Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] вказав, що його біологічним батьком є [PERSON], однак через проживання батьків без реєстрації шлюбу на час його народження, у свідоцтві про його народження батько записаний не був. У звязку з цим свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявився. Вислухавши пояснення [PERSON], свідка [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] є батьком заявника, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви з таких підстав. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи. Такі справи розглядаються судом за місцем проживання заявника (ст.257 ЦПК України). Заявник [PERSON] зареєстрований в [INFO], тому подана ним заява підсудна Кодимському районному суду Одеської області. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Так, відповідно до розділу VІІ «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України та розяснень, що є в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Сімейний кодекс України регулює правові відносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. При цьому, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 17 листопада 1967 року в с.Червона Гребля Чечельницького району Вінницької області. Відомості про його батька записані зі слів матері, згідно ст.55 КпШС України. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). У звязку з цим для вирішення заявлених вимог суд вважає необхідним застосувати норми Кодексу про шлюб та сім»ю, який втратив чинність, але був чинним на момент народження заявника. Встановлено, що в актовому записі про народження заявника №46 від 11 грудня 1967 року, а також у свідоцтві про його народження серії 1-АМ №090894, виданому 11 грудня 2007 року відділом РАЦС Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області, в графі «мати» вказано [PERSON], в графі «батько» відомості про батька заявника відсутні. 18 липня 1989 року мати заявника [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (актовий запис про шлюб №13 від 18 липня 1989 року). За положеннями ст.53 КпШС походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі,\~\~встановлюється\~\~шляхом\~\~подачі\~\~спільної\~\~заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у\~\~батьків,\~\~які\~\~не\~\~перебувають\~\~у шлюбі, при відсутності спільної\~\~заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна\~(піклувальника)\~дитини,\~особи,\~ на\~\~утриманні\~\~якої знаходиться дитина,\~а також самої дитини після досягнення\~\~нею повноліття. При встановленні\~\~батьківства\~\~суд\~\~бере\~\~до\~\~уваги\~\~спільне проживання та ведення\~\~спільного\~\~господарства\~\~матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини,\~\~або\~\~спільне\~\~виховання\~\~чи утримання\~ними\~дитини,\~або докази,\~\~що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При цьому, диспозиція статтей 57-59 ЦПК України не обмежує сторін у поданні лише письмових доказів на підтвердження факту батьківства. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів, тощо. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне спілкування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. З пояснень заявника [PERSON] та свідка [PERSON], а також з наявних у справі письмових доказів (витяг з погосподарських книг Червоногреблянської сільської ради Чечельницького району за 1967-1969, 1983-1984 р.р., сімейних фотокарток) встановлено, що впродовж 1967-1985 р.р. заявник проживав в [INFO] разом з матірю [PERSON]. У цьому ж домоволодіння постійно проживав і [PERSON], [INFO]. При народженні заявнику було надано прізвище «Андріяш», а по батькові «Федорович». Відтак, вказані обставини у своїй сукупності підвереджують факт батьківства [PERSON] щодо заявника, а тому заява останнього підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved