Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

13.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсними, скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та скасування реєстрації земельних ділянок з Державного земельного кадастру, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 11 серпня 2008 року на підставі розпорядження Первомайської РДА Миколаївської області від 12.06.2008 року № 195-р їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010802200129. З цього моменту вона стала власницею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER] . Однак, коли позивачка звернулася до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з питанням внесення меж її земельної ділянки до Національної кадастрової системи, то їй було відмовлено у зв`язку з наявністю інших земельних ділянок, (співпадання площі), про що було винесене рішення № РВ-4800464202018 від 30.11.2018 року. Державним реєстратором встановлено, що земельна ділянка, що належить [PERSON] перетинається з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,0802 %, що належить [PERSON] , з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,031%, що належить [PERSON] , з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,1674 %, що належить [PERSON] та з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,0802 %, що належить [PERSON] . Тобто, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за Наказами № № 14-13519/14-16-СГ, 14-13520/14-16-СГ, 14-13522/14-16-СГ та 14-13525/1-16-СГ, від 24.12.2016 передало у власність зазначених вище осіб земельні ділянки, право власності на частини яких вже було зареєстроване за іншою особою. Дане порушення було виявлено лише після того, коли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували своє право власності на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому Державний реєстратор не має можливості виправити допущені порушення, не має можливості внести відомості про належну [PERSON] земельну ділянку до Національної кадастрової системи та зареєструвати право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивача, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з даним позовом. Представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на адресу суду надійшов відзив на позов в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. В даному випадку підставою для розроблення проектів землеустрою для осіб, які є відповідачами у справі, стали розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 24.05.2012 № 269-р та від 14.09.2012 № 269-р. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам було розроблено землевпорядною організацією, яка несе відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією, та погоджено Управлінням Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області. Перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту. Позов, предметом якого є визнання недійсним розпорядження органу, яким вирішено питання про передачу в оренду або у приватну власність земельних ділянок, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів не може бути задоволено, оскільки таке розпорядження органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію в наслідок його виконання. Скасування державної реєстрації земельної ділянки та її кадастрового номеру за рішенням суду чинним законодавством не передбачено. Відповідачі набули права власності на земельні ділянки на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідач [PERSON] у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позову, так як вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Наказами ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області затверджено проекти землеустрою від 24.12.2016 року щодо відведення земельних ділянок та передано у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки площею по 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства в межах території Софіївської [ADDRESS] Первомайського р [ADDRESS] [NUMBER] обл. На підставі зазначених наказів за ними було зареєстровано право власності на земельні ділянки. Зазначене рішення ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області відповідає чинному законодавству (ст. 118, 186 ЗК України) та є ненормативним актом державного органу, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акту не породжує наслідків для власників земельних ділянок, оскільки у такий спосіб виникло право власності земельної ділянки і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Отже, обраний спосіб захисту порушених прав позивача, не забезпечує їх реального захисту. Крім того, ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про земельний кадастр» передбачені випадки, коли скасовується державна реєстрація земельної ділянки, а саме: поділу чи об`єднання земельних ділянок; \~ \~ \~ \~ якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника. Скасування кадастрового номера допускається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч.6 ст. 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр»). Отже, позивач не навів мотивів у позові скасування державної реєстрації земельної ділянки, а тому в цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, відзив на позов не надали. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, відзиви на позов, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер [NUMBER] , яка перетинається з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,0802 %, що належить [PERSON] , з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,031%, що належить [PERSON] , з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,1674 %, що належить [PERSON] та з земельною ділянкою з кадастровим номером [NUMBER] на 13,0802 %, що належить [PERSON] . Тобто, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за Наказами № № 14-13519/14-16-СГ, 14-13520/14-16-СГ, 14-13522/14-16-СГ та 14-13525/1-16-СГ, від 24.12.2016 передало у власність зазначених вище осіб земельні ділянки, право власності на частини яких вже було зареєстроване за іншою особою. Так, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Власник земельної ділянки, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою як передбачено ч.2 ст. 152 ЗК України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків ч. 1, ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України. Право власності на землю відповідно до ч.2 ст.78 ЗК України набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ч.2 ст.152 ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 ч.1 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved