Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Елга» про стягнення невиплаченої суми заробітної плати за період з 01 січня 2014 року по 30 січня 2015 року в розмірі 67600 грн. 00 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп., мотивуючи його тим, що з 02.01.2013 року по 30.01.2015 року вона працювала у ТОВ «Елга» на посаді конторського службовця. В період з 01.01.2014 року по 30.01.2015 року з вини роботодавця позивач не отримувала заробітну плату, внаслідок чого 30.01.2015 року позивач вимушена була звільнитись на підставі ст. 36 КЗпП України, але розрахунку з нею відповідач не провів. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 12 березня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Записами в трудовій книжці позивача підтверджується, що позивач працювала в ТОВ «Елга» з 02.01.2013 року по 30.01.2015 року (а.с. 16) Згідно довідки ТОВ «Елга» №18 від 30.01.2015р. заборгованість з заробітної плати за період з січня 2014р. по січень 2015 року перед позивачем становить 67600 грн. 00 коп. (а.с. 7) Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Оскільки, доказів сплати вказаної заборгованості відповідач не надав, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, відповідальністю роботодавця затаке порушення. Як встановлено судом, в день звільнення відповідач в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, не провів з позивачем повний розрахунок і не розрахувався до теперішнього часу. З огляду на зазначене відповідач повинен виплатити позивачу, починаючи з 31.01.2015 року за весь час затримки розрахунку його середній заробіток. Підповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки ТОВ «Елга» №19 від 30.01.2015р. середньоденний заробіток [PERSON] складає 241 грн. 86 коп. (5200грн. + 5200 грн./43 днів= 241,86 грн.) (а.с.8) Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» N 13 від 24.12.1999 р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, при цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача становить: 241 грн. 86 коп. (середньоденний заробіток) х 778 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні за період з 31.01.2015 р. по 12.03.2018 р.) = 188167 грн. 08 коп. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з позовної заяви позивач протягом року не отримувала заробітної плати, саме через тривалу затримку по виплаті заробітної плати та в подальшому затримки проведення розрахунку при звільненні позивач відчувала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, була змушена економити на харчах, одязі. Позивач зазначає, що завдана їй моральна шкода обумовлюється моральними та фізичними стражданнями внаслідок порушення її законного права на оплату праці, приниженням таким чином її честі, гідності, ігноруванням з боку роботодавця її прав, та як наслідок, втратою престижу та ділової репутації позивача серед співробітників, знайомих, друзів та родичів. Таким чином, встановивши порушення відповідачем трудового законодавства при звільненні позивача, позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Елга» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. також підлягають до задоволення. При цьому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом враховано вимоги розумності та справедливості (стаття 23 ЦК України). З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 640 грн. 00 коп. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 676 грн. 00 коп. за вимогу про стягнення невиплаченої заробітної плати та 1881 грн. 67 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved