Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

13 квітня 2020 року АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованостіза кредитним договором б/н від 22.01.2015 року в розмірі 5824, 11 грн., з яких: 4619, 72 грн. - заборгованість за кредитом, 620, 90 грн. - заборгованість за відсотками, 583, 49 грн. - заборгованість з комісії та пені. Крім того судовий збір у розмірі 2102 грн. В обгрунтування позову зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.01.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6762,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця до погашення заборгованості за Кредитом. [INFO] позичальник, [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 22.01.2015 року складає 5824, 11 грн., з яких: 4619, 72 грн. - заборгованість за кредитом, 620, 90 грн. - заборгованість за відсотками, 583, 49 грн. - заборгованість з комісії та пені. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Згідно відповіді Першої полтавської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] заведено спадкову справу на підставі претензії банку, спадкоємці із заявами про прийняття або відмови від спадщини не звертались. Відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач постійно проживала із спадкодавцем, не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 12.09.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, але ніяких дій не було виконано, тому звернулись до суду. Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 03.11.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті та витребувані докази за клопотанням позивача. 14 липня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. [PERSON] зазначала, що між нею та спадкодавцем [PERSON] було розірвано шлюб 27 червня 2014 року, розподілу майна не було. На час укладання генеральної угоди з банком та на час відкриття спадщини вона не була спадкоємцем першої черги та не проживала зі спадкодавцем. Права звертатись із заявою про прийняття спадщини або відмови від неї не має. Просила у задоволенні позову відмовити. 28 липня 2020 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначав, що Банку стало відомо про смерть позивальника 09 червня 2017 року і того ж дня було направлено претензію кредитора до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори. Не отримавши відповіді, банк 25 березня 2018 року звернувся з претензією до Другої полтавської державної нотаріальної контори. Тому строк, передбачений ст. 1281 ЦПК України банком не пропущено. В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що відповідно до укладеної з позивачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.01.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6762,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ( а.с.8). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.10.2016 року Шевченківським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, позичальник [PERSON] помер [INFO] (а.с. 36). 09 червня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори претензію кредитора, у якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5824,11 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину (а.с. 99-100). 23 березня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив до Другої полтавської державної нотаріальної контори претензію кредитора, у якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті [PERSON] ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5824,11 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину (а.с. 42). Дані претензії було перенаправлено до Першої полтавської державної нотаріальної контори.(а.с. 203 211). Згідно листа Першої полтавської державної нотаріальної контори за вих. № 989/02-14 від 14.04.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що після померлого [INFO] [PERSON] в Першій полтавській державній нотаріальній конторі 08 грудня2016 року заведена спадкова справа №407/2016. У випадку звернення спадкоємців, кредиторська вимога буде доведена до їх відома. (а.с.43). Позивач посилається на те, що [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вбачається із записів про місце реєстрації в паспортах громадян України спадкодавця та спадкоємця, а також те, що [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлялась, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. Тому, 06.09.2019 АТ КБ «ПриватБанк» направив [PERSON] лист-претензію про необхідність сплати заборгованість за кредитним договором від 22.01.2015, укладеного між банком та [PERSON] (а.с. 44). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Судом досліджено копію витребуваної спадкової справи №407/2016 після смерті [INFO] позивальника [PERSON] . (а.с. 187-220). Матеріали спадкової справи містять листа Першої полтавської державної нотаріальної контори за вих. № 2687/02-14 від 08.12.2016 адресованого ПАТ «АКБ «Капітал», в тому, що на підставі претензії ПАТ «АКБ «Капітал» від 05.12.2016 року заведена спадкова справа №407/2016 від 08.12.2016 року. (а.с.201). Жодних відомостей про наявність спадкового майна та про коло спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. Таким чином, належних доказів отримання відповідачем [PERSON] після смерті позичальника [PERSON] будь-якого спадкового майна, позивач суду не надав. Матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину, в межах вартості якого вона зобов`язана задовольнити вимоги кредитора - АТ КБ «Приват Банк». Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, позивач не довів, що відповідач за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наданих позивачем документів не можливо беззаперечно встановити, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідач проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Крім того відповідачем надана копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , з якої вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 27 червня 2014 року (а.с.74). Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, представництво інтересів якого в суді здійснюють особи, які мають юридичну освіту, що передбачає знання ними своїх прав та обов`язків у цивільному процесі, якими вони користуються на власний розсуд. Зазначені вище правові висновки містяться у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 336/5443/16 від 13.02.2019 провадження № 61-34319 св 18 щодо застосування вказаних норм права. Суд, дотримуючись принципу диспозитивності, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин, на які особа посилається як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю особу. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed