Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

12 квітня 2019 року позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.10.2006 та договору дарування від 05 жовтня 2009. Відповідач [PERSON] з 06 січня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] .. Від цього шлюбу [INFO] народилась [PERSON] . В подальшому 26 вересня 2017 року зазанчений шлюб був розірваний. В спірній квартирі на теперишній час зареєстровані відповідачі, але з серпня 2016 року вони не мешкають в ній. Речей відповідачів у квартирі немає. Позивачам важко сплачувати комунальні послуги, а також не мають можливості отримати субсідію, так як в квартирі є зареєстровані особи, які значний проміжок часу у ній не мешкають. Вважають, що вони втратили право користування вказаним житлом, просять визнати їх такими. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення, аналогичні викладеним у позовній заяві. Просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», у судове засідання не прибула, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей по Лівобережному району управління Служби у справах дітей Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, [PERSON] у судове засідання не прибула, надіславши на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, залишила вирішення даного спору на розсуд суду та врахувати інтереси неповнолітньої дитини. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/4 частини, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 09 жовтня 2006 року № 36196/н, посвідченого Управлінням міського майна. Згідно до договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В. 05 жовтня 2009 року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Згідно із даними Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2017 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Як вбачається з акту, посвідченого КСН «Жемчужний» від 04.04.2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають тільки позивачі. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , сусідів позивачів, вбачається, що відповідачка зі своєю дитиною вони бачили декілька разів понад двох років потому, знають, що син позивачів з відповідачкою розірвали шлюб та вона виїхала зі спірної квартири. Підтверджують той факт, що в спірній квартирі зареєстровані та постійно проживають лише позивачі, а відповідачка та її неповнолітня дочка з 2016 року по теперішній час не проживають. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Відповідачка, не прибувши у судове засідання, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв`язку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорюють. Отже, враховуючи, що понад встановлені законодавством строки відповідачка та її неповнолітня дочка відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 768,40 гривень. На підставі п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved