Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

14 травня 2014 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про оголошення померлим [PERSON]. Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що з 17 травня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має доньку [PERSON], [INFO] року, батьком якої є [PERSON] У червні 2004 року її чоловік пішов з дому, залишивши її з донькою, та з того часу жодних відомостей про його місцезнаходження у неї немає. У зв'язку з цим вона звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 січня 2006 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. З часу прийняття даного рішення минуло понад восьми років, відомостей про його місце перебування немає до теперішнього часу. У зв'язку з вищевикладеним вона змушена звернутись до суду з даною заявою. Визнання [PERSON] померлим їй необхідно для отримання статусу одинокої матері. Заявник у судовому засіданні підтримала вимоги заяви, пояснила, що про місце знаходження [PERSON] вона нічого не знає, просила задовольнити її заяву. Представник зацікавленої особи Управління Пенсійного фонду України в місті Єнакієве Донецької області у судовому засіданні вирішення заяви поставила на розсуд суду. Представник зацікавленої особи Управління праці та соціального захисту населення у судове засідання не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відповідно до положень ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність представника Управління праці та соціального захисту населення. [PERSON], допитаний у судовому засіданні в якості свідка, суду пояснив, що знає [PERSON] з того часу, як заявниця [PERSON] вийшла заміж за нього, йому відомо, що [PERSON] був наркоманом, з 2004 року він не бачить [PERSON] за місцем проживання [PERSON] Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 травня 2003 року одружились [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 25.01.2005 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 січня 2006 року, що набрало чинності 06 лютого 2006 року, [PERSON], [INFO], визнаний безвісно відсутнім (а.с. 6). [PERSON] у розшуку за Єнакіївським МВ ГУМВС України в Донецькій області не значиться (а.с. 21). [PERSON] з 30.04.2004 року по 17.12.2008 року був зареєстрований на території смт. Карло-Марксове міста Єнакієве Донецької області по вулиці Пролетарська, 86 (а.с. 22). Ч. 1 ст. 48 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Як роз'яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Суду не надано жодних належних та допустимих доказів про постійне місце проживання [PERSON], оскільки довідка виконавчого комітету Карло-Марксівської селищної ради міста Єнакієве Донецької області за вих. № 1045 від 13.06.2014 року свідчить лише про те, що [PERSON] був певний час зареєстрований за адресою заявниці, а також не надано достатньо доказів про те, що [PERSON] вжила усіх заходів щодо встановлення місця його постійного проживання, а також щодо розшуку [PERSON] Так, немає відомостей про те, що [PERSON] оголошувався у розшук, доказів про відсутність відомостей про інше місце проживання [PERSON], доказів про відсутність або наявність умисної поведінки громадянина, що ховається від відбування покарання або примусового виконання судових актів та актів інших органів. Заявницею не надано відомостей про відсутність отримання протягом трьох років доходів на території України за ідентифікаційним кодом фізичної особи. Не надано також відомостей про наявність обставин, що дають підставу припустити загибель фізичної особи від певного нещасного випадку, та повідомлення відділу реєстрації актів цивільного стану про відсутність актового запису про смерть особи. Також заявниця пояснила, що до одруження [PERSON] проживав у Запорізькій області разом з матір'ю, проте заявницею не надано доказів про те, що [PERSON] не проживає у Запорізькій області й що він не значиться зареєстрованим за будь-якою адресою в Україні. На думку суду, заява про оголошення [PERSON] померлим обґрунтована тільки фактом формальної його відсутності за місцем проживання заявниці [PERSON] протягом більш ніж трьох років, тобто заявницею не зазначено жодної підстави для оголошення фізичної особи померлою, а наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги заявниці не засновані на законі та задоволенню не підлягають, оскільки суд позбавлений можливості оголосити особу померлою лише на припущеннях та поясненнях заявника. За таких обставин у суду не має підстав для оголошення [PERSON] померлим. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed