Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

14.04.2020р.\~ [PERSON] \~ звернувся\~до \~Жовтневого районного\~суду м.\~Дніпропетровська \~із \~позовом \~до Держави\~України в\~особі Головного\~управління Державної\~податкової служби\~у Дніпропетровській\~області,\~Держави України\~в особі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро),\~ \~Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Дніпропетровській\~області \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ про\~відшкодування матеріальної\~та моральної\~шкоди (а.с.№2-9). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.04.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с.№28). Ухвалою суду в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В. від 10.07.2020р. за клопотанням представника позивача адвоката Єпрем`яна Л.В. замінений первісний відповідач по справі Держава в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на належного відповідача Державу в особі Центрального ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.№100). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 13.11.2018р. ГУ ДФС у Дніпропетровській області (правонаступником якого стало ГУ ДПС у Дніпропетровській області) було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 15\~819грн. 54коп., яку він не отримав. 03.05.2019р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (правонаступником на сьогоднішній день є Центральний ВДВС м. Дніпра ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яке відкрило примусове виконання за вимогою податкового органу. 28.05.2019р. постановою державного виконавця звернуто стягнення на пенсію позивача та за даними ГУ ПФУ у Дніпропетровській області всього утримано з пенсії 10\~659грн. 60коп. Позивач оскаржив вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який задовольнив його позовні вимоги. Станом на квітень 2020р. з пенсії позивача продовжують проводитись відрахування та утримано ще 1 314грн. 96коп. Через дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області позивачу завдана шкода в розмірі 11\~974грн. 56коп., яку разом з моральною шкодою в розмірі 48\~000грн. позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач просив відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25\~000грн. з Центрального ВДВС м. Дніпра ПСМУ МЮ (м. Дніпро), якому підпорядковане Центральне ВДВС м. Дніпра ПСМУ МЮ (м. Дніпро), яке не дивлячись на подану 03.02.2020р. заяву про закриття виконавчого провадження і в лютому, і в березні, і в квітні 2020р. проводило утримання з пенсії позивача в розмірі 3 944грн. 88коп. 19.05.2020р. до суду надійшов відзив ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому\~представник Юрасова\~Ю.А.\~(діє\~на підставі\~довіреності \~від 11.01.2020р.\~-\~а.с.№\~45),\~просила \~відмовити в\~повному обсязі.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування вимог\~ представник відповідача посилалася на ряд статей Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо обов`язку фізично особи-підприємця сплачувати єдиний внесок та обов`язку органу доходів і зборів вимагати сплатити недоїмку по виплаті єдиного внеску. Також посилалася на положення Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Будь-яких змістовних пояснень щодо обставин справи суду не надала. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник відповідача зазначила, що обов`язок довести неправомірності дії державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою покладений на позивача, який звернувся з позовом. Крім того, позивач повинен довести в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивач не надав доказів на підтвердження завдання йому шкоди в розмірі 48\~000грн. та не надав доказів причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З огляду на вищевикладене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову до ГУ ДПС у Дніпропетровській області в повному обсязі (а.с.№41-44). 19.05.2020р. до суду надійшов відзив представника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Семенкової Н.І. (діє без окремого доручення керівника, оскільки відомості про неї, як про особу, що може вчиняти дії від імені юридичної особи внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - а.с.№ 55-63) про відмову в задоволенні позовних вимог. Крім того, 19.05.2020р. до суду надійшли клопотання представника [PERSON] про розгляд справи за участі сторін (а.с.№ 65-66) та про перехід до загального позовного провадження (а.с.№76-79). З огляду\~на те,\~що ухвалою\~суду в\~особі головуючого\~-\~судді \~Ткаченко Н.В. від 10.07.2020р. замінений первісний відповідач по справі Держава в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на належного відповідача Державу в особі Центрального ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.№ 100), то обидва клопотання представника [PERSON] від 19.05.2020р. судом залишені без розгляду. 19.05.2020р. до суду надійшов відзив представника ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області Куратнік В.В. (діє на підставі довіреності від 15.01.2020р. - а.с.№95), в якому представник посилалася на те, що позивачем не заявлені будь-які вимоги до казначейської служби, не зазначено, чим саме ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області завдало шкоду, оскільки жодних правовідносин з позивачем казначейство не має. Крім того, позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, як в розмірі 48\~000грн., так в і розмірі 25\~000грн., і не зазначено, з чого складається матеріальна шкода в розмірі 11\~974грн. 56коп., а тому ці вимоги є безпідставними та необґрунтованими і в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. 10.11.2020р.\~до суду\~ надійшов\~ відзив\~Центрального ВДВС\~у м.\~Дніпрі ПСМУ\~МЮ (\~м.\~Дніпро),\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ в\~якому представник\~Репан Я.О. (діє на підставі довіреності від 22.01.2020р. - а.с.№ 114) посилалася на те, що 13.05.2019р. державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59072882, копія якої направлена позивачу, як боржнику. Також 13.05.2019р. державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору. Постановою від 28.05.2019р. звернуто стягнення на пенсію боржника, а 10.03.2020р. на підставі п.5 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 59072882.Крім того, представник відповідача посилалася на те, що фактичний залишок по коштах, які були перераховані до ГУ ДПС у Дніпропетровській області становить 4\~781грн. 67коп. та 478 грн.17коп. Крім того, 22.05.2020р. позивачу перерахований помилково стягнутий виконавчий збір в розмірі 478грн. 17коп. та 1 314грн. 96коп. (а.с.№109-113). 26.11.2020р.\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив\~ від\~представника позивача адвоката Єпрем`яна Л.В., який діє на підставі ордеру серія АЕ № 1006351 від 24.04.2020р. (а.с.№98), в якій він підтвердив перерахування позивачу частини коштів та зазначив, що залишилась неповернутою сума 5 211грн. 36коп., яка разом із моральною шкодою підлягає стягненню з відповідачів ГУ ДПС України в Дніпропетровській області та Центрального ВДВС м. Дніпра ПСМУ МЮ ( м. Дніпро) (а.с.№ 117-118). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку також і змісту заперечень, об`єктивно оцінивши докази на підставі положень ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст. 13 ЦПК України). При розгляді справи встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. 13.11.2018р. ГУ ДФС у Дніпропетровській області була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4610-50/65У в розмірі 15\~819грн. 54коп. (а.с.№11). 13.05.2019р. постановою державного виконавця Центрального ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кузема Я.Г. відкрито виконавче провадження № 59072882 за вимогою від 13.11.2018р. (а.с.№12). Постановою державного виконавця Куземи Я.Г. від 28.05.2019р. звернуто стягнення на пенсію боржника [PERSON] (а.с.№13). Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.03.2020р. відповідно до постанови Центрального ВДВС м. Дніпра від 28.05.2019р. ВП № 59072882 за період з липня 2019р. по березень 2020р. включно з позивача утримано з пенсії загальну суму 10\~659грн. 60коп. (а.с.№21). За інформацією, наданою державним виконавцем Центрального ВДВС м. Дніпра ПСМУ МЮ (м. Дніпро), у виконавчому провадженні № 59072882 грошові кошти, які примусово стягнуті на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області, позивачу не були повернуті. В іншому виконавчому провадженні № 60381365 про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4610-50/65У на користь [PERSON] повернуті та залишок коштів становить 5211грн. 36коп. (а.с.№ 109-111). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019р. визнана протиправною та скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018р. № № Ф-4610-50/65У ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а.с.№16). За інформацією, яка оглянута судом при прийнятті рішення у справі, за даними, що містяться на сайті Судова влада України в розділі «Стан розгляду справ» за номером справи № 160/10853/19, та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відсутні відомості про апеляційне оскарження рішення суду від 24.12.2019р. та міститься інформація про набрання 24.01.2020р. рішенням законної сили. В своєму рішенні від 24.12.2019р. Дніпропетровський окружний адміністративний суд зазначив, що позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску у 2018р. за періоди 2017-2018р.р. Суми заборгованості позивача по сплаті єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Враховуючи викладене, суд зазначив, що з боку відповідача мало місце порушення строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску, і звертає увагу, що в разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в даному випадку формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), поза межами законодавчо визначених строків, не може вважатись правомірним (а.с.№16). Недотримання відповідачем строків прийняття відповідних рішень позбавило позивача можливість передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску. Разом з тим, суд зауважив при винесенні рішення, що підставою для скасування оскаржуваної вимоги є порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки), а не наявність/відсутність у позивача відповідного статусу та обов`язку зі сплати платежів (а.с.№16). З наданих позивачем доказів вбачається, що 04.02.2020р. його представник [PERSON] звернувся до Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про закриття виконавчого провадження, відкритого на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018р. № Ф-4610-50/65 про стягнення з [PERSON] 15\~819грн. 54 коп. (а.с.№17). Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020р. визнана протиправною та скасована постанова про відкриття виконавчого провадження Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ВП №59072882 від 13.05.2019р. про примусове стягнення з [PERSON] боргу (а.с.№16). За інформацією, яка оглянута судом при ухваленні рішення, за даними, що містяться на сайті Судова влада України в розділі «Стан розгляду справ» за номером справи № 160/12036/19 та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відсутні відомості про апеляційне оскарження рішення суду від 18.02.2020р. та міститься інформація про набрання 02.03.2020р. рішенням законної сили. При ухваленні рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом зроблений висновок, що суд задовольняє позовну вимогу позивача про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2019р., оскільки виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження визнаний протиправним та скасованим (а.с.№20) За інформацією, що міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень за ВП №59072882, ідентифікатор доступу А39В46ВГ3831 (інформація отримана з постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.№12) та оглянута при винесенні даного рішення), постановою державного виконавця від 10.03.2020р. виконавче провадження закінчено на підставі заяви боржника, яка надійшла разом із рішенням № 160/12036/19 від 18.02.2020р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яким визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження Центрального відділу виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ВП № 59072882 від 13.05.2019 про примусове стягнення з [PERSON] боргу (постанова винесена згідно п.5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»). З огляду на те, що з коштів позивача на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області за відомостями ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з липня 2019р. по березень 2020р. перерахована сума коштів в розмірі 10\~659грн. 60коп. (а.с.№21) на виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка скасована на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019р., то саме ця сума підлягає стягненню з головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області. При цьому, судом враховано, що інших документально підтверджених доказів щодо перерахування позивачем на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області 11\~974грн. 56коп. суду не надано. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне. Частинами 2, 3 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт (що також передбачено ч. 1 ст. 1176 ЦК України); в інших випадках, встановлених законом. Статтями 1173, 1174 ЦК України визначені підстави відшкодування шкоди, завданої органом державної влади органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, а також посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019р. у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зробила висновок, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Звертаючись до суду, позивач зазначив, що завдання йому моральних страждань та переживань внаслідок протиправних дій ГУ ДПС у Дніпропетровській області та виконавчої служби підтверджено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019р., яким визнані дії відповідача незаконними щодо видання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4610-50/65У від 13.11.2018. Як встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у адміністративній справі № 160/10853/19, суд дійшов висновку про порушення прав позивача через порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки). Наявність/відсутність у позивача відповідного статусу та обов`язку зі сплати платежів судом не досліджувалась. Як встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2020р. у справі №160/12036/19, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП №59072882 від 13.05.2019р. про примусове стягнення з [PERSON] боргу виключно з підстав скасування виконавчого документу, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Тобто неправомірність дій, або бездіяльність відділу ДВС під час виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) рішенням суду не встановлена. Обставини, установлені судовим рішенням мають преюдиційне значення, не потребують доказування та засвідчують наявність такого елементу цивільно-правової відповідальності як неправомірність дій органу державної влади (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Водночас судові рішення у цих справах не можуть бути достатніми доказами завдання позивачу моральної шкоди та причинного зв`язку між протиправними діями ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Центрального ВДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпра) та заподіяною шкодою, що має довести саме позивач. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані позивачем витяг епікризу з історії хвороби № Э 7472 з 10.11.11р. по 16.12.11р. та витяг № 0489015 медичної картки стаціонарного хворого за період з 27.04.2015р. по 12.05.2015р., датовані раніше за події 2019-2020р. (а.с.№22-24) та не свідчать про наявність завданої позивачу моральної шкоди незаконними діями (бездіяльністю) відповідачів. Позивач тривалий час перебуває на обліку з діагнозом Цукровий діабет, хронічна хвороба нирок, діабетична нефропатія з ускладненнями у вигляді хронічної ниркової недостатності з порушенням азотовидільної, концентраційної, фільтраційної та екскреторної функції нирок, вторинної еритропоетинзалежної анемії (а.с.№25). Будь-яких доказів того, що пенсія є єдиним джерелом доходу позивача (наявність/відсутність банківських рахунків, включаючи депозитні кошти, наявність/відсутність доходу від оренди(найму) нерухомого майна, тощо) позивачем суду не надано. Доказів того, що в період з 05.07.2019р. по 05.03.2020р. стан здоров`я позивача погіршився і він потребував додаткових витрат на ліки та інші медичні препарати також суду не надано. Оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази наявності всіх трьох умов для відшкодування такої шкоди (неправомірні дії органів, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою), то в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. При цьому, судом враховано, що усунення самого порушення права позивача з боку ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019р. є справедливим та достатнім способом відновлення порушеного права з огляду на те, що по суті судом не досліджувалось питання наявності (відсутності) саме у позивача відповідного статусу та обов`язку сплатити платежі і суд скасував письмову вимогу лише у зв`язку з порушенням процедури її складання. З огляду на те, що жодних позовних вимог до відповідача ГУ ДКС України в Дніпропетровській області позивачем не заявлено, і дане управління у разі задоволення позову здійснювало б виплату позивачу коштів за рахунок Державного бюджету в порядку, встановленому чинним законодавством, то цей відповідач є неналежним відповідачем у справі, а тому в задоволенні позову до нього слід відмовити. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Держави України в особі Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Держави України в особі Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та з ГУ ДПС у Дніпропетровській області стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 10\~659грн. 69коп. В іншій частині позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним розподілити їх наступним чином. При подачі позову позивач мав пільги щодо сплати судового збору, оскільки є інвалідом другої групи. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з ГУ ДПС у Дніпропетровській області на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 106грн. 60коп. (10 659грн. 60коп. стягнута сума х 849грн. 75коп. ставка судового збору при подачі позову : 84\~974грн. 56коп. загальна сума позовних вимог майнового характеру). В іншій частині, залишок коштів судового збору в розмірі 743грн. 15коп. слід віднести на користь держави, враховуючи відмову у задоволенні певної частини позовних вимог та наявність у позивача пільг щодо сплати судового збору при подачі позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial