Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

14.03.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19 187,39 грн. за кредитним договором №б/н від 13.11.2010 року. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 13.11.2010 відповідач підписав заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором. В результаті ухиляння від поточних зобов`язань за договором виникла заборгованість, станом на 07.02.2019 року, в розмірі 19187,39 грн. Виниклу заборгованість відповідач добровільно погашати не бажає, та ухиляється від виконання своїх обов`язків. Тому позивач і пред`явив даний позов. Заходи досудового врегулювання спору Позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та ще одне клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також заявку на отримання процесуальних документів в електронній формі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач подав до суду заперечення на позов, в якому позовні вимоги визнав частково в сумі 2927,17 грн., в решті позовних вимог просив відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначив наступне: термін дії картки GOLD Бонус плюс [NUMBER] закінчився 08/17. Отже, нарахування пені та боргу не повинно здійснюватися після закінчення строку дії картки. Останній платіж був здійсненний 28.11.2017 в сумі 2000 гривень. Банк не повідомляв відповідача про зміну кредитної ставки, в односторонньому порядку змінив умови договору. Докази направлення відповідачеві повідомлення про підвищення процентної ставки відсутні. Отже, підстав для нарахування боргу та пені за новими ставками відсутні, строки для стягнення пені позивачем пропущені. Крім того, згідно з ч.3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшеним банком в односторонньому порядку без згоди позичальника. Позивач ніяким чином не повідомив про зміну умов договору, а тому стягнення процентів у сумі 9676,00 грн., по даному позову до задоволення не підлягає. Розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, який становить 2927,17 грн. При вирішенні даного спору просив застосувати строки позовної давності. Позивачем було подано відповідь на заперечення, в якому зазначено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3% в місяць або 27,60 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Згідно п. 2.1.1.2.12 у разі закінчення строку дії карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії). - після 2010. Відповідач звертався в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. Відповідач здійснював погашення заборгованості вже на перевипущену карту, що ще раз підтверджує її отримання Відповідачем. Подальше користування карткою, періодичні погашення заборгованості в тому числі після перевипуску картки підтверджує, що Відповідач знав про наявність заборгованості, що утворилася і усвідомлював характер і наслідки невиконання договірних зобов`язань. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднанні в одне ціле - Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Згідно умов Кредитного договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок процентів здійснюється відповідно до даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Отже, датою 28.02.2018 ( останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором №б/н та припинення зобов`язань в цілому. Відповідно до Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування процентів на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 02.2018 року, позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 10.03.2019 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Також необхідно зауважити, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Відповідачем було подано заперечення на відповідь на заперечення, в якому позовні вимоги визнав частково на суму 2927,17 грн. В обґрунтування заперечення зазначив, що від АТ КБ «Приватбанк» ніякого повідомлення про зміну процентної ставки не отримував і позивач цю обставину суду, на його думку, не довів. Позивач надав суду незавірену роздруківку СМС - повідомлень на телефон відповідача, однак не надав доказів, що відповідач їх отримував. Відповідач змінив номер телефону у зв`язку з втратою попереднього. Відповідач стверджує, що дійсно мав кредитну картку Gold Бонус плюс [NUMBER] МАSTER CARD GOLD, термін дії якої закінчився 08/2017 року. Тому здійснювати погашення заборгованості по картці [NUMBER] 25 травня 2018 року в сумі 2,000 грн., відповідач не міг, так як такої картки не отримував, тим більше, що згідно вказаної довідки від 14.05.2019 року № 30.1.0.0/2-20190310РВ0000000168 вказано, що термін дії вказаної картки до 02.2018 року. Крім того, позивач стверджує, що відповідач отримував інші кредитні картки, по яких здійснював банківські операції. До відповіді на заперечення позивач надав роздруківку операцій по банківських картках, зокрема номер [NUMBER] , яка в довідці про отримані відповідачем картки зовсім не значиться. Наполягав на своїй позиції викладеній у запереченні на позовну заяву. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.31 -32). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 19.03.1992, основний вид економічної діяльності, 64.19 - інші види грошового посередництва (а.с.30). Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с.29). Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ від 01.03.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, види діяльності за КВЕД - 2010: 64.19. Інші види грошового посередництва; 64.92. Інші види кредитування; 64.99.Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення. (а.с. 28). Згідно зі змісту анкети-заяви б/н від 13.11.2010 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами: [PERSON] , та представником ПАТ КБ «Приватбанк», Кулинич С.І. , дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг. В даній заяві відповідач просив видати йому платіжну картку Кредитку «Універсальна». Зазначений бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредиткою «Універсальна» /GOLD - 1000 гривень. (а.с.9). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить з 01.04.2013 р -2,3% в місяць. Щорічна комісія за обслуговування - 500 грн. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, становить 500,00 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій Пеня = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн., щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн; Пеня = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн., щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн , другий місяць поспіль і більше. (а.с.10). Згідно п.1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9 Договору. Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (приват 24) виписки надаються через цей комплекс. У разі різі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС - повідомлень. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Умови та правила надання банківських послуг, зміни до цих Умов і Правил вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, у випадках не заборонених чинним законодавством України. У випадку коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, в разі не виконання обов`язків за договором на вимогу банку позичальник зобов`язується виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в визначені банком терміни. Згідно з п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно п.1.1.7.43 Сторони визнають, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього Рахунку/Вкладу Клієнта відкритого у рамках Договору або Договору, що підлягає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених Договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості.(а.с. 11-25). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.11.2010 року станом на 07.02.2019 року, сума боргу становить 19187,39 грн.,(а.с.6-8). Згідно копії картки ПриватБанк Gold, MASTERCARD GOLD [NUMBER], строк дії зазначений 08/17 рік. (а.с. 49) Згідно фіскальних чеків від 26 вересня 2016 року, платник [PERSON] , отримувач [PERSON] , сума 760,00 грн.; 01 листопада 2016 року платник [PERSON] , сума 300,00 грн.; 17 березня 2017 року платник [PERSON] , отримувач [PERSON] сума 300,00 грн.,; 04 липня 2017 року платник [PERSON] отримувач [PERSON] , сума 500 грн.; 28 листопада 2017 року платник [PERSON] отримувач [PERSON] сума 2000 грн., призначення платежу у всіх чеках зазначено - надходження платежу за платіжними картками. (а.с. 50) Відповідно до виписки за період з 01.11.2010 по 14.05.2019 основна карта: [NUMBER] останнє погашення заборгованості відбулося 25.05.2018 в розмірі 2000,00 грн. (а.с.57-58). Відповідно до виписки по картці [NUMBER] остання операція по картці зазначена 10.01.2018 комісія за обслуговування (членський внесок ) за 12.2018 (а.с.58-59). Відповідно до виписки за період з 01.11.2010 по 14.05.2019 основна карта: [NUMBER] остання операція була здійснена 01.07.2014 поповнення карткового рахунку на суму 2160,50 грн. в розмірі 2160,00 грн. (а.с.59-60) Відповідно до виписки по картці: [NUMBER] остання операція була здійснена 04.09.2014 переказ між рахунками за договором SAMDN [NUMBER] (а.с.59). Відповідно до виписки за період з 01.11.2010 по 14.05.2019 основна карта: [NUMBER] остання операція була здійснена 20.12.2016 згорання акційних бонусів (а.с.60) У відповідності до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 14.05.2019 №30.1.0.0/2-20190310РВ0000000168, клієнт [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 13.11.2010 року, отримав картки № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] остання з них мала термін дії до 02.2018 року. (а.с.61). Згідно п.3 Наказу шаблон №906 СП -2014 -6915682 від 18.08.2014 про важливі зміни в процедурі оформлення і тарифах за кредитними картками в «Приват Банку (Україна, Грузія) і А- Банку, змінюються відсоткові ставки за використання кредитних коштів на картках Універсальна, Універсальна Gold і ЮНІОРА, який був відмінений СП -2015 -6530356 від 05.02.2015 (а.с.70-71). Відповідно до п.3 Наказу шаблон №906 СП -2015 -6552838 від 18.02.2015 про актуалізацію тарифів по карткам «Універсальна», «Універсальна GOLD» картка ЮНІОРА і Елітні картки (а.с.72-74). Згідно роздруківки повідомлення яке було 15 серпня 2014 час відправки 12:40 відправлено на телефон [NUMBER] , зміст повідомлення « [PERSON] ! Для витрат здійснених за карткою універсальна з 01.09.2014, ставка за використання коштів становитиме 35% на місяць РВ. UA/0670» (а.с.75-76). Судом встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] , було підписано анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 13.11.2010 року. В анкеті - заяві серед іншого зазначено, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати умови Умов та Правил наданих банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. В анкеті - заяві також містяться персональні дані відповідача. Даною заявою відповідач висловив згоду про укладення кредитного договору та особистим підписом засвідчив свою згоду, а також просив видати йому платіжну картку кредитка «Універсальна», та зазначив бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» /GOLD в розмірі 1000 гривень.(а.с.9). Відповідач не заперечив факт підписання даної анкети - заяви. Більше того не заперечив проти факту отримання банківської кредитної картки у позивача - Gold Бонус плюс [NUMBER] MASTER CARD GOLD. Відповідач також визнав суму боргу по тілу кредиту в розмірі 2924,17 грн. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. . Оскільки відповідач визнав факт боргу за тілом кредиту в розмірі 2927,17 грн., то дана обставина не підлягає доказуванню. Згідно п.2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Пам`ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування і Заяві, підписання якої Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Карти, зазначеної в Заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовиться від договору, він продовжується на такий же термін. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач у своїй заяві просив надати йому платіжну картку Кредитка «Універсальна», інформації про видачу будь яких інших карток на ім`я відповідача, матеріали справи не містять. Суд критично ставиться до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 14.05.2019 №30.1.0.0/2-20190310РВ0000000168, в якому зазначено, що відповідач отримав картки № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] остання з них мала термін дії до 02.2018 року, та вважає даний лист не належним та не допустимим доказом, що підтверджує факт отримання відповідачем карток про які в ньому йдеться. Зокрема в даному листі не вказано який вид картки був виданий, дата видачі, та факт власне отримання такої картки відповідачем. Відповідач визнав про наявність в нього картки ПриватБанк Gold [NUMBER] із строком дії зазначеним на лицевій стороні картки - 08/17. Даний факт підтверджується копією лицевої сторони картки (а.с.49). Відповідач визнає факт часткового погашення заборгованості за кредитним рахунком по даній картці та вказує, що востаннє таке погашення відбулося 28.11.2017, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.50). Згідно виписки за період з 01.01.2010 по 14.05.2019 за основною карткою [NUMBER] , останнє погашення заборгованості відбулося 25.05.2018 в розмірі 2000,00 грн. (а.с.57-58). Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції від 06.03.2010, яка була чинною на час підписання заяви - анкети між сторонами перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Згідно ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Позивачем на підтвердження правомірності та обґрунтованості нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Що стосується зміни відсоткової ставки, то суд зазначає, що Згідно п.п.1.1.3.2.4., 1.1.3.9., 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, та по зобов`язаний повідомити про це клієнта в тому числі шляхом СМС повідомлень. Про зміну розміру витрат за карткою універсальна з 01.09.2014, за ставкою 3,5% на місяць за використання кредитних коштів, [PERSON] повідомлявся 15 серпня 2014 року о 12 годині 40 хвилин за допомогою СМС повідомлень (а.с.75-76). Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що він не отримував даних повідомлень оскільки втратив телефон, та з цієї причини змінив номер телефону. Крім цього звертав увагу суду, що докази направлення СМС повідомлень не завірені належним чином. В той же час після зміни розміру відсоткової ставки відповідач продовжував користуватися кредитною карткою, в тому числі і здійснював часткове погашення за виниклою заборгованістю. Доказів звернення до позивача про дострокове розірвання договору про надання банківських послуг, у зв`язку з не згодою з новими розмірами відсоткових ставок, відповідач не надав. Щодо застосування строків позовної давності, заявлених відповідачем, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З а зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.ч.3,4 ст 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що з цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною у застосуванні. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю заяви сторони про це. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду справа № 757/41194/15-ц 20 лютого 2019 року. Згідно абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та чи є позов обґрунтованим. Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Одночасно судом не може бути відмовлено у задоволенні позову і за недоведеністю, і з підстав пропуску позовної давності. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 337/2722/17 від 20 березня 2019 року Судом встановлено, що строк дії картки ПриватБанк Gold [NUMBER] встановлений 08/17. Відповідач визнав факт існування заборгованості за тілом кредиту, а отже фактично порушив інтереси позивача за захистом яких, той звернувся до суду. Позов було пред`явлено до суду 14.03.2019, тобто загальний строк позовної давності з моменту закінчення терміну дії кредитної картки не минув, а отже в суду не має підстав для застосування строків загальної позовної давності у даній справі. Щодо застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) суд зазначає наступне. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 355/183/17. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року справа №444/9519/12 зазначила, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлений тарифами договору. Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг, в разі не погашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Згідно п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, термін внесення мінімального обов`язкого платежу, а також овердрафту до 1 числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно Тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за період з 01.06.2015 по 07.02.2019, включно. Позивачем за весь період було нараховано як пеню так і штрафні санкції. Враховуючи викладене суд вважає за можливе в даному випадку застосувати спеціальні строки позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, суд вважає, що пеня, та штраф за порушення відповідачем умов договору про надання банківських послуг, яка підлягає стягненню має становити - 8859,78 грн. Щодо перевищення розміру пені над розміром заборгованості за тілом кредиту. Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Під час вирішення питання про зменшення неустойки суд повинен об`єктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобов`язання; причини неналежного виконання зобов`язання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. Такий висновок міститься в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року справа № 6-23885св15. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, такий висновок міститься в Постанові судової плати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14 Згідно п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, такий висновок міститься в Постанові судової плати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року справа № 361/535/17. Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року №175/3235/16-ц. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків і за відсутності звернення відповідача до суду із відповідною заявою. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справа №317/3804/14-ц, подібний висновок міститься у постанові ВС від 12.12.2018 справа №703/1181/16-ц. Згідно ч.ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції станом на 06.03.2010, яка була чинною на час підписання заяви - анкети між сторонами перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У відповідності до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Судом встановлено, що тіло кредиту за договором б/н від 13.11.2010 про надання банківських послуг становить 2927,17 грн., в той час як розмір пені за прострочене зобов`язання становить 9676,04 грн. Позивачем даний факт не заперечується, тому суд погоджується із твердженням відповідача щодо даного факту. У зв`язку з цим суд вважає за можливе застосувати норму ч.3 ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір пені до суми у 1500,00 грн. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлений тарифами договору. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №б/н від 13.11.2010 року, в розмірі: 2927,17 грн., заборгованість за тілом кредиту; 4294,30 грн., - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1500,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 900,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Загальна сума яка підлягає стягненню становить 9621,47 грн. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, оскільки позов задовольняється частково, тому суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі пропорційно до задоволеної суми позову 960,50 грн., що становить 50% від суми в 1921,00 грн.

Outcome: partial