Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

13.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 04.12.2019 уточнила та просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем, [PERSON] , що померла [INFO] , з січня 2012 року по день смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , як доньки та матері та визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. [PERSON] , [INFO] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального органу Чернігівської області С. М. Колодуб зареєстрований за № 5, від 05.01.2016р. на все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, на ім`я [PERSON] , [INFO] . Спадкоємець за заповітом у становлений законом строк спадщину не прийняла. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги після смерті [PERSON] , немає. [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] , що померла [INFO] , з січня 2012 року по день смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , як донька та матір, отже [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після [PERSON] , померлої [INFO] , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутні відомості щодо прийняття спадщини іншими спадкоємцями, які могли б дати згоду на таке прийняття, неможливістю встановлення факту родинних відносин чи інших відносин зі спадкодавцем. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] Хомичні належить 1/5 частка квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № 1137 від 15.12.1995 року, виданого Ізмаїльським МБТІ, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 60о/200 від 15.12.1995 року, що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське МБТІ» за №1550 від 29.11.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.01.2018 року Прилуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернігівського району, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частка квартири [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57462314 від 06.09.2019р. [PERSON] , [INFO] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального органу Чернігівської області С. М. Колодуб зареєстрований за № 5, від 05.01.2016р. на все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, на ім`я [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк спадщину не прийняла. Згідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON] , немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Досліджуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] судом було встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем, [PERSON] , що померла [INFO] , з січня 2012 року по день смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , як доньки та матері. Отже [PERSON] має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно мешкала разом [PERSON] , що померла [INFO] , тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. № 580/02-14 від 06.09.2019 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутні відомості щодо прийняття спадщини іншими спадкоємцями, які могли б дати згоду на таке прийняття, неможливістю встановлення факту родинних відносин чи інших відносин зі спадкодавцем. Проаналізувавши докази, що є в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов до висновку, що стосунки, які склались між позивачем та [PERSON] були сімейними, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, отже [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тому підлягає задоволенню позов [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем, [PERSON] , що померла [INFO] , з січня 2012 року по день смерті спадкодавця за адресою: [ADDRESS] , як доньки та матеріта визнання за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Також, приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved