Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

14.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нікольського РВ ДВС СМУ МЮ (м.Харків), ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про зняття арешту рухомого майна позивача, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2016 року у ВП №52072164. Позовна заява вмотивована тим, що 05.09.2016 року в.о. начальника Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52072164 про примусове виконання виконавчого листа №222/562/14-ц, виданого 08.08.2014 року Володарським районним судом Донецької області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 3854,05 доларів США та 66951,80 грн. цією ж постановою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна. 30.10.2019 року за ухвалою Володарського районного суду Донецької області замінено сторону у виконавчому проваджені, а саме стягувача ПАТ «Родовід Банк» замінено на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 20.11.2019 року зобов`язання за кредитним договором №Д006/АК-071.07.2 від 19.04.2007 року позивачем було виконано повністю, про що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» видано довідку від 20.11.2019 вих №ДГ2011/1 про відсутність заборгованості. Проте, Володарським РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області постанову про зняття арешту не винесено, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявне зареєстроване обтяження. Звернувшись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту, 01.04.2021 року, [PERSON] відмовлено у зобов`язанні державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№52072164 та зняття арешту. Суд мотивуючи свою відмову, посилався на те, що здійснення виконавчого провадження, прийняття рішень відноситься до компетенції державного виконавця і суд не може впливати та втручатись в процес прийняття рішень державним виконавцем. В зв`язку з тим, що у позасудовому порядку вирішити питання зняття арешту є неможливим позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 18.06.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 08.07.2021 року представником відповідача Нікольського РВ ДВС СМУ МЮ (м.Харків) заступником начальника відділу Здором О.Л. надано відзив на позов в якому останній позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтував тим, що [PERSON] не надано підтверджуючих документів щодо сплати виконавчого збору та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. Крім того, виконавчий документ №222/562/14-ц виданий Володарським районним судом Донецької області 08.08.2014 року про з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» боргу в сумі 3854,05 доларів США та 66951,80 грн, було повернуто стягувачу без виконання. В зв`язку з ненаданням переліку документів, які підтверджують правонаступництво за виконавчим документом, заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту не розглядалась Нікольським РВ ДВС СМУ МЮ (м.Харків). Також зазначив, що зняття арешту з майна боржника можливо лише у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Також зазначив, що позивачем не доведено, що ним врегульовано питання саме по вищевказаному виконавчому документу. На підставі клопотання позивача, ухвалою від 08.07.2021 року витребувані докази, які надані суду 21.09.2021 року. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Інших клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 21.09.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено її розгляд. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Нікольським РВ ДВС СМУ МЮ (м.Харків) заступник начальника відділу Здор О.Л. до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до судового засідання повторно не з`явився, будучі повідомленим про час, дату та місце розгляду справи належним чином. За таких обставин суд провів судовий розгляд у відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Преамбулою ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. В силу ст.ст.1, 5 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Законом України «Про виконавче провадження» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3). Згідно зі ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Статтею 26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 08.08.2014 року, справа №222/562/14-ц (провадження №2/222/306/2014), з [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором №Д006/АК-071.07.2 від 19.04.2007 року в розмірі 3854,05 доларів США та 66951,80 грн. Відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постановою про відкриття виконавчого провадження, винесеною 05.09.2016 року в.о. начальника Володарського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Близнюк О.М., відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №222/562/14-ц виданим 08.08.2014 року Володарським районним судом Донецької області, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить. З повідомлення МВС України Центр 1441 від 14.09.2016 року, вбачається що позивач [PERSON] є власником транспортних засобів: ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску державний номер [NUMBER] та ВАЗ 2103, 1978 року випуску, державний номер [NUMBER] , на які накладено арешт та/або заборону на відчуження. Постановою про розшук майна боржника винесеною 21.03.2017 року заступником начальник відділу Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Близнюк О.М., оголошено у розшук майно [PERSON] , а саме ВАЗ 210994-20, державний номер [NUMBER] , 2007 року випуску та ВАЗ 2103, державний номер [NUMBER] , 1978 року випуску. Постановою про стягнення виконавчого збору, винесеною 22.05.2018 року заступником начальник відділу Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Здором О.Л., з [PERSON] стягнуто виконавчий збір у розмірі 385 доларів США та 6695,18 грн на користь Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області. Крім того, постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, винесеною 22.05.2018 року заступником начальник відділу Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Здором О.Л., з [PERSON] стягнуто витрати на проведення виконавчих дій у сумі 160 грн. Постановою про повернення виконавчого документу стягувачу, винесеною 22.05.2018 року заступником начальника відділу Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Здором О.Л., виконавчий лист №222/562/14-ц, виданий 08.08.2014 року, за яким з [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» стягнуто борг в розмірі 3854,05 доларів США та 66951,80 грн, повернуто стягувачу в зв`язку з тим, що транспортний засіб не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 30.10.2019 року, у виконавчому листі №222/562/14-ц виданому Володарським районним судом Донецької області, замінено сторону стягувача з ПАТ «РОДОВІД БАНК» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 20.11.2019 року [PERSON] повною мірою виконав зобов`язання за кредитним договором №Д006/АК-071.07.2 від 19.04.2007 року, про що свідчить довідка про відсутність заборгованості №ДГ2011/1 від 20.11.2019 року видана директором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Крім того відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк відзив не подав, що свідчить про його байдужість до позову. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №50270496 від 07.09.2016 року, вбачається реєстраційний запис публічного обтяження; тип обтяження арешт рухомого майна; підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП№52072164, 05.09.2016, Володарський РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області; об`єкт обтяження все рухомого майна; відомості про обмеження відчужування: заборонено відчужувати; боржник: [PERSON] ; термін дії 07.09.2021 року. З повідомлення МВС України Центр 1441 від 14.09.2016 року, вбачається що позивач [PERSON] є власником транспортних засобів: ВАЗ 210994-20, 2007 року випуску державний номер [NUMBER] та ВАЗ 2103, 1978 року випуску, державний номер [NUMBER] , на які накладено арешт та/або заборону на відчуження. У відзиві на позов представник відповідача Нікольського РВ ДВС СМУ МЮ (м.Харків) заступник начальника відділу Здор О.Л. посилався на те, що оскільки позивачем не надано документів про сплату виконавчого збору, в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, у відповідача відсутня підстава для зняття арешту. Відповідно до ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Згідно зі ст.27 вказаного Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. За змістом ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Частинами 2 та 3 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Крім того, п.1 ч.5 вказаної статті передбачає, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню. Аналіз наведеного свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору. Відповідно до ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону. Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення. Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Таким чином, суд дійшов висновку, що під час перебування ВП №52072164 на примусовому виконанні, державним виконавцем не було здійснено дій з фактичного виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом №222/562/14-ц, виданого 08.08.2014 року, а також державний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі, оскільки виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку із тим, що транспортний засіб не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, а відтак відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.03.2020 року у справі № 2540/3203/18. Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У силу положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. ст.27 вказаного Закону ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження 319 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що виконавчий лист №222/562/14-ц повернуто стягувачу і у відповідача відсутня підстава для стягнення виконавчого збору у ВП №52072164, необхідності для подальшого існування запису в Єдиному реєстрі боржників відносно Позивача немає. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, передбачені ч.7 ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження» мають бути застосовані до позивача. З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з кожного з відповідачів на користь позивача понесені ним при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору по 454,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved