Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

13 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» про визнання договору оренди землі недійсним. Позовна заява мотивована тим, що у 2007 році вона уклала з відповідачем договір оренди, належної їй земельної ділянки на 10 років. Вважаючи, що строк дії договору закінчився у 2017 році, передала вказану земельну ділянку в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Сервіс К», уклавши 23 травня 2017 року договір оренди. В травні 2018 року ТОВ «Лотівка Еліт» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та ТОВ «Агро-Сервіс К», у зв`язку з чим вона дізналась про існування укладеного нібито нею у 2010 році договору оренди із відповідачем. Ствердила, що у 2010 році жодних договорів оренди вона не укладала і не підписувала, волевиявлення та наміру на їх укладення вона не мала, а підписи в зазначеному договорі та акті приймання передачі земельної ділянки вчинені іншою особою, просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 02 січня 2010 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Лотівка Еліт». Ухвалою суду від 14 травня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено її до підготовчого засідання на 11 червня 2020 року, яке відкладалося на 27 липня, 27 серпня 2020 року за клопотанням представника позивача у зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року за клопотанням сторони позивача призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року провадження по справі поновлено призначено підготовче засідання на 08 грудня 2020 року, яке відкладено на 17 грудня 2020 року у зв`язку з поданням стороною позивача заяви про уточнення позовних вимог. В заяві позивач [PERSON] просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 1,6968 га, з кадастровим номером 6825585600:06:014:0095, шляхом зобов`язання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» повернути її власнику. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду на 18 січня 2021 року. В судовому засіданні 28 січня 2021 року представник позивача адвокат Янцеловський М.Ф. підтримав уточнені позовні вимоги. Посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки укладений від імені позивачки з відповідачем у 2010 році позивачка не підписувала та не мала наміру його укладати, просив усунути перешкоди у користуванні позивачкою належною їй земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача повернути її власнику та стягнути з відповідача судові витрати, надавши розрахунок витрат на правову допомогу. Представник відповідача ТОВ «Лотівка Еліт» Шустова М.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначила, що протягом строку дії договору оренди земельної ділянки, що був укладений у 2010 році, відповідач сплачував земельний податок та орендну плату позивачці за договором, отже позивачка знала про існування такого договору, не зверталася в суд з відповідним позовом, а, навпаки, отримувала кошти за користування її земельною ділянкою. Вважає, що позивачка втратила право вимоги, оскільки з часу укладення договору сплив загальний строк позовної давності тривалістю три роки, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Просила врахувати, що відповідно до ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Подання заяви про уточнення позовних вимог процесуальним кодексом не передбачено. Крім того, подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому при розподілі судових витрат просила врахувати, що такі витрати є неспівмірними з предметом спору. Зазначила, що у провадженні суду є 8 справ по аналогічних спорах, де представником позивачів є адвокат Янцеловський М.Ф., а тому, з урахуванням того, що правова позиція сторони позивача у всіх справах є ідентичною, на думку відповідача, аналіз законодавства, судової практики та формування однакової судової стратегії не потребує значних затрат часу. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,6968 га в межах згідно з планом, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новичівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки 6825585600:06:014:0095, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №001917, від 21 серпня 2008 року. Згідно з договором оренди землі від 02 січня 2010 року, про визнання недійсним якого пред`явлено позов, земельна ділянка площею 1,6968 га, що належить позивачу, строком на 10 років передана в оренду ТОВ «Лотівка Еліт». Пунктом 9 вказаного договору установлено розмір орендної плати - 798,67 грн., яка вноситься орендарем у натуральній сільськогосподарській продукції або грошовій формі. Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Шепетівському районі Хмельницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 листопада 2012 року. Пред`являючи позов, позивач стверджувала, що оспорюваний договір вона не підписувала, підпис у ньому вчинено іншою особою. Згідно з висновком експерта №1.1-0160:20 від 12 листопада 2020 року, підпис в договорі оренди земельної ділянки площею 1,698 га, з кадастровим номером 6825585600:06:014:0095, від 02 січня 2010 року в графі «Орендодавець» виконаний не [PERSON] . Водночас судом встановлено, що позивач з травня 2015 по грудень 2019 року отримувала грошові кошти від ТОВ «Лотівка Еліт» на картковий рахунок, що підтверджується витягами з відомостей виплати орендної плати, інформацією АБ «Південний» №235-001-3294БТ-2020 від 14 вересня 2020 року. У свою чергу ТОВ «Лотівка Еліт» сплачує податок за використання земельної ділянки позивача. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено істотні умови договору оренди землі, відсутність хоча б однієї з них, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони не досягли згоди щодо встановлення істотних умов договору, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків тощо. Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі, посилаюсь на те, що договір не підписувала, а умови не погоджувала, в подальшому, шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог, змінила предмет позову, просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача повернути її власнику з тих же підстав, що не підписувала договір оренди землі та не погоджувала його умов. Судом встановлено, що договір оренди землі від 02 січня 2010 року є неукладеним, оскільки не підписаний позивачем, а тому земельна ділянка, розміром 1,6968 га, що належить позивачу, знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Таким чином, оскільки позивач є власником земельної ділянки загальною площею 1,6968 га, кадастровий номер 68255855600:06:014:0095, а відповідач у фактичному користуванні якого без установлених законом підстав знаходиться вказана земельна ділянка, своїми діями, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушує права позивача, як власника земельної ділянки та створює перешкоди у користуванні позивачем своїм майном. За наведених обставин порушене право позивача підлягає захисту, що полягає в усуненні перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача повернути її власнику. Вирішуючи клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Витрати, понесені позивачем на залучення експерта в розмірі 2250,24 грн. та судовий збір в розмірі 840,80 грн, відповідно до ч.ч.3-7 ст. 139, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу від 14 січня 2021 року та складає 15 000 грн., суд враховує клопотання представника позивача про зменшення розміру таких витрат і виходить з того, що затрати часу на вивчення документів, опрацювання правової бази, підготовка позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог та клопотання про призначення експертизи в розмірі 15 годин є завищеними, а тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 7500 грн.

Outcome: approved