Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

13.06.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування(а.с.5-7). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просить розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 53). Відповідач - представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду(а.с.60-61). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області, померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.06.2005(а.с.11,40). Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства: площею 0,1840га, кадастровий номер 1423085400:09:000:0836 ; площею 0,0604га кадастровий номер 1423085400:09:000:0837 ; площею 2,6085га, кадастровий номер 1423085400:09:000:0835 ; площею 5,9262га, кадастровий номер 1423085400:09:000:0822 , які розташована на території Лиманської міської ради (колишня Тернівська селищна рада), Лиманського району, які належали померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІ-ДН № 142955 , виданого 01.11.2002 виконкомом Тернівської сільської ради(а.с.15). Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом, був чоловік спадкодавця та відповідно батько позивача, [PERSON] , який в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, тобто на час відкриття спадщини мешкав зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 16.07.2019(а.с.52, 54). 07.07.2009 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. за реєстровим № 616 [PERSON] на вищезазначене майно, що залишилося після смерті [PERSON] , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом(а.с.16). Але за життя [PERSON] не отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області, помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2015(а.с.12,40). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства: площею 0,1840га, кадастровий номер 1423085400:09:000:0836 ; площею 0,0604га кадастровий номер 1423085400:09:000:0837 ; площею 2,6085га, кадастровий номер 1423085400:09:000:0835 ; площею 5,9262га, кадастровий номер 1423085400:09:000:0822 , які розташована на території Лиманської міської ради (колишня Тернівська селищна рада), Лиманського району, які належали померлій [PERSON] , у спадщину які [PERSON] прийняв, але не оформив свої спадкові права належним чином, а саме не отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину за законом. На теперішній час позивач, як син померлого, є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину, в порядку ст.1269-1270 ЦК України, що підтверджується повідомленням нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 24.09.2019(а.с.59), інші спадкоємці відсутні. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки, відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця(а.с. 13-14). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Outcome: approved