overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 30.07.2011року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 31.05.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 25.117,20грн., яку просить стягнути. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але надав листа слухати справу без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 30.07.2011року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За станом на 31.05.2015року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 25.117,20грн., яка складається з наступного: - 9580,00грн. заборгованість за кредитом; - 12503,97грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 1360,98 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00грн. штраф ( фіксована частина); - 1172,25грн. штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 25.117,20грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 251,17грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя не склалося в звязку з відсутністю спільних інтересів та різністю характерів. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 червня 1983 року між сторонами укладено шлюб, про що відділом ЗАГС м. Тинда Амурської області зроблено актовий запис за № 269 (свідоцтво про укладення шлюбу 1-ЖО № 263634). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили після розірвання шлюбу прізвища залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором на загальну суму 147376 грн 68 коп. та судових витрат в розмірі 1473 грн 77 коп. У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні. Відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. За згодою представників позивача судом поставлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 10.07.2014 року позивач уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір № 30К, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 100000 грн, строком на 12 місяців, зі сплатою за користування кредитними коштами 53% річних (далі по тексту - Договір, а. с. 6, 7). Сторони узгодили графік платежів, за яким відповідач зобов'язаний щомісячно до 10 числа сплачувати в повернення тіла кредиту і нарахованих відсотків. Пунктом 7.3 Договору встановлено, що в разі порушення відповідачем строків внесення чергового місячного платежу, позивач нараховує пеню в розмірі 1% від несплаченої суми кредиту, за кожний день прострочення. Пунктом 7.4 Договору передбачено нарахування позивачем штрафу в розмірі 50% від суми залишку, в разі неповернення суми кредиту та нарахованих відсотків після закінчення строку кредиту. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Договору, того ж дня позивач уклав зі співвідповідачами договори поруки № 30 П/1 та № 30 П/2 (а. с. 11, 12) Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови Договору не виконав і в установлений строк не повернув суму кредиту та не сплатив відсотки за користування ним, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.07.2015 року складає 147376 грн 68 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 79008 грн 89 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 10784 грн 18 коп., пеня - 18079 грн 16 коп. штраф - 39504 грн 45 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 13), правильність якого відповідачами не спростована, що в силу статті 554 ЦК України є підставою для її стягнення з відповідачів у солідарному порядку. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за кредитним договором № б/н від 31.03.2011 р., в якому, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач 31.03.2011 року отримав від позивача кредитну картку з кредитом на суму 15000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язувався належним чином виконувати всі умови договору, у т.ч. належно погашати на прийнятих умовах отриманий кредит. Але умови договору відповідачем не виконуються і станом на 31.03.2015 року заборгованість його перед позивачем становить 23750, 22 грн, з яких: 14257.67 грн. - заборгованість за кредитом; 7285,40 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 600,00 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1107,15 грн. - штраф (процентна складова) . У зв'язку з цим, позивач, крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати, понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 243, 60 грн. (судовий збір). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином і не надав пояснень своєї неявки суду або позивачу, а також повідомлень про зміну місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини, на які вказує позивач, а саме у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений з відповідачем, останній на добровільних засадах зобов'язався погашати у встановленому порядку, отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконаним зобов'язанням, чого не виконав і не представив суду доказів і заперечень, щодо порушення прийнятих ним зобов'язань які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст.526, 527, 530, 610, 625, 1050,1054 ЦК України - підлягають задоволенню, як і його вимоги у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем, по сплаті судового збору у сумі 243, 60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12932,38 грн. за кредитним договором № 003-29522-070911 від 07.09.2011 року та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п.1.2 вказаного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та надав держателю платіжну картку, та здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до договору. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 грн. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний щомісячно в строки визначені правилами здійснювати погашення в частині суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та пені, яка нарахована за передній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості. Відповідач використовував кредитні кошти, але в зв'язку з порушенням ним умов договору станом на 01.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 12932,38 грн., яка складається з: 12932,38грн. - тіло кредиту. Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, а в позовній заяві вказано прохання про задоволення позову, заочний розгляд справи та у відсутність представника. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала заяву з проханням розглядати позов в її відсутність, позов визнає т проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що так як ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, то суд знаходить доведеними позовні вимоги, а тому в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 25.09.2004 року по 04.04.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій позов підтримала у повному обсягу. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотніми поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 25.09.2004 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04.04.2012 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно довідки Чупирянської сільської ради від 14.07.2015 року №528, [PERSON] проживає разом із своєю матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 19.07.2013 року, від якого мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2013 року, від якого мають неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, місцем проживання малолітніх дітей сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у сторін не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 06.08.2011 року виконкомом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №21. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, зазначивши, щоу шлюбі з відповідачем вони перебувають з 06 серпня 2011 року, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послужило те, що протягом спільного сімейного життя між ними було відсутнє взаєморозуміння, в зв'язку з різними поглядами на життя у них постійно виникали сварки, чоловік матеріальної допомоги зовсім не надає, в кінці червня 2015 року в них виникла чергова сварка, після якої відповідач зібрав свої речі і пішов жити до своєї матері. На даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За викладених обставин просила строк на примирення не надавати та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 06.08.2011 року виконкомом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис за №21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.6/. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], актовий запис №8 /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень позивача, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки це суперечить інтересам обох подружжя. Враховуючи, що шлюбні відносини сторонами припиненні з червня 2015 року, подружжя проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тобто шлюб на теперішній час існує формально, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, тому підстав для надання подружжям строку на примирення не вбачається, за таких обставин позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. На підставі ст.ст.105,110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO], просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно до досягнення сином повноліття та на своє утримання в розмірі 1/4 частки його доходів до досягнення сином трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить стягнути на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу та на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст. ст. 84,180 СК України відповідач не допомагає утримувати свого сина, крім того, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, відповідач працює та отримує стабільний заробіток, повинен утримувати свого сина, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2005 року народження, в розмірі ? частини усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання дочки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дочки позивачеві не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Виходячи з цього, та матеріального становища сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved