Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

14 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, третя особа - Первинна профспілкова організація комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради та просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яким без законних підстав залишено без розгляду і реагування заяву про надання щорічної відпустки за період 2009-2010 роки з 05.05.2015 по 06.06.2015 р. Визнати неправомірними дії відповідача щодо ненадання щорічної відпустки з 05.05.2015 по 06.06.2015 р. та недопущення її до роботи. В обґрунтування позову зазначила, що вона працює на КП «Дніпроводоканал» з 01.06.2000 року та з цього ж часу є членом профспілки профспілкової організації зазначеного підприємства. Протягом останніх шести років відпустки за фактом відпрацьованого робочого часу їй не надавались. 30.04.2015 року в зв'язку з поганим самопочуттям після пройденого курсу лікування вона звернулась до в.о. директора КП «Дніпроводоканал» [PERSON] з проханням надати їй щорічну відпустку за період 2009-2010 роки з 05.05.2015 по 06.06.2015 р., для продовження лікування. Однак їй було відмовлено та запропоновано звільнитися з роботи за власним бажанням. У зв'язку з викладеними обставинами вона подала скаргу Голові профкому первинної профспілкової організації комунального підприємства «Дніпроводоканал», але до цього часу питання не вирішене. Вважає такі дії відповідача та третьої особи грубим порушенням законодавства про працю, оскільки щорічні відпустки за другий і наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Законодавством заборонено не надавати щорічну відпустку повною тривалістю упродовж трьох років поспіль та не передбачено терміну давності, після якого працівник втрачає право на щорічні відпустки. Згідно з ч.2, 3 ст.80 Кодексу законів України про працю та ст.11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у раз, коли надання щорічної відпустки у раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році. В подальшому, 24.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просила змінити статус у справі Первинної профспілкової організації комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з третьої особи на Відповідача. Визнати дії керівника Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради [PERSON] у відношенні неї незаконними. Зобов'язати керівника Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради [PERSON] надати їй щорічну відпустку і відповідності до норм трудового законодавства. Визнати неправомірною бездіяльність Первинної профспілкової організації комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з приводу відсутності контролю за дотриманням трудового законодавства Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» та з приводу відсутності реагування на її письмову скаргу. Зобов'язати Первинну профспілкову організацію комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради ініціювати розірвання трудового договору з керівником комунального підприємства «Дніпроводоканал» [PERSON] у зв'язку з порушенням трудового законодавства. Ухвалою від 04 серпня 2015 року суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача Первинну профспілкову організацію комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідачів КП «Дніпроводоканал» та первинної профспілкової організації комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що згідно з вимогами діючого законодавства КП «Дніпроводоканал» було оформлено графік відпусток керівництва служби централізованих розрахунків, бухгалтерського обліку та звітності на 2015 рік, який було складено з урахуванням інтересів виробництва КП «Дніпроводоканал», особистих інтересів та можливості відпочинку [PERSON], про що свідчить її особистий підпис. Остання перебувала у відпустці в березні 2015 року та ще має право використати відпустку у вересні та грудні 2015 року. Тобто, [PERSON] узгоджена можливість отримати відпустку тричі в 2015 році. В попередні 2012, 2013 та 2014 роки щорічна відпустка надавалась позивачці систематично, кожного року та двічі на рік. Положення Закону України «Про відпустки» щодо надання відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час на трудові відносини з [PERSON] не поширюються. Крім того, з 07.10.2014 р. [PERSON] займає посаду Головного бухгалтера служби централізованих розрахунків, бухгалтерського обліку та звітності КП «Дніпроводоканал», до того займала посаду Головного бухгалтера КП «Дніпроводоканал». У квітні-травні 2015 року на підприємстві Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську проводилась документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. [PERSON] не прийняла участь у підписанні Акту від 12.05.2015 р. позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Дніпроводоканал», який було складено головним державним фінансовим інспектором Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, в зв'язку з систематично оформлюваними листками непрацездатності. Обидва заходи - перевірка та ревізія - стосуються організації бухгалтерського обліку на підприємстві за періоди часу, коли посаду головного бухгалтера займала саме [PERSON], обидва заходи призначені на періоди часу, які не співпадають з узгодженими у графіку періодами відпустки, у зв'язку з чим участь [PERSON] у цих заходах є обов'язковою для захисту прав та інтересів КП «Дніпроводоканал». Тобто неузгоджену відпустку [PERSON] в період з 05.05.2015 по 06.06.2015 р. відповідачем не було надано ще й на підставі прямого урахування інтересів виробництва підприємства. Скарга [PERSON] від 05.05.2015 була розглянута із наданням належної відповіді. Вимогу [PERSON] щодо визнання неправомірною бездіяльність Первинної профспілкової організації КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з приводу відсутності контролю за дотриманням трудового законодавства Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» вважає необґрунтованою, оскільки відсутні порушення трудових прав позивачки, а отже, необхідності у їх захисту не виникло. Вимога щодо зобов'язання Первинної профспілкової організації КП «Дніпроводоканал» ініціювати розірвання трудового договору з керівником підприємства [PERSON] також вважає неправомірною, оскільки зазначене ініціювання згідно з чинним законодавством є правом, а не обов'язком первинної профспілки, яке може реалізовуватися лише за власною ініціативою, без стороннього примусу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] працює на Комунальному підприємстві «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міськради на посаді головного бухгалтера служби централізованих розрахунків, бухгалтерського обліку та звітності з 07.10.2014, переведена на вказану посади з посади головного бухгалтера підприємства (а.с.33). Відповідно до ч. З та 4 ст. 79 КЗпП України, ч. 10 та 11 ст. 10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Згідно з графіком відпусток керівництва служби централізованих розрахунків, бухгалтерського обліку та звітності на 2015 рік, узгодженого з директором підприємства та головою профкому, позивачці передбачено надання відпустки у вересні та грудні 2015 року. [PERSON] ознайомлена з вказаним графіком, про що свідчить її підпис (а.с.44). Конкретний період надання щорічної відпустки позивачу цим графіком не встановлений. Крім того, [PERSON] вже надавалась відпустка в 2015 році тривалістю 20 календарних днів з 02.03.2015 по 21.03.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 30.04.2015 року надала заяву на ім'я виконуючого обов'язки директора КП «Дніпроводоканал» [PERSON] з проханням надати їй відпустку в зв'язку з поганим самопочуттям та необхідністю продовжити лікування з 05.05.2015 по 06.06.2015 року (а.с.7), тобто в період, не передбачений графіком надання відпусток на 2015 рік. Відповідно до ч.1 ст.80 Кодексу Законів України про працю та ч.1 ст.11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі: 1)порушення власником або уповноваженим ним органом терміну Письмового повідомлення працівника про час надання відпустки; 2)несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі: 1)тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; 2)виконання працівником державних або громадських обов'язків, якщо згідно з законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати; 3)настання строку відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами; 4)збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв'язку з навчанням. Як вбачається з наведених норм, перелік випадків, коли щорічна відпустка працівника за його вимогою повинна бути перенесена на інший період, є вичерпним, та підстави, наведені позивачкою у заяві від 30.04.2015 року, до цього переліку не входять. Більше того, в зв'язку з поганим самопочуттям та необхідністю здійснювати лікування позивачка могла звернутися до лікувального закладу, та оформити лікарняний листок, чим вона і скористалася з 05 травня 2015 року (а.с. 48, 49, 50). Крім того, відповідно до наказу № 132 від 13.03.2015 р. начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (а.с.37) на КП «Дніпроводоканал» з 23 березня 2015 року проводилась документальна планова виїзна перевірка тривалістю 30 робочих днів з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. Згідно наказу № 269 від 05.05.2015 року Голови комісії з реорганізації СДПІ у м. Дніпропетровську (а.с.39) термін перевірки продовжено на 15 днів, з 07 травня 2015 року. Відповідно до п.п.2.1, 2.4.2 посадової інструкції, в обов'язки головного бухгалтера КП «Дніпроводоканал» входить, поміж іншим, здійснення організації бухгалтерського обліку господарсько-фінансової діяльності підприємства і контроль за економним використанням матеріальних, трудових і фінансових ресурсів, збереженням власності підприємства; формування і своєчасне надання повної і достовірної бухгалтерської інформації про діяльність підприємства, його майнове положення, доходи і витрати (а.с. 34-36). Оскільки перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства стосується в тому числі і організації бухгалтерського обліку на підприємстві, участь [PERSON] у проведенні перевірки є обов'язковою для захисту прав та інтересів КП «Дніпроводоканал». Отже, ненадання неузгодженої відпустки [PERSON] в період з 05.05.2015 по 06.06.2015 р. відповідачем також обґрунтовано необхідністю урахування інтересів виробництва підприємства. Таким чином, дії відповідача щодо відмови у наданні позивачці відпустки на період з 05.05.2015 по 06.06.2015 року не суперечать чинному законодавству. Не знайшли підтвердження в судовому засіданні також доводи позивачки щодо ненадання їй відповіді Первинною профспілкової організацією КП «Дніпроводоканал» на скаргу від 05.05.2015 року. Вказана скарга розглянута належним чином, відповідь дана 08.05.2015 року, з посиланням на норми чинного законодавства (а.с.52), факт відправки відповіді позивачці підтверджується Списком поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.53). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання, здійснюючи представництво та захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів, повинні додержуватися Конституції України, законів та інших нормативно-правових актів, а також виконувати колективні договори та угоди, які вони уклали, та взяті на себе зобов'язання. Оскільки порушення трудових прав [PERSON] в судовому засіданні не встановлено, а будь-яких інших фактів порушень трудового законодавства на КП «Дніпроводоканал» нею не наведено, у суду відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльність Первинної профспілкової організації комунального підприємства «Дніпроводоканал» з приводу відсутності контролю за дотриманням трудового законодавства на підприємстві. Відповідно до положень ст.21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, або уповноваженим ним органом за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник, або уповноважений орган зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Отже, трудові відносини існують між працівником, зокрема позивачем [PERSON] та КП «Дніпроводоканал» і саме останній є належним відповідачем по справі. Враховуючи, що позов пред»явлений до КП «Дніпроводоканал», суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність директора КП «Дніпроводоканал» та зобов'язання його вчинити певні дії, оскільки він не є відповідачем по даному позову. Крім того, відповідно до ч. ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Тобто, ініціювання розірвання трудового договору з керівником комунального підприємства «Дніпроводоканал» [PERSON] у будь-якому випадку є правом профспілкового органу цього підприємства, а не його обов'язком, в зв'язку з чим ця функція може бути реалізована ним лише з власної ініціативи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed