Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

13.02.2020 позивачка звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.09.2011 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано 15.08.2011 рішенням суду. Вони мають двох спільних дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання яких рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.09.2011 на її користь з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки всіх його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент подання позову [PERSON] набула повноліття, у зв`язку з чим аліменти на [PERSON] стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на [PERSON] . На даний час розмір аліментів на утримання [PERSON] , який був визначений за рішенням суду, недостатній для утримання дитини, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 13.02.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 11.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді [PERSON] , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. 25.08.2020 суддею Романенко О.О. справу прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, встановлено строки для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 28.09.2020 у встановлений судом строк, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.38-39), у якому він заперечує проти задоволення позову та просить суд відмовити у його задоволенні. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивачкою також подано до суду позовну заяву про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, тобто бажає отримувати аліменти на утримання двох дітей. На думку відповідача, розмір цих аліментів не може перевищувати 1/3 частини доходу на двох дітей, або пропорційної частки - 1/6 на кожну дитину. Вказує, що він, як і позивачка, не має офіційної роботи, але незважаючи на це, не має заборгованості зі сплати аліментів і сплачує їх добровільно. Відповідач також вказує, що у провадженні суду перебуває цивільна справа № 546/116/20 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, і він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у даній справі у розмірі 1/6 частини доходу. Вважає, що аліментів, який буде з нього стягнуто у загальному розмірі не повинен перевищувати 1/3 частини його доходу, що на його думку, відповідатиме розміру, передбаченому законодавством. Щодо вимог про те, що розмір аліментів не повинен бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказує, що цей перерахунок здійснюють державні виконавці. Вважає, що для збільшення розміру аліментів не має законних підстав. 02.10.2020 позивачкою до суду подано заперечення на відзив (а.с.44), у якому [PERSON] вказує, що після розірвання шлюбу, відповідач самоусунувся від участі у вихованні та утримання їхніх дітей, у зв`язку з чим вона була вимушена шукати всі можливі засоби для забезпечення належних умов утримання дітей, які зростають та мають все більші і більші потреби. На даний момент розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання їхніх дітей, ставить її у скрутне становище. На даний час їхня дочка [PERSON] навчається у опорному навчальному закладі Решетилівський ліцей ім. І.Л.\~Олійника Решетилівської міської ради, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Підстави, викладені у відзиві, вважає необґрунтованими, оскільки на її думку, мінімальний розмір аліментів на неповнолітню дитину не може бути меншим нім 25% від доходу відповідача. У судове засідання з`явились позивачка та відповідач. Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково зазначила, що на даний момент офіційно працює продавцем у ФОП [PERSON] з липня 2020 року. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Суду пояснив, що офіційно не працює. Працевлаштовуватися на офіційну роботу на мінімальну заробітну плату не вбачає доцільним, знаходить періодичні підробітки. Аліменти на дитину сплачує у сумі, яка вказана державним виконавцем. Вказав, що більшого розміру аліментів не в змозі платити, оскільки не має роботи. Не є інвалідом, до лікарні не звертався. Заслухавши пояснення сторін повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12.08.2000 по 15.08.2011 сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.08.2011 у справі № 2-292/11 (а.с.6). З рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.09.2011 у справі №3-321/11 (а.с.8) та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2007 (а.с.7) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.08.2011 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду 10.10.2011 Решетилівським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист у справі №\~2-321/2011 (14-16). 02.08.2019 [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення з відповідача аліментів на її утримання за виконавчим листом припинено. Згідно довідок Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. \~Суми) від 04.02.2020 № 1750 (а.с.13) та від 25.09.2020 № 7766 (а.с.37), з моменту досягнення старшою дитиною повноліття, у відповідності до вимог ч.\~3 ст. 183 СК України, розмір частки аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] за виконавчим листом №\~2-321/2011, змінено з 1/3 на 1/6. Спільні діти\~сторін проживають\~разом із\~позивачкою,\~що підтверджуєтьсядовідкою Виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 03.02.2020 № 11-12/502 (а.с.9). Відповідно до довідки за формою ОК-7 Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.10-12), станом на 28.01.2020 [PERSON] не мала стабільного доходу. Загальний розмір її доходу за 2019 рік становить 10\~748,57 грн. 17.11.2017 позивачка уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується відповідним актовим записом № 94 згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2017 (а.с.17). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п. 15\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи системний аналіз норм чинного законодавства, суд вважає, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Статтею 180\~СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.\~1-\~3\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом.\~Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Посилання відповідача на те, що стягнення розмір аліментів на утримання двох дітей не може бути більшим ніж 1/3 частки від заробітку відповідача, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Так, ч. 5 ст. 183 СК України встановлює, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Однак, вказана норма стосується саме вимог, заявлених у формі судового наказу та не перешкоджає стягненню аліментів з відповідача у порядку позовного провадження у будь-якому іншому розмірі, який визначається судом у відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України. Суд також враховує, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 12.10.2020 у справі № 546/116/20 з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно за період з 13.02.2020 по 24.06.2020. Таким чином, з 25.06.2020 [PERSON] не перебуває на утриманні відповідача. Судом встановлено, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів за рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.09.2011 у справі №2-321/11 є недостатнім для утримання неповнолітньої дочки сторін - [PERSON] , оскільки за вирахуванням частини аліментів на утримання [PERSON] , після досягнення нею повноліття, розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання [PERSON] становить 1/6 частину доходу відповідача. Окрім того, в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, яка на даний момент у більшій частині несе обов`язок по утриманню спільної з відповідачем неповнолітньої дитини. У відповідності\~до вимог\~ч.\~1\~та ч.\~6\~ ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких належних і допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти у разі збільшення їх розміру до 1/4 частки відповідачем суду не надано. Суд вважає необхідним та достатнім збільшити розмір аліментів, що присуджені до стягнення з відповідача на користь позивачки з 1/6 частки на 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу). Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. У відповідності до п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] підлягають збільшенню з 1/6 частки до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору за ставкою станом на день пред`явлення позову 13.02.2020, що становлять 840,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: approved