Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

14.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 10 квітня 2001 року він у [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , про що склали договір купівлі-продажу та посвідчили його у нотаріуса. Крім будинку, у приватній власності [PERSON] перебувала ще й земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, кадастровий номер 4810400000:02:041:0059, площею 0,0892 га (Державний акт на право приватної власності на землю ІУ-МК № 039299, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 08.05.1998 за № 5531, який додається до позовної заяви). Оскільки, [PERSON] набув право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, без визначення в цьому договорі права на земельну ділянку, можливість укладення між [PERSON] і ним додатку до договору щодо права набувача на земельну ділянку відсутня, він користується та володіє цілісною земельною ділянкою, на якій знаходиться придбаний ним будинок, в тому ж розмірі, що і первісний власник, а тому позивач просить визнати в судовому порядку за ним право власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання надали заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Відзив на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2001 року, укладений між ним та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. реєстровий № 2463, та зареєстрований в Первомайському МБТІ 12.04.2001 р. № 13451 (а.с.7). Право власності було зареєстровано за позивачем, що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2019 року № 160313936 (а.с. 8). Однак, право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,0892 га, що розташована по [ADDRESS] , залишилось зареєстроване за колишнім власником будинку [PERSON] , що підтверджується копіями державного акту серії ІV- [NUMBER] № 039299, зареєстрованого за № 5531 від 08.05.1998 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4806139452019 від 01.04.2019 р. (а.с. 10-12). Згідно\~ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved