Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

13.09.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з березня 2016 р. і до досягнення дитиною повноліття, та [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання на контрактній основі 2 курсу денного відділення факультету «Міжнародних економічних відносин» Харківського національного університету ім. С. Кузнеця в розмірі 1000 ( одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з березня 2016 року та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти чотирьохрічного віку. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від подружнього життя у них народилися діти - дочка [PERSON] та син [PERSON] 20.02.2016 р. між ним та відповідачем було укладено договір про проживання та виховання дітей, згідно з яким місцем проживання дітей було визначено місце проживання батька. На даний час діти перебувають на його утриманні та вихованні. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, допомоги не надає, хоча відповідно до законодавства зобов»язана це робити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що на даний час діти проживають разом з батьком - [PERSON], він їх повністю матеріально забезпечує, відповідач не приймає участі в їх утриманні. Навчання та розвиток дітей потребує значних матеріальних затрат, проте, доходів позивача не вистачає для належного їх утримання, тим більше, що старша донька [PERSON], 1998 р.н., навчається на контрактній основі в університеті. Також, представник позивача зазначила, що відповідач володіє 1/3 часткою у праві власності на житловий будинок, який їй подарував позивач, а тому, реалізовуючи вказане майно, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: позивач не заперечувала надавати 500 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], оскільки вона не працює на даний час, а також на її утриманні перебувають батьки похилого віку, які потребують допомоги по сплаті коштів за комунальні послуги, тим більше, що діти зареєстровані саме за місцем проживання батьків відповідача і вона сплачує витрати на комунальні послуги, пов»язані з місцем реєстрації дітей. Що стосується аліментів на утримання дочки, то позивач вважала, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки вона не має можливості сплачувати більшу суму аліментів ніж 500 гривень щомісячно. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інши особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження від 08.05.1998 року, актовий запис № 104, [PERSON] народилась [INFO] і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], також відповідно до свідоцтва про народження від 23.09.2003 року, актовий запис № 472, [PERSON] народився [INFO] і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 184 СК України зазначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення,суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суму виплачених доходів від 13.10.2016 р. № 375465 за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 р. [PERSON] не отримувала жодних доходів, також згідно з довідкою від 11.10.2016 № 8506, виданою Харківським міським центром зайнятості [PERSON] на обліку як безробітна не перебуває. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] на даний час не працевлаштована. Згідно до довідки, виданої 10.10.2016р. ТОВ «ІВП ТРІАДА» [PERSON] працює в ТОВ «ІВП ТРІАДА» на посаді комерційного директора і його дохід за період з 01.04.2016р. по 30.09.2016р. складає 25353 грн.47 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повинна приймати участь в утриманні їх спільних з позивачем дітей, проте, з урахуванням її майнового стану та майнового стану позивача, суд вважає за доцільне визначити аліменти у розмірі 500 гривень на кожну дитину та стягнути аліменти з дати пред»явлення [PERSON] позову, тобто - 13.09.2016р.. Статтєю 367 ЦПК України передбачається, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial