Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

14.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. За змістом позову, позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.1981 року, спадкова справа № 568, зареєстрована в реєстрі під № 1-6256 Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою та Реєстраційного посвідчення Запорізького бюро технічної інвентаризації від 25.12.1981 року, записаного в реєстрову книгу за № 170 р № 29210, належить житловий будинок № 25-а по вул. Тавричній у м.Запоріжжі. За її згоди відповідачка [PERSON], яка є донькою позивачки, на її власне прохання була зареєстрована в зазначеному житловому будинку за місцем проживання. Втім, з жовтня 2010 року відповідачка за вказаною адресою не мешкає, відносини з матірю не підтримує. Домовленостей між сторонами щодо збереження права користування квартирою за відповідачкою не було. Місце перебування відповідачки наразі невідомо. На зазначених підставах позивачка просить позбавити відповідачку права користування житловим приміщенням будинком № 25-а по вул.Тавричній в м.Запоріжжі, зняти її з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Представник позивачки адвокат [PERSON] згідно заяви, вх.№ від 26.05.2016 року, просить розглядати позов на відсутність сторони позивача, на заявлених вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 26.04.2016 року та 26.05.2016 року, не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до ч.9 ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про її виклик у друкованому засобі масової інформації газеті «Запорізька правда». Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідачка не повідомила. В зв'язку із чим, причина її неявки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи - Шевченківського районного відділу у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у звязку із наступними обставинами та відповідними їм правовідносинами, при цьому, суд виходить з наступного нормативного обґрунтування. Так, статтями 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Крім того, цивільним законодавством врегульовано загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачці [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.1981 року, спадкова справа № 568, зареєстрована в реєстрі під № 1-6256 Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою та Реєстраційного посвідчення, виданого Запорізьким бюро технічної інвентаризації 25.12.1981 року, записаного в реєстрову книгу за № 170 р № 29210, належить житловий будинок № 25-а по вул. Тавричній у м.Запоріжжі (а.с.7-8). Відповідачка [PERSON], [INFO], згідно з довідкою № 846, виданою головою квартального комітету №107 Шевченківського району м.Запоріжжя 23.03.2016 року, посвідченою начальником загального відділу районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району (а.с.9), копією домової книги (а.с.12-14) та відповіддю сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області з 29.02.1980 року зареєстрована за місцем проживання за адресою: [INFO] (а.с.18). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вище зазначеної довідки, відповідачка не мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Таврична, буд.25-а, з жовтня 2010 року (а.с.9). Відносини з матірю, якою є позивачка, не підтримує. Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для реєстрації відповідачки у зазначеному житловому будинку, відповідачка створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачкою її майном, судом встановлено підстави для задоволення позову. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачкою суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації, у звязку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial