Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

13 травня 2020 року позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що від вказаного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дітей немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спільні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні і вихованні. Тому, просить суд розірвати шлюб, укладений 15.08.1998 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Слов`янська Донецької області, актовий запис № 381, оскільки він існує тільки формально, а також стягнути з відповідача на утримання спільних неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки всіх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду надала заяву, в якій просила суд заявлені нею вимоги задовольнити, справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 15 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Слов`янська у Донецької області, актовий запис № 381. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки на протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині вимог щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] », суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Як зазначалось вище, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області та серії [NUMBER] , виданого 09 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, відповідно. З Акту обстеження проживання № 202, складеного 16 травня 2020 року керівником мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янська Донецької області, діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають з їх матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України. при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як зазначено у ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, у зв`язку з тим, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні, а відповідач є батьком вказаних дітей, з останнього належить стягнути аліменти на користь позивача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд виходить з обставин, що стосуються його майнового стану та положень ст.ст. 182, 183 СК України. Так, абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наведений мінімальний розмір аліментів, є гарантованим та у вказаному розмірі може бути встановлений в будь-якому разі незалежно від наявності у відповідача такого заробітку (доходу), якого буде достатньо для здійснення щомісячного платежу, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а саме: з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до їх повноліття. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 264 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням, а також 840 грн. 80 коп. на користь держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суджу із вимогами щодо стягнення аліментів на утримання дітей.

Outcome: approved