Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

14 листопада 2018 року до суду поштою надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона вказує, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2018 року їхній з [PERSON] шлюб, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] , було розірвано. Рішенням цього ж суду від 02 жовтня 2018 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина. За час подружнього життя з [PERSON] , а саме: 11 січня 2018 року, вони придбали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в якій вони проживали разом і зареєстровані. У липні 2018 року після того, як вона повідомила відповідачу, що хоче взяти шлюб з іншим чоловіком, він вигнав її разом із сином з квартири та вони вимушені тимчасово мешкати за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року за нею визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Отримавши судовий захист своїх прав, вона вирішила знову разом із сином мешкати у спірній квартирі, про що повідомила [PERSON] , але останній незважаючи на те, що вона та їхній малолітній син зареєстровані у вказаній квартирі, там знаходиться їх спільне майно та речі дитини, продовжує чинити невмотивований спротив їхньому вселенню, замінив замок у вхідних дверях та не дає ключі від них. Посилаючись на викладене вище, позивач просить постановити негайне до виконання рішення про вселення її та малолітнього [PERSON] до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати [PERSON] надати їй комплект ключів від вхідних дверей квартири. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження в даній справі. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 січня 2019 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Орган опіки та піклування Білопільської міської ради Сумської області. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 13 березня 2019 року задоволено заяву про відвід головуючого судді Кліщ О.В. Автоматизованою системою документообігу суду головуючою суддею по справі визначено Замченко А.О. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 14 березня 2019 року справу прийнято до провадження зазначеної судді. Розгляд справи було призначено на 11 квітня 2019 року, але у зв`язку з неявкою свідка [PERSON] у судовому засіданні оголошувалася перерва до 26 квітня 2019 року. У судове засідання, призначене на 26 квітня 2019 року, свідок [PERSON] повторно не з`явилася. Позивач та її адвокат, за клопотанням яких остання викликалася в суд в якості свідка, а також інші учасники на допиті свідка [PERSON] не наполягали. У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Конорєв В.О. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дрозденко М.М. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зазначили, що перешкод у користуванні квартирою [PERSON] ніхто не чинить, з квартири позивача він не виганяв, замок не змінював. Представник Органу опіки та піклування - Пащенко Н.В. при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. При цьому зазначила, що за заявою відповідача вони виходили до спірної квартири, поспілкувалися із сусідами та склали акт про те, що [PERSON] перешкод у користування квартирою ніхто не чинить. Потім до них надійшла ще одна заява [PERSON] з цього ж приводу, вони зателефонували до [PERSON] і запропонували прийти для з`ясування всіх обставин, але остання відмовила у зв`язку з хворобою. Через це друга заява на даний час залишилася нерозглянутою. Заслухавши позивача [PERSON] , її представника - адвоката Конорєва В.О., відповідача [PERSON] , його представника - адвоката Дрозденка М.М., представника третьої особи [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ., дослідивши матеріали даної справи, а також цивільних справ №№573/1480/18, 573/1362/18, 573/1252/18, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 липня 2014 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6 матеріалів справи №573/1480/18). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 12 січня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою С.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №9, [PERSON] 12 січня 2018 року придбав двокімнатну житлову квартиру [ADDRESS] (а. с. 7-9 матеріалів справи №573/1480/18). Цього ж дня до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру (а. с. 10-11 матеріалів справи №573/1480/18). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири, як на частку в спільному майні подружжя набутого за час шлюбу (а. с. 30-33 матеріалів справи №573/1480/18). Також рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 40-42 матеріалів справи №573/1362/18). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 37 матеріалів справи №573/1252/18). Після укладення шлюбу із [PERSON] позивачу було присвоєно прізвище [PERSON] . Звертаючись з позовом до суду позивач обґрунтовувала його тим, що [PERSON] не дає можливості їй та їхньому малолітньому сину [PERSON] безперешкодно користуватися спільною квартирою, змінив замок у вхідних дверях та не надав комплект нових ключів, а тому вона вимушена проживати разом із сином за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . [PERSON] , допитана як свідок, суду показала, що до 03 жовтня 2018 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON]. У липні 2018 року вона повідомила [PERSON] про те, що хоче одружитися з іншим чоловіком, після чого той вигнав її разом із сином з квартири, а замок на вхідних дверях змінив. Після цього [PERSON] телефонував її мамі та казав, що змінив замок. У вересні та жовтні 2018 року вона разом з мамою ходила до спірної квартири, але потрапити до неї не змогла, оскільки ключ не підходив до замка. Крім цього, зі своїм чоловіком [PERSON] у жовтні 2018 року вона також двічі ходила до квартири, але замок також відкрити не змогла. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є мамою позивача, а відповідач - це її колишній зять. Неприязних стосунків зі сторонами по справі немає, підстав обмовляти нікого немає. 25 липня 2018 року [PERSON] зателефонував їй та сказав, що змінив замок на вхідних дверях до квартири, що в м . Білопілля , щоб [PERSON] в квартирі більше не було. У вересні та жовтні 2018 року вона разом з дочкою їздила до спірної квартири за речами останньої, але потрапити до неї не змогли, оскільки замок не відкривався. Свідок [PERSON] показав, що є чоловіком позивача, а відповідача знає з дитинства. Неприязних стосунків у нього зі сторонами по справі немає, підстав обмовляти нікого немає. У липні 2018 року, точної дати не пам`ятає, йому зателефонувала [PERSON] і попросила перевезти речі та дитину. Дорогою розповіла про свою ситуацію, а він запропонував пожити в нього, оскільки в будинку мами немає належних умов для проживання. Приблизно в жовтні 2018 року він два рази ходив з позивачем до спірної квартири, але відчинити її ні він, ні [PERSON] не змогли. Дорогою додому остання телефонувала колишньому чоловіку з приводу того, що замок не відкривався, на що той відповів, як він зрозумів, що змінив замок. Свідок [PERSON] суду показав, що він проживає в квартирі [ADDRESS] , тобто в сусідній квартирі. Приблизно в грудні 2017 року - січні 2018 року поруч з ним поселилися [PERSON] і [PERSON] Жили добре, ніколи не скандалили, у зв`язку з чим для нього стало несподіванкою їх розлучення. У грудні 2018 року він біля під`їзду побачив [PERSON] та [PERSON] . Доки піднявся на свій поверх, останні вже зайшли до своєї квартири. Через стінку до нього доносилися голоси, розмову розібрати було неможливо, але сварки між ними не було. Щоб [PERSON] сама відкривала спірну квартиру, жодного разу не бачив. Щоб відповідач змінював замок також не бачив. З відеозапису, наданого відповідачем, і оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що кожного разу квартиру відкривав [PERSON] своїм ключем, що останній також підтвердив у судовому засіданні. При цьому суд враховує, що відкрити квартиру він пропонував позивачу своїм, а не її ключем. Спробувати, чи підійде її ключ, він не пропонував. Крім того, з цього ж відео вбачається, що останній пропонує [PERSON] віддати йому сина, бо він за ним сумує, і тоді обіцяє дослівно: «ключ у тебе підходитиме», тобто говорить у майбутньому часі. З відео також вбачається, що [PERSON] говорить [PERSON] про те, що останній зателефонував її мамі та сказав, що змінив замок, а останній цього не заперечував. Акт складений на зафіксований факт без дати, поданий відповідачем через канцелярію суду 26 квітня 2019 року на підтвердження неприязних відносин між ним і свідком [PERSON] , суд не може взяти до уваги як доказ зазначеної обставини на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України, оскільки цей доказ було подано до суду з пропуском встановленого строку. Доказів поважності причин неподання акту в установлений законом строк суду надано не було. У судовому засіданні, відповідач визнав, що даний акт був у нього з 02 лютого 2019 року. А посилання на те, що він не знав, що [PERSON] буде допитуватися в якості свідка, спростовуються ухвалою суду від 14 березня 2019 року, в якій було вирішено питання про допит зазначеного свідка, яку відповідач отримав особисто 22 березня 2019 року (а. с. 104, 110). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК України). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З огляду на викладене позивач та її малолітня дитина мають такі самі права, в тому числі, щодо користування квартирою, як і відповідач. Однак, як зазначалося позивачем та підтверджується матеріалами справи, у тому числі й показами свідків, які були допитані в судовому засіданні, відповідач змінив замок у квартирі, у зв`язку з чим позивач та її дитина не можуть потрапити до спірної квартири та користуватися нею. При цьому суд враховує, що оскільки відповідач змінив замок, він зобов`язаний був вжити заходів для можливості доступу позивача до квартири. Крім того, відповідач у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог та подавав заперечення на позов, що об`єктивно суперечить його позиції, що він не чинить жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселенню позивача з малолітнім сином до вказаної квартири. Акт обстеження умов проживання від 16 січня 2019 року, відповідно до якого сусіди підтвердили, що [PERSON] не перешкоджає вселенню [PERSON] разом з дитиною [PERSON] до квартири [ADDRESS] , оскільки [PERSON] має власного ключа, суд вважає неналежним доказом, оскільки його написано зі слів свідків, які про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів не попереджалися. Крім того, сусід [PERSON] був допитаний в суді в якості свідка та показав, що жодного разу не бачив, щоб [PERSON] сама відкривала спірну квартиру. Таким чином, враховуючи обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні житлом позивача, яке є спільною сумісною власністю подружжя, які, зокрема, полягають у створенні умов за яких остання не може вільно заходити в спірну квартиру та користуватися нею, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити і вселити [PERSON] і її малолітнього сина [PERSON] до квартири [ADDRESS], зобов`язавши відповідача надати позивачу комплект ключів. Доводи представника відповідача - адвоката Дрозденка М .М ., про те, що покази свідків [PERSON] , [PERSON] не можна брати до уваги, оскільки вони є зацікавленими особами, суд вважає безпідставними. Доказів того, що дані свідки дають неправдиві свідчення, суду надано не було. З огляду на положення ч. 1 ст. 430 ЦПК України дане рішення не підлягає негайному виконанню. З [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 704 грн. 80 коп. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved