Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

14.08.2017 позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2010, від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO] року народження. Разом з тим зазначає, що спільне сімейне життя не склалось, у зв'язку відсутністю взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини. Разом з цим, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, так як з відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Відповідач позов визнав повністю та не заперечив проти задоволення позову. 27.12.2017 позивач через канцелярію суду подала заяву про уточнення розміру аліментів, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2500грн. Позивач, яка повідомлялась судом належним чином про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі. Відповідач, який повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі. Суд, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. За вказаних обставин, суд, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України визнав можливим проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оголосивши заяви позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, приходить до наступного висновку. 04.09.2010 [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], [INFO] року народження, зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1796. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. (а.с.7) Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO] року народження. (а.с.8) Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України задовольнити позов про розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.(ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України). Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин та вимог чинного законодавства, відповідач свій обов'язок по утриманню неповнолітнього малолітнього [PERSON]., якому на момент розгляду справи судом виповнилося 7 неповних років, належним чином не виконує, враховуючи обставини справи, визнання відповідачем вимог позивача та визнання можливим сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500, 00 грн., встановлений законом на момент розгляду справи судом прожитковий мінімум для дітей у віці 7 років, суд вважає можливим стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON]. у твердій грошовій сумі у визначеному позивачем розмірі до досягнення дитиною повноліття, а тому вважає наявними всі законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved