Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

14.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ київської області від 31 грудня 2015 року, актовий запи за № 229 розірвати. 14.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 22.09.2016 року Кагарлицьким районним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 04.10.2016 року. В судове засідання, яке відбулося 04.10.2016 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 04.10.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без його участі, позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Як вбачається з паспорту громадянина України серії СК 614776, який видано 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській облаті, [PERSON] зареєстрований з 12.08.1997 року за адресою: Київська область, м. Кагарли, вул. Молодіжна, буд. 10, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першо інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. 31 грудня 2015 року позивачка по справі, - [PERSON] (на той час дошлюбне прізвище, - [PERSON]) [PERSON] зареєструвала шлюб зВолковим [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 ОК № 191018, яке видане 31 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому вказано, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 31 грудня 2015 року, про що 31 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 229. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: Чоловіка [PERSON]. Дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] взагалі не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - з початку травня місяця 2016 року, проживають на різних житлових площах, окрім того, між ними існують тривалі , усталені неприязні відносини, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, як вказано судом вище, спільних дітей не мають, відповідно, стосунків взагалі не підтримують. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, так як в заяві позивачки [PERSON], яку вона подала до матеріав справи, зазначено, що вона категорично примиритися не бажає, так як сім»ї взагалі немає, крім того, відповідач поданням заяви про визнання позову фактично підтверджує факт неможливості примирення в сім»ї, хоча міг скористатися своїм право та заявити чи усне чи письмове клопотання про надання строку на примирення. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і інтересам відповідача, тому шлюб має лише формальний характер, його фактичному розпаді протягом тривалого часу. Що стосується зміни прізвища, то суд керувався положенням ст. 113 СК України. Так, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, в заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає, тому суд на підставі ст. 113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає позивачці прізвище «Волкова». Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, враховуючи ту обставину, що позивачка не ставить питання про стягнення судових витрат з відповідача на її користь, то суд залишає судові витрати за позивачкою [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved