Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

14.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Димерлій Ольга Михайлівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до якого просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з моменту набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), який помер [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом та призначено підготовче судове засідання на 07.10.2021 року. 07.10.2021 року у зв`язку з ненадходженням до суду матеріалів спадкової справи, суд ухвалив повторно направити копію ухвали про витребування доказів та відкласти підготовче судове засідання на 10.11.2021 року. Ухвалою суду від 10.11.2021 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.12.2021 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про проведення судового засідання без його участі. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України . По справі встановлені наступні фактичні обставини. 14.11.2015 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, відповідно до умов якого усе майно останнього де б воно не було та з чого б не складалося, що на день його смерті буде йому належати, він заповів [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, про що було зроблено відповідний актовий запис № 12735, що вбачається із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.12.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Як вказує позивач про смерть [PERSON] він дізнався лише у серпні 2021 року, після чого 10.08.2021 року звернувся із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М. Однак, постановою від 12.08.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії №118/02-31 ПНОМНО [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому у груді 2020 року [PERSON] майно, у зв`язку зі спливом строку на звернення з заявою до нотаріальної контори. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України. При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного у ст. 13 ЦПК України, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому у груді 2020 року [PERSON] майно, у зв`язку із пропуском ним строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України. Також, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців до майна померлого судом не встановлено, проте про смерть [PERSON] він дізнався лише у серпні 2021 року, у зв`язку з чим він не зміг у строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд вбачає, що кінцевий термін для подачі спадкоємцями заяви про прийняття спадщини закінчився 07 червня 2021 року, проте з відповідним позовом позивач звернувся до суду у вересні 2021 року, тобто позивачем пропущено шість місяців, що на думку суду з урахуванням вищенаведених обставин не є суттєвим для відмови у позові. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким , що підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач, як спадкоємець за заповітом до майна померлого [PERSON] , довів поважність причини пропуску встановленого в законі строку для подання заяви про прийняття спадщини, інших спадкоємців за розглядом справи судом не встановлено. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст. 1272 ч. 3 ЦК України. З огляду на викладене, суд задовольняє позов та визначає позивачу додатковий строк терміном в три місяці.

Outcome: approved