Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач звернулась до суду із вимогами до [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 97 у будинку № 3-а по пров. Марата у м. Шостка Сумської області. В обгрунтування позову посилалась на те, що вона є власником вказаної квартири. Відповідачі є донькою та онуком позивача, та з 2004 року фактично не проживають у спірному житлі, відсутні також у квартирі будь-які їхні речі. Посилаючись на те, що реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності, позивач звернулась до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у\~ позові та не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явились, причини неявки суду не повідомили, із заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не звертались, відзиву не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 27 листопада 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, її представника, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.11.1995р. за №2006 /а.с. 5/. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою ТОВ «Жилкомсервіс» від 16.11.2017р. у квартирі [ADDRESS], крім власника, зареєстровані також: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], сусідки сторін, кожна окремо, пояснили, що більше року відповідачі у квартирі, що належить позивачу, не проживають та їхні речі в спірному житлі відсутні. Наведені покази свідків узгоджуються із наявним у справі актом про відсутність відповідачів за місцем реєстрації /а.с. 6/. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані наведеними вимогами Закону та частиною 2 статті 405 ЦК України, відповідно до положень якої, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що судом установлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] понад рік, при цьому перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважних причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням не має, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в рівних частках.

Outcome: approved