Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

13.11.2019 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у спілкуванні з дитиною. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.10.2010 року між сторонами було укладено шлюб, у шлюбі народився - син, [PERSON] , [INFO] . 23.05.2017 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення суду, та 10.04.2019 року на підставі судового наказу з позивача стягуються аліменти на утримання сина. Після розірвання шлюбу, він був змушений переїхати жити до іншого житла і не мешкає разом з сином понад 2 роки. На усі спроби проводити спільний час з дитиною, приймати участь у вихованні, отримає відмову та перепони від відповідача, іноді вдається поспілкуватись з сином телефоном, але вважає, що цього недостатньо для повноцінної участі у житті та вихованні сина. Тому, просить суд в позовній заяві ухвалити рішення, яким зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в спілкуванні [PERSON] з дитиною - сином [PERSON] , визначивши такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: необмежене спілкування засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку у зручний для дитини час, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між ним та дитиною; зустріч та проведення часу кожну суботу місяця з 10.00 годин до 17.00 годин за місцем проживання позивача; проведення часу дитини разом з позивачем та його батьками (бабусею та дідусем) не рідше ніж 2 рази на місяць ,у встановлені часи зустрічей за домовленістю позивача з відповідачем; святкування дня народження сина спільно з обома батьками - [PERSON] та [PERSON] ; проведення часу з сином на державні та релігійні свята спільно з обома батьками - [PERSON] та [PERSON] ; половину зимових, весняних, літніх так осінніх канікул за домовленістю з матір`ю дитини, судові витрати стягнути з відповідача. 25.06.2020 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в спілкуванні [PERSON] з дитиною - сином [PERSON] визначивши такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку у зручний для дитини час, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між ним та дитиною; зустріч та проведення часу кожну суботу місяця з 10.00 годин до 17.00 годин на території с. Приазовське, м. Маріуполь в окремому місці проживання батька та в інших громадських місцях (парках, скверах, кінотеатрах, театрів, гуртків, спортивних секцій, дитячих розважальних заходів, дитячих розважальних закладів тощо) з обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини та інформуванням матері дитини про місце перебування дитини на час зустрічі; святкування дня народження сина спільно з обома батьками; проведення часу з сином на державні та релігійні світа, які передбачені ст.73 Кодексу Законів про Працю спільно з обома батьками; половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з матір`ю дитини; судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.11.2019 року, відкрито провадження в зазначеній цивільній справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 14.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач обидва позови підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того позивач зазначив, що згоден з наданим суду висновком Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судових засідань за її відсутності та відзив, за яким позовні вимоги визнала частково. Представник відповідача у судовому засіданні визнала позов частково, посилаючись на відзив відповідачки, в якому просять встановити інший порядок спілкування батька з дитиною. [PERSON] не заперечує проти спілкування сина з позивачем в телефонному режимі в зручний для дитини час та за бажанням дитини, крім того, не заперечує проти святкування дня народження дитини з обома батьками, проте на нейтральній території. Відповідачка не заперечує проти проведення сином часу з позивачем, однак не кожну суботу, а кожну неділю та не з10.00 год. до 17.00 год., а з 10.00 год. до 13.00 год. не по місцю мешкання позивача, а в публічних місцях, заперечує проти проведення час сина з батьками позивача, проведення свят сумісно та проведення половини канікул дитини з позивачем. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району в судовому засіданні зазначила, що суду було надано висновок щодо порядку участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , від 19.02.2020 року № 01.2-01-09-26, який вона цілком підтримує. Просила ухвалити рішення на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.05.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до судового наказу від 10.04.2019 року, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2019 року, до повноліття дитини. Як вбачається з акту проведення співбесіди з дитиною від 03.01.2020 року, складеною головним спеціалістом Служби у справах дітей [PERSON] , дитина мешкає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , мешкати з якою йому подобається, батька він бачив рідко, не бажає їздити до нього додому, але погодився зустрітися з батьком в кінотеатрі або парку, в кафе, в присутності мати, у відсутності мати не згоден зустрічатися з ним. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , [INFO] , від 16.01.2020 року, останній мешкає один за адресою: [ADDRESS] , характеристика житлової площі: 1 поверховий будинок, 2 жилих кімнати, загальна площа - 42,5 кв.м, житлова - 24,3 кв.м. В наявності: електроенергія, опалення, водопровід, ванна кімната. В будинку тепло, чисто, охайно. Відповідно до акту державного виконавця від 05.02.2020 року, складеного головним державним виконавцем Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного МРУ МЮ (м.Харкова) Сапах Ю.А., державним виконавцем було здійснено вихід за місцем реєстрації (мешкання) боржника за адресою: [ADDRESS] , та встановлено наступне - зі слів сусідів [PERSON] за даною адресою не мешкає, за вказаною адресою мешкає інша родина, за вказаною адресою двері будинку ніхто не відкрив. Як пояснила відповідач у своєму відзиві на позов, вона заперечує щодо спілкування дитини з батьками позивача через те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.04.2019 року за позовом [PERSON] малолітня дини та була визнана таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кв . [ADDRESS] , в якій проживали сторони з дитиною до розірвання стосунків. Крім того, позивач знявся з реєстрації за вищевказаною адресою та зареєструвався у с. Приазовське після того, як судовим наказом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.04.2019 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач звернуться до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, проте рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.12.2019 року йому було відмовлено. 05.02.2020 року державним виконавцем за заявою відповідачки було складено акт щодо не проживання позивача у буд . [ADDRESS] . Відповідно до медичних довідок [PERSON] є інвалідом дитинства, за станом здоров`я він потребує суворий режим, спеціальне харчування. Режим його харчування забезпечується відповідачкою, у зв`язку з чим неможливо без загрози для здоров`я безконтрольне знаходження дитини впродовж усього дня або декількох днів у не привичних та не комфортних для нього умовах. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено СК України. Ч. 2 ст. 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частиною другою статті 159 СК України вказано, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд враховує передусім інтереси дитини. При цьому, розглядаючи позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною суд має дотримуватися розумного балансу на участь у вихованні дитини бабусею та іншими членами сім`ї, яким надано таке право. Не забезпечення цього при вирішенні спору може порушити принцип максимально можливого урахуванням інтересів дитини, який закріплено СК України та Конвенцією про права дитини. Відповідно до висновку щодо порядку участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від 19.02.2020 року №01.2-01-09-26, складеного Маріупольською міської радою, в якому визначено наступний порядок спілкування [PERSON] з сином [PERSON] : встановити порядок спілкування [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , як щотижнево по суботах з 10.00 до 17.00 годин, за місцем його проживання, без присутності [PERSON] , святкування дня народження дитини спільно з обома батьками - [PERSON] та [PERSON] , проведення часу з дитиною на державні та релегійні свята спільно з обома батьками ,половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул, за домовленістю з [PERSON] . Вважать таким, що не відповідає чинному законодавству прохання [PERSON] про проведення зустрічей [PERSON] з дитиною [PERSON] в присутності працівника управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради оскільки відповідно Закону Країни «Про органу і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», Положення про управління «Служба у справах дітей», затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 25.10.2017 №7/22-2059 «Про створення Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради» до повноважень посадових осіб служби у справах дітей не входить прийняття участі при проведенні зустрічей батьків з дитиною. Крім того, суд зазначає, що спілкування з дитиною по телефону, піклування про дитину - це не лише право, а й обов`язок членів сім`ї, від якого останні не звільняються навіть у разі визначення способу спілкування з дитиною у судовому порядку. Отже, вимога позивача щодо необмеженого спілкування засобами телефонного, за відсутності інших засобів, зв`язку у зручний для дитини час, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між ним та дитиною, з урахуванням не заперечень з цього приводу в цілому позивачем, та доведеною наявністю можливого спілкування телефоном, і врахуванням інтересів дитини, суд вбачає за можливе встановити як спосіб спілкування з батьком необмежене спілкування засобами телефонного зв`язку за згодою дитини та у зручний для неї час, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між ним та дитиною. Щодо зустрічей і проведення часу з дитиною по вихідним, то, враховуючи пояснення сторін, вік та стан здоров`я дитини, а також суперечливі данні щодо місця проживання позивача та створення усіх необхідних умови для перебування малолітньої дитини, суд вважає за можливе встановити наступний спосіб спілкування з дитиною - кожну неділю місяця з 10:00 годин до 14:00 годин зустріч та проведення часу з дитиною в громадських місцях, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Щодо сумісного святкування днів народження дитини, враховуючи позицію сторін та інтереси дитини, суд вважає за доцільне встановити такий спосіб спілкування з дитиною - святкування дня народження сина спільно з обома батьками, в час та місці завчасно погодженому між ними. Щодо сумісного проведення часу на свята та канікули, то, враховуючи право сторін на особисте життя, а також надані пояснення та докази, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає за доцільне становити наступний порядок спілкування батька з дитиною - проведення з сином половини державних та релігійних свят, які передбачені ст.73 Кодексу Законів про Працю, а також половини зимових, весняних,літніх та осінніх канікул, в час та місці, завчасно погодженому між батьками. Крім того, враховуючи, що у судовому засіданні позивач відмовився від вимог щодо святкування усіх свят разом із сином, а також вимог щодо проведення часу дитини спільно з ним та його батьками, і відсутністю з цього заперечень інших осіб, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог, а також в решті позовних вимог, які не відповідають встановленим вище способам участі батька у спілкуванні з його дитиною.

Outcome: partial