overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополь-3, 14/43. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.11.2016р. о 09 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.11.2016р. о 09 год. 33 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт малопродуктивний. Напружений, тривожний, поведінкою виявляє слухові обмані сприйняття: раптово лягає на кушетку, потів вскакує, шепоче щось собі під ніс. На запитання відповідає: «не знаю, не помню». Раптово починає сміятися. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Українська, 9/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.11.2016 р. о 14 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.11.2016 р. о 14 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Піддубної лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, збуджений, напружений, підозрілий, на запитання відповідає не по-суті, гримасничає. Поведінкою виявляє галюцинаторно-маячну симптоматику, озирається по сторонах, сам із собою розмовляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

14 листопада 2016 року заявник звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №736/597/16-ц, яким визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини продовжити до шести місяців. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 08.06.2016 року було задоволено її позов до Савинківської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, третьої особи: Корюківської державної нотаріальної контори Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та було визначено додатковий строк терміном два місяці, але суд залишив поза увагою її доповнення до позовної заяви від 06.06.2016 року, де вона просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до шести місяців, так як вона має намір виїхати на пів року за межі України на заробітки. В судове засідання сторони не зявились, що відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 08.06.2016 року, було задоволено її позов до Савинківської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, третьої особи: Корюківської державної нотаріальної контори Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та було визначено додатковий строк терміном два місяці, але суд залишив поза увагою її доповнення до позовної заяви від 06.06.2016 року, де вона просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до шести місяців, так як вона має намір виїхати на півроку за межі України на заробітки. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а згідно із ч.2 ст. 220 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Враховуючи вищевказане та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

14 листопада 2016 року лікар-психіатр 11-го відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] звернулася до суду із заявою про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 11.11.2016 року о 21 годині по направленню Швидкої медичної допомоги та за заявою опікуна [PERSON], Полтавською обласною клінічною лікарнею ім.О.Ф.Мальцева, був госпіталізований [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, загострення. Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева від 12.11.2016 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу зі стійким дефектом особистості змішаного типу», та прийшла до висновку про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева недієздатного [PERSON] В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON], прокурор Мушук Т.В. підтримали вимоги заяви про доцільність госпіталізації хворого [PERSON] Згідно довідки №98, виданої 12.11.2016 року заступником головного лікаря з медичної частини [PERSON], [PERSON] за своїм психічним станом, згідно висновку ЛКК від 12.11.2016 року не може особисто приймати участь в судовому засіданні. Суд, заслухавши лікаря [PERSON], прокурора Мушук Т.В., вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.11.2016 року о 21 годині по направленню Швидкої медичної допомоги та за заявою опікуна [PERSON], Полтавською обласною клінічною лікарнею ім.О.Ф.Мальцева був госпіталізований [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, загострення. Згідно ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф. Мальцева від 12.11.2016 року встановлено клінічний діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, епізодичний тип перебігу зі стійким дефектом особистості змішаного типу». Крім того, згідно вищевказаного висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON]Б доцільно госпіталізувати до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1999 року, актовий запис № 465, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, та [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою З травня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, недовірою та втратою поваги один до одного. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги (а.с. 15). Відповідачка у судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с.16). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 10 листопада 1999 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5, 20), яка проживає з позивачем, та [PERSON], [INFO] (а.с. 21), який проживає з відповідачкою. З травня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного, різними поглядами на життя. Позивач у теперішній час підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2011 року, актовий запис № 37, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. З вересня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння через несумісність характерів, різними поглядами на життя та ведення господарства. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з*явився, шляхом телефонограми повідомив про неможливість прибути в судове засідання через зайнятість на роботі, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с.20). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 23 лютого 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від якого мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка проживає з позивачкою. З вересня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючих сварок з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 7.08.2013 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, про розгляд справи у їх відсутності з підтриманням позовних вимог, вказавши, що за наданий судом строк на примирення не примирилися. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, останній подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 07.08.2013 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 08.11.2016 року, серія 1-БВ № 156264, актовий запис № 1283. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що вбачається з відмітки у копії паспорта громадянина України [PERSON], серії НВ № 684549. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2016 року було надано строк для примирення сторін терміном три місяці. Впродовж даного терміну сторони не примирились. Позивач вважає, що збереження сімї є неможливим. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. 16 січня 2017 року позивач звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог. У позовній заяві вказує, що 23.07.2014 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими побудовами, який розташований в м. Кобеляки, вул. Котляревського, 64-а Полтавської області. Єдиним спадкоємцем на вказане майно за заповітом є вона. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно позивач не має можливості, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи. Позивач просить суд перевести із [PERSON], який помер 23 липня 2014 року, права забудовника житлового будинку з господарськими побудовами в м. Кобеляки, вул. Котляревського, 64-а Полтавської області на неї. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Полтавської області, в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява в якій він позов визнав та прохав справу розглядати без його участі. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.07.2014 року помер [PERSON] (а.с. 5), після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими побудовами, який розташований в м. Кобеляки, вул. Котляревського, 64-а Полтавської області (а.с. 9, 13, 24-29). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем на спадкове майно є позивач, яка подала заяву до [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, однак позивач не має змоги оформити свідоцтво про право на спадщину в зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 8). 23 січня 2017 року від [PERSON] надійшла заява про повернення їй надлишково сплачений нею судовий збір при подачі позовної заяви. Відповідно до ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, слід перевести із [PERSON], який помер 23 липня 2014 року, права забудовника житлового будинку з господарськими побудовами в м. Кобеляки, вул. Котляревського, 64-а Полтавської області на спадкоємця [PERSON] та повернути їй надлишково сплачений при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі ст. ст. 346, 392 ЦК України; ст. 1261 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, відзначаючи, що він зі своєю дружиною відповідачем по справі 07 червня 2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] [INFO]. Позивач з відповідачем по справі з 03 жовтня 2016 року однією сімєю не проживають. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність розуміння між ними через несумісність характерів, часто виникають сварки, вони не можуть знайти спільну мову, миритись та проживати разом надалі не бажають. Позивач вважає, що примирення між ним і відповідачем не можливо. Дитина за домовленістю проживає з відповідачем. Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем [PERSON], судові витрати покласти на нього. Про місце, дату і час розгляду справи сторони належним чином повідомлені (а.с.11,13). В судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. На позовних вимогах наполягає і просить їх задовольнити. Просить не стягувати з відповідача на свою користь понесені ним, позивачем, при подачі позову до суду судові витрати зі сплати судового збору (а.с.14). Відповідач надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить шлюб розірвати із залишенням їй прізвища «Латишева». Справжньою причиною припинення між нею і позивачем у справі шлюбних стосунків вона вважає небажання позивача нести матеріальні витрати на дороге лікування їх малолітньої дитини (а.с.15). У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглядається судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог по суті відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6), від подружнього життя мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с.16). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач позовні вимоги визнала і не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення.

Outcome: approved