Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] зверрнулася до суду та посилалась на те, що з 7 березня 2008 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , проживає разом з ним та малолітнім сином по [ADDRESS] . Будинок в якому проживають заявниці подарував батько відповідно до договору дарування, зазначила, що останні декілька років потерпає від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку чоловіка, що виражаються в погрозах різного характеру, залякуванні та приниженні. Всі сварки супроводжуються пошкодженням речей та в присутності дитини, чим завдається шкода психічному здоров`ю. [PERSON] перешкоджає здійснювати догляд за непрацездатним батьком заявниці, погрожує викрасти дитину та вивезти за кордон. З приводу вказаних конфліктів заявниця зверталась до Березівського ВП, незважаючи на зазначене, чоловік своєї поведінки не змінює, через що проживання в одному будинку є нестерпним. На розгляді в Березівському районному судді знаходиться справа про розірвання шлюбу між подружжям. У зв`язку з вищевикладеним заявниця просить суд видати обмежувальний припис строком шість місяців, яким заборонити [PERSON] перебувати та наближатися на 100 м до місця спільного проживання за адресою - [ADDRESS] . В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги викладені в заяві та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] заперечив проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису, просив суд залишити заяву без задоволення, оскільки сварки дружині не вчиняє та до відповідальності не притягувався. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до правил п.1ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. В силу положень ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч.2 ст.26 ЗУ«Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч.3,4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 7 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 грудня 2017 березня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що прідтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 червня 2013 року (а.с.11). Заявниця в своїй заяві стверджує, що [PERSON] постійно чинить щодо неї психологічне та фізичне насильство, з приводу чого вона зверталась до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, що підтверджується талонами повідомленнями про вчинення правопорушень від 12 серпня 2019 року (а.с.8). Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Дослідженням наданих заявницею доказів встановлено, що доводи заяви не знайшли свого підтвердження. Дійсно убачається наявність конфлікту між сторонами, відсутність бажання знайти компроміс та домовитись з певних сімейних питань. В теперішній час, коли подружжя перебуває на стадії розірвання шлюбу, чоловік з метою збереження сім`ї, намагається спілкуватись з дружиною, яка не бажає іти на контакт і вважає його спроби налагодити стосунки, як прояв насильства в сім`ї, до адміністративної відповідальності [PERSON] не притягувався. Виходячи з наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed