overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

12 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 липня 2013 року. Для для них обох це перший шлюб. Від даного шлюбу у подружжя є дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у звязку з тим, що відповідач почав зловживати алкогольними напоями, на ґрунті чого в сімї виникали постійні сварки та скандали. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з липня 2016 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «Момот» (а.с.18). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден (а.с.19). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2013 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис- № 04 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя є дочка - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4), яка проживає разом із позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

12 грудня 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 2011 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 2011 року сторони перебували з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

12 грудня 2016 року по справі винесено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в [PERSON] акціонерному товаристві «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» про скасування заборони (арешту, обтяження) на рухоме майно задоволено. Скасовано заборону на відчуження транспортного засобу DAEWOO Lanos TF69Y, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який належав [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АМС 066877, власником якого є [PERSON] та звільнено з-під заборони (арешту, обтяження) транспортний засіб DAEWOO Lanos TF69Y, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який належав [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АМС 066877, власником якого є [PERSON]. 10.01.2016 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла заява [PERSON] про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в [PERSON] акціонерному товаристві «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» про скасування заборони (арешту, обтяження) на рухоме майно, оскільки судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору з відповідачів [PERSON] акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в [PERSON] акціонерному товаристві «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» в солідарному порядку на користь позивача в розмірі 487 грн. 20 коп. Тому позивач просить винести додаткове рішення та вирішити питання стягнення судового збору з відповідачів. Сторонни, будучи повідомленими своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, тому у зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, судом при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. на користь позивача. Відповідно п. 1 ч. 1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Оскільки судом при винесенні рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в [PERSON] акціонерному товаристві «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» про скасування заборони (арешту, обтяження) на рухоме майно не було розглянуто питання щодо стягнення судового збору на користь позивача, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву [PERSON] та винести додаткове рішення по справі, яким стягнути судовий збір в сумі 487 гривень 20 коп. з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» на користь позивача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 4 вересня 1993 року. Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Причиною розпаду сімї позивач вказував психологічну несумісність характерів та неможливість збереження сімї, так як він має намір створити сімю з іншою жінкою. Справу просив розглянути за його відсутності. 19 грудня 2017 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначене підготовче засідання (а.с.11). В підготовчому засіданні відповідач позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилась, просила її прізвище на дошлюбне не змінювати. У відповідності з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони 4 вересня 1993 року зареєстрували шлюб у Дібрівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 9 (а.с.5). Від цього шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. На даний час сімя фактично розпалася, шлюбні відносини припинені. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 04.07.2014 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 13.12.2014 року народився син - [PERSON]. Станом на момент подання позовної заяви до суду [PERSON] і [PERSON] перестали вести спільне господарство і припинили сумісне проживання. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Основною причиною розпаду сімї являється відсутність взаєморозуміння, часті конфлікти і нанесення [PERSON] фізичної та психологічної шкоди здоровю [PERSON] і їхній дитині. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхній син, що негативно впливає на психічний стан дитини. Причини, на думку [PERSON], які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя з [PERSON] як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб між нею і [PERSON] та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Самараш». Сторони у судове засідання не з'явились, однак 21.12.2017 року та 04.01.2018 року подали до суду письмові заяви про розгляд справу без їх присутності, при цьому відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві зазначала про те, що вона, [PERSON], народилася 22 вересня 1958 року в с. Грімно Городоцького району Львівської області. В свідоцтві про народження її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. 02 березня 1978 року вона уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «Рогуля». 24 вересня 2016 року її мати [PERSON] померла та у свідоцтві про смерть серії І-СГ №439005 від 24 вересня 2016 року прізвище її матері вказали як «Заяц». Таким чином, [PERSON] та [PERSON], це одна і та ж особа, і перебуває з нею, [PERSON], у родинному звязку як мати і донька. Встановлення факту родинних відносин їй необхідно для оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON]. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON],[INFO], яка померла 24 вересня 2016 року та [PERSON], [INFO], яка померла 24 вересня 2016 року є однією і тією ж особою та являється їй, [PERSON], матірю. В судове засідання, яке було призначено на 28 лютого 2018 року о 15.00 год., заявник [PERSON] не зявилася. Однак, подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує заяву, просить її задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності. Представник Городоцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії ІІ -ЯР №284670 від 29.09.1958 року вбачається, що [PERSON] народилася 22 вересня 1958 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 березня 1978 року та дружині присвоєно прізвище «Рогуля», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ №390408 від 02 березня 1978 року (а.с.8). З копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №439005, яке видане 24 вересня 2016 року виконавчим комітетом Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, вбачається що [PERSON] померла 24 вересня 2016 року (а.с.6). З довідки №672, яка видана 24 листопада 2017 року виконавчим комітетом Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON], [INFO], яка померла 24 вересня 2016 року є однією і тією ж особою (а.с.9). Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є підставною та її слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.11.2016 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Вказує на те, що нормальні подружні стосунки з відповідачем у них не склалися. В них різні погляди на життя, сімейні обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. З 29 вересня 2017 року ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Вона безповоротно прийшла до висновку про необхідність юридичного припинення шлюбу. У них немає спільних дітей, однак подати спільну заяву про розірвання шлюбу до відділу РАЦС відповідач відмовляється, тому вона змушена звертатися з заявою до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 22.01.2018 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала щодо залишення за нею витрат пов'язаних із сплатою судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 22.01.2018 року подав до суду письмовий відзив на позов, яким не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2016 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Глинської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.09.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2009 року. Причиною розпаду сімї вказувала різні характери та постійні сварки. Шлюбні відносини припинені з 07 січня 2015 року. 31 січня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а.с.29). Позивач [PERSON] на виклик суду не зявилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.33). Враховуючи згоду позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 20 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 314 (а.с.3). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з 7 січня 2015 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачкою не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, в звязку з повним задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягти 640,00 грн. у відшкодування судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбні відносини вони припинили з 2016 року, а з 2017 року не ведуть спільне господарство, та що збереження їх сім'ї неможливо і суперечить їх інтересам. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі, та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засідання за правилами загального позовного провадження на 10.01.2018 року. 10 січня 2018 року позивач подала адресовану суду свою письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, яка приєднана судом до матеріалів справи. Крім того, 10 січня 2018 року відповідач також подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2595; у сторін це перший шлюб; від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в грудні 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини. В позовній заяві позивач вказує, що збереження сім'ї з відповідачем неможливо, і суперечить їх інтересам. В своїх адресованих суду письмових заявах від 10.01.2018 року сторони вказали, що строк для примирення їм не потрібен. Крім того, з вказаних заяв сторін слідує, що згідно з досягнутою між ними згодою, після розірвання шлюбу між ними, їх малолітня донька [PERSON] залишатиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved