Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті, заінтересована особа відділ державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві. В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначено, що [INFO] у м. Луганську помер його батько [PERSON], [INFO]. Оскільки м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, звернувся до відділу державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві з заявою про реєстрацію смерті [PERSON], на підтвердження факту смерті надав документи, видані Луганською Народною Республікою. Однак у реєстрації факту смерті [PERSON] отримав відмову, оскільки документи, що видані органами влади, створеними всупереч законодавству України, є недійсними та не створюють будь-яких правових наслідків. Встановити факт смерті [PERSON] потрібно для прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання. Просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] у м. Луганську. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явилися, про його дату та місце повідомлялися належним чином. [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Відділ державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві просив розглядати справу за відсутності їх представника, просив вирішити заявлені [PERSON] вимоги на розсуд суду. З огляду на викладене, врахувавши думку заявника [PERSON], заінтересованої особи відділу державної РАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], за даними довідки № 3001004642 від 17.12.2014 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з [ADDRESS] до [ADDRESS] (а.с. 7). Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту смерті, заявник [PERSON] посилався на те, що його батько - [PERSON] помер [INFO] у м. Луганськ, де проживав постійно. Однак, оскільки територія м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, не може отримати свідоцтво про смерть [PERSON], що потрібне йому для прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання. Зі змісту наданих [PERSON] доказів на підтвердження факту смерті його батька вбачається, що зазначені документи підтверджують факт смерті [PERSON], [INFO] - [INFO] у м. Луганськ, Україна (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За правилами ст. 234, п. 8 ч. 1 ст. 256, 257-1 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника; заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України; справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду; ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з»ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. За даними копії лікарського свідоцтва про смерть № 325 від 24.03.2016 року, що видане ГУ «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 8» ЛНР та свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29.03.2016 року, виданого Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Луганськ, Україна (а.с. 8, 9). За правилами ст.ст. 1, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі, соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Надані заявником [PERSON] лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, що підтверджують факт смерті [PERSON], видані органами державної влади, які створені всупереч законодавству України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, оскільки заявник [PERSON] не може отримати від закладу охорони здоров»я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] для прийняття спадщини та отримання допомоги на поховання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» № 990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO] - [INFO] у м. Луганськ, Україна, допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved