Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

14.08.2020 позивачка [PERSON] звернулась до Брусилівського районного суду Житомирської області з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.03.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на те, що на даний час прожитковий мінімум для дитини збільшено, а визначений за рішенням суду розмір аліментів в грошовій сумі 500 грн. є значно менший ніж встановлений законом, є на даний час недостатнім для утримання дитини, зважаючи на поліпшення матеріального становища відповідача, просила змінити розмір аліментів, який стягується відповідно до рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.03.2014, з [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши їх розмір до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою судді від 21.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 22.09.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву мотивований тим, що відповідно до ст. 192. СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено лише у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто підставами для зміни розміру аліментів: зміна або матеріального становища або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів. Твердження позивачки про поліпшення його матеріального становища ґрунтується на її особистих припущеннях та не відповідає дійсності, яка полягає в тому, що з 2015 року відповідач перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] у нього та його на той час цивільної дружини [PERSON] народилася спільна дитина [PERSON] 25.09.2018 між відповідачем та [PERSON] було укладено шлюб. З 14.04.2020 у зв`язку з закриттям дитячих садочків, пов`язаних із антикарантинними заходами по запобіганню розповсюдження так званого «Коронавірусу», його дружина вимушена була звільнитися для догляду за дитиною, до теперішнього часу вона не працевлаштована, що підтверджується копією її трудової книжки. Тобто його матеріальне становище не те щоб покращилося, а навпаки погіршилося. Позивачем у позовнім заяві та доданих до неї документах не надано жодного доказу щодо підстав зміни розміру аліментів зазначених у 192 статті СК України, доказування позивачки про покращення його матеріального становища ґрунтується на припущеннях, та не відповідає дійсності, яка полягає навпаки в погіршенні матеріального становища відповідача. Просив відмовити з задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 25.09.2020 на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, яка не підписана позивачем, тому суд повертає її позивачу без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України та не бере до уваги при ухваленні рішення. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Вказав, що працює в м. Києві протягом трьох років на роботі, де має дохід близько 10000 грн., за які живе вся його нова сім`я з дитиною, він витрачає значні кошти на оренду житла. Зазначив, що в 2014 році, коли розглядалась справа про стягнення аліментів, його дохід був меншим. Вказав, що дружина звільнилась в квітні 2020 року через потребу в догляді за дитиною, тому його матеріальне становище не дозволяє платити розмір аліментів, більший ніж він платить на даний час. Вказав, що перераховує кошти в розмірі 500 гривень на дитину, вже два роки не спілкується з позивачкою, яка чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною. Просив відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії виконавчого листа № 275/100/14-ц від 06.03.2014, виданого 14.03.2018 року Брусилівським районним судом Житомирської області, з відповідача [PERSON] , [INFO] , стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Згідно копії довідки про склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] і її сім`я складається з дочки - [PERSON] , [INFO] .. Згідно копії свідоцтва про шлюб 25.09.2018 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Ічнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 77. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно копії трудової книжки [PERSON] звільнена за власним бажанням з посади продавця-консультанта ТОВ «АТБ-Маркет» з 14.04.2020. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Факт свого батьківства відносно [PERSON] , факт стягнення та сплати аліментів в розмірі 500 гривень щомісячно та фатк проживання дитини з позивачкою відповідачем [PERSON] визнається, тому ці обставини не підлягають доказуванню, згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1159 грн. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд бере до уваги, що розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач в розмір 500 гривень, є значно нижчим як мінімального рекомендованого законодавцем розміру аліментів, так і мінімального гарантованого розміру аліментів згідно, які визначені ч. 3 ст. 182 СК України та на які дитина має право. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, у зв`язку з чим зазначений в 2014 році розмір аліментів в фіксованій сумі не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, не відповідає мінімальним її потребам та не забезпечує достатній життєвий рівень. Суд відхиляє доводи відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання доньки більше, ніж визначено у рішенні суду від 06.03.2014, оскільки відповідач працює, має дохід близько 10 000 гривень, що більше, ніж його дохід в 2014 році при визначенні розміру аліментів та способу їх сплати; згідно запису в трудовій книзі, його дружина звільнилася за власним бажанням, що вказує на добровільність звільнення, інших доказів неможливості сплати коштів у розмірах, більших за 500 гривень - суду не надано. Потреба відповідача у значних витратах на оренду житла в м. Києві також жодним чином не підтверджена. Крім того, як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі 759/10277/1, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Суд зазначає, що створення відповідачем нової сім`ї та поява іншої дитини на утриманні відповідача не може саме по собі слугувати належним аргументом для несплати аліментів іншій дитині в розмірі та способі, які б забезпечили належні потереби дитини та відповідали її інтересам. Таким чином, при вирішенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів та їх розміру суд враховує вищевказані положення закону, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває малолітня донька, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який працездатний, має офіційний регулярний дохід, обов`язок батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved