Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

13 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у здійснені права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1988 року належить домоволодіння по вул. Крейсера Аврори, 4 в м. Дніпропетровську. Десять років тому вона дозволила чоловікам своїх дочок [PERSON] та [PERSON] тимчасово мешкати без реєстрації у належному їй домоволодінні. Відповідачі мають у власності приватизовані квартири де і зареєстровані. На протязі останніх років між ними склалися неприязні відносини, у звязку з чим позивач неодноразово прохала відповідачів виселитися з належного їй будинку, однак останні виселитися відмовлялись. Позивач просила ухвалити рішення, яким виселити [PERSON] та [PERSON] з домоволодіння за адресою: вул. Крейсера Аврори, 4 в м. Дніпропетровську. У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, повідомлявся належним чином, у звязку з чим, суд вважає за можливо застосувати положення 169 ЦПК України, та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву в якій заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що з 22.04.2015 року не проживає за вказаною адресою, а проживає [INFO] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачці відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.1988 року належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Крейсера Аврори, 4 м. Дніпропетровськ, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 35-38 ). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Як вбачається з письмових пояснень відповідача [PERSON] він з квітня 2015 року не проживає у належному позивачу домоволодіння, тобто не створює їй перешкод у здійсненні її права власності. Будь яких доказів на спростування зазначених пояснень відповідача суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження факту проживання у належному позивачці домоволодіння і відповідача [PERSON] Наданий позивачем акт (а.с.28), згідно якого відповідач [PERSON] з травня 2007 року, а відповідач [PERSON] з листопада 2010 року, проживають у належному позивачу домоволодінні, суд не може прийняти у якості належного доказу, оскільки в акті не зазначено дати його складання. Таким чином суд знаходить не доведеним факт проживання відповідачів у належному позивачу домоволодінні на момент ухвалення рішення, тобто наявності факту перешкоджання відповідачами у здійсненні нею права власності, у звязку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed