Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

13.04.2016 р. [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с. 2-5), який був уточнений 29.06.2016 р. (а.с. 30-31). В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, просить: -встановити порядок користування квартирою № 61 буд. №2 по бул. Гайдара м. Чорноморська (Іллічівська), виділивши [PERSON] житлову кімнату площею 22,7 кв. м, [PERSON] - житлову кімнату площею 17,3 кв.м, інші приміщення квартири залишити в загальному користуванні; -зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною [PERSON] 1/2 частиною квартири № 61 буд. №2 по бул. Гайдара м. Чорноморська (Іллічівська). В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на наступні обставини: Сторони перебували у шлюбі і на підставі договору дарування їм належить спірна квартира, поділ якої в натурі не є можливим. Позивач планує проживати у цій квартирі і просить виділити кімнату більшої житлової площі з урахуванням проживанням неповнолітнього сина. Відповідач позбавила позивача вільного доступу до квартири, змінивши замки на вхідних дверях та встановивши сигналізацію. Відповідач та третя особа [PERSON] до суду не зявились, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 49, 50), у яких зазначили, що позов не є обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON] не визнала позовні вимоги, підтримала письмові заперечення на а.с. 51-53, просить відмовити у позові, посилаючись на ті обставини, що [PERSON] не чинить перешкод у користуванні квартирою, що шлюбні відносини припинені у 2013 р. і [PERSON] добровільно пішов з квартири, створив сімю з іншою жінкою; що син не бажає жити в одній кімнаті з батьком і запропонований позивачем порядок користування позбавить відповідача рівних умов здійснення права власності. Представник органу опіки та піклування до суду не зявився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 88, 97, 107). Із заяви представника органу опіки та піклування на а.с. 88 слідує, що вселення позивача в квартиру не впливає на право користування нею його сина та не суперечить правам [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Відповідач зареєстрована за адресою: м. Чорноморськ (м. Іллічівськ) Одеської обл., бул. Гайдара[ADDRESS] (а.с. 14-15, 20). Зазначена квартира належить у рівних долях по ? частині позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 23.06.2009 р. (а.с. 6-11). Із техпаспорту спірної квартири вбачається, що квартира є двокімнатною, загальною площе 72,9 кв м, житловою площею 40 кв. м (кімнати 17,3 кв.м та 22,7 кв. м). Сторони перебували у шлюбі з 10.10.2003 р. по 25.11.2015 р. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 54, 55). Станом на 28.10.2016 р. представником органу опіки та піклування був опитаний син сторін (а.с. 90), який пояснив, що не бажає проживати в одній кімнаті з батьком, що на цей час проживає в квартирі вдвох з матірю, а батько створив іншу сімю. Копія паспорту позивача свідчить, що він не є зареєстрованим у спірній квартирі, а є зареєстрованим за адресою: [INFO], бул. Гайдара[ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності, будинок (частку будинку), квартиру,\~ користуються\~ ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інша не заборонені законом угоди. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності\~ здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї\~ частини\~ спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном,\~ відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. № 7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 17.02.2016 р. по справі № 6-1500цс15, визначено, що відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про порядок користування квартирою не підлягають задоволенню, т.я. встановлення запропонованого позивачем порядку обмежить право користування відповідача як власника ? частини квартири. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що позивач позбавлений доступу у спірну квартиру, т.я. відповідач прийняла заходи щодо зміни замків та встановлення сигналізації. На підставі ст. 150 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання відповідача усунути перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою та вселення позивача.

Outcome: partial