Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

13 вересня 2016 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою, відповідно до вимог якої, просить продовжити їй строк на прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] в [ADDRESS] помер її батько - [PERSON]. Перед смертю батько склав заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Кривецької сільської ради Радехівського району і, яким померлий все своє майно заповів [PERSON] - позивачці у справі. Померлому на праві особистої власності належав житловий [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,033 га, що розташована на території Кривецької сільської ради Радехівського району. Крім цього, разом із батьком в будинку проживала також і мама позивачки - [PERSON], яка померла [INFO] і, якій на праві особистої власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2 8486 га, що розташована на території Кривецької сільської ради Радехівського району. Після смерті батька вона (позивачка) фактично прийняла спадщину, зокрема проживала в будинку із батьками, доглядала матір, котра потребувала постійного нагляду, сплачувала необхідні платежі, взяла на зберігання правовстановлюючі документи. Зазначає, що крім неї спадкоємців, а ні по закону, а ні по заповіту немає. Радехівська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини. Вказує, що строк для прийняття спадщини вона пропустила із-за відсутності часу, оскільки здійснювала постійний догляд за сином - інвалідом 3-ї групи з дитинства та у зв'язку із важким матеріальним становищем. У судовому засіданні позивачка виклала свої обґрунтування аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2-3). Крім цього, додатково зазначила, що їй не були відомі вимоги закону про терміни звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою після смерті тата. Також, вона була обмежена у можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки здійснювала догляд за своєю мамою. Позов просить задоволити. Представник відповідача - Кривецької сільської ради Радехівського району у судове засідання не з'явився. Надавши до суду заяву, у такій позов не заперечив, вимоги підтримав та просив розгляд справи здійснити без його участі (а.с.24). 18.10.2016 року суд своєю ухвалою із наведенням відповідних обґрунтувань відмовив у прийнятті визнання позову представником відповідача (а.с.31). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він фактично проживає у [ADDRESS]. Так, йому відомо, що [PERSON] проживала разом із своїми батьками у с.Криве, однак коли саме, пригадати не може, оскільки на момент смерті [PERSON], особисто він знаходився за межами України. Також, свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у с.Киве Радехівського району жили батьки позивачки, до яких [PERSON] регулярно приїжджала. Вислухавши пояснення позивача і покази свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] (а.с.8), відкрилася спадщина, до складу якої увійшли житловий [ADDRESS] і земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,033 га, що розташована на території Кривецької сільської ради Радехівського району (а.с.10,12) та, які має намір успадкувати [PERSON] (а.с.2,11). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стст.1220, 1222, 1270 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім цього, відповідно до рекомендацій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про дію норми закону, або ж коштів (важке матеріальне становище) тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З цього приводу правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року (справа №6-85цс12) та від 04.11.2015 року (справа №6-148цс15). Крім того, суд зазначає, що жодна з наведених позивачкою обставин не підтверджена належними доказами у встановленому законом порядку (ст.59 ЦПК України). Так, не надано суду копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову у прийнятті заяви про прийняття спадщини, про стан здоров'я сина тощо. Щодо показів у судовому засіданні свідків, до таких суд відноситься критично, оскільки ними не підтверджуються обставини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON]. Отже, суд приходить до висновку, про те, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки саме по собі незнання закону або ж відсутність у спадкоємця коштів без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Такий висновок, також узгоджується і з нормами, викладеними в ст.ст.1222,1220,1269,1270,1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Outcome: dismissed