Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

13 червня 2016 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, послаючись на слідуючи обставини. 20 березня 2008 року відповідач уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0301/0308/88-028. За умовами договору кредитор надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти, позивальник зобовязався повертати кредит на умовах та в порядку, визначених кредитним договором: виплачувати кредит, проценти, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором було укладено Іпотечний договір від 20 березня 2008 року. Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобовязань нерухоме майно: квартиру №13, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Юрія Савченка, буд.83. Обтяження згідно вказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило позивачу, як правонаступнику, відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобовязаннями позичальника за кредитним договором. 25 травня 2016 року, при зверненні до нотаріуса, позивачу стало відомо, що на вказане нерухоме майно накладено арешт за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 25465718, виданий 19 серпня 2011 року, видавник Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Позивач вважає, що дії державного виконавця в даному випадку порушують права позивача, який має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Позивач просив винести рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна- квартиру № 13, розташовану за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Ю.Савченка, буд.83, на яку накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 25465718, виданий 19 серпня 2011 року, видавник Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Представник позивача в судове засідання не заявився, при зверненні до суду з вказаним позовом просив розглядати справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи- Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ в судове засідання викликались неодноразово завчасно та належним чином. Заперечень проти позову, заяв щодо розгляду справи тощо від вказаних осіб суду не надано. Суд визнав за можливе та доцільне розглядати справу в заочному порядку, проти чого представник позивача не заперечував, просив розглядати справу у відсутність представника позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 20 березня 2008 року відповідач [PERSON] уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0301/0308/88-028 (а.с.5-7). За умовами договору кредитор надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти, позивальник зобовязався повертати кредит на умовах та в порядку, визначених кредитним договором: виплачувати кредит, проценти, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 20 березня 2008 року, в забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором, було укладено іпотечний договір від 20 березня 2008 року. Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобовязань своє нерухоме майно: квартиру №13, що знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Юрія Савченка, буд.83 (а.с.8). Обтяження згідно вказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек (а.с.16-19). 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило позивачу, як правонаступнику, відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобовязаннями позичальника за кредитним договором (а.с.9-12). Зясовано, що дійсно на вказане нерухоме майно накладено арешт за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 25465718, виданий 19 серпня 2011 року, видавник Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.16-19). Позивач аргументовано довів, що дії державного виконавця в даному випадку порушують права позивача, який має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Так, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», та зокрема ч.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». При реалізації вказаної норми враховується, що за положеннями ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека- вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та у відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача- іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Крім того, відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор в силу застави має право у разі невиконання боржником (застоводавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, що передбачено ч.1 ст. 589 ЦК України. Згідно ч.3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж майна, здійснюється згідно пріоритету, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Цього закону встановлює, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином в даному випадку позивач, як обтяжував з вищим пріоритетом, встановленим ЗУ «Про іпотеку» володіє переважним першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Крім того, Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обовязок, який полягає в тому, що державний виконавець повинен повідомити заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не пізніше наступного для після накладання арешту на майно, або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та розяснити заставодержателю право звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, що передбачено ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Позивача не було повідомлено про накладання арешту майна боржника, яке перебуває у заставі (іпотеці), не було розяснено про право звернення до суду з позовом про зняття арешту з вказаного майна. З урахуванням вищезазначеного позивач аргументовано вимагає звільнення з-під арешту іпотечного майна- квартиру № 13, розташовану за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Ю.Савченка, буд.83, на яку накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 25465718, виданий 19 серпня 2011 року, видавник Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, а тому позовні вимоги визнаються такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved