Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

13.10.2020 року позивач звернувся з позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги в розмірі 3\~704, 67 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2020 року вказану цивільну справу направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Позов обґрунтований тим, що 01.07.2012 року між сторонами було укладено договір №203593 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді. Згідно п. 1.1 вказаного договору позивач взяв на себе обов`язок відпускати теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач взяв на себе обов`язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами у терміни та порядку встановлені договором. Позивач згідно договору надає послуги з теплопостачання у нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке належить відповідачу на праві власності згідно копії договору дарування від 18.03.2009 року. В період з березня 2018 року по квітень 2020 року позивач відпустив у вказане нежитлове приміщення теплову енергію на загальну суму 3564,22 грн. За вказаний період відповідачем було здійснено оплату у розмірі 26,53 грн. Таким чином сума заборгованості складає 3537,69 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 81,11 грн та три відсотки річних від простроченої суми боргу в розмірі 85,87 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату,час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді №203593 від 01.07.2012 року. Згідно договору теплова енергія відповідачу подається у нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 6.4 вказаного договору споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Згідно копії договору дарування від 18.03.2009 року [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Нежитлове приміщення відповідача підключено до мережі централізованого опалення. Позивач у період з березня 2018 року по квітень 2020 року надавав відповідачу послуги з централізованого опалення нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту звірки взаємних розрахунків за договором №203593 за період з березня 2018 року по квітень 2020 року позивачем нараховано за надані послуги 3564,22 грн, сплачено відповідачем 26,53 грн, сума заборгованості складає 3537,69 грн. Згідно розрахунку позивача розмір інфляційних збитків складає 81,11 грн, три відсотки річних 85,87 грн, які нараховані відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини 2\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які док ументально підтверджені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved