Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

13.08.2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи, що відповідач користувалася послугами з централізованого опалення, виробничої одиниці «Волновахарайтепломережа», яка є структурним підрозділом ОКП «Донецьктеплокомуненерго». У зв'язку з неналежним виконанням обов'язку по сплаті спожитих послуг з теплопостачання в квартирі [ADDRESS] за особовим рахунком відповідача по справі [NUMBER] за період з 01.02.2012 року по 14.04.2015 року утворилась заборгованість у сумі 11 317,02 гривень, тому позивач і просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання, а також з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4443,90 гривень та 3% річних у розмірі 471,33 гривень і судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 16 475,85 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у її відсутність позовну заяву підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому причину його неявки суд визнав не поважною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Статтями 19, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ні Законом України «Про теплопостачання», ні «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово-комунальних послуг має наслідком його недійсність, не передбачені, а тому відсутність письмового договору між сторонами не свідчить про відсутність між ними договірних правовідносин щодо надання послуг з теплопостачання. На підставі п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення. Доводи позивача, про те що відповідач користувався послугами з теплопостачання, підтверджуються копіями актів про підключення житлового будинку № 12 по вул. Мира в смт. Володимирівка, Волноваського району, Донецької області від 18.10.2012 року та 24.10.2014 року. 07.07.2014 року позивач звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу у розмірі 16 232,25 гривні з відповідача. 09.07.2015 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області було документи повернуто в зв'язку з пропуском строку позовної давності. В позовній заяві відповідач зазначив, що відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку та після переривання перебіг позовної давності починається заново, час що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується, тому позивач вважає, що в цьому випадку відбулося переривання строку позовної давності, оскільки відповідач періодично здійснював оплату, тобто визнав наявність боргу і проміжок між оплатами не перевищує трьох років. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має борг по оплаті за спожиті послуги по теплозабезпеченню квартири [ADDRESS], що належить позивачу з 01.02.2012 року і по 14.04.2015 року в сумі 11 317 гривень 02 копійки. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечень на позовну заяву не надав, що дає суду підстави визнати, що він позов визнав, тому на підставі ст.ст. 11, 218, 257, 264, 267 ЦК України, ст.ст. 19, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст.ст. 11, 218, 257, 264, 267 ЦК України, ст.ст. 19, 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved