Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

14.09.2017р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. 04.06.2008 р. заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання сина. Саме з цього часу відповідач життям сина не цікавився, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. На сьогоднішній день сину 11 років, він не пам'ятає батька та не має до нього жодних почуттів, оскільки за всі ці роки вони жодного разу не бачились. Батько жодної участі у житті сина не приймає, аліменти не платить, про що свідчить довідка Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про неотримання аліментів № В-25/55 від 03.07.2017 р., характеристика зі школи №2, де навчається [PERSON] та довідка управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради про отримання допомоги №1038/1 від 03.07.2017р. З наведених підстав позивач просить позбавити [PERSON]батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник у судове засідання 18.12.2017р. не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до п. 1 ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 22.10.2002 р. позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 21. [INFO] від шлюбу у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району 28.04.2006 р. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2008р. шлюб між сторонами розірвано та встановлено, що син - [PERSON] залишається з матір'ю, а також вирішено стягувати аліменти з [PERSON] 08.07.2009р. видане свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Згідно характеристики, наданої в.о. директора ЗОШ №2 І-ІІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області на учня [PERSON], [INFO], мати цікавиться успіхами та недоліками у навчанні сина, відвідує батьківські збори. Батько в школу ніколи не з'являвся. Згідно довідки Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про неотримання аліментів № В-25/55 від 03.07.2017 р. [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у період з 01.06.2008р. по 30.06.2017р. включно. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради про отримання допомоги № 1038/1 від 03.07.2017 р. [PERSON] отримувала тимчасову допомогу, яка залежить від сплати розмірів аліментів на сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO], №01/01-34/2156 від 04.12.2017р. визнано за доцільне та відповідаючим інтересам дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. У відповідності до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (п.1); ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п.15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Поданий позивачем висновок є достатньо обґрунтованим. Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, з боку позивача не створювались перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі батька у вихованні, що свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку позивача, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Позивачем було надано суду переконливі докази того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідач по своїй волі не виконує обов'язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved