Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

14 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 9,26 га, що розташована в межах території Прибузької сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25 червня 2016 року. В обґрунтування цих вимог вказувала, що після смерті матері залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. Позивач є такою, що спадщину прийняла. На час відкриття спадщини із померлою мешкали також дружина [PERSON] та син [PERSON] Однак останні не мали та не мають нині наміру приймати спадщину, але від неї в нотаріальному порядку не відмовилися через необізнаність щодо процедури такої відмови. Втім, через наявність спадкоємців які не здійснили дій щодо належної відмови від спадкових прав, нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій з оформлення спадкових прав на спадкове майно в цілому, через що за захистом свого спадково права вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що за даними свідоцтва про смерть І-ФП № 243589, [PERSON] помер 25 червня 2016 року, про що Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 10 від 01 липня 2016 року (а.с. 7). Згідно копії Державного акту серії МК № 021895, виданого 02 серпня 2004 року на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 21 травня 2004 року № 218 р, [PERSON] на час смерті належала земельна ділянка площею 9,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Прибузької сільської ради (а.с. 13). За даними спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини є його донька - позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 11). Згідно відомостей Галицинівської сільської ради від 16.03.2017 року, на час смерті [PERSON] із ним проживали донька [PERSON], дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 8). Підстави звернення позивача до суду із цим позовом підтверджуються розясненням нотаріуса від 12.06.2017 року №391/02-14/74-2017, яким [PERSON] розяснено про неможливість вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спірну земельну ділянку через наявність даних щодо інших спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с. 14). Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак відповідачі [PERSON] та [PERSON], не маючи наміру приймати спадщину, належним чином від неї не відмовились, що на даний час перешкоджає іншим спадкоємцям нотаріально оформити свої спадкові права. Поновлення в судовому порядку строку на подання заяви про відмову від спадщини закон не передбачає. Втім, прийняття спадщини є правом особи, а не її обовязком. Відповідачі [PERSON]М. та [PERSON] підтвердили відсутність їх наміру та бажання прийняття спадщини після смерті [PERSON], що вбачається зі змісту їх заяв на адресу суду, а також даними спадкової справи, згідно якої, останні заяви про прийняття спадщини не подавали. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець іншої можливості захистити своє право на майно не має можливості через неподання вчасно іншим спадкоємцем до нотаріуса заяви про відмову від спадщини. Враховуючи, що прийняття спадщини є особистим правом спадкоємця, та з урахуванням відсутності такого бажання у відповідачів [PERSON] та [PERSON], які не були обізнані щодо процедури відмови від прийняття спадщини, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав іншого спадкоємця, яка виявила бажання на прийняття спадщини, з урахуванням її волі на прийняття спадщини та волі і права [PERSON] і [PERSON] щодо відмови від прийняття спадщини.

Outcome: approved