Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

14.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Агро Ресурс» про розірвання договору оренди землі посилаючись на те, що 10.07.2009 року між нею та Закритим акціонерним товариством «Агро Ресурс» був укладений договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду була передана земельна ділянка загальною площею 3,100га, яка належала їй на праві власності згідно Державного акта та яка знаходиться на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області строком на 9 років з орендною платою у розмірі 1101,32грн., яка вноситься один раз на рік, до 15 листопада відповідно до укладеного договору. В 2011 році змінився власник Орендаря, змінено його найменування з Закритого акціонерного товариства «Агроресурс» на Приватне акціонерне товариство «Агро Ресурс», і нове підприємство ввійшло до складу корпорації UkrLandFarming з втратою самостійності в вирішенні майнових питань. Вона вважає, що відбулася реорганізація юридичної особи Орендаря, яка є підставою для зміни умов або розірвання договору, що передбачено укладеним договором п .40. 10.06.2014 року вона надіслала заяву відповідачу та запропонувала в добровільному порядку укласти угоду про дострокове припинення договору оренди землі, однак відповідач не надав відповіді, тому вона просить суд розірвати договір оренди землі від 10.07.2009 року та зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку, справу просила розглянути без її участі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягав. Представник відповідача ПАТ «Агро Ресурс» Васильчук Г.В. позовні вимоги не визнала, вважала, що вони не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що 10.07.2009 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Агро Ресурс» був укладений договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.3-4). В оренду була передана земельна ділянка загальною площею 3,100га, яка належала позивачу на праві власності згідно Державного акта ЯД №128439 від 21.08.2008 року (а.с.7) та яка знаходиться на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області строком на 9 років з орендною платою у розмірі 1101,32грн., яка вноситься один раз на рік, до 15 листопада відповідно до укладеного договору (а.с.3-4). В 2011 році змінився власник Орендаря, змінено його найменування з Закритого акціонерного товариства «Агроресурс» на Приватне акціонерне товариство «Агро Ресурс» (а.с.43). Відповідно до довідки відповідача від 14.04.2014 року (а.с.9) позивач за 2012 рік отримала 100% орендну плату у грошовому вигляді 18.02.2013 року, за 2013 рік також 100% оренду плату 03.01.2014 року і не теперішній час заборгованості по орендній платі відповідача перед позивачем немає. Відповідно до Договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем 10.07.2009 року (а.с.3-4) п.40 Договору передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зміна найменування юридичної особи відбулася 19.09.2000 року (а.с.43), відповідно до п.5 Заключних та Перехідних Положень Закону України «Про акціонерні товариства», в якому йдеться про те, що приведення діяльності у відповідність з нормами чинного Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, які виникли до набуття чинності цього Закону, в тому числі зміни найменування акціонерних товариств із відкритих або закритих в публічні або приватні, не є реорганізацією і не потребує процедури припинення. Посилання позивача про порушення умов укладеного договору за період 2012-2013 роки стосовно своєчасності та повноти розрахунків з орендної плати спростовуються довідкою відповідача від 14.04.2014 року (а.с.9), згідно якої орендна плата виплачувалась відповідачем за фактичним зверненням позивача до орендаря і заборгованості по орендній платі у відповідача перед позивачем немає. Посилання позивача на відсутність в укладеному договорі сівооборота сільськогосподарських культур орендованих земельних ділянок, кадастровий план земельної ділянки та план-схема земельної ділянки, яка передається в оренду, то суд вважає це безпідставним, оскільки спірний договір пройшов державну реєстрацію в Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (а.с.обор.стор) відповідно до вимог чинного законодавства України і відсутність хоча б одного документу, який є невід'ємною частиною договору, унеможливлює вчинення державної реєстрації відповідного правочину. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed