Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

14.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Із позову вбачається, що відповідачка по справі [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO]да [PERSON], [INFO]. Відповідачка доводиться позивачу падчеркою, донькою його дружини [PERSON]. Крім цих дітей позивачка має ще доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що є інвалідом дитинства та виховується батьком [PERSON]. [PERSON] мешкає разом зі своїм батьком останнім часом, а відносно свого сина [PERSON], [INFO], [PERSON] 23.11.2007 року Краматорським міським судом була позбавлена батьківських прав. Практично діти [PERSON] та [PERSON] були покинуті на призволяще, за адресою реєстрації [ADDRESS] вони були покинуті, поки відповідні служби соціальні не відібрали дітей та не направили до притулку. Як мати, відповідачка дітьми не займається, веде розгульний образ життя, дітей народжувала тільки з однією метою отримання державної грошової допомоги, яка фактично витрачалася [PERSON] на свої особисті потреби, зловживає спиртними напоями. Діти були позбавлені необхідного одягу, харчування, бідкалися. Позивач з дружиною змушені були викликати міліцію, щоб забрати дітей від такою матері. Дружина позивача хворіє, має онкологічне захворювання,, тому позивач як дідусь вважає, що може турбуватися про неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], позивач працює, отримує пенсію, бажає виховувати дітей. З цього приводу вони неодноразово зверталися у службу у справах неповнолітніх Краматорської міської Ради, де відповідачка перебуває на обліку. Відповідачка пиячить, краде речі з квартири, у старшої доньки [PERSON] викрала ноутбук та продала його, що дівчинка може довести в суді. Вони неодноразово зверталися у відповідні державні служби з метою якимось чином вплинути на [PERSON] за недбале ставлення до власних дітей, нехтування своїми обов'язками. Відповідачка [PERSON] не дбає про дітей, не цікавиться їх самопочуттям, не виявляє зацікавленості у розвитку дітей, їх фізичному та духовному ставленні. Ніякої матеріальної допомоги та придбання необхідних речей, харчування для дітей та інших потрібних дітям речей відповідачка не надає, на даний час займається своїм особистим життям, змінює чоловіків та не бажає спілкуватися ні з дітьми, ні з їх родиною. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунулася від спілкування з дітьми, так і від виховання дитини. За таких умов створилися умови що шкодять інтересам дітей. На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO]. У судове засідання відповідачка не з'явилася за невідомою суду причиною, про час розгляду справи належним чином був повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. У судовому засіданні прокурор просить позовні вимоги задовольнити, вважає, що батько не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків. Представник третьої особи - органа опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради суду просила суд позов задовольнити, надала письмовий висновок та заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши думку прокурора, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO]да [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Відповідачка доводиться позивачу падчеркою, донькою його дружини [PERSON]. Крім цих дітей позивачка має ще доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що є інвалідом дитинства та виховується батьком [PERSON]. [PERSON] мешкає разом зі своїм батьком останнім часом, а відносно свого сина [PERSON], [INFO], [PERSON] 23.11.2007 року Краматорським міським судом була позбавлена батьківських прав (а.с. 15). Практично діти [PERSON] та [PERSON] були покинуті на призволяще, за адресою реєстрації [ADDRESS] вони були покинуті, поки відповідні служби соціальні не відібрали дітей та не направили до притулку. Як мати, відповідачка дітьми не займається, веде розгульний образ життя, дітей народжувала тільки з однією метою отримання державної грошової допомоги, яка фактично витрачалася [PERSON] на свої особисті потреби, зловживає спиртними напоями. Діти були позбавлені необхідного одягу, харчування, бідкалися. Позивач з дружиною змушені були викликати міліцію, щоб забрати дітей від такою матері. Дружина позивача хворіє, має онкологічне захворювання,, тому позивач як дідусь вважає, що може турбуватися про неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], позивач працює, отримує пенсію, бажає виховувати дітей. З цього приводу вони неодноразово зверталися у службу у справах неповнолітніх Краматорської міської Ради, де відповідачка перебуває на обліку. Відповідачка пиячить, краде речі з квартири, у старшої доньки [PERSON] викрала ноутбук та продала його, що дівчинка може довести в суді. Вони неодноразово зверталися у відповідні державні служби з метою якимось чином вплинути на [PERSON] за недбале ставлення до власних дітей, нехтування своїми обов'язками. Відповідачка [PERSON] не дбає про дітей, не цікавиться їх самопочуттям, не виявляє зацікавленості у розвитку дітей, їх фізичному та духовному ставленні. Ніякої матеріальної допомоги та придбання необхідних речей, харчування для дітей та інших потрібних дітям речей відповідачка не надає, на даний час займається своїм особистим життям, змінює чоловіків та не бажає спілкуватися ні з дітьми, ні з їх родиною. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунулася від спілкування з дітьми, так і від виховання дитини. За таких умов створилися умови що шкодять інтересам дітей. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін, які беруть участь у розгляді справи виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунулася від виховання та утримання дитини, долею, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дітей, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved