Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В своїй заяві позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за заповітом, проте успадкувати будинок не має можливості через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області Захарова Ольга Дмитрівна відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року батька - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. У підготовче засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третьої особи в підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого Погребівською сільською радою Глобинського району Полтавської області13 березня 2012 року (а.с. 10). Відповідно до довідки виконавчого комітету Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 19 вересня 2018 року, згідно із записом №399-1 в погосподарській книзі №5 сільської ради за померлим [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці (а.с.13). [PERSON], за життя - 20 вересня 2011 року склав заповіт, яким житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] заповідав - [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено секретарем Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за №62, на момент смерті не змінено та не скасовано (а.с. 33-34). Згідно довідки виконавчого комітету Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 16 жовтня 2012 року [PERSON] до дня смерті [INFO] року був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] (а.с. 36). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№281, заведеної після померлого [INFO] року [PERSON], заяву про прийняття спадщини подала [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, відсутні (а.с. 30-36). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], після померлого [INFO] року [PERSON]. 07 листопада 2018 року державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту від 17 жовтня 2018 року житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], має наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А-1», загальна площа 76,1 кв. м; житлова площа 32,5 кв. м; погріб літ. «Г» площею 15,00 кв. м, Сарай - Літня кухня літ. «Б» площею 49,90 кв. м, сарай літ. «В» площею 11,50 кв. м, яма вигрібна №1, водогін №2, огорожа №3-5 (а.с. 15-19). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документу на ім'я померлого. На час будівлі будинку (у 1982 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1,2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON]. за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Позивач прийняла спадщину за заповітом, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у тому числі які мають право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved