Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

14.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 09 лютого 2017 року помер його батько [PERSON]. Після смерті батька лишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами, що розташовані за адресою: с. Кунцеве, вул. Рибальська, 21, Новосанжарського району Полтавської області, та земельної ділянки площею 0,180 га, що розташована на території с. Кунцеве Новосанжарського району Полтавської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. На даний час [PERSON] бажає визнати право власності на спадкове майно після померлого батька, що і змусило його звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву № 02-31/271 від 19.04.2018 року про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 21.08.2017 року, вбачається, що по вул. Рибальській, 21, в с. Кунцеве Новосанжарського району Полтавської області знаходиться житловий будинок з допоміжними господарчими побудовами, власником яких є [PERSON] (а.с. 6-10). Згідно довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 8711 від 01.09.2017 року [PERSON] є власником житлового будинку допоміжними господарчими побудовами, що розташовані за адресою: с. Кунцеве, вул. Рибальська, 21, Новосанжарського району Полтавської області, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Кунцівської сільської ради народних депутатів від 30.08.1989 року (а.с. 11). З Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 602111, виданого Кунцівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 26.04.2004 року, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,18 га, що розташована на території с. Кунцеве Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 14). Згідно заповіту від 15 квітня 2009 року [PERSON] заповів все своє майно сину [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії ЯК № 643494 від 20.01.1954 року [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] помер 09 лютого 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 347853 від 09.02.2017 року (а.с. 3). Згідно постанови Новосанжарської державної нотаріальної контори №1798/02-31 від 05.09.2017 року, після померлого 09.02.2017 року [PERSON] заведена спадкова справа № 129/2017, подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 17). Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved