Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

14.08.2016 позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Краматорської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він має у приватній власності будинок № 211 у м. Краматорську Донецької області. За цією адресою зареєстровані його діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але за цією адресою вони не мешкають, син з 2007 р. виїхав в [PERSON] Федерацію та мешкає у м. Сисерть Свердловської області, пізніше 2010 р. та 2014 р. до нього виїхали і [PERSON] та [PERSON] із своїм сином [PERSON] Таким чином, його діти не мешкають за зазначеною адресою. На теперішній час позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які не мешкають у будинку, комунальні послуги вони не оплачують, їх речей в будинку немає. Просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, втім, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та щодо задоволення позовних вимог, вони не заперечують. Представник служби у справах дітей Краматорської міської Ради [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що просить суд розглядати справу без її участі та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши думку позивача, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Краматорським міським бюро технічної інвентаризації за №944080 від 08.07.2003, власником будинку № 211 по вул. Л. Українки у м. Краматорську Донецької області є позивач [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 03.06.2003 (а.с.9). Згідно довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово комунальні послуги, виданої виконавчим комітетом Ясногірської селищної ради від 29.04.2016, позивач [PERSON] зареєстрований у [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Як вбачається з акту про не проживання складеного депутатом Ясногірської селищної ради в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 12.05.2016, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані, але не мешкають у будинку № 211 по вул. Л. Українки у м. Краматорську Донецької області з 2007 р., 2010 р. та з 2014 р. по день складання акту, що свідчить про відсутність відповідачів понад встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України строки та підтверджує безперервність відсутності відповідачів (а.с.16). Судом встановлено, що відповідачі станом на теперішній час мешкають у м. Сисерть Свердловської області [PERSON] Федерації, оскільки, ця адреса зазначена у їх копії паспорта громадянина [PERSON] Федерації, які вони надіслали на адресу суду, а тому, вони не є таким, що не мають місця проживання у разі зняття їх з реєстрації у будинку №211 по вул. Л. Українки у м. Краматорську Донецької області. Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує будинок та сплачує комунальні послуги, з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в будинку. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі не проживають з 2007 р., 2010 р. та з 2014 р. кожен у відповідності у зазначеному будинку, поважні причини відсутності відповідачів у будинку понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цим будинком позивач відповідачам не чинить, відповідачі не надають коштів на його утримання та не сплачують комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved