Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

14 червня 2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О - про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації. Після ухвалення вказаного рішення, 24 червня 2021 року (надіслано поштою 18.06.2021 року) від представника позивача надійшла заява про подання доказів розміру витрат, які понесені у зв`язку з розглядом справи. Сторони по справі в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином. Їхня неявка не перешкоджає вирішення вказаного питання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Ст.133 ЦПК України визначено види судових витрат. Відповідно до ч.1 цієї статті - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.3. ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що такі витрати повинні бути узгоджені в умовах відповідного договору та документально підтверджені. На підтвердження витрат позивача на правову допомогу суду надані наступні докази: 1) копія договору про надання правничої допомоги від 01.07.2020 року; 2) копія Додаткової угоди №1 до Договору від 01.07.2020 року; 3) копія акту приймання-передачі наданих послуг від 11.06.2021 року в якому також вказано конкретний перелік наданих позивачу (Клієнту) адвокатом послуг щодо надання правової допомоги. Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.07.2020 року до договору про надання правової допомоги від 01.07.2020 було погоджено, що оплата позивачем/Клієнтом наданих послуг правової допомоги буде здійснюється Клієнтом протягом 20 календарних днів з дати набрання рішенням суду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).» У постанові Верховного Суду по справі № 755/10947/17 від 30.01.2019 вказано, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. А постанова Верховного Суду від 03.10.2019 по справі №922/445/19 і є якраз останньою правовою позицією щодо даного питання. Водночас у абзаці 3 пункту 6.5 постанови Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, загальна сума наданих послуг становить 22500 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved