Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

14 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, предметом якого є: визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що їм на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках належить зазначена вище квартира. 07 жовтня 2014 року на прохання відповідачки вони зареєстрували її у своїй квартирі. Однак, з дня реєстрації і по теперішній час [PERSON] в квартирі не проживає, оскільки виїхала у невідомому напрямку. Крім того, відповідачка не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Посилаючись на те, що наявність зареєстрованої особи призводить до зайвих витрат та порушує їхні права власників, позивачі просили про задоволення позову. У судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила, що у 2014 році вона познайомилася із [PERSON] Остання торгувала на ринку в м. Очакові, а тому вони часто спілкувалися. Одного дня [PERSON] попросила зареєструвати її в м. Очакові на три місяці з метою отримання кредиту для придбання житла. Позивачка погодилася, зареєструвала її в своїй квартирі та, крім цього, отримала для [PERSON] ще один кредит для розвитку бізнесу. Відповідачка жодного дня в квартирі не прожила, а кредит по теперішній час погашає сама [PERSON]. Позивач [PERSON] дав пояснення, що за його згодою в належній йому та позивачці квартирі була зареєстрована [PERSON] Остання обіцяла, що через три місяці вона зніметься з реєстрації, однак цього не сталося. Мобільний телефон відповідачки вимкнений. Натомість, позивачам постійно телефонують представники банківських установ та вимагають погашення кредитів, оформлених [PERSON]. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Очаківської міської ради Миколаївської області 09 жовтня 2008 року (а.с. 10), та копією витягу № 20607696 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Очаківською міською філією ММБТІ 16 жовтня 2008 року (а.с. 10). З довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданої Очаківським РС УДМС України в Миколаївській області 17 квітня 2015 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] у з 07 жовтня 2014 року зареєстрована відповідачка [PERSON] (а.с. 17). При вирішенні цивільно-правового спору, що виник між сторонами, слід виходити з того, що право користування жилим приміщенням (сервітут) є похідним від прав титульного власника, а тому суд встановлює обставини та умови, за яких особа набула права користування чужим житлом. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі спливу строку, на який його було встановлено. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, а також того факту, що тримісячний строк, на який сервітут був встановлений, сплив, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За приписом\~ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ухвалою суду від 27 квітня 2015 року позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Згідно з платіжним дорученням №53886107 від 25 квітня 2015 року, позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 121 грн 80 коп. (а.с. 21). Оскільки заявлені позивачами вимоги підлягають задоволенню, судовий збір стягується з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved