Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що з 14 лютого 2009 року і до теперішнього часу він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В даний час [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ їх спільного майна. При цьому, позивачем вчиняються заходи щодо приховування їх спільного майна, право власності на яке було зареєстровано на неї. Так, у березні 2013 року ним було придбано автомобіль TOYOTA PRADO LAND CRUISER, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Право власності на даний автомобіль було зареєстровано за [PERSON], яка отримала відповідне свідоцтво про реєстрацію автомобіля [NUMBER] від 05.03.2013 року. Таким чином, вищезазначений автомобіль є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю. У грудні 2014 року йому стало відомо про те, що відповідач 18.11.2014 року таємно від нього і без його згоди продала даний автомобіль на підставі довідки-розрахунку серії ВIА № 780905 від 18.11.2014 року [PERSON], що підтверджується листом Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 30.12.2014 року № 2685. Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу автомобіля TOYOTA PRADO LAND CRUISER, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] від 18.11.2014 року укладено [PERSON] з порушенням вимог цивільного та сімейного законодавства, такий договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, а отриманий [PERSON] зазначений автомобіль - поверненню [PERSON] Просить визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] 18.11.2014 року. Повернути [PERSON] вищезазначений автомобіль. Повернути [PERSON] кошти, які були ним сплачені за вищевказаний автомобіль. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснила, що автомобіль був проданий за згодою позивача [PERSON], але доказів цьому вони надати не можуть, вважають, що можливо визнати недійсним договір тільки в 1/2 частині. [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі -продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов'язується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частина 1 ст.63 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Частина 1 ст.67 СК України передбачає, шо дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2, 4 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 05.03.2013 року [PERSON] являється власником автомобіля TOYOTA PRADO LAND CRUISER, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Вищезазначений автомобіль являється спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно санаторно - курортної книжки вбачається, що [PERSON] в період з 13 листопада до 25 листопада 2014 року знаходився на лікуванні в одному із санаторіїв ЗАТ «Трускавецькурорт». У відповідності до довідки-розрахунку серії ВIА № 780905 від 18.11.2014 року видно, що [PERSON] продано автомобіль TOYOTA PRADO LAND CRUISER, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вартістю 140 000 грн. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що [PERSON] не давав згоду дружині [PERSON] на продаж автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, свої частки у праві спільної сумісної власності подружжя не визначили та не виділили в натурі і не визначили порядок користування майном, укладення договору купівлі - продажу автомобіля між [PERSON] та [PERSON] не відповідало внутрішній волі [PERSON], тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля TOYOTA PRADO LAND CRUISER, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] від 18.11.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог цивільного та сімейного законодавства, а отриманий [PERSON] зазначений автомобіль повинен бути повернений [PERSON] У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просив судові витрати стягувати з відповідачів.

Outcome: approved