Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

13.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі 8/100 часток житлового будинку №31/5 по вул.. Погранична в м. Миколаєві, який належить на праві власності позивачу та складається з житлового будинку літ. О загальною площею 47 кв.м., жилою площею 24 кв.м. із спільної часткової власності, припинення за [PERSON] права спільної часткової власності на 8/100 часток житлового будинку №31/5 по вул.. Погранична в м. Миколаєві та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок №31/5 по вул. Погранична в м. Миколаєві. В позові позивач зазначила, що вона на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 18.08.1989 року є власником 8/100 часток житлового будинку №31 по вул. Чигрина в м. Миколаєві, відповідачі є співвласниками вказаного житлового будинку. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради №120 від 26.02.2016 року житловому будинку літ. О загальною площею 47 кв.м., жилою площею 24 кв.м. надано нову поштову адресу м. Миколаїв вул. Погранична (Чигрина), 31/5 та нею отримано новий технічний паспорт. У звязку з чим вона звернулась до КП «ММБТІ» для реєстрації обєкта нерухомості за новою адресою в реєстрі прав на нерухоме майно, але їй в цьому було відмовлено та розяснено необхідність припинення права власності в спільної частковій власності. У звязку з чим на теперішній час вона позбавлена права розпорядитися своїм майном. В судове засідання позивач не з'явилась, при предявленні позову просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, про час, дату та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили, відзиви на позов не надали. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення народного суду Заводського району м. Миколаєва від 29.04.1971 року, за [PERSON] визнано право власності на ? частку домоволодіння розташованого по вул. Чигрина, 31 в м. Миколаєві, що складає 9/100 часток вказаного домоволодіння. Право власності [PERSON] зареєстровано в БТІ за №3824 від 03.06.1971 року. Рішенням народного суду Заводського району м. Миколаєва від 22.07.1971 року [PERSON] виділено в житловому будинку літ. О-1-2 житлові кімнати 1-7 площею 10,1 кв.м. та 1-6 площею 13,9 кв.м., коридор 1-5 площею 5,8 кв.м., сарай З-1, крильце №4, 1/28 частки споруд: воріт №1, паркана №2, водопровідної колонки, що становить 9/100 домоволодіння №31 по вул. Чигрина в м. Миколаєві. Право власності [PERSON] зареєстровано в БТІ за №2134 від 25.08.1989 року. В подальшому, позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.08.1989 року, виданого районним житлово-комунальним обєднанням Заводського району, належить 8/100 часток домоволодіння №31 по вул. Чигрина в м. Миколаєві, вказане свідоцтво виданого на підставі рішення виконкому Заводського районної ради народних депутатів №160-к від 18.08.1989 року замість договору дарування від 08.07.1989 року Р№7954. На теперішній час, позивач не може зареєструвати права власності наобєкт нерухомості за новою адресою в реєстрі прав на нерухоме майно та розпорядитися своєю власністю. Відповідно до положень\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень\~статті 356 ЦК України\~вбачається, що позивач і відповідачі є суб'єктами спільної часткової власності. Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Даний житловий будинок був розділений між співвласниками, при цьому 8/100 часток будинку №31 (літери згідно з рішенням народного суду Заводського району м. Миколаєва б/н від 29.04.1971 року), який належить [PERSON], рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №120 від 26.02.2016 року, надано нову адресу: м. Миколаїв вул.. Чигрина (найменування змінено на Погранична), 31/5. У звязку з чим [PERSON] 29.11.2017 року отримала технічний паспорт на житловий будинок №31/5 по вул.. Погранична в м. Миколаєві, літ. О-1 житловою площею 24 кв.м. загальною площею 47 кв.м. Отже, вказане свідчить проте, що було припинено право спільної часткової власності позивача, у звязку з чим [PERSON] фактично стала єдиним власником за адресою: м. Миколаїв вул. Чигрина (найменування змінено на Погранична), 31/5. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 6 Конституції України\~органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією\~Конституцією\~межах і відповідно до законів України. У частині 1\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~\~одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до переконання, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок №31/5 по вул. Погранична в м. Миколаєві. Що стосується вимоги позивача про виділ в натурі 8/100 часток із майна, що є спільною частковою власністю та складається з житлового будинку літ. «О», то в її задоволенні слід відмовити. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1\~ст.367 ЦК, за домовленістю між ними. Згідно з ч. 1\~ст. 364 Цивільного кодексу України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Проте, ні позивач, ні відповідачі не підтвердили той факт, що на даний час існує спір про право, даний житловий будинок був розділений, тому суд приходить до висновку про відсутність правового спору та підстав для задоволення позову в цієї частині.

Outcome: partial