Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

13.02.2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.06.2019 року о 13 год. 10 хв. на 134 км + 100 м автодороги «Київ-Одеса» з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, який керуючи автомобілем «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , який належить підприємству з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент». Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано майнову шкоду. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2019 р. у справі № 752/12882/19 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного правопорушення. Позивач посилається на те, що 08.07.2019 року СТО ФОП « [PERSON] » здійснив ремонт Автомобіля Ford Focus на суму 19 585,00 грн, що підтверджується Актом № КЗН00000863 з надання послуг по ремонту автомобіля, а 18.07.2019 року платіжним дорученням № 32145 ПІІ «ВІП-Рент» перерахувало СТО ФОП « [PERSON] » вартість ремонту автомобіля Ford Focus в сумі 19 585,00 грн. 28.01.2020 року відповідачу була надіслана вимога № 27-03 від 27.01.2020 року про відшкодування матеріального збитку на суму 19585,00 грн, яка була залишена без відповіді та задоволення. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2020 р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с.46). Справа, призначена на 14.09.2020 року не розглядалася у зв`язку з неявкою відповідача, який про дату, час, та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Фіксування судового розгляду справи не здійснювалось через відсутність сторін у судовому засіданні. У судове засідання, призначене на 11.02.2021 року сторони у справі не з`явилися. Представник позивача - адвокат Шульєва Т.Л. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь-які клопотання до суду не надходили. Приймаючи до уваги, що відповідач, який в установленому законодавством порядку повідомлявся про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.06.2019 року о 13 год. 10 хв. на 134 км + 100 м автодороги «Київ-Одеса» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є ПІІ «ВІП-Рент». Право власності автомобіля Ford Focus д.н.з. [NUMBER] підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] (а.с.5). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2019 р. у справі № 752/12882/19 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 6). Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Винність [PERSON] , якого притягнуто до адміністративної відповідальності у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було нанесено матеріальну шкоду позивачу шляхом пошкодження автомобіля, суд вважає встановленою і доведеною у визначеному законодавством порядку, та остання не підлягає додатковому доведенню в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Стороною позивача було надано суду докази того, що 08.07.2019 СТО ФОП « [PERSON] » було здійснено ремонт Автомобіля Ford Focus, що підтверджується Актом з надання послуг по ремонту автомобіля № [NUMBER] (а.с. 9), і, відповідно до рахунку-фактури № КЗС00000914 від 24.06.2019 р. (а.с. 7), ПІІ «ВІП-Рент» платіжним дорученням № 32145 від 18.07.2019 року (а.с. 8) перерахувало СТО вартість ремонту Автомобіля, в сумі 19585,00 грн. Також відповідачу була направлена вимога вих. № 27-03 від 27.01.2020 року про відшкодування майнової шкоди в сумі 19585,00 грн протягом 7 календарних днів з дня її отримання, але як зазначає позивач, вона залишилась без відповіді (а.с. 10). Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь 19 585,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, вимоги позивача про компенсацію збитків в розмірі 19 585,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в порядку приписів ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved