Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

14 грудня 2015 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів про скасування арешту, а саме: земельної ділянки площею 0,3578 га, розташованої за адресою: с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 26, Овідіопольського району Одеської області (кадастровий номер 5123755800:02:003:0046), а також торгівельно-складського приміщення загальною площею, розташованого за адресою: с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 26, Овідіопольський район Одеська область накладений згідно Постанови від 12.06.2014 р. [PERSON] державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про арешт майна [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка в матеріалах справи. Дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11012345000. З метою забезпечення Кредитного договору, 22 червня 2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено нотаріально посвідчений [PERSON] державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області за реєстровим №749 Іпотечний договір, згідно якого [PERSON], передав в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, розташовану за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 26. Згідно з умовами Договору комісії №110815/2 на вчинення правочину щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 11.08.2015 р., [PERSON] набув права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором. Відповідно до Акту приймання-передачі права вимоги за Договором комісії №110815/2 від 11.08.2015 р. на вчинення правочину щодо придбання права вимоги за кредитним договором Позивач набув права вимоги на загальну суму вимог, які виникли і нараховані за Кредитним договором становить: основна сума боргу 153\~034,13 дол. США; проценти 195\~070,29 дол. США. Відповідно умов Договору відступлення права за іпотечним договором, посвідченим [PERSON] державним нотаріусом Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області від 22.06.2006 р. за реєстровим №749, від 11.08.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІАГАЛ» передає, а позивач приймає та набуває усі права вимоги за Іпотечним договором, належних Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІАГАЛ» відповідно до Іпотечного договору та Договору відступлення прав за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 11.08.2015 р., за реєстровим №1322. Нещодавно Позивачу стало відомо, що начальником відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області 12.06.2014 р. на підставі Постанови про перевірку виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] ІНН [NUMBER], окрім: земельної ділянки площею 0,120 га за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 30, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:003:0040 та земельної ділянки площею 0,1192 га за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 32, кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:003:0045. Зазначеними Постановами накладено арешт в тому числі на земельну ділянку, що що є предметом іпотеки за Іпотечним договором та належать на праві приватної власності [PERSON] Приймаючи зазначену Постанову, [PERSON] ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області були порушені норми матеріального права, а тому Позивач, [PERSON] не може погодитися із зазначеною Постановою державної виконавчої служби, з наступних підстав: Згідно зі ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Наклавши арешти на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки державної виконавчої службою були порушені права Позивача, які він набув відповідно до наведеного вище договору, оскільки Позивач, який є Іпотекодержателем за Іпотечними договорами має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки. Це право передбачене ч. 1 ст. 33, ст. 36 Закону України «Про іпотеку», так у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, Іпотекодержатель задовольняє свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом - ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч. 4 ст. З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розмішені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 133 ЗК України предметом іпотеки може бути земельна ділянка, що належить іпотекодавцеві на праві власності. Як і щодо інших видів нерухомого майна, стосовно земельної ділянки встановлено, що її частина може бути предметом іпотеки після виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», якщо в іпотеку передається будівля (споруда), розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. І навпаки, якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом із цими будівлями (спорудами). З аналізу зазначеної норми вбачається, що земельна ділянка та будівля (споруда), яка на ній розташована, нерозривно повязані між собою, а отже, іпотека щодо будівлі (споруди) повинна поширюватись і на земельну ділянку, на якій вона розташована, і навпаки, причому навіть у тих випадках, коли предметом у договорі іпотеки визначено лише один обєкт (або будівля, або земельна ділянка). Зазначене підтверджено Верховним Судом України в Ухвалі від 8.12.2010 у справі №6-50440св10. Відповідно до п. 1.8 Іпотечного договору, іпотека розповсюджується на всі невіддільні від майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладення цього договору та виникнуть в майбутньому. Всі зроблені Іпотекодавцем в період дії цього договору всякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо, автоматично стають предметом даного договору іпотеки Предметом іпотеки. А також приймаючи до уваги, що сума загальних вимог набутих Позивачем становить 348 104,42 дол. США, а тому Позивач має право задовольнити свої вимоги у тому числі за рахунок торгівельно-складського приміщення, що розташованого за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 26. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Записи щодо накладення арештів внесені після реєстрації обтяження іпотекою предмету іпотеки. А тому Позивач, як іпотекодержатель, в першу чергу має право задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, а саме: Земельної ділянки площею, розташованої за адресою: с. Мізікевича, вул. Молодіжна, 26, Овідіопольського району Одеської області, а також торгівельно-складського приміщення, розташованого на цієї земельної ділянці. Оскільки станом на сьогоднішній день зобов'язання [PERSON] не виконане, Позивач вирішив задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, та наразі не може цього зробити оскільки на це майно накладено арешт. Ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Відповідно до ч. 6 цієї статті стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, постановою може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дії та застосованих державним виконавцем штрафів. В порушення цієї норми, державним виконавцем, була винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все нерухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі і на Предмет іпотеки. Ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Разом з цим, внаслідок накладення арештів на іпотечне майно Позивач на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати свої права Іпотекодержателя, які передбачені законодавством України і Іпотечним договором, на задоволення своїх вимог (Позасудовий порядок стягнення на предмет іпотеки) шляхом прийняття предмету іпотеки у свою власність або шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі, що порушує права та законні інтереси Позивач. Таким чином, наявність Постанови про арешт майна боржника позбавляє Позивача застосувати позасудовий порядок стягнення на предмет іпотеки, як спосіб стягнення, який дозволяє задовольнити грошові вимоги переважно перед іншими кредиторами. Ч. 2 ст. 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність для позовів про зняття арешту, так позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, у звязку з чим, ця позовна заява підсудна Овідіопольському районному суду Одеської області. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.589 ЦК України закріплено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved