Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

13 січня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повнолітнього віку. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 15 червня 2013 року. Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з травня 2015 року вона та відповідач не ведуть спільний сімейний бюджет та спільне господарство, проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріального забезпечити, доглядати та виховувати дитину. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання доньки, оскільки матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. Відповідач аліменти нікому не сплачує, інших дітей не має, офіційно не працевлаштований. У зв'язку з вищевикладеним позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Через канцелярію суду відповідач надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що шлюбі між ними розірвано рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 січня 2017 року. Зазначає, що після розірвання шлюбу дитина донька [PERSON] проживає із позивачем, однак він починаючи з дня народження дитини та по цей час не припиняв її утримувати та матеріально забезпечувати. Намагається постійно приймати участь у її вихованні, догляді за нею, надавати повноцінне батьківське піклування та турботу, прикладає зусилля у вирішенні її повсякденних питань та проблем, але позивач постійно відмовляється та всіляко перешкоджає в наданні ним батьківського піклування своїй дитині. Однак не погоджується з приводу визначення позивачем розміру аліментів у ? частині від заробітку щомісячно, оскільки він офіційно не працює, тому йому буде нараховуватися згідно середньої заробітної плати по Харківському району, внаслідок чого виникне заборгованість по сплаті аліментів, тому вважає, що розмір аліментів має бути встановлений у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовільнити. Відповідач та його представник [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 14.03.2017 року, позов визнали частково, просили врахувати обставини нерегулярного отримання відповідачем доходу та його офіційну не працевлаштованість, стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши надані суду докази суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29 жовтня 2014 року, виданого Виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 260, серії № 1-ВЛ №367002. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~відповідач зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої доньки. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той іх них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно ч. 2 ст. 77 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами відсутня домовленість про порядок участі відповідача в утриманні дитини, відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, має доходи, які носять непостійний характер, але він не спростував доводів позивача про можливість сплачувати аліменти. Ніяких інших письмових доказів сторонами не надано, тому суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення. За ч 2.\~ст. 182. СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved