Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить витребувати у відповідача ключі від вхідних дверей квартири, що знаходиться по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2011 по 2014 роки він перебував з відповідачем в офіційному шлюбі. За цей час ним було придбано квартиру, а право власності на вказану квартиру було оформлено на його дружину - відповідача. Квартира була здана в оренду, проте в січні 2017 року, [PERSON] в односторонньому порядку розірвала договір оренди, змінила вхідні замки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості вільного доступу до квартири. Ключі від дверей добровільно надати відповідач відмовляється. Внаслідок чого він змушений звертатись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що зазначену в позові квартиру він купував за власні кошти, оформив право власності на дружину з об'єктивних підстав. Вважає, що майно є спільною сумісною власністю його та відповідача, оскільки на момент придбання нерухомості вони перебували в шлюбі. Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що квартиру [ADDRESS] вона придбала за власні кошти в той час коли перебувала з позивачем в шлюбі. Право власності оформила на себе. Коли дізналася, що позивач здає в оренду її квартиру то була змушена змінити вхідний замок. Вважає, що позивач не має права на вказане майно. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.02.2013 року, [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Тобто, вказана квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 390 Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Пунктом 23 даної Постанови передбачено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. В судовому засіданні позивач не надав доказів, які б підтверджували, що на час придбання квартири він перебував у шлюбі з відповідачем, а також інші докази, які б вказували на його право користуватися чи розпоряджатися майном відповідача. Суд, з врахуванням встановлених обставин, а також те, що відповідачем не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності, приходить до висновку, що позов не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed