідок відчинила їм двері, оскільки у них не було ключів від квартири, адже вона змінила замки, бо попередні замки було пошкоджено. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що проживає у квартирі [ADDRESS] , тобто по сусідству. Свідку відомо, що власниця квартири №40 [PERSON] не проживає в цьому житлі, а близько півтора роки чи більше в цій квартирі мешкає інша жінка, конфліктних ситуацій він не чув. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2017 році розлучився з дружиною - [PERSON] , ще до офіційного розлучення перестав із нею проживати, а діти залишилися жити з матір`ю. Приблизно через пів року син попросився до нього, бо в квартиру заселився чужий чоловік, якого не сприймав неповнолітній син. Відповідач проживав разом зі свідком у квартирі матері свідка по [ADDRESS] . Проте, коли [PERSON] їздила зі своїм новим чоловіком у Вінницю, син повертався до свого дому, і на той час, поки були відсутні мати та її чоловік, жив у спірній квартирі зі своєю сестрою, діти самі ходили до школи. Батько в цей час також їздив до дітей. У 2019 році [PERSON] переїхала жити в м. Вінницю зі своїм новим чоловіком. Деякий час після від`їзду матері син та донька проживали з батьком у квартирі бабусі, а пізніше, після влаштування на новому місці, бо матері переїхала і донька. Свідку відомо, що на весні 2020 року його син [PERSON] хотів забрати з квартири за місцем реєстрації літні речі, проте, не міг відчинити двері, бо були змінені замки у квартирі. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 191/4535/16-ц. Згідно з частинами першою, другою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Хоча відповідач відповідно до свого віку і міг у 2017 році самостійно визначати своє місце проживання, але, як він суду пояснив, саме розлучення батьків та намагання сина зберегти тісні відносини з батьком, а також та обставина, що у квартирі матері став проживати її чоловік, з чим не міг змиритися неповнолітній, стало підставою для вибору тимчасового місця проживання. Як пояснив відповідач, в кваритирі залишалися його особисті речі і він повертався у це житло в ті періоди, коли в ньму були відсутні мати та її чоловік. Таким чином, суд приходить до висновку, що сам по собі факт не проживання у спірній квартирі неповнолітнього сина, не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач до досягнення свого повноліття набув право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано. Не сплата дитиною коштів за житлово-комунальні послуги, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. За таких обставин, враховуючи викладене вище, підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом, суд не знаходить. Принципом 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Після досягнення повноліття [PERSON] намагався вселитися у житло за місцем своєї реєстрації, але не зміг цього зробити, так як в квартирі змінені замки та як встановлено судом, з осені 2019 року в квартирі мешкає [PERSON] , яка допитана в судовому засіданні в якості свідка повідомила, що вселилася до житла з дозволу позивача та підтвердила, що замки від вхідних дверей у спірній квартирі нею були замінені, бо попередні замки були пошкоджені. Вказаний факт підтверджується також матеріалами перевірки звернень відповідача Чернігівським відділом поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.92-100) За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] , будучи неповнолітнім, тяжко сприймаючи розлучення батьків та вселення у житлове приміщення чоловіка позивача, вирішив пожити з батьком у квартирі бабусі, (з його слів такими діями він виразив протест проти сприйняття чужого чоловіка, який став проживати у квартирі) , проте відповідач не втратив свого зв`язку з житлом, в якому проживав з народження, в квартирі залишалися його особисті речі, що [PERSON] не спростовано, а тому після досягнення повноліття він намагався вселитися у квартиру, але не міг цього зробити, бо в квартирі змінені замки та в ній проживає стороння людина, що підтверджено в судовому засіданні належними доказами, а тому суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача за зустрічним позовом та вселення його у спірну квартиру. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні житлом, оскільки така вимога позивача не конкретизована та звернена на майбутнє, а суд відповідно до ст.5 ЦПК України захищає вже порушені права у спосіб, визначений законом або договором. Суд приходить до висновку, що саме шляхом вселення позивача усуваються йому перешкоди у користуванні житлом. На підставі викладеного,

Outcome: partial