Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

12 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка [PERSON] в порядку ст. 257-1 ЦПК України, зацікавлена особа Нововодолазький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Ухвалою суду від 12.08.2016 року заяву [PERSON] було залишено без руху на надано строк на усунення недоліків, які заявниця усунула 16.08.2016 року. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначила, що 02.04.2016 року помер її чоловік [PERSON]. Факт смерті якого зареєстрований лікарським свідоцтвом про смерть № 18 та довідкою про причину смерті № 18, виданими ВП «Фащівською амбулаторією» комунального закладу «Перевальський «центр ПМСД» 04.04.2016 року. Тобто, документи видані органом, що перебуває на території, яку держава тимчасово не контролює, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості у встановленому порядку отримати документ, який визнається в Україні. Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть чоловіка та подальшого оформлення спадщини. У судове засідання [PERSON] не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої просить дану справу розглянути у її відсутності. Представник зацікавленої особи Нововодолазького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника зазначивши, що проти позовних вимог не заперечують. За таких обставин, враховуючи стислий термін розгляду справ даної категорії, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи. Суд, вивчивши доводи заяви [PERSON], дослідивши надані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують дані правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК України, який не є вичерпним. Ст. 257-1 ЦПК України передбачає наступні особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 02.04.2016 року в смт. Фащівка Перевальського району Луганської області. Факт родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 188444 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перевальського районного управління юстиції у Луганській області 31 липня 2015 року (видане повторно). На підтвердження факту смерті [PERSON], заявниця надала суду копію лікарського свідоцтва про смерть № 18 та копію довідки про причину смерті, що видані Відокремленим підрозділом «Фащівською амбулаторією» комунального закладу «Перевальський центр ПМСД» Луганської області 04.04.2016 року, з яких вбачається, що причиною смерті [PERSON] є хронічна недостатність кровообігу та дифузний кардіосклероз, а також копію довідки Фащівської селищної ради Перевальського району Луганської області від 01.06.2016 року № 2079 про поховання чоловіка. З матеріалів справи вбачається, що Нововодолазький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки вищезазначені документи видані на непідконтрольній території України, а предявлене медичне свідоцтво про смерть не відповідає встановленому зразку, визначеному наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті». Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до постанови Верховної ради України від 17 березня 2015 року було визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької, Луганської області, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської області» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. З початку тимчасової окупації частини території України, померлий фактично проживав в [INFO]. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, смт. Фащівка Перевальський район Луганської області визнано тимчасово окупованою територією. Оцінюючи надані суду копії лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] № 18 та довідки про причину смерті від 04.04.2016 року, суд виходить з того, що смерть [PERSON] є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації іншими особами своїх прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки» з яких вбачається, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але, «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких лій як, наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречинни» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1986) Європейський суд з прав людини обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у справах «Кіпр проти Туречинни» (Cyprus v. Turkey 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, Європейський суд з прав людини констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de faсkto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш смертним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey 10.05.2001). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіка Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договорних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою) - (Mozer v. the Republic of Molbova and Russia). Як вбачається з постанов Верховної Ради України від 27 січня 2015 року та 04 лютого 2015 року останньою визначено не легітимність утворення та існування Луганської Народної Республіки. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є встановлення факту. Враховуючи вищевикладене та з метою захисту прав і свобод [PERSON], суд прийшов до висновку про необхідність задоволення її заяви щодо встановлення факту смерті [PERSON] в певний час, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту виходячи з тих обставин, що склалися.

Outcome: approved