Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

13 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема, житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачі не проживають в належному йому житловому будинку з 2016 року, тому втратили право на користування ним. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомили, відзив не подали. Ухвалою суду від 24 червня 2019 року постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно договору купівлі-продажу від 26 червня 2019 року, зареєстрованого на товарній біржі «НерухомістьМиколаїв», [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8). 21 вересня 2017 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області вказаний договір купівлі-продажу визнано дійсним, рішення набрало законної сили 03 жовтня 2017 року (а.с.9-10). Відповідно до відомостей, що містяться у довідках Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 22 травня 2019 року №1214/02-54 відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані але не проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.22,23). Згідно акту обстеження факту проживання від 07 лютого 2019 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірному житловому будинку не проживають з 2016 року, особистих речей не зберігають (а.с.37). Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідачів у спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ними при поданні позову в сумі 768,40 грн в рівних долях. Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved