Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

13.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3150 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, тобто до [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, надали письмову заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст. 180-182, 183 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі та визначає розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 11.03.2016 року №127 і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Інших осіб на утриманні не має. Доказів про своє тяжке матеріальне становище не надав. Судом також встановлено, що домовленості між сторонами про форму та розмір, участь відповідача в утриманні дитини не досягнуто, договір між ними про сплату аліментів на дитину, в порядку ст. 189 СК України, не укладався. Підстави для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину (ст. 188 СК України) відсутні. Відповідач, як батько, проживаючий окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в утриманні малолітньої доньки. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини до її повноліття, приписів сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач, зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 3150 грн. 00 коп., щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved