Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

14 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 986,10 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.11.2012 рок по вул. Грушевського, 20 в м. Києві, відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Мерседес», державний номер [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем за Договором страхування транспортних засобів №3120923 від 31.08.2012 року. Позивачем на виконання умов договору було здійснено сплату страхового відшкодування у розмірі 12 132,86 грн., на підставі висновку спеціаліста № 02/12/12 від 12.12.2012 року. ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» було відшкодовано ПрАТ «УАСК АСКА» суму збитку за вищевказаним страховим випадком у сумі 11 146,76 грн. Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати позивачу в порядку регресу суму страхового відшкодування, позивач вимушений був звернутися до відповідача з позовом про стягнення страхового відшкодування на підставі ст.ст. 1166, 1191, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Так адресно-довідковою службою не підтверджено місце реєстрації відповідача, проте представник позивача відмовився розміщувати оголошення в друкованих засобах масової інформації, тому суд продовжив слухання справи без розміщення оголошення. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2012 року о 10 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Грушевського, 20, [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», державний номер [NUMBER], залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина [PERSON] в порушенні п.13.1 ПДР України підтверджена постановою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року. Відповідно до договору СТД №3120923 страхування транспортного засобу від 31.08.2012 року, укладеного між ПрАТ «УАСК АСКА» та ТОВ «Фірма «ЗЮДПАК Україна» в особі Генерального директора [PERSON] було застраховано автомобіль «Мерседес» державний номер [NUMBER]. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №02/12/12 від 12.12.2012 року, матеріальний збиток, завданий автомобілю «Мерседес» державний номер [NUMBER] складає - 11 146,76 грн. Як вбачається зі страхового акту №7192 від 21.12.2012 року та розрахунку страхового відшкодування, пригоду, що мала місце 30.11.2012 року з вини відповідача визнано страховим випадком та розраховане страхове відшкодування в сумі 12 132,86 грн., яка 21.12.2012 року сплачена на рахунок ТОВ «ЗЮДПАК Україна». Крім того, представник позивача в судовому засіданні пояснила, що цивільна відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номер [NUMBER] була застрахована ПрАТ СК «Провідна», яка сплатила за вказаним страховим випадком 11 146,76 грн. Відповідно до ст.980 ЦК України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що після сплати страхового відшкодування, у сторони позивача виникло право регресної вимоги до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги нормамист.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування». Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зазначена норма, що міститься в главі 82 ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. Разом з тим правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена й у ст.27 Закону України «Про страхування». Відтак, оскільки існує спеціальний порядок регулювання порядку сплати страхового відшкодування в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України), суд не може взяти до уваги посилання позивача на положення ст. 1191 ЦК України. У вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі. Відповідно до цієї норми, до страховика переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, лише в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Отже, оскільки позивач на виконання умов договору виплатив страхове відшкодування, має право в порядку суброгації стягнути сплачену суму з відповідача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 986,10 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved