Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

13.05.2021 позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, уточнив його та свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.01.2007, виданого виконкомом Сумської міської ради на підставі подання управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 29.11.2006 №2141, 2-кімнатна квартира по [ADDRESS] була передана у спільну часткову власність - по 1/3 частині кожному - позивачу, відповідачу [PERSON] та їхній матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері вони з відповідачем, як її сини, будучи спадкоємцями за законом 1-ї черги, прийняли спадщину в рівних частках - по 1/6 частині квартири кожному. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.06.2014 за відповідачем було визнано право власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування після смерті матері. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.03.2015 по цивільній справі №592/1486/15-ц за позивачем було визнано право власності на 1/ 6 частину даної квартири після смерті матері в порядку спадкування за законом. Таким чином, з відповідачем мають рівне право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , по 1/2 частині кожний, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2014 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.01.2021. З технічного паспорту на спірну квартиру вбачається, що вона складається з 2-х ізольованих жилих кімнат площею відповідно: 16,0 кв.м. з балконом 0.87 кв.м. та 11,7 кв.м., кухні площею 6,9 кв.м., коридору площею 6,0 кв.м., коридору площею 3,0 кв.м., вбиральні - 1,4 кв.м. та ванної кімнати - 2,6 кв.м., шафи - 0,6 кв.м., шафи - 0,6 кв.м., та кладової - 0,6 кв.м. Загальна площа квартири становить 50,27 кв.м, а її жила площа - 27,7 кв.м. З довідки про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, виданої управлінням «ЦНАП у м.Суми» Сумської міської ради, вбачається, що в цій квартирі, крім співвласників - позивача та відповідача, зареєстровані - неповнолітній син [PERSON] , 2009 року народження, дружина відповідача [PERSON] та їх дорослий син [PERSON] . Отже, в спірній квартирі зареєстровані 2 окремі сім`ї, а фактично проживає тільки відповідач зі своєю родиною, які користуються всією квартирою, чим чинять позивачу перешкоди у володінні та користуванні власністю. Крім того, між ними існує спір по оплаті комунальних послуг, які надаються споживачам відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.02.2021 по цивільній справі №592/13149/20 позовна заява [PERSON] була задоволена і з Позивача на користь Відповідача були стягнуті кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню жилого приміщення по [ADDRESS] в розмірі 11 660 грн.63 коп. + судові витрати в сумі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 700 грн. Постановою Сумського апеляційного суду від 16.04.2021 апеляційна скарга була задоволена частково, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.02.2021 в частині визначення суми витрат з оплати житлово-комунальних послуг та розподілу судових витрат змінено та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 10 155 грн. 77 коп. витрат з оплати житлово-комунальних послуг + 732,29 грн. відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору та 609,67 грн. - на професійну правничу допомогу. В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін. Будучи співвласником спірної квартири та маючи рівне з відповідачем право власності на дане нерухоме майно, бажає володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд. Бажає проживати в цій квартирі та користуватися належною 1/2 часткою житлового приміщення. Вони з відповідачем мають право володіти та користуватися жилою площею в квартирі в розмірі по 13,85 кв.м кожний. Права членів сім`ї є похідними від їхнього права власності на квартиру. Спірна квартира складається з 2-х ізольованих жилих кімнат, і Позивач не заперечую, щоб у користування відповідачу була виділена жила кімната площею 16,0 кв.м з балконом 0,87 кв.м, а Позивачу - жила кімната площею 11,7 кв.м. Всі інші приміщення в квартирі мають знаходитися в спільному володінні та користуванні. Оскільки дана квартира не підлягає реальному поділу між 2-ма співвласниками, а також немає можливості виділити в натурі частки співвласників, то бажає, щоб судом був визначений порядок володіння та користування спірною квартирою, щоб мати можливість укласти окремі особові рахунки по оплаті за квартиру та комунальні послуги і припинити таким чином спори між співвласниками з приводу нерухомого майна. На даний час між співвласниками виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою. Домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою в рамках їх часток власності не змогли. Тому позивач просить постановити рішення, яким: встановити порядок володіння та користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , та виділити [PERSON] , та члену його сім`ї - малолітньому сину [PERSON] , 2009 року народження, у володіння та користування жилу кімнату площею 11,7 кв.м, а відповідачу [PERSON] з членами його сім`ї [PERSON] та [PERSON] - жилу кімнату площею 16,0 з балконом площею 0,87 кв.м. Підсобні приміщення в квартирі [ADDRESS] - кухню площею 6,9 кв.м., коридор площею 3,0 кв.м., коридор площею 6,0 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., ванную кімнату площею 2,6 кв.м., шафу - 0,6 кв.м., шафу 0,6 кв.м. та кладову - 0,6 кв.м. - залишити в загальному (спільному) користуванні; покласти на відповідача всі судові витрати, пов`язані з судовим розглядом даної цивільної справи. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 01.07.2021. 29.06.2021\~від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що у позовній заяві Позивач вказує, що він не заперечує проти того, щоб більшою кімнатою площею 16,0 кв.м. з балконом 0,87 кв.м. користувався Відповідач, а він меншою кімнатою. Тобто фактично між співвласниками є домовленість по користуванню квартирою, оскільки вони розуміють, що інші приміщення будуть в їх загальному користуванні. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача, де він зазначає що підсобні приміщення в даній квартирі залишити в Позивача та Відповідача користуванні - по 1/2 частині кожного., оскільки така вимога суперечить чинному Законодавству. Оскільки квартира не підлягає реальному поділу між 2-ма співвласниками, а також немає можливості виділити в натурі частки співвласників, а між власниками фактично є домовленість, вважає, що в цій частині у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити. Що стосується спору між Позивачем та Відповідачем по оплаті комунальних послуг, на який посилається Позивач, то з цього питання судом вже прийнято рішення та відкрито виконавче провадження. Тому в даній позовній заяві ставити питання з цього приводу не доречно. Що стосується тверджень Позивача про неможливість відкрити особисті рахунки то вони не відповідають дійсності. На даний час Позивачем, з квітня місяця 2021 року відкрито окремі особові рахунки (укладено договори) по оплаті за опалення та оплаті за користування прибудинковою територією. Позивач стверджує, що Відповідач перешкоджає йому в користуванні площею квартири, однак ніяких доказів цьому не надав. Крім того, ніяких перешкод у користуванні квартирою з боку Відповідача та членів його сімї немає. Також, між ними відбулася розмова про покупку Відповідачем частини квартири, але Позивач визначив таку ціну, яка значно перевищує середньоринкову в м. Суми та і експертну оцінку не робив. Враховуючи, що в квартирі тривалий час мешкає сім`я Відповідача, то ним, постійно робилися ремонти, житло утримувалося в належному стані, як його частина, так і частина Позивача. Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та треті особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. У судовому засіданні встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право власності від 03.01.2007 року відповідачу [PERSON] , позивачу [PERSON] та [PERSON] належало на праві власності по 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] у 2013 році, матері сторін у справі, останні успадкували по 1/6 вказаної квартири (а.с. 9, 12-14). Таким чином, сторони у справі є співвласниками (по 1/2 частці) квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 22.11.1994 та проживає в ній разом зі своєю сім`єю: [PERSON] дружина, [PERSON] син. Позивач [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] зареєстрований в цій квартирі з\~24.07.2020 (а.с. 13-16). Також судом встановлено, що на даний час між сторонами виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою та домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою, в рамках їх часток власності, не змогли, тому позивач звернувся за вирішенням спірного питання до суду. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~статті 317 ЦК України. Згідно з положеннями\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial