Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

12 травня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 58, відповідно до умов якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США на строк з 12.05.2008 р. до 12.05.2027 року зі сплатою процентів річних за користування кредитом виходячи із 13,3 % річних. Банк відкрив рахунок на ім`я відповідача та видав грошові кошти у відповідності з п. 1.1 Договору, однак [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № 58 від 12.05.2008 р. належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка відповідно до наданого банком розрахунку станом на 03.04.2018 року складала: строкова заборгованість по кредиту в розмірі 14\~473,56 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 3621,45 доларів США, поточна заборгованість зі сплати процентів у розмірі 227,52 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів у розмірі 5802,67 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності в розмірі 40362 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 67921,96 грн. Позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує про заочний розгляд справи (а.с. 3). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що до ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся відповідач з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим відповідачем було підписано анкету-заяву б/н від 27.03.2008 року, де визначено бажану суму кредиту 30\~000 доларів США зі сплатою відсотків 13,3% річних (а.с. 22-26), заяву позичальника-фізичної особи на отримання кредиту від 27.03.2008 р. у сумі 30\~000 доларів США (а.с. 27) та кредитний договір № 58 від 12.05.2008 р. з додатком № 1 до нього, відповідно до умов якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США на строк з 12.05.2008 р. до 12.05.2027 року зі сплатою процентів річних за користування кредитом виходячи із 13,3 % річних (а.с. 13-21). Статтею 1055 ЦК України, встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За умовами Договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, що відповідає п. 1.1 Договору, на строк з 12 травня 2008 року по 12 травня 2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,3 % річних шляхом відкриття позичкового рахунку № [NUMBER] . Позичальник зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту на рахунок зазначений в п. 3.3.3 договору, відкритий ПАТ АБ «Укргазбанк» щомісячно з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в розмірі не менше 1/128 від суми отриманого кредиту, що становить 131,58 дол СІЛА (п. 3.3.3 Договору). У відповідності з п. 3.3.4. щомісячно, один раз на місяць, це пізніше 10-го числа наступного за місяцем користування кредитом, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього договору з врахуванням п. 4.1 Договору сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.1 Договору, на рахунок, відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк». У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п.3.1.9 цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Однак у встановлений кредитним договором термін відповідач свої зобов`язання не виконував не погашав кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що станом на 03.04.2018 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 24\~125,20 доларів США, та 108\~284,92 грн. яка складається із: - строкової заборгованості по кредиту в розмірі 14 473,56 доларів США, - простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 3621,45 доларів США, - поточної заборгованості зі сплати процентів у розмірі 227,52 доларів США, - простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 5802,67 доларів США, - пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності в розмірі 40362 грн, - пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 67921,96 грн. (а.с. 6-12). Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. На підтвердження своїх позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» надало суду для дослідження анкету анкету-заяву б/н від 27.03.2008 року, де визначено бажану суму кредиту 30 000 доларів США зі сплатою відсотків 13,3% річних (а.с. 22-26), заяву позичальника-фізичної особи на отримання кредиту від 27.03.2008 р. у сумі 30 000 доларів США (а.с. 27) та кредитний договір № 58 від 12.05.2008 р. з додатком № 1 до нього, відповідно до умов якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 30 000 доларів США на строк з 12.05.2008 р. до 12.05.2027 року зі сплатою процентів річних за користування кредитом виходячи із 13,3 % річних (а.с. 13-21). Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що Договір № 58 від 12.05.2008 р. та Додаток № 1 до нього, засвідчені підписом відповідача, Договором визначенні істотні умови кредитування, а саме: яку саме суму кредиту, яку бажав оформити боржник, строк дії кредиту, базову процентну ставку по кредиту, відповідальність за порушення строків повернення кредитних коштів, умови забезпечення кредиту, права й обов`язки сторін, порядок внесення змін та розірвання в односторонньому порядку, відповідальність за неналежне виконання умов договору, що є додержанням вимог ст. 628 ЦК України, згідно якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обов`язки належним чином і у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено матеріалами справи, представник відповідача за довіреністю [PERSON] неодноразово звертався до суду із заявами про перенесення слухання справи, у зв`язку з наміром укласти з банком договір про погашення боржником боргу (а.с. 91,95, 98), суду також було надано копію звернення боржник з листом до ПАТ АБ «Укргазбанк» із метою встановлення суми щомісячного погашення боргу (а.с. 111), однак позивач в свою чергу не просив залишити позов не розгляду та не відкликав позов, а боржник своїми діями визнав існування заборгованості перед банком. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд, не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості станом на 03.04.2018 р. у сумі 24 125,20 доларів США, 108 284,92 грн. штрафних санкцій, та вважає за необхідне стягнути з їх відповідача. Щодо заяви представника позивача про надання строку для уточнення позовних вимог, потреба в чому виникла у зв`язку з довгим перебуванням справи в провадженні суду (а.с. 113-118), що призвело до виникнення заборгованості станом на 11.06.2019 р. у розмірі 27\~041,40 доларів США та 238\~801,29 грн. (а.с. 119-126), то в цій частині необхідно відмовити з огляду на таке. Звернувшись до суду з позовом 20.04.2018 р. (вхідна дата документа), позивач скористався нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України: «якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу», Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред`явивши до [PERSON] позов 20.04.2018 року ПАТ АБ «УКГАЗБАНК» змінив строк виконання основного зобов`язання з 12.05.2027 р. року на 20.04.2018 р.. Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, а отже визначив остаточну суму боргу станом на 03.04.2018 р. у розмірі 24\~125,20 доларів США та 108\~284,92 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 11\~091 грн. 00 коп.

Outcome: partial