Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

12 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , її баба, що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане Березівською сільською радою 31 липня 1995 року. Її спадкоємцем був би її батько, [PERSON] , який помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 08 серпня 1989 року. Тобто ще до смерті баби. На день її смерті залишилося спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) площею 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що розташована на території Березівської сільської ради і перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства спілки селян «Стир» с.Березівка Радехівського району Львівської області. Спадщину вона прийняла за законом згідно ст.549 Цивільного Кодексу Української PCP (в редакції 1963 року), що стверджується довідками Березівської сільської ради № 1470,1471 від 11.12.2017 року. Крім неї інших спадкоємців немає. Приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Луців Ірина Пилипівна відкрила спадкову справу після смерті [PERSON] , № витягу 50376458 від 21.12.2017 року. Проте, видати свідоцтво на спадщину на земельну частку (пай) площею 2,56 га, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства спілки селян «Стир» с.Березівка Радехівського району Львівської області відмовилася в зв`язку з неналежним правовстановлюючим документом, а саме з тих причин, що: сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я спадкодавця після його смерті і рекомендувала звернутися із позовом в суд про визнання права в порядку спадкування. Таким чином, просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що розташовані на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.4-5). Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Однак подав суду заяву, відповідно до якої не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] (а.с.33,44). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , баба позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Березівською сільською Радою Радехівського району 31.07.1995 року (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Березівською сільською Радою 08.08.1989 року (а.с.10). Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 12.02.1964 року, свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 30.04.1988 року; повторним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 21.02.1951 року, архівною довідкою від 28.12.2017 року № М-319 (а.с.11,12,13,18). У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спільки селян «Стир» розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належало [PERSON] , згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] , виданого 25.04.1997 року Радехівською районною державною адміністрацією, на підставі рішення Радехівської районної державної адміністрації від 23.04.1997 року №203 і зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №7701 (а.с.14-14 зворот,17). Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №157/2017,що підтверджується витягом №50376458 від 21.12.2017 року (а.с.16). Із довідок Березівської сільської ради № 1470, 1471 від 11.12.2017 року, вбачається що [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] . На день її смерті проживали невістка: - [PERSON] , [INFO] , внука - [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , невістка - [PERSON] , [INFO] , правнука - [PERSON] , [INFO] . Від імені померлої заповіт не посвідчувався (а.с.22,23). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] , оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER] , виданий 25.04.1997 року, після смерті [INFO] [PERSON] . У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved