Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

13 січня 2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 14.11.2020 року [PERSON] керуючи автомобілем «Вольксваген Туарег» допустив зіткнення з автомобілем «Рено», власником якого є [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до звіту № 7375 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 240 178,87 грн., розмір матеріального збитку складає 160 894,13 грн. Згідно відповіді страхової компанії, відповідно до полісу № 165157607 ліміт відповідальності становить 130 000,00 грн. Відповідач, ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» 14.12.2020р. сплатила 74 032,85 грн. страхового відшкодування. Позивач вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 86 861,28 грн. (160 894,13 грн. - 74 032,85 грн.) недоплаченої завданої шкоди. Враховуючи, що ліміт відповідальності становить 130 000,00 грн., то ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» повинна була виплатити саме цю суму. Розмір недоплаченого страхового відшкодування складає 55 967,15 грн. (130 000,00 грн. - 74 032,85 грн.(виплаченої суми)). Відповідно, [PERSON] повинен відповідно до ст. 1194 ЦК України сплатити 86 861,28 грн. недоплаченої завданої шкоди, і враховуючи відповідальність страхової компанії з лімітом 130 000,00 грн., повинен сплатити 30 894,13 грн. (160 894,13 грн. - 130 000,00 грн.). А також позивач просить стягнути з [PERSON] 5 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити із наведених підстав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, просить відмовити в його задоволенні, вважає, що страхова компанія в повній мірі виконала свій обов`язок з відшкодування шкоди, а покладання обов`язку відшкодування шкоди на [PERSON] суперечить меті страхування. В судове засідання представник страхової компанії не з`явився, подав відзив на позов, в задоволенні позову просить відмовити, вказує, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, то його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно звіту, вартість відновлювального ремонту склала 240 178,87 грн., а ринкова вартість автомобіля становить 160 894,13 грн. Вартість транспортного засобу «Рено» у пошкодженому стані становить 86 120,95 грн., а тому страхове відшкодування в розмірі 74 773,18 грн. (160 894,13 грн. - 86 120,95 грн.) виплачено позивачу правомірно. Просить розглянути справу у його відсутності. 18.01.2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 03.02.2021 року представником відповідача ПАТ «СК «Уніка» надано відзив на позов з додатками, який долучено до матеріалів справи. 09.02.2021 року справу призначено до слухання по суті. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.2020 року [PERSON] керуючи автомобілем «Вольксваген Туарег» допустив зіткнення з автомобілем «Рено», власником якого є [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, копія якої долучена до матеріалів справи. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача і відповідно до звіту № 7375 вартість відновлювального ремонту складає 240 178,87 грн., розмір матеріального збитку складає 160 894,13 грн. Згідно відповіді страхової компанії, відповідно до полісу № 165157607 ліміт відповідальності становить 130 000,00 грн. Враховуючи, що цивільна відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «УНПСА», позивач звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування завданої шкоди. Відповідач, ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» 14.12.2020р. сплатила 74 032,85 грн. страхового відшкодування. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. [PERSON] вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 86 861,28 грн. (160 894,13 грн. - 74 032,85 грн.) недоплаченої завданої шкоди. Враховуючи, що ліміт відповідальності становить 130 000,00 грн., то ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» повинна була виплатити саме цю суму, а тому розмір недоплаченого страхового відшкодування складає 55 967,15 грн. (130 000,00 грн. - 74 032,85 грн.(виплаченої суми)). Відповідно, [PERSON] повинен відповідно до ст. 1194 ЦК України сплатити 86 861,28 грн. недоплаченої завданої шкоди, і враховуючи відповідальність страхової компанії з лімітом 130 000,00 грн., повинен сплатити 30 894,13 грн. (160 894,13 грн. - 130 000,00 грн.). Суд не погоджується з такими доводами позивача виходячи із наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). (ч2. ст.22 ЦК України). Правовідносини, які склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ст. 3 зазначеного Закону зазначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22.1. Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 16.11.2020 року до ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування з приводу пошкодження автомобіля «Рено» [NUMBER] . Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Розмір збитку по пошкодженому автомобілю «Рено», [NUMBER] було розраховано на підставі Звіту №7375 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24.11.2020 року, складеного ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг». Згідно даного Звіту, вартість відновлювального ремонту склала 240 178,87 грн., а ринкова вартість автомобіля становить 160 894,13 грн. Відповідно до п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ, транспортний засіб визнано конструктивно (тотально) знищеним. Вартість транспортного засобу «Рено» [NUMBER] у пошкодженому стані було визначено на підставі Висновку експертного дослідження № 7675 від 09.12.2020 р., складеного ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» та яка становить 86 120,95 грн. Згідно страхового акту/наказу № 00385387 від 10.12.2020 року, за результатами наданих документів, ПрАТ «СК «УНІКА» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 74 773,18 грн. Розмір страхового відшкодування був визначений як різниця між вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (160 894,13 - 86 120,95 =74 773,18). Таким чином, ПрАТ «СК «УНІКА», як страховик транспортного засобу, яким керував [PERSON] , в повній мірі виконало свій обов`язок, щодо сплати страхового відшкодування за наслідками події 14.11.2020 року. Відповідно до правового висновку, викладеного у п.п. 69-73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15- ц. у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові КЦС ВС від 30.01.2019 року по справі № 753/21303/16-ц, зроблено висновок, що «розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. З матеріалів справи не убачається, чи при зверненні до страхової компанії ОСОБА1 визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий ПрАТ СК АХА Страхування розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився. Відтак згода чи незгода ОСОБА1 передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі - ОСОБАЗ, з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ).» У постанові КЦС ВС від 09.12.2020 року по справі № 759/5414/17 зроблено висновок, що «...з матеріалів справи не вбачається, що при зверненні до страхової компанії [PERSON] визнав належний йому автомобіль фізично знищеним чи був згоден передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Таким чином, позивачу страховиком правомірно відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП в сумі 153 939,52 грн. (згідно звіту № 2016/3030 від 14 листопада 2016 року), та після ДТП в сумі 109 985,27 грн. (згідно звіту № 2016/3030 від 14 листопада 2016 року), тобто 43 954,25 грн., що відповідає положенням статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц». Згідно з п.36.2 п.36 ст.36 Закону № 1961-ІУ, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п.36.7 ст.36 Закону № 1961-ІУ, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Слід зазначити, що згідно заяви № 00385387 про виплату матеріального збитку по полісу № 165157607, заявник доручає страховику замовляти та/або проводити оцінку майна з питань необхідних для врегулювання заявленого випадку та проінформований про те, що відповідно до ст.36 Закону № 1961-ІУ, сторони повинні узгодити суму страхового відшкодування. Звіт № 7375 від 24.11.2020 та висновок експертного дослідження № 7675 від 09.12.2020 були проведенні за дорученням ПрАТ «СК «УНІКА», як страховика, внаслідок чого на основі їх результатів, виплачено страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 74 773,18 гри., згідно платіжного доручення № 188194 від 11.12.2020 року. Рішення страховика про здійснення страхового відшкодування [PERSON] - не оскаржував, більш того зі змісту позовної заяви та викладеній в судовому засіданні позиції - цей факт не заперечує. Із наданих страховику документів, необхідних для здійснення страхового відшкодування, та й зі змісту позовної заяви і викладеної в судовому засіданні правової позиції не вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] погоджується, що його автомобіль фізично знищений, та чи останній згоден на передачу залишків страховику. Більше того, факт продовження використання позивачем пошкодженого ТЗ після відновлювального ремонту (який визнано недоцільним) вказує на протилежне - наміру передати ТЗ в тому вигляді, який був на момент ДТП та на момент проведення оцінки (а на даний момент фактично відремонтований ТЗ) позивач - не має. За таких обставин, ПрАТ «СК «УНІКА» в повній мірі виконало свій обов`язок з відшкодування шкоди за результатами розгляду страхового випадку, який мав місце 14.11.2020 року за участю [PERSON] та [PERSON] , страховиком якого виступає останнє, що відповідає приписам Закону № 1961-ІУ. А покладання обов`язку відшкодування шкоди на [PERSON] суперечить меті страхування, визначеній статтею 3 Закону № 1961-ІУ. За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Однак, [PERSON] окрім стягнення матеріальної шкоди, просив також стягнути з [PERSON] завдану йому внаслідок ДТП моральну шкоду, яка, на його думку, полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його автомобіля, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін його нормальних, усталених, звичних і необхідних для нього умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Завдану моральну шкоду позивач оцінив в 5 000,00 грн. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди»- «... Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Частиною першою ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів . Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про правомірність та обгрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що обов`язок відшкодування шкоди має бути покладений на відповідача, позивачем в судовому засіданні доведено та обгрунтовано заподіяння йому моральних страждань у зв`язку із неправомірною поведінкою відповідача, а тому суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2 000 грн. моральної шкоди, такий розмір буде достатнім та справедливим. В решті позову слід відмовити.

Outcome: approved