Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

12 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи утримання з дня подання позову. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Відповідач добровільно матеріальну допомогу надає, але не регулярно. Вона не працює, доглядає за дитиною, тому потребує допомоги відповідача та в інтересах дитини звертається з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не прибула, надавши суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, однак надав клопотання про розгляд справи за його відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 49 Сімейного кодексу України дружині-матері мають бути створені у сім'ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов'язків. За положеннями ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 353692, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 229. Згідно свідоцтва про народження, виданого 11 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 03версеня [INFO], актовий запис № 2232; в графі „Батьки зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. Як вбачається з довідки, виданої 06 січня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло Гарант», [PERSON], 03версеняч [INFO] проживає разом із матірю [PERSON]. Згідно ст. 75 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А також, відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 75, 84 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] аліменти на її користь, на її утримання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 12 січня 2016 року і до досягнення дитиною - сином [PERSON], 03версеня [INFO], трьох років. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 551 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст. 75, 84 СК України,

Outcome: approved