Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

12 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 20.06.1981 року вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за спільні кошти та кошти їхніх батьків на земельній ділянці по [ADDRESS] на місці старого будинку, який був знесений вони побудували житловий будинок з надвірними будівлями. Крім знесеного будинку на земельній ділянці знаходився ще один будинок, який належав батькам відповідача. Побудованому будинку була присвоєна літера З-1 згідно технічного паспорту. 03.08.1993 року було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, відповідно до якого було посвідчено, що 41/100 частина домоволодіння, яка складається з 2-х жилих будинків та розташоване по [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на праві особистої власності. Домоволодіння в цілому складається з житлових будинків А-1 та З-1; сараїв -Б, Е; погріба з шийкою -В; вбиральні -Г; гаражу -Д; споруд: № 1-4 - огороджень, №5 - водоколонки, І-замощень. Будинок З-1 складається з: 3-1 - коридору площею 6,4 кв.м., 3-2 - коридору площею 3,7 кв.м., 3-3 - санвузла площею 4,3 кв.м., 3-4 - житлової кімнати площею 20,9 кв.м.; 3-5 - кухні площею 6,7 кв.м; 3-6 - житлової кімнати площею 8,2 кв.м; 3-7 - коридору площею 4.6 кв.м.; 3-8 - житлової кімнати плоею 13,4 кв.м. Всього загальна площа будинку З-1 складає 68,2 кв.м, а житлова - 42,5 кв.м. 59/100 частин домоволодіння на день подання позову належить рідному брату відповідача - [PERSON] Позивач вважає, що її частка в домоволодінні складає 41/200 частини. У зв'язку з тим, що відповідач не визнає її право на частину домоволодіння, перешкоджає нормальному користуванню будинком, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 41/200 частину домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В судовому засіданні було встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.06.1981 року було укладено шлюб, що був зареєстрований в управлінні Записів актів цивільного стану Самарського району м. Дніпропетровська, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). В період шлюбу сторонами було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, що було видано на підставі рішення виконкому Самарської ради народних депутатів №316 від 16.07.1993 року, було посвідчено, що 41/100 частина домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з двох житлових будинків належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 5). Домоволодіння в цілому складається з житлових будинків А-1 та З-1; сараїв -Б, Е; погріба з шийкою - В; вбиральні - Г; гаражу - Д; споруд: №1-4 - огороджень, №5 - водоколонки, І - замощень. Будинок З-1 складається з: 3-1 - коридору площею 6,4 кв.м., 3-2 - коридору площею 3,7 кв.м., 3-3 - санвузла площею 4,3 кв.м., 3-4 - житлової кімнати площею 20,9 кв.м.; 3-5 - кухні площею 6,7 кв.м; 3-6 - житлової кімнати площею 8,2 кв.м; 3-7 - коридору площею 4.6 кв.м.; 3-8 - житлової кімнати плоею 13,4 кв.м. Всього загальна площа будинку З-1 складає 68,2 кв.м, а житлова - 42,5 кв.м, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 6-9). 59/100 частин домоволодіння належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 16). Відповідно до звіту про оцінку «Всеукраїнської оціночної компанії» від 05.01.2015 року, ринкова вартість домоволодіння загальною площею 215,0 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] складає 1088100,00 грн. (а.с. 17-25). Відповідно до ст.22 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.1 ст.28 КпШС України встановлено, що в разі поділу майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, суд знаходить встановленим, що 41/100 частин домоволодіння [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи вищевикладене частка позивача в праві власності на домоволодіння [ADDRESS] має складати 41/100:2 = 41/200 частин. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, визнати за позивачем право власності на 41/200 частину домоволодіння [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності на вказану частину домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved