Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

13 грудня 2017 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що вона є рідною донькою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилася [INFO] року в селі Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області, її батьками були: мати - [PERSON], [INFO] та батько - [PERSON], як зазначено у свідоцтві про її народження від 14 серпня 1964 року. Після укладення шлюбу, 10 жовтня 1981 року з [PERSON], вона змінила прізвище на [PERSON]. На момент її народження батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах, шлюб між ними не було зареєстровано, тому у свідоцтві про її народження в графі «батько» повні відомості про батька відсутні, а тільки зазначено його ім'я «[PERSON]». Відсутність у свідоцтві про її народження повних відомостей про батька перешкоджає їй оформити спадщину після смерті батька, тому встановлення факту батьківства їй необхідно для оформлення спадщини. Заявниця - [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа - приватний нотаріус Тернівського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих В.В. в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. 15 грудня 2017 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року у них народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.6). В свідоцтві про народження заявниці матір'ю записана [PERSON], а в графі батько стоїть прочерк, лише ім'я батька записано [PERSON]. Оскільки батьки офіційно не зареєстрували шлюб, державна реєстрація її народження була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, та відповідно в свідоцтві про народження заявниці прізвище було записано за прізвищем матері та за її вказівкою по батькові «[PERSON]». Після народження заявниці, батьки проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно виховували доньку, як їхню єдину дитину до 1969 року, а потім батько заявниці [PERSON] залишив сім'ю і почав проживати окремо. 30 вересня 1969 року за рішенням народного суду м. Павлограда Дніпропетровської області (арк.с.22) з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 20 руб. до її повноліття, починаючи з 08 вересня 1969 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу (арк.с.6), заявниця [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 10 жовтня 1989 року, а після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка «[PERSON]». Отже за свого життя [PERSON] визнавав себе батьком заявниці [PERSON], однак не оформив батьківство документально. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (арк.с.10). Заявниця зазначила, що з листопада 2016 року і по день смерті свого батька вона проживала разом з ним, та здійснювала за ним догляд, що підтверджується копією Акту голови квартального комітету від 07 грудня 2017 року (арк.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] (арк.с.13-17). 04 травня 2017 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Тернівського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих Валентини Василівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], до майна якого було заведено спадкову справу 04 травня 2017 року за № 3/2017. 05 грудня 2017 року приватним нотаріусом Тернівського нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих Валентиною Василівною відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року у зв'язку із недоведенням родинних зв'язків з померлим поданими документами (арк.с.9). Отже метою встановлення факту батьківства спадкодавця щодо заявниці є оформлення її спадкових прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 1 статті 315 ЦПК України містить перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд. Частиною 2 статті 315 цього Кодексу передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства батьком та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. У пункті п.7 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебуває у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяву про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. На підставі досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт батьківства [PERSON], який помер [INFO] року, відносно заявниці [PERSON]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права, щодо прийняття спадщини, іншої можливості встановити цей факт заявниця не має. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved