Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

14 березня 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 1998 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Війницькою сільською радою Локачинського району. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на сімейне життя. Між ними постійно виникають суперечки та сварки. З березня 2018 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. \~ \~ \~ \~Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 18 липня 1998 року Війницькою сільською радою Локачинського району. \~ \~ \~ \~24 квітня 2019 року позивач через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач 24 квітня 2019 року через канцелярію суду також подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 липня 1998 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Війницькою сільською радою Локачинського району Волинської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 015014 від 18 липня 1998 року (а.с.6). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO] \~ \~ \~ \~ \~ \~Подружнє життя\~сторін не\~склалося.\~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позов визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, що стверджується її письмовою заявою від 24 квітня 2019 року. Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved