Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

12 серпня 2015 року Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що у вказаній квартирі був зареєстрований наймач [PERSON], який помер [INFO], та 14 січня 2015 року знятий з реєстрації через смерть. У квартирі залишається зареєстрованою відповідачка [PERSON] За даними обслуговуючого підприємства ПП «Альянс-ГІС» відповідачка з квітня 2014 року у квартирі не проживає, станом на 01 травня 2015 року існує заборгованість зі сплати комунальних послуг у сумі 7444,32 гривен. За цих підстав у відповідності з вимогами ст. 71,72 ЖК України позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловою площею. Представник позивача за довіреністю Шавров М.О. у судовому засіданні позов підтримав. Зазначив, що факт не проживання відповідачки у спірній квартирі понад шість місяців підтверджується актами від 19 травня 2015 року та 11 червня 2015 року, складеними комісіями департаменту міського майна Маріупольської міської ради за участю представників ПП «Альянс-ГІС». Вказані акти складалися на підставі візуального огляду та на підставі пояснень жильців будинку. Також представник позивача вказував, що спірна квартира не є постійним місцем проживання відповідачки, вона має у власності декілька квартир у місті Маріуполі. Представники третьої особи на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог, ПП «Альянс-ГІС» Молотова С.П. (діяла за довіреністю) та в.о. директора Фоменко О.В. позовні вимоги підтримали. Пояснили, що підприємство є обслуговуючою організацією та балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Зі слів жильців будинку та працівників підприємства, що обслуговують будинок, стало відомо, що у квартирі 32 тривалий час ніхто не проживає, там збиралися особи без визначеного місця проживання, відбувалося розкрадання сантехнічних приладів, предметів системи опалення тощо. Декілька разів жильці будинку власними силами заварювали вхідні двері. В кінці 2014 року в квартирі був зареєстрований [PERSON], якому квартира була передана в користування на підставі ордеру. Через деякий час у квартирі була зареєстрована [PERSON] як дружина наймача. В квартирі ні [PERSON], ні [PERSON] не проживали, а [PERSON] і у теперішній час не проживає. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] проти позову заперечували. Вказували, що дійсно на підставі ордеру у вересні 2014 року [PERSON] була надана у постійне користування квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була у непридатному для проживання стані (відсутні сантехнічні прилади, батареї, на вікнах вибите скло, відключені газ, світло, водопостачання), але [PERSON] надавав згоду на отримання такої квартири з наміром подальшого її ремонту. Станом на 01 жовтня 2014 року по квартирі існувала заборгованість за комунальні послуги у сумі понад 7000 гривен. У жовтні 2014 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та 10 грудня 2014 року з його згоди була зареєстрована у спірній квартирі. З листопада 2014 року [PERSON] перебував на лікуванні, а [INFO] помер. [INFO] після тривалої хвороби помер син відповідачки [PERSON] Через хворобу родичів та їх смерть коштів та сил на ремонт спірної квартири не було. У червні 2015 року вона почала сплачувати комунальні послуги, а також зверталася до директора ПП «Альянс-ГІС», директора департаменту міського майна Маріупольської міської ради, Маріупольського міського голови з проханням допомогти в ремонті квартири, а саме в установці сантехнічних приладів та системи опалення. Стверджує відповідачка, що право на користування квартирою у неї виникло у грудні 2014 року і в квартирі вона не проживає з поважних причин, так як в квартирі проживати не можливо, а грошей на її ремонт у короткий час немає. Також відповідачка вказала, що у травні-червні 2015 року вона забила вікна дошками, розварила вхідні двері та вставила замок, а також вивезла сміття. У [PERSON] залишилася дочка та на прохання покійного вона має намір встановити опіку над дівчиною та зберегти спірну квартиру для неї. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги виконкому Маріупольської міської ради не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно ордером № 007163 від 22 вересня 2014 року, виданим на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради № 345 від 17 вересня 2014 року, [PERSON] була надана у постійне користування квартира [ADDRESS]. За даними особового рахунку [NUMBER] у вказаній квартирі 30 вересня 2014 року був зареєстрований [PERSON], знятий з реєстрації 14 січня 2014 року у зв'язку зі смертю; 10 грудня 2014 року у квартирі була зареєстрована дружина наймача [PERSON], яка залишається зареєстрованою до теперішнього часу. Згідно зі свідоцтвом про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 28 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб. Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Згідно з положеннями ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав акти від 19 травня 2015 року та від 11 червня 2015 року. Так, представником департаменту міського майна [PERSON] та паспортистом ПП «Альянс-ГІС» [PERSON] 19 травня 2015 року складено акт, у якому зі слів сусідів [PERSON] (кв.26) та [PERSON] (кв.30) зазначено, що у квартирі [ADDRESS] до 2005 року була зареєстрована [PERSON]; у 2014 році в квартирі були зареєстровані [PERSON] та його дружина [PERSON], які в квартирі ніколи не з'являлися та не проживали; двері в квартиру заварені, замки відсутні, через отвір видно, що квартира у непридатному стані (завалена сміттям). На підставі наказу директора департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 02 червня 2015 року № 123 було здійснено обстеження спірної квартири та складено акт від 11 червня 2015 року. Обстеження здійснювала комісія у складі представників департаменту Малюги Д.А., Доброхотової Л.Н., Шаврова М.О. та представників ПП «Альянс-ГІС» Молотової С.П. та Попової Н.Л. У акті зазначено, що зі слів сусідів [PERSON] (кв.44), [PERSON] (кв. 40) [PERSON] та [PERSON] (кв. 26) встановлено, що до квітня 2014 року в квартирі проживав чоловік на ім'я [PERSON], який помер. З цього часу там ніхто не проживає. У грудні 2014року-січні 2015 року особи без визначеного місця проживання через двері та вікна проникали в квартиру, де розбили сантехніку, викрали усі металеві предмети, батареї тощо. Через це жильці будинку заварили двері в квартиру. В кінці травня 2015 року невідомі особи розварили двері, вивезли звідти всі речі. Квартира залишилася повністю пустою, у непридатному для проживання стані. Невідомі особи встановили замок на двері. На момент огляду двері зачинені, у дверях квитанції. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні були допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були членами комісії з обстеження спірної квартири 11 червня 2015 року, підтвердили факт складання акту та зазначили, що відомості в акт внесені зі слід сусідів. Також заявлений представником позивача свідок [PERSON], який проживає в квартирі [ADDRESS], зазначив, що з квітня 2014 року у квартирі ніхто не проживає. До цього там проживав чоловік на ім'я [PERSON]. Ще за його життя у квартирі збиралися різні особи, там була антисанітарія. Одного разу з квартири невідомий чоловік виносив батарею, він його наздогнав та повернув батарею. Квартира знаходиться у непридатному для проживання стані. У першій половині 2015 року двері були заварені, на теперішній час у квартирі ніхто не проживає, відповідачка йому не знайома. На підтвердження заперечень проти позову відповідачка [PERSON] письмові докази. На підтвердження хвороби та смерті у період з листопада 2014 року до квітня 2015 року трьох родичів відповідачка надала свідоцтва про смерть та медичні документи, відповідно до яких [INFO] померла її тітка [PERSON], яка була інвалідом 1-ї групи; [INFO] помер її чоловік [PERSON], який з 20 листопада 2014 року і до дня смерті перебував на лікуванні та знаходився у тяжкому стані; [INFO] помер її син [PERSON] (а.с. 20-26). Вказані обставини сторонами не оспорювалися. Також відповідачка надала суду копії заяв на ім'я директора ПП «Альянс-ГІС» від 04 червня 2015 року. Вказані документі підтверджують той факт, що відповідачка зверталася з проханням списати заборгованість по комунальним послугам, яка утворилася до 22 вересня 2014 року, тобто до дати отримання ордеру [PERSON], а також просила надати допомогу в установці сантехприладів у квартирі (ас. 27-28). У період квітня-червня 2015 року відповідачка здійснила оплату квартплати за період жовтня 2014 року - січня 2015 року, а у серпні-вересні 2015 року - за лютий-травень 2015 року, що підтверджується копіями квитанцій. Крім того, відповідачка 09 червня 2015 року звернулася із заявою до директора департаменту міського майна, у якій зазначила, що в спірній квартирі вона не проживає, так як квартира у непридатному для проживання стані. Також у цій заяві відповідачка інформує, що зі слів сусідів із квартири 26 та від паспортиста [PERSON] їй відомо, що представники департаменту складали акт про її не проживання в квартирі, однак, звертає вона увагу, що в квартирі вона не проживає з поважних причин, при цьому встановила замок на вхідні двері, вивезла сміття, придбала деякі сантехприлади, а також здійснює оплату комунальних послуг (а.с. 29). Також відповідачка надала копію акту ПП «Альянс-ГІС» від 01 квітня 2014 року, у якому вже на цю дату зафіксовано, що квартира знаходиться в антисанітарному стані: розбиті вікна, зірваний опалювальний прилад, а також в ніч на 30 березня 2014 року була зірвана батарея, що стало причиною залиття квартири 26 вказаного будинку. З метою запобігання проникнення до квартири невідомих осіб на двері був встановлений замок, ключі від якого передані жильцям квартири 26 [PERSON] Також в акті зафіксовано, що на момент перевірки у квартирі 32 знаходиться важко хворий чоловік (ас.64). Свідки, заявлені відповідачкою, [PERSON] та [PERSON], пояснили, що проживають у квартирі [ADDRESS]. Вони зареєстровані за іншою адресою, але за сімейною домовленістю в їх квартирі проживає син із сім'єю, а вони проживають в квартирі сина. Підтвердили, що в спірній квартирі ніхто не проживає, а також те, що квартира знаходиться в непридатному для проживання стані. [PERSON] вказала, що декілька разів бачила відповідачку та передавала їй ключі від квартири. Після того, як в квартирі з'явилася відповідачка з квартири було вивезено сміття та квартиру перестали відвідувати невідомі особи. Згідно з положеннями ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Сторонами не оспорюється, що відповідачка з 10 грудня 2014 року набула право користування спірною квартирою як член сім'ї наймача, так як зі згоди наймача була зареєстрована в квартиру. Також встановлено судом та не оспорюється сторонами, що квартира [ADDRESS] як станом на грудень 2014 року, так станом і на червень 2015 року перебуває у непридатному для проживання стані та потребує ремонту. 09 червня 2015 року, тобто до спливу шестимісячного строку, встановленого ст. 71 ЖК України, відповідачка [PERSON] письмово проінформувала департамент міського майна Маріупольської міської ради, що в спірній квартирі вона не проживає з поважних причин та просила не ставити перед судом питання про визнання її такою, що втратила право користування житловою площею. Натомість представники департаменту 11 червня 2015 року провели обстеження квартири, зафіксували відсутність жильців, а також те, що квартира є непридатною для проживання. Вказані обставини, підтверджені поясненнями свідків, письмовими доказами, наданими як представником позивача, так і відповідачкою та її представником, дають суду підстави зробити переконливий висновок, що відповідачка [PERSON], яка є інвалідом 2-ї групи, з 10 грудня 2014 року не проживає в спірній квартирі, так як квартира є непридатною для проживання, а її приведення у придатний для проживання стан потребує для відповідачки значних коштів та часу, що є поважними причинами. Наявність у власності відповідачки інших житлових приміщень, на що посилається представник позивача, за законом не є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням спірною квартирою. Також суд звертає увагу на ту обставину, що, звертаючись до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею, виконком Маріупольської ради визнав, що відповідачка у встановлений законом спосіб набула право користування житловою площею квартири [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed