overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

14 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 24 квітня 1999 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 182. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1999 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. З квітня 2012 року сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Діти проживають із відповідачкою. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена своєчасно. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 24 квітня 1999 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 182 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) та сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленої відповідачки суд вважає, як свідчення того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

14 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 1 листопада 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 422. Від шлюбу дітей не мають. Сумісне життя не склалося, так як вони мають різні погляди на життя. Шлюбні стосунки фактично припинені з осені 2013 року з тих причин, що між ними постійно виникали сварки та конфлікти на побутовому ґрунті. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо, просить шлюб розірвати, спірного майна немає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб із відповідачем. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив надати сторонам строк для примирення подружжя тривалістю п'ять місяців, оскільки відповідач [PERSON] має намір створити всі умови для того, щоб зберегти сім'ю з позивачем. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Із матеріалів справи видно, що 1 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 422 (а. с. 3). Згідно із ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з осені 2013 року через постійні конфлікти та різні погляди на життя. Із цього часу вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Судом було надано сторонам строк для примирення, але наміри суду примирити сторін не дали позитивних результатів. Як встановлено судом із пояснень позивача, під час наданого судом строку на примирення, відповідач жодних дій, спрямованих на примирення із чоловіком не вчиняла. Тому надавати більш тривалий строк для примирення є недоцільним. Наполягаючи на позові [PERSON] зазначив, що за будь-яких умов не буде проживати із відповідачкою однією сім'єю, так як має намір одружитись із іншою жінкою. Отже суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам чоловіка, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі статей 110 - 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

14 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що вона з 10 вересня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не надає їй достатню матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки, фізично здоровий, інших дітей на утриманні не має, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів батька, щомісяця. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим обставинам, про явку був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу відповідно до статті 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (актовий запис № 775 від 30 листопада 2011 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку) (а. с. 3). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Моспинської міської ради, [PERSON] разом із дочкою [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Між сторонами не досягнута домовленість по питанню утримання дитини, так як відповідач добровільно не надає достатню допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від доходів батька щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 листопада 2013 року. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 229 грн 40 коп., вказаний судовий збір, згідно зі статтею 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч. 3, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

14 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням від вихованням дитини. Відповідач разом з сином не проживає, матеріально не допомагає, долею дитини не цікавиться. Аліменти не сплачує. Дитина знаходиться на утриманні позивача та мешкає разом із нею. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Надав до суду висновок органу опіки та піклування Томаківської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO]. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначені обставини в позові підтверджує, позов визнає та просить розглянути справу у відповідності до ч.1 ст.174 ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно ст. 164 СК України. Відповідно до ч.1,4 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, як це зазначив в письмовій заяві, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

14 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду з цим позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього на свою користь аліменти до закінчення навчання їх повнолітньою дочкою [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення дочкою навчання. Відповідач є рідним батьком дочки позивачки. У 2002 році позивачка розірвала шлюб з відповідачем. На даний час дочка повнолітня і з 01 вересня 2013 року навчається на 1 курсі денного відділення Луганського обласного училища за спеціальністю «Акушерська справа», термін навчання до 25 січня 2016 року. Вона проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка працює медсестрою у ЛОДКЛ, отримує мінімальну заробітну плату, її не вистачає на утримання дочки, тому остання потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач вихованням дочки не займається, утримань по виконавчим листам з нього не провадиться, інших дітей не має, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має стабільний щомісячний дохід, оскільки працює зварником у ТОВ «Валуйська МТС». В судове засідання сторони надали заяви, в яких позивачка свій позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, відповідач позов визнав, просили справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, який не проживає зі своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 05.09.02 р. підтверджується, що позивачка розірвала шлюб з відповідачем. Довідка про склад родини позивачки свідчить про те, що дочка знаходиться на її утриманні Матеріалами справи підтверджується, що відповідач є батьком дочки позивачки [PERSON], [INFO], яка на цей час вже є повнолітньою особою і продовжує навчання на 1 курсі денного відділення Луганського обласного училища за спеціальністю «Акушерська справа» з терміном навчання до 25 січня 2016 року, у зв'язку з чим потребує допомоги з боку батька. З огляду на те, що відповідач позов визнав, у суду не виникає сумнівів в його доведеності, який слід задовольнити. На підставі ст. ст. 182, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

14 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 16 червня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею неповноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 16 червня 2006 року позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 229 грн. 640 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

14 листопада 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулося ПАТ «Харківміськгаз» з позовом про стягнення на його користь з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 3718 гр. 02 коп., мотивуючи тим, що такою є заборгованість відповідачів за період з 01.12.2008 р. по 01.12.2011 р., а також судовий збір в сумі 243 гр. 60 коп. ( а. с.2). У судове засідання з»явилися: представник ПАТ «Харківміськгаз», а також відповідачі [PERSON] і [PERSON]. Інші відповідачі про слухання були повідомлені належним чином, але до суду не прибули, у зв»язку з чим суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] В своїй заяві зазначив, що 09 травня 2003 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Вони мають спільних дітей, сина - [PERSON] [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та були припинені. Позивач вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернувся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в адресованій суду заяві позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належно (а.с. 12), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва (повторне) про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції в Миколаївській області, сторони зареєстрували шлюб у Новомиколаївській сільській раді Жовтневого району Миколаївської області 09 травня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис про шлюб за №1. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 9). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копій свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER], сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8), які мешкають разом із матір'ю. Спір між сторонами про розподіл спільного майна на час розгляду справи та місця проживання їх дітей відсутній. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння , внаслідок яких їх сім'я розпалася, з 2012 року вони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. У судовому засіданні 09 грудня 2014 року позивач свій позов підтримав, суду пояснив, що у нього вже інша сім'я. 23 лютого 2015 року [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала , вважала, що іх сім'ю ще можливо зберегти. У судове засідання 23 лютого 2014 року не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 12 лютого 1994 року (а.с.4). Спільне життя між ними не склалося, з 2012 року сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують . Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, тривалий час разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, у наданий судом строк для примирення не примирились. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 січня 2013 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши письмову заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, направивши на адресу письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву якій просить розглянути справу в її відсутність

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що в період шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги не надає.

Outcome: approved