Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

12 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до суду до [PERSON] , в якому просить (згідно уточнених позовних вимог від 20 березня 2019 року) суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , визначити наступні способи участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] , [INFO] : -побачення кожного другого та четвертого тижня місяця з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі за моїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] або в місцях дозвілля; -побачення кожного року в день народження дитини - 24 липня з 15:00 год. до 19:00 год. за моїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] або в місцях дозвілля; -побачення кожного парного року з 16:00 год. 31 грудня до 12:00 год. 01 січня наступного року за моїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] ; -необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку; -побачення щороку в святкові дні: 7 січня, 8 березня, 1 травня, 9 травня, 28 червня, 24 серпня, у день [PERSON] , у день Трійці з 10-00 години до 15-00 години за моїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] або в місцях дозвілля; -щороку побачення або спільний відпочинок: перші три доби осінніх, весняних та зимових шкільних канікул, а також з 01 червня по 15 липня за моїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] з правом виїзду дитини зі мною на відпочинок в межах території України. Позовна заява мотивована тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З 30.12.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 20.10.2014 року та з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] . З лютого 2018 року відповідач стала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою. Після визначення органом опіки способу участі у вихованні доньки позивачу вдалося домовитись про зустріч з дитиною лише два рази і тільки у супроводі відповідача. Фактично відповідач майже повністю позбавила позивача спілкування з дитиною, не дала можливості привітати доньку з днем народження. Неодноразові намагання домовитись про зустрічі з донькою не дали бажаного результату. Відповідно до довідки Павлоградської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 від 19.03.2019 року № 107 донька переведена з Павлоградської ЗОШ № 1, де вона навчалась, до Дніпропетровської школи № 58. Відповідач звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, в якій просила суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим та справедливим, та таким, що повністю враховує інтереси обох батьків та дитини. Після отримання висновку відповідач, зі свого боку, почала його дотримуватись та не чинила будь-яких перешкод в участі [PERSON] у вихованні [PERSON] . Однак, наприкінці жовтня 2018 року, з невідомих відповідачу причин, [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. [PERSON] в період часу з початку літа 2018 року по теперішній час неодноразово зустрічався з донькою та проводив з нею час, як того вимагає висновок. Позивач, серед іншого, прохає надати йому можливість спілкуватись з дитиною щороку перші три доби осінніх, весняних та зимовий шкільних канікул, а також з 01 червня по 15 липня, однак, [PERSON] працює торговим представником ФОП Павловський, і його робота пов`язана з постійними відрядженнями за межі м. Павлоград та Дніпропетровської області, у зв`язку з чим постійно доглядати за дитиною у вказані дні він не матиме можливості, а отже, позовні вимоги в тій частині не зможуть виконуватись самим же. Негативно впливають на морально-етичній розвиток дитини фактичні шлюбні відносини [PERSON] з [PERSON] . [PERSON] для складання висновку органу опіки та піклування надав неправдиві відомості про місце та умови свого проживання. Позивач постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми бабусею та дідусем. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що відповідач ніби то не виконує рішення вищезазначеного органу, однак прохає у суду визначити порядок спілкування, який відрізняється від того, який встановлений органом опіки та піклування. Відтак, з одного боку позивач, як підставу для звернення до суду зазначає недотримання відповідачем рішення органу опіки та піклування, а з іншого - пропонує інший порядок участі у вихованні дитини, в той час, коли з його умовами він ніби то згоден. Позивач, представник позивача надали заяву про продовження розгляду справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки проживає в іншому місті. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено повністю, розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований 30.12.2011 року відділом РАЦС по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 53, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 15.08.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно вказаного рішення суду прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно з ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 1541/0/2-18 від 31.05.2018 року було визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] за порядком: 1 раз на тиждень з 16:00 години до 19:00 години в місцях дозвілля в присутності матері за попередньою взаємною домовленістю; 1 раз на тиждень з 16:00 години до 19:00 години за місцем проживання батька за попередньою взаємною домовленістю; в день народження дитини з 15:00 години до 19:00 години за місцем проживання дитини за попередньою взаємною домовленістю. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23 травня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] , головними спеціалістами служби у справах дітей Павлоградської міської ради, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] Павлоград, вул [ADDRESS] Героїв України, 1/45, для дитини відведена окрема кімната, в кімнаті є диван, письмовий стіл, дитяча парта, стільці, комп`ютер, шафа для одягу, тумбочка, принтер, іграшки та житлово-побутові умови проживання задовільні. Згідно даних паспорту позивача та характеристики з місця проживання від 26 квітня 2018 року складеної контролером Комунального підприємства Павлограджитлосервіс Вишневецькою Г.І., [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , зі слів сусідів за час проживання він зарекомендував себе з позитивної сторони: відповідальний, доброзичливий, шкідливих звичок не має, з сусідами не конфліктує. Згідно характеристики з місця роботи від 31 жовтня 2018 року складеної фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] прийнятий на посаду представника торговельного з 26.06.2014 року по теперішній час. За час роботи на підприємстві [PERSON] зарекомендував себе відповідальним працівником. Порушень трудової дисципліни не допускав. В ході робочого процесу проявив себе як акуратний, кваліфікований працівник. У відношенні з колегами ввічливий, тактовний. Доган і стягнень не має. Заохочень від керівництва підприємства не має. Згідно розрахунку заборгованості № 32/509 від 19.04.2018 року, виданого Павлоградським МРВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на корить [PERSON] на утримання дитини станом на 19.04.2018 року у сумі 613 грн. Згідно довідки про доходи № 19 від 20.04.2018 року виданий Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] у період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року нараховано заробітну платню у розмірі 40661,05 грн. [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за останні 5 років на лікаря-психіатра не звертався, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 66,68,69) Згідно довідки № 107 від 19.03.2019 року виданої директором Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Павлоградської міської ради, [PERSON] , [INFO] , навчалась у Павлоградській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 Дніпропетровської області з 03.09.2018 року по 17.02.2019 року, вибула 18.02.2019 року згідно наказу № 15-РУ від 18.02.2019 року у зв`язку зі зміною місця навчання у Дніпропетровській загальноосвітній школі № 58 (за заявою батьків та довідки з місця навчання). Доводи відповідача щодо негативно впливу на морально-етичній розвиток дитини шлюбних відносини [PERSON] з [PERSON] матеріалам справи не доведені та несуть оціночний характер. У судовому засіданні 03.06.2019 року була допитана свідок [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , яка пояснила, що вона є бабусею [PERSON] , мамою позивача. В лютому 2014 року фактично шлюбні відносини її сина з [PERSON] припинились у сторін, в вересні 2014 року стороні розійшлись остаточно, юридично. [PERSON] сам доглядає за дитиною, вміє це робити. Після розлучення бачились кожного тижня з дитиною. Зараз син проживає з батьками. Взимку 2018 року відповідач перестала давати дитину через те, що з`явилась дівчина у сина. Бачились тільки в садку. [PERSON] добре спілкувалась з батьком, після встановлення режиму зустрічей, системно не давали бачитись з дитиною. З грудня 2018 року по 29 січня 2019 року дитина жила за адресою: [ADDRESS] , з батьком. З лютого 2019 року [PERSON] навчалась вже в новій школі. У судовому засіданні 03.06.2019 року був допитаний свідок [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що він є хрещений батьком [PERSON] , знає про розлучення сторін у справі, після розлучення відповідач давала спілкуватись з дитиною. На початку 2018 року перестала давати дитину. На даний момент дитина перебуває у батька. Нещодавно бачився з відповідачем. Пропонувала бачитись з дитиною за їх місцем проживання в м.Дніпрі. Відносини між батьком і дитиною хороші, добрі, є взаєморозуміння. Свідком сварок щодо участі у вихованні не був. Позивач та відповідач погодились з висновком органу опіки та піклування, однак згідно пояснень позивача, представника позивача та свідків, системних, періодичних побачень з дитиною не має, мати надає дитину за своїм бажанням, висновок не виконується, що свідчить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім того, суд враховує, що з часу встановлення способу участі батька у вихованні дитини висновком органу опіки та піклування змінились життєві обставини, дитина з матір`ю переїхала до м.Дніпро, дитина відвідує школу у м.Дніпро. У судовому засіданні, також, на виконання вимог ст.171 СК України була опитана дитина [PERSON] , яка підтвердила добрі стосунки з татом, пояснила, що на вихідних додаткових шкільних занять немає, вказала, що бажає проводити час з татом, Новий рік та канікули бажає поїхати з татом на море, з татом відвідує бабусю. Відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У такому випадку, з урахуванням інтересів дитини, суд вважає, що систематичне спілкування дитини з батьком є необхідним для здорового морально розвитку дитини. За змістом ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, іншими родичами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III Про охорону дитинства забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М [PERSON] . проти України, у якому йдеться визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. У справі Хант проти України (рішення від 07.12.2006 року) вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Тому, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved