Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

14.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що він працював у [PERSON] акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» (раніше ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1) гірничим робітником очисного вибою 4,5 розрядів з повним робочим днем у шахті на видобувних дільницях з 19.11.2002року по 20.02.2014 року. Всього має стажу роботи на цьому виробництві 11 років 2 місяці, загального трудового стажу за гірничими професіями в умовах впливу шкідливих виробничих факторів понад 24,5 років. До його безпосередніх обовязків, як гірничого робітника очисного вибою на видобувних дільницях ПАТ ШУ «Покровське» входив цілий комплекс робіт з очисного виймання вугілля, укріплення лави, доставка та піднесення безпосереднього місця кріплення лави лісоматеріалів, зачищення грунту, перекидання гірської породи вручну, виймання та встановлення гідравлічних деревяних стійок при пересуванні приводів лавного конвеєру та багато іншого. Працювати впродовж кожної робочої зміни доводилося в умовах підвищеної запиленості та шумів, що супроводжують видобувний процес, значними фізичними перенавантаженнями, з тривалим перебуванням тіла у вимушених позах зігнути у поперековому відділі, плечовому поясі, роботи навколішки. Згідно з гігієнічною класифікацією праці, затвердженою наказом МОЗ України №528 від 27.12.2001 року, робота гірничого робітника очисного вибою віднесена до ІІІ класу ІІІ ступеню шкідливих і важких умов праці. Впродовж останніх 6 років роботи на ПАТ ШУ «Покровське» його періодично стали турбувати кашель, утруднене дихання та задишка, швидка втомлюваність, різкі та сильні болі в попереку та починаючи з 2009 року він проходив амбулаторне та стаціонарне лікування з приводу гострого бронхіту (2009р.), обструктивного бронхіту (2010р.), обструктивного запалення легень (2010-2013рр.), вертеброгенного попереково-крижового радикуліту (2010-2013рр.), а у 2013 році був вперше діагностований неврит слухових нервів. Незважаючи на часті перебої у стані здоровя він продовжував працювати в шахті, оскільки був основним годувальником сім'ї, однак на початку 2014 року його фізичний стан не дозволяв йому працювати, тому він звільнився за ст.38 КЗпП України, за власним бажання у звязку з виходом на пенсію. Стан його здоровя не покращувався і після звільнення, тому він перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному та неврологічному відділенні у вузловій лікарні на станції Красноармійськ з приводу хронічного бронхіту, прикореневого та базального пневмосклерозу (20.11.-29.11.2014), вертеброгенної попереково-крижової радикулопатії (10.12-25.12.2014). З 20.03.2015 року по 06.04.2015 року він перебував у Клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці академії медичних наук України». Згідно з висновками Центральної лікарсько-експертної комісії (ЛЕК) від 08.04.2015 року йому було встановлено вперше наступні професійні захворювання, повязані з шкідливими та важкими умовами праці: - хронічна радикулопатія 1,5 справа в стадії затихаючого загострення з помірними динамічними порушеннями та больовим синдромом; -хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз , легенева недостатність І-ІІ ст.; -хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху ІІІ ступеню. 22.05.2015 року був складений акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений 22.05.2015 року головним державним санітарним лікарем міст Красноармійська, Димитрова, Красноарміського району [PERSON] у п. 17 якого вказано, що причиною виникнення професійного захворювання є підвищена потужність зовнішньої праці при роботі за участю мяз нижніх кінцівок та тулубу, плечового поясу; запиленість повітря, що перевищувала норму в більш ніж 5 разів; виробничий шум. 17.06.2015 року при огляді [PERSON] МСЕК у.Красноармійську Донецької області йому первинно було встановлено 65% втрати професійної працездатності, 3 групу інвалідності та протипоказана праця в умовах пилу, токсичних і подразнюючих речовин, фізичної напруги, інтенсивного шуму. Він вважає, що у звязку з професійним захворюванням, яке він зазнав під час роботи на підприємстві відповідача, у нього погіршилося здоровя, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, оскільки він постійно проходить лікування на що змушений витрачати немалі кошти, постійно відчуває фізичний біль та моральні страждання, на його утриманні знаходяться донька та дружина, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 60000,00грн., заподіяної професійним захворюванням та просив стягнути з відповідача крім моральної шкоди витрати понесені ним за надання правової допомоги в розмірі 1000,00грн. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON], не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції [PERSON] соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, рішення по справі винести на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем з 19.11.2002 року по 20.02.2014 року та був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням з переходом на пенсію (а.с.7). 22.05.2015 року комісією на підприємстві відповідача, на підставі матеріалів розслідування хронічного професійного захворювання, було складено Акт по формі П-4 (а.с.15-16), згідно якого встановлено факт отримання позивачем хронічного професійного захворювання, а саме: Хронічна радикулолпатія L5 справа в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Захворювання професійне, встановлене вперше М-54.1.7 Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз ЛН І-ІІ ст. Захворювання професійне, встановлено вперше J44,8. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ступеню (третій ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, встановлене вперше Н 90,3 ІХС (дифузний кардіосклероз) Гіпертонічна хвороба ІІ ст.., ст..3 ризик 3. 17.06.2015 року позивачу [PERSON] МСЕК у.Красноармійську Донецької областівстановлено 65 % втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності до 01.06.2016року та протипоказана праця в умовах пилу, токсичних і подразнюючих речовин, фізичної напруги, інтенсивного шуму(а.с.17-18). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з [PERSON] соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 65% працездатності у звязку з професійним захворюванням до 01.06.2016 року і після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Позивач [PERSON] отримав професійне захворювання, яке виникло в звязку з тривалим періодом праці в шкідливих умовах, обумовлених впливом промислового фактору важкість праці, вугільний пил, виробничий шум. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з професійним захворюванням втрачена на 65% до 01.06.2016 року, позивач визнаний інвалідом ІІІ групи до 01.06.2015 року. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн., враховуючи ті обставини, що позивачу [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області призначені постановою від 22.07.2015 року (а.с.26-27) одноразова допомога у звязку з втратою професійної працездатності в сумі 13458,90грн. та щомісячні грошові суми в розмірі 8828,35грн. з 15.06.2015 року по 30.06.2016року. Згідно ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial