Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

12 січня 2021 року позивач звернулася до суду позовом де зазначила, що [INFO] у віці 67 років помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Менчикурівською сільською радою Веселівського району Запорізької області від 25.10.1997 року, актовий запис про смерть № 24. Померлий являвся рідним батьком її чоловіка. Відповідно до заповіту від 26 вересня 1995 року посвідченого виконавчим комітетом Менчикурівської сільської Ради депутатів трудящих Веселівського району Запорізької області, який зареєстрований в реєстрі під № 67, спадкодавець заповіт все своє майно, яке належало йому при житті на праві власності, в тому числі земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, своєму рідному сину [PERSON] . [INFO] у віці 62 років помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 29.08.2018 року, актовий запис про смерть № 07. Факт шлюбних відносин між позивачем та її чоловіком [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Менчикурівською с/радою Веселівського рай оку Запорізької області від 25.06.1983 року, актовий запис про укладення шлюбу № 9. За життя, чоловік фактично прийняв спадщину після смерті свого рідного батька, в тому числі до складу якої входила земельна ділянка площею 0,60 га, для ведення підсобного господарства, але не встиг оформити своїх спадкових прав. Інші спадкоємці першої черги окрім неї відсутні. У листопаді 2018 року позивач звернулася до державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] свого чоловіка - [PERSON] , проте державним нотаріусом було видано позивачеві свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 9,5435 га, кадастровий номер 2321284000:02:010:0006, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області. Стосовно спадкування земельної ділянки площею 0,60 га, для ведення підсобного господарства, розташованої за адресою: с. Піскошине Веселівського району, державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва з підстави неподання нею оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. На час смерті спадкодавця, позивач як спадкоємиця першої черги, не має можливості успадкувати вищезазначене спадкове майно відповідно до вимог чинного законодавства України з вищевказаних підстав. Отже, питання про право на вищезазначене спадкове майно може бути вирішено тільки судовому порядку. Спадкове майно під арештом, заставою та забороною на відчуження не перебуває. Посилаючись на законодавчу базу просить суд, визнати за [PERSON] , [INFO] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , уродженки села Зелений Клин, Михайлівського району Запорізької області, право на земельну ділянку площею 0,60 га, ведення підсобного господарства, яка розташована на території с. Піскошине, Веселівської селищної ради (колишня Менчикурівська сільська ради), в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] у віці 62 р [PERSON] . Судові витрати залишити за Позивачем. Сторони в судове засідання не прибули надали суду письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, відповідач не має заперечень до позовних вимог. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши документи та матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, з наступних підстав: [INFO] у віці 67 років помер вітчим [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Менчикурівською сільською радою Веселівського району Запорізької області від 25.10.1997 року, актовий запис про смерть № 24. Померлий являвся рідним батьком її чоловіка. Відповідно до заповіту від 26 вересня 1995 року посвідченого виконавчим комітетом Менчикурівської сільської Ради депутатів трудящих Веселівського району Запорізької області, який зареєстрований в реєстрі під № 67, спадкодавець заповіт все своє майно, яке належало йому при житті на праві власності, в тому числі земельну ділянку площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, своєму рідному сину [PERSON] . [INFO] у віці 62 років помер чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 29.08.2018 року, актовий запис про смерть № 07. Факт шлюбних відносин між позивачем та її чоловіком [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Менчикурівською с/радою Веселівського рай оку Запорізької області від 25.06.1983 року, актовий запис про укладення шлюбу № 9. За життя, чоловік прийняв спадщину після смерті свого рідного батька, в тому числі до складу якої входила земельна ділянка площею 0,60 га, для ведення підсобного господарства, але не встиг оформити своїх спадкових прав. Інші спадкоємці першої черги окрім відсутні, відповідно до спадкової справи № 251/2018. У листопаді 2018 року позивач звернулася до державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] свого чоловіка - [PERSON] , проте державним нотаріусом було видано позивачеві свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 9,5435 га, кадастровий номер 2321284000:02:010:0006, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області. Стосовно спадкування земельної ділянки площею 0,60 га, для ведення підсобного господарства, розташованої за адресою: с.Піскошине Веселівського району, державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва з підстави неподання нею оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. На час смерті спадкодавця, позивач як спадкоємиця першої черги, не має можливості успадкувати вищезазначене спадкове майно відповідно до вимог чинного законодавства України з вищевказаних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Положеннями статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця И народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Крім того, частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично \~ \~ \~ \~вступив в управління або володіння спадковим майном. Той, факт, що чоловік позивачки, [PERSON] , в розумінні положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, фактично вступив в управління та володів спадковим майном після смерті свого батька [PERSON] , як спадкоємець першої черги, підтверджується тим, що її чоловік разом нею весь час та по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина встановлена державним нотаріусом і підтверджена матеріалами спадкової справи № 251/2018. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов п| визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спірне спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0,60 га, для ведення підсобного господарства, розташована у с. Піскошине на території Менчикурівської сільської ради. В свою чергу, згідно з Постановою КМУ від 08.08.2020 № 160 «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад територіальних громад і відповідних сільських, селищні міських голів 25 жовтня 2020 року», на усій території України, в тому числі на території Веселівського району, були проведенні перші місцеві вибори, за результатами яких території села Менчикури та села Піскошине увійшли до складу Веселівської ОТГ. Отже, з огляду на вищевикладене, вбачається, що Веселівська селищна рада, як правонаступник прав та обов`язків Менчикурівської сільської ради, є належним відповідачем у розгляді даної цивільної справи. Відповідно до ст. 175 ЦПК України розмір судових витрат понесених позивачем в зв`язку з розглядом даної справи, що складається з суми сплаченого судового збору в розмірі 908,00 гривень просить залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved