Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

14.08.2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 червня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Подружжя проживало у буд. №23, розташованому по вул. К.Курсантів у м. Синельникове Дніпропетровської області, належному матері позивача [PERSON], яка 10 березня 2000 року уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №780. 26 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] розлучилися. Позивач, вважаючи житловий будинок №23, розташований по вул. К.Курсантів у м. Синельникове Дніпропетровської області, з господарськими будівлями та спорудами, спільним майном, набутим відповідачем в період шлюбу з нею, просить суд визнати зазначене нерухоме майно обєктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. К.Курсантів, буд. 23. Позивач до початку проведення судового засідання надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1999 року по 26 червня 2007 року, що вбачається із повторно виданої копії Свідоцтва про шлюб, серії 1-КИ №072323, виданого 18.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області та копії Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-КИ №065222, виданого 26.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №780,[PERSON] придбав жилий будинок А-1, жилою площею 29,9 кв.м, з надвірними побудовами та спорудами: сарай Б-1, сарай В-1, навіс Г-1, вбиральня Д-1, літній душ Ж-1, водоколонка Л-1, огорожа №1, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Кремльовських Курсантів, 23 (а.с.7). Згідно зі статтею 22 КпШС України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Таким чином, судом установлено, що нерухоме майно, яке є предметом спору придбано у власність відповідачем відповідно до договору купівлі-продажу від 10.03.2000 року, під час його перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], а тому воно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя у рівних частках. Судом не встановлено та сторонами не підтверджено обставин відступу від начала рівності часток сторін у справі. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання (ч. 2 ст. 29 КпШС України). Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про\~\~задоволення позовних вимог та визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, зокрема де частка позивача становить ? частину жилого будинку з надвірними побудовами та спорудами. На підставі викладеного, ст.ст.22,28,29 КпШС України,

Outcome: approved