Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

12 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 4800,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 29 квітня 2017 року був укладений договір, за яким [PERSON] було надано у тимчасове платне користування пневматичний надувний батут та електричний двигун для нагнітання кисню, який він встановив в [ADDRESS], найняв для охорони двох сторожів та оператора і використовував майно у якості дитячого атракціону. За користування майном відповідач повинен був сплачувати позивачу 1200,00 грн. до 30 числа кожного місяця. Однак, відповідач заборгував позивачу за чотири місяці 2017 року, заборгованість за користування майном, яка складає 4800,00грн. Відповідач зобов'язався розрахуватися з позивачем до кінця 2017 року, посилаючись на складне матеріальне становище, та не виконав свого зобов'язання, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено проведення засідання на 05 грудня 2018 року о 15 год. 00 хв. Позивачем подано до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав, просив суд врахувати, що він не міг використовувати батут, оскільки не були оформлені належним чином документи для ведення господарської діяльності, були витрати на оплату електроенергії та сторожів, а також батут вилучався працівниками правоохоронних органів, що викликало виникнення заборгованості перед позивачем. Просив суд розглянути дану справу без його участі. Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 29 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого [PERSON] прийняв у користування пневматичний надувний батут (атракціон) «Батут Affalina» та електричний двигун для нагнітання кисню «АИРУТ1В2УХЛ4» № 915686, який він повинен був в становити на земельній ділянці в [ADDRESS] та повернути зазначене майно власнику до 30 вересня 2017 року (п.п. 2-6 договору). Відповідно до п. 6 договору відповідач [PERSON] повинен був щомісяця сплачувати позивачу 1200,00 грн. за використання отриманого майна за договором від 29 квітня 2017 року. 20 вересня 2017 року відповідач видав позивачу гарантійний лист, в якому зазначив, що зобов'язується сплатити заборгованість за договором від 29 квітня 2917 року до кінця 2017 року. Однак, відповідач своїх зобов'язань за договором від 29 квітня 2017 року не виконав та порушив зобов'язання, взяте на себе за гарантійним листом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно положень ст. ст. 759-760, 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.ст. 525-526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ч. 1 ст. 527 ЦК України вбачається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тож відповідач отримавши у користування майно відповідно до умов договору від 29 квітня 2017 року повинен сплатити позивачу орендну плату, яка погоджена сторонами, за весь строк користування майном. Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 76-77, 80-81, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає, що вони підлягають задоволенню. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 4800,00грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved