Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

14 березня 2017 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Будівельно монтажна фірма «Азовстальбуд» (надалі ПАТ «БМФ «Азовстальбуд») про зміну формулювання звільнення, стягнення заробітної плати, індексації, компенсації вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було прийнято заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» задоволені, а саме: стягнуто з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати у розмірі 17632,76 грн. без утримання податків та обовязкових платежів та 4039,79 грн., з яких підлягають утриманню податки та обовязкові платежі; суму індексації заробітної плати за період з вересня 2015 р. по червень 2016 р. включно в сумі 10797,13 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17920,00 грн. за період з 02.09.2016 р. по 09.02.2017 р.; компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 4812,51 грн.; вихідну допомогу у звязку зі звільненням за ч.3 ст.38 КЗпІІ України в розмірі 6720,00 грн., а всього 61922,19 грн. Крім того, змінено формулювання причин звільнення [PERSON] з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» з п.1 ст.36 КЗпП України (угода сторін) на ч.3 ст.38 КЗпП України з 01.09.2016 р., а також стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь держави судовий збір в розмірі 1653,60 грн. 16 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по вказаній справі. В обґрунтування заяви зокрема зазначив, що судом під час ухвалення заочного рішення від 14.03.2017 року вирішено не всі заявлені вимоги, а саме: в заяві про збільшення позовних вимог в редакції від 27.02.2017 р., сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні була збільшено до 22560,00 грн. та заявлена вимога про стягнення на користь позивача суми сплаченого ним судового збору. Посилаючись, зокрема на ст.220 ЦПК України, просив суд ухвалити додаткове рішення по цивільні справі № 265/5610/16-ц за нерозглянутими вимогами в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 22560,00 грн. та в частині стягнення судових витрат з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд». Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 цієї статті, суд також може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Відповідно до ч.3 чт.220 ЦПК України, їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з урахуванням уточнень від 28.02.2017 року були заявлені наступні позовні вимоги: 1) стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 17632,76 грн. без утримання податків та обовязкових платежів та 4039,79 грн., з яких підлягають утриманню податки та обовязкові платежі; 2) стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь індексацію заробітної плати за період з вересня 2015 р. по червень 2016 р. включно у сумі 10797,13 грн.; 3) стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17920,00 грн. за період з 02.09.2016 р. по 14.03.2017 р. (день чергового судового засідання); 4) стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 4812,51 грн.; 5) стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь вихідну допомогу у звязку зі звільненням за ч.3 ст.38 КЗпІІ України у розмірі 6720 грн.; 6) Змінити формулювання причин звільнення з п.1 ст.36 КЗпП України (угода сторін) на ч.3 ст.38 КЗпП України з 01.09.2016 р.; 7) стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на його користь судові витрати. Так, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частина 1 ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З розрахунку позивача [PERSON] вбачається, що розмір його середньоденної заробітної плати складає 160,00 грн., а кількість днів затримки за період з 02.09.2016 року по 14.03.2017 рік становить 141 день. Вказаний розрахунок Позивача, Відповідачем не спростовано. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 22560,00 грн. (160 х 141), отже позовна вимога в цій частині є обгрунтованою та підлягає задоволенню. В той же час, судом при ухваленні рішення від 14.03.2017 року було стягнуто суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лише за період з 02.09.2016 р. по 09.02.2017 р. в сумі 17920,00 грн., тобто за 112 днів, які були викладені в заяві про збільшення позовних вимог в редакції від 01.02.2017 року, хоча під час судового розгляду, заява про збільшення позовних вимог від 28.02.2017 року судом також досліджувалася та оцінювалася. Отже, рішення стосовно стягнення з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь [PERSON] суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.02.2017 р. по 14.03.2017 р. в сумі 4640,00 грн., тобто за 29 днів, судом не приймалося. Крім того, судом при ухваленні рішення від 14.03.2017 року не були стягнути з ПАТ «БМФ «Азовстальбуд» на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору, хоча з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 1102,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оскільки [PERSON] були заявлені вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 22560,00 грн., а судом вирішено питання лише щодо частини суми в розмір 17920,00 грн., а також, що судом 14.03.2017 року рішення щодо судових витрат ухвалено не було, хоча позовні вимоги були задоволені повністю, то суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial