Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

13.09.2019 року до суду звернувся представник АТ «Полтаваобленерго» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5476 грн. 99 коп. та судовий збір в розмірі 1921 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 вересня 2018 року о 00 годині 05 хвилин до чергового диспетчера Новосанжарської філії ПАТ «Полтаваобленерго» телефонним засобом зв`язку від місцевого жителя було повідомлено про пошкодження електроопори, яка розташована по [ADDRESS] . На місце виявленого пошкодження електричної опори виїхала оперативно - виїзна бригада Новосанжарської філії, яка виявила пошкодження електричної опори № 65 (опора низьковольтна). Також було пошкоджено ізолятори низьковольтні в кількості 2 шт., траверса низьковольтна (ТН - 9) та обрив проводу марки А-25 від опор № 64-65 загальною довжиною 34 метри (вагою 2,31 кг) від ПЛ - 0,4 кВ Л-2 від КТП - 255 в с. Дубина, Новосанжарського району, Полтавської області. Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2018 року вину [PERSON] в скоєнні правопорушення встановлено. Роботи по відновленню позивачем були виконані на загальну суму 13499 грн., однак відповідач оплату за виконані роботи здійснив частково, а саме на загальну суму 8023,00 грн. Інша частина залишається не оплаченою і складає 5476 грн. 99 коп., що і змусило позивача звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 27-28). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надав (а.с. 33, 40). Ухвалою суду від 02.12.2019 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.10.2018 року (а.с.6) відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.139 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. З вищевказаної постанови вбачається, що 22.09.2018 року о 23 год. 47 хвил. на вул. Центральній, 11 в с. Дубина Новосанжарського району Полтавської області Кудрін В.М., керуючи автомобілем марки Ауді А6, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив з`їзд на праве узбіччя дороги, після чого зіткнувся з електроопорою № 65. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 статті 1166 ЦПК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як слідує із змісту ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів ,механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України пунктом 4 своєї постанови від 01.03.2013 року за № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі собою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦПК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно довідки про балансову приналежність будівель та споруд ПЛ-0,4 кВ від КТП-255 Л.2 в с. Дубина Новосанжарського району Полтавської області знаходиться на балансі АТ «Полтаваобленерго» під інвентарним номером 390067 (а.с. 13). Відповідно до кошторисного розрахунку витрати (надання послуг) Новосанжарської філії на відновлення пошкодженої ділянки ПЛ-0,4 кВ КТП - 255 Л-2 ОП. 65 склали 13499,99 грн. (а.с. 12). З метою відновлення пошкодженої електричної опори 23.09.2018 року між відповідачем та позивачем було укладено договір підряду № 436554 від 30.11.2018 року на виконання робіт по відновленню пошкодженої ділянки на вищезазначену суму та підписано акт здачі-приймання послуг (а.с. 10, 11). З наданих копій квитанцій (а.с.14,15) та обґрунтування, зазначеного в позві, вбачається, що позивачу відповідачем відшкодовано частину завданої шкоди в розмірі 8023 грн., внаслідок чого розмір майнової шкоди, що невідшкодована, складає 5476,99 грн. Таким чином, відповідач [PERSON] , з вини якого сталася пошкодження електроопори, як особа відповідальна за заподіяну майнову шкоду, відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати її позивачу в розмірі 5476,99 грн. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати у справі. На підстав вищевикладеного та,

Outcome: approved