Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

14.10.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить ухвалити рішення, яким визнати недійсними договори дарування квартири по вул. Гетьмана Мазепи, 3-а/147 у м. Львові від 18.09.2001 р., складений від її імені на користь [PERSON], та купівлі - продажу цієї ж квартири від 26.09.14 р. між [PERSON] та [PERSON], з моменту їх укладення та поновити право власності на квартиру за позивачкою, стягнути з [PERSON] в користь позивачки 100000 грн. моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона, [PERSON], проживає і зареєстрована в [INFO]. У зазначеній квартирі позивачка проживає з 1980 року по теперішній час. Через похилий вік, свою неписьменність та поганий зір користуватись документами позивачці дуже складно, через це вона змушена завжди до когось звертатись за допомогою у життєвих потребах. Через це у 2000 році позивачка передала на зберігання свої документи, у тому числі і правовстановлюючі документи на квартиру по вул. Гетьмана Мазепи,3-а \\147 відповідачці [PERSON], яку знає вже понад 20 років та довіряла їй. У вересні 2014 року позивачка дізналася від відповідачки, що квартира [ADDRESS] не належить їй, позивачці [PERSON] Пізніше позивачка довідалась, що відповідачка [PERSON] зазначена власницею квартири по вул. Гетьмана Мазепи, 3-а /147 в м. Львові, на підставі договору дарування від 18.09.2001 р., який укладено від її - [PERSON] імені. Однак дана обставина абсолютно не відповідає дійсності, оскільки ніяких договорів дарування позивачка не укладала і не підписувала. Крім цього після зясування всіх обставин, позивачці стало відомо, що 26.09.2014 року [PERSON] продала спірну квартиру власній доньці, відповідачці [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, з метою уникнення цивільної відповідальності та з метою позбавити її, позивачку [PERSON] як законного власника квартири належного їй майна. В звязку з вищенаведеним вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, просили в задоволенні позову відмовити. Третя особа приватний нотаріус ЛМНО [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надали суду письмові пояснення на позов в яких проти позову заперечує, справу просить розглядати у її відсутності. Третя особа приватний нотаріус ЛМНО [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду письмові пояснення на позов, в яких проти позову заперечила, справу просить розглядати у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків [PERSON] О-М.Б., [PERSON], [PERSON]М, спеціаліста [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], проживає та зареєстрована в квартирі № 147 в будинку № 3а на вул. Гетьмана Мазепи в м. Львові, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою від 23.09.2014 року за № 098, що видана ОСББ «Львівський газда» На підставі реєстраційного посвідчення №1431 від 10.10.1991 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації (реєстрова книга №61, реєстровий №10405), що долучене до матеріалів справи, позивачка [PERSON] є власницею даної квартири, яка нею була придбана у власність як члена ЖБК-131, її вартість повністю виплачена позивачкою кооперативу згідно довідки ЖБК-131 від 01.10.1991 р. Як вбачається з долученого до матеріалів справи договору дарування квартири від 18.09.2001 року позивачка [PERSON] подарувала а відповідачка [PERSON] прийняла у дар належну [PERSON] квартиру № 147 в будинку № 3«а», що знаходиться в м. Львові по вул. Гетьмана Мазепи. Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріальної округу [PERSON], та внесено в реєстр під № 6430. Відповідно до реєстраційного посвідчення серії КММ № 006103 від 28.03.2002 р. [PERSON] на підставі договору дарування від 18.09.2001 року є власницею квартири [ADDRESS]«а» в м. Львові. У відповідності до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Крім цього відповідно до долученого до матеріалів справи договору купівлі продажу квартири від 26.09.2014 року відповідачі [PERSON] продала, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]«а» в м. Львові. Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріальної округу [PERSON], та внесено в реєстр під № 8002. Однак, допитана в судовому засіданні в якості свідка, позивачка [PERSON], вказувала на те, що жодного договору з відповідачкою [PERSON] вона не укладала, до нотаріуса для укладення договору дарування не зверталася. вважає, що відповідачка [PERSON] шляхом обману отримала від неї, позивачки документи на належну їй квартиру, та без її відома і участі склала від її імені договір дарування, який не відображає її дійсної волі, та в подальшому використовуючи його, без участі позивача, продала спірну квартиру своїй доньці, відповідачці [PERSON] Крім цього в судовому засіданні позивачка пояснила, що не вміє писати і читати, є неписемною, з наданих суду документів встановлено, що позивачка є людиною похилого віку, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни. Також, відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг, що долучені до матеріалів справи, позивачка [PERSON] здійснює оплату всіх комунальних послуг, що стосується квартири [ADDRESS]«а» в м. Львові, відтак утримує дану квартиру. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що для дослідження підпису, що знаходиться в графі «даритель» договору дарування квартири від 18.09.2001 року на предмет відповідності підпису позивачки [PERSON] експерту необхідно представити зразки вільного підпису та зразки рукописного тексту позивачки, яких в наявності немає. Відповідно до ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позову в частині визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 18.09.2001 року, складеним від імені [PERSON] на користь [PERSON] та такий підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім цього, оскільки договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 26.09.2014 року укладений між [PERSON], яка набула право власності на квартиру на підставі договору дарування від 18.09.2001 року, що визнаний судом недійсним, з однієї сторони та [PERSON] з іншої, відтак вимога про скасування даного договору також підлягають задоволенню. Стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні позивачка на її представники навели міркування, з яких вони виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. За таких обставин, із врахуванням характеру і тривалості страждань позивачки, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачки [PERSON] моральної шкоди не підлягає задоволенню та у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial