Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

12 квітня 2021 року позивач [PERSON] ( далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 210 000 гривень без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 05.05.1996 по 04.11.2019 перебував у трудових відносинах із відповідачем, і працював на шахті «Родіна» гірничим робітником, підземним прохідником, прибиральником території. 25.10.2007 року з ним стався нещасний випадок внаслідок якого позивач отримав ушкодження у вигляді травми третього пальця лівої кисті. Рішенням МСЕК від 19.02.2008 позивачу встановлено 5% втрати професійної працездатності первинно у зв`язку з виробничою травмою. У зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці ним отримано також професійне захворювання. Рішенням МСЕК від 20.05.2009 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності з яких первинно 30% по радикулопатії, повторно 15% по трудовому каліцтву на іншому підприємстві, та повторно 5% у зв`язку з трудовим каліцтвом на підприємстві відповідача. У зв`язку із отриманим професійним захворюванням, і трудовим каліцтвом порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль у поперековому відділі хребта, біль та обмеження рухів в кульшовому та г/ступневому суглобах зліва, порушення ходи, заніміння дистальних відділів рук та пальців обох стоп, особливо лівої, судоми в пальцях ніг, поганий сон, варикозне розширення вен нижніх кінцівок, хронічний гастродуоденіт, вегетативну поліневрологію рук, запаморочення, набряки гомілок, адгезивний отит справа, пресбіопію, зниження пам`яті, уваги, що позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 05 травня 2021 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 12 травня 2021 року залишено без задоволення. 05 травня 2021 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено вину самого позивача у настанні нещасного випадку, а тому відповідач не може відповідати за шкоду завдану нещасним випадком. Щодо відшкодування моральної шкоди завданої професійним захворюванням зазначив, що відповідач не винен у виникненні професійних захворювань позивача, оскільки умови праці в яких працював позивач є наслідком недосконалості технології розробки родовищ корисних копалин підземним способом на шахті Родіна, при цьому позивач свідомо працював на даному підприємстві. Також вказав, що позивачем не доведений факт спричинення моральної шкоди, а надані останнім докази лише свідчать про відсоток втрати професійної працездатності. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 05.05.1996 по 04.11.2019 працював на підприємстві відповідача - шахті «Родіна» на посадах підземного горноробочого, підземного прохідника, прибиральником, і був звільнений з підприємства 04.11.2019 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.12-20) Згідно Акту №26 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 28 жовтня 2007 року, 25 жовтня 2007 року о 13.50 годині на шахті «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», дільниця №2 штрек №11 осях 130-128а горизонта 1270 м з [PERSON] стався нещасний випадок внаслідок якого останній отримав закритий перелом нігтьової бугристості ІІІ пальця лівої кисті. Крім того, актом про нещасний випадок № 26 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] , [PERSON] (а.с.25-26). Згідно Акту №31 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 березня 2009 року, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання радикулопатія попереково-крижова в фазі загострення з вираженим порушенням біомеханіки хребта, нейродистрофічними проявами у вигляді кульшового і гомілко-ступневого періартрозу зліва (ПФС першого-другого ст., стійким больовим синдромом), із зазначенням причин -тривалий стаж роботи (12р 10міс.) в умовах важкої фізичної праці, яка перевищувала грінчно допустимі норми та у вмовах несприятливого мікроклімату (а.с. 2-30) Відповідно до пункту 19 вказаного Акту особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи зазначено- адміністрація шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком». Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ДНА-02 №013141 від 19.02.2008 [PERSON] при первинному огляді встановлено 20% втрати професійної працездатності, з яких 5% у зв`язку з виробничою травмою 2007 року (а.с.21) Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії ДНА-02 №032235 від 20.05.2009 [PERSON] при повторному огляді визначено 50% втрати професійної працездатності, з яких 30% первинно по радикулопатії, 5% повторно по трудову каліцтву, встановлено третю групу інвалідності на строк до 01 червня 2010 року, з пероглядом 01 травня 2010 року (а.с.21). В подальшому позивач неодноразово 14.05.2010, 22.05.2012, 20.05.2013, 19.05.2016, 28.05.2019 проходив переогляди МСЕК, і відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК серії 12 ААА №054622 від 28.05.2019 [PERSON] визначено 50% втрати професійної працездатності, з яких 30% по радикулопатії, 15% трудове каліцтво - 1992 р., 5% трудове каліцтво 2007 рік, з 01 червня 2019 року безстроково, встановлено третю групу інвалідності (а.с.22-24) У зв`язку з наявністю професійного захворювання позивач неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я (а.с. 31-59). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням трудового каліцтва, професійного захворювання, та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 50%, з яких 30% по радикулопатії, 5% по трудовому каліцтву 2007 року, і встановленням групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого трудового каліцтва, професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він відчуває больові почуття, швидку втому, загальну слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, період роботи позивача на підприємстві відповідача протягом 12 років 10 місяців в шкідливих умовах, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно та повторно встановлено 5% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, 30% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, та встановлено 3 групу інвалідності безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 90 000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Outcome: partial