Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

13.11.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2015 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час вони із відповідачем проживають окремо. Останній коштів на утримання дитини не надає, хоча таку матеріальну можливість має, так як періодично їздить на роботу за кордон, не має на утриманні інших осіб, не хворіє. Ухвалою суду від 03.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.01.2021 року через канцелярію суду позивач подала заяву, в якій просить справу, призначену на 25.01.2021 року розглядати у її відсутності, при цьому вказала, що не заперечує щодо часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача 3000 грн. щомісячно на утримання сина та заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.8) та довідкою Укрпошти, яка повернулась на адресу суду (а.с.18). Заяв, клопотань, відзиву відносно позову не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17.09.2015 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області за актовим записом №187, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч.ч.1,2,3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. За наведених обставин, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , суд враховує, що відповідач є працездатним здоровим чоловіком та має фізичну можливість утримувати сина, піклування дитиною здійснює одноособово позивач, що є складним для однієї особи і потребує додаткових зусиль та часу, а відповідач в свою чергу піклуванням не обтяжений, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а тому враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» та потреби дитини, які значно перевищують встановлений державою прожитковий мінімум, який не може забезпечити рівень життя дитини відповідного віку, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та вважає належним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина 3000 гривень щомісяця. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. від якого позивач була звільнена при подачі позову.

Outcome: partial