Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

13 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 63 по вул. Маяковського в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності за заповітом належить житловий будинок № 63 по вул. Маяковського в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області. Земельна ділянка на якій розташований житловий будинок належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 630536 від 31 травня 2011 року. Після реєстрації шлюбу її дочки з [PERSON], останній був зареєстрований у спірному житловому будинку. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розлучення, зібравши всі свої речі відповідач переїхав жити до своїх батьків за адресою: с. Мішково-Погорілове, вул. Декабристів, 22-А Жовтневого району Миколаївської області. На сьогоднішній день у вказаному будинку зареєстровані позивач [PERSON], її дочка [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач не проживає в будинку з 30 вересня 2014 року без поважних причин, спірним житлом не цікавиться, за комунальні послуги та утримання будинку не платить. Оскільки відповідач відмовляється знятися з реєстрації в добровільному, вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та просить його задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, суд судом встановлено наступне. Будинок за адресою: с. Мішково-Погорілове, вул. Маяковського, 63 Жовтневого району Миколаївської області належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 125/2010 від 15.11.2010 року (а.с. 13). Належність спірного житлового будинку позивачу також підтверджується технічним паспортом на будинок, в якому [PERSON] вказана власником (а.с. 17-23). Земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок, належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 630536 від 31.05.2011 року (а.с. 14). Дочка позивача [PERSON] уклала шлюб 03 вересня 2005 року з [PERSON] (а.с. 29-30), який був розірваний 30 вересня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с. 30). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 2939 від 30.10.2015 року в будинку № 63 по вул. Маяковського в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, зареєстровані: позивач [PERSON], її донька [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 15). Згідно з актами про непроживання від 03 листопада 2015 року [PERSON] не проживає за адресою [INFO] з 30 вересня 2014 року по теперішній час (а.с. 16). Цей факт також підтверджується господарською книгою на житловий будинок (а.с. 25-28). Як вбачається з письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] за адресою: с. Мішково-Погорілове, вул. Маяковського, 63 Жовтневого району Миколаївської області не проживає з вересня 2014 року по теперішній час. Статті 150, 156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх виселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Водночас, ст. 405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема: члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону України, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім'ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України суд визнає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, так як у справі встановлений факт непроживання відповідачів за вказаною адресою з вересня 2014 року, тобто більш ніж 1 рік, будь-яких домовленостей між сторонами про інші умови припинення права користування житлом не встановлено, що підтверджується відповідним змістом письмових доказів у справі, а також наявність у позивача законних підстав на вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved