Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

13 серпня 2015 року, представник АТ «Дельта Банк», яке, згідно установчих документів, а саме свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта», звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № 001-15002-140708 від 14.07.2008 р., банк надав, а відповідачка отримала кредит у сумі 5432,52 грн. на 24 місяці з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.07.2010 р. під 0,01 % річних, які можуть змінюватися відповідно до умов договору. Згідно умов кредитного договору, відповідачка зобовязалася щомісяця, в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом. Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору. Проте, відповідачкою, в порушення кредитних договірних умов, не сплачувались відповідні грошові кошти, передбачені договором та станом на 13.07.2015 р., за нею утворилась заборгованість на загальну суму 6758,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4558,10 грн., заборгованості по відсоткам 0,51 грн. та заборгованості по комісіям 2200,31 грн., яку позивачі просили суд стягнути з відповідачки, поклавши на неї сплату судових витрат. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак в п. 4 резолютивної частини позову заявив клопотання, в якому, посилаючись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, підтримав свої позовні вимоги та просив суд слухати справу за його відсутності і не заперечував проти прийняття заочного рішення по даній справі (а.с. 1 оборот аркуша). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою свого місця проживання, що підтверджується довідкою Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області № 726 від 23.02.2016 р., згідно якої відповідачка зареєстрована за адресою :[INFO], а також поштовими повідомленнями з відміткою про вручення судової повістки та відміткою листоноші «за зазначеною адресою не проживає», причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надала (а.с. 31,34,37,38). Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 001-15002-140708 від 14.07.2008 р., банк надав, а відповідачка отримала кредит у сумі 5432,52 грн. на 24 місяці з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.07.2010 р. під 0,01 % річних, які можуть змінюватися відповідно до умов договору (а.с. 5-6). Згідно умов кредитного договору, відповідачка зобовязалася щомісяця, в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом. Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору. Проте, відповідачкою, в порушення кредитних договірних умов, не сплачувались відповідні грошові кошти, передбачені договором та станом на 13.07.2015 р., за нею утворилась заборгованість на загальну суму 6758,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4558,10 грн., заборгованості по відсоткам 0,51 грн. та заборгованості по комісіям 2200,31 грн., обґрунтований розрахунок якої, зроблений позивачами у відповідності до норм чинного законодавства України, був наданий до позову та перевірений судом (а.с. 4). На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати комісій банку, відповідачкою суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні. За таких обставин суд вважає вимоги позивачів про стягнення всієї суми заборгованості з відповідача обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими і доведеними позивачами та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки, враховуючи вимоги п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку АТ «Дельта Банк» звільнена від плати судового збору та вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved