Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

13 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є співвласником 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належить їй на праві свідоцтва про право власності. Разом з нею в квартирі зареєстрований її повнолітній син відповідач [PERSON],[INFO], який з 2016 року, жодного дня в квартині не проживав Місце фактичного проживання їй не відомо. Ухвалою суду від 05 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі, справу призначено до підготовчого судового засідання у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.39) Відповідач в судові засідання не з'явився про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку (а.с.40). Треті особи в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом досліджено докази які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні факти. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло № 2735 від 05.10.1994 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON],. належить на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS] (а.с.6) [PERSON] від 12.06.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] фактично не проживає в [INFO] з 2016 року (а.с.8) Як вбачається з довідки про склад сім'ї наданої ТОВ Господарник від 11.06.2018 року, за адресою: квартира [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], дружина- Шаповалдова [PERSON], син- Шаповалов Вячеслва Анатолійович, та [PERSON], онука- Шаповалова [PERSON] (а.с.7) Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved