Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

12 грудня 2017 року позивачка [PERSON], яка проживає у м. Макіївка, Донецької області, звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 серпня 1987 року у Палаці урочистих подій Донецької міської ради. Від спільного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З метою збереження свого місця працевлаштування після початку АТО, відповідач влітку 2014 року переїхав разом із своїм підприємством до м. Києва де перебуває по цей час. Вона декілька разів виїжджала до нього, а останній раз дізналася, що її чоловік тривалий час підтримує близькі стосунки із іншою жінкою. Вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, сім'ю зберегти неможливо, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Крім того зазначила, що під час шлюбу у 2003 році ними було спільно приватизовано квартиру [ADDRESS] Донецької області, у якій частка відповідача становить 1/5 частину. Також за спільні кошти ними було придбано автомобіль марки Geely EMGRAND X 7 SKD, 2013 року випуску, який зареєстровані на відповідача. Тому просила поділити спільно нажите майно та визнати за нею право власності на 1/5 (одну п'яту) частку квартири [ADDRESS] Донецької області, яка належала відповідачу, а за останнім - право власності на автомобіль марки Geely EMGRAND X 7 SKD, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], двигун № [NUMBER], придбаний на підставі договору купівлі-продажу № Е01-1738 від 03 грудня 2013 року з ТОВ «АІС Автодром Донецьк» на ім'я [PERSON]. Судові витрати просила віднести на відповідача, а також розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с.78, 78а). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, також враховуючи позицію позивачки, яка не заперечує проти такого способу вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 1987 року у Палаці урочистих подій Донецької міської ради, актовий запис № 1246, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 14 серпня 1987 року (а.с.8). Від спільного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.18-19). Сторони з 2014 року припинили спільне проживання та шлюбно-сімейні відносини, до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Під час спільного проживання позивачки разом із відповідачем було приватизовано квартиру [ADDRESS] Донецької області, у якій частки позивачки та відповідача становлять по 1/5 частині, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 24 листопада 2003 року, видане Управлінням по обліку, розподілу та приватизації житла Макіївської міської ради Донецької області, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2515837 від 09.01.2004 року(а.с.24-25,28-29). Також за спільні кошти ними було придбано автомобіль марки Geely EMGRAND X 7 SKD, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], двигун [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу № Е01-1738 від 03 грудня 2013 року з ТОВ «АІС Автодром Донецьк» на ім'я [PERSON], який зареєстровані на відповідача (а.с.47-63). Таким чином, вищенаведені встановлені судом обставини щодо обсягу спільно набутого майна, підстав та порядку набуття цього майна, його вартості, повністю визнаються та не оспорюються сторонами, тому, у відповідності із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, додаткового доказування не потребують. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, що також випливає з ч.3 статті 368 ЦК України. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на таке майно, зареєстроване лише за одним з подружжя. За правилами ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом, що також випливає з ч.2 статті 372 ЦК України. У відповідності зі ст. 69 СК України чоловік і дружина мають право на розділ майна, що належить їм на праві спільної власності. На підставі ст. 61 ч.1 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно статті 321 ЦК України і ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Таким чином, набуті під час шлюбу частки квартири та автомобіль є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу шляхом визнання за позивачкою права власності на 1/5 (одну п'яту) частку квартири [ADDRESS] Донецької області, яка належала відповідачу [PERSON], а за відповідачем слід визнати право власності на автомобіль марки Geely EMGRAND X 7 SKD, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER], двигун № [NUMBER], придбаний на підставі договору купівлі-продажу № Е01-1738 від 03 грудня 2013 року з ТОВ «АІС Автодром Донецьк» на його ім'я. На підставі ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 1381,40 грн. (а.с.1-2).

Outcome: approved