Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

12 липня 2005 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить земельна ділянка, що знаходяться на території Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], однак із обєктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] 16 березня 2018 року звернувся до суду. Ухвалою від 18 березня 2018 року (а.с. 20) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не зявився, просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 3). Представник відповідача сільський голова Конищівської сільської ради подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у його відсутності (а.с. 22). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: 12 липня 2005 року в с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, що розташована на території Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 10). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Зі спадкової справи № 438/2016 (а.с. 28-32), зокрема, з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти…) № 46209352 від 17.12.2016 (а.с. 30) стверджується, що заповіту по своїй смерті [PERSON] не залишала. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст. 1258 ЦК України). Своє право спадкувати після смерті [PERSON] у першій черзі спадкоємців позивач довів свідоцтвом про своє народження (а.с. 7), довідкою Галайковецької сільської ради № 1032 від 04 грудня 2017 року (а.с. 8). Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області своєю постановою № 585 від 17 грудня 2016 року (а.с. 15) відмовив [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті матері через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З довідки Конищівської сільської ради (а.с. 9) слідує, що на день смерті разом з [PERSON] проживав, але не був зареєстрований, її син [PERSON]. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. (частина третя статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на день смерті фактично проживав біля матері без реєстрації, здійснював за нею догляд, а в подальшому і поховання, а тому вважав, що прийняв спадщину. З витребуваної в судовому засіданні спадкової справи № 438/2016 стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв, зокрема, спадкова справа заведена 17 грудня 2016 року за заявою [PERSON] (а.с. 29). Суд вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса є поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved