Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулася в Любешівський районний суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що 30 травня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого в них 12 грудня 2012 року народилася дочка [PERSON]. Рішенням Любешівського районного суду від 26.04.2016 року шлюб між ними розірвано. Вказала, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття та судові витрати у справі покласти на відповідача. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю. Просить розгляд справи проводити без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач визнає позов повністю, суд на підставі ч. 3\~ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України\~ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі\~ст. 141 цього Кодексу\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 30 травня 2009 року зареєстрували шлюб, який рішенням Любешівського районного суду від 26.04.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу в них 12 грудня 2012 року народилася дочка [PERSON], яка не досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 169861 від 25.12.2012 року, і яка перебуває на утриманні позивача. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, прив»язкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. Відповідно до\~ст. 182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він погоджується із запропонованою сумою аліментів, суд, дотримуючись меж позовних вимог, визначає аліменти в розмірі ? частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. У відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved