overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

14 листопада 2005 року в с. Сідава Жмеринського району померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Садова, 13 в с. Сідава Жмеринського району. Це майно належало покійній на підставі запису в погосподарській книзі №12 [PERSON] сільської ради Жмеринського району, особовий рахунок №778. Реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за життя спадкодавця не здійснювалася. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні правовстанолюючі документи на це майно. Інших спадкоємців немає. Позивач просив визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явився. Подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 цього ж Кодексу У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

14 листопада 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-23020-141107 за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 7957 грн. на придбання певного майна зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та 1,95 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 13 листопада 2008 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з неї 1099 грн. 33 коп. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 14 листопада 2007 року за кредитним договором, а вона отримала 7957 грн. на придбання певного майна зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та 1,95 % в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення боргу до 13 листопада 2008 року. Відповідно до кредитного договору відповідачка повинна була здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідачка не сплачувала своєчасно кредит та відсотки і станом на 14 березня 2014 року допустила заборгованість у сумі 1099 грн. 36 коп. ( 778 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом, 7 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками, 313 грн. 56 коп. - заборгованість за комісіями). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. З відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

14 листопада 2010 року позивач вступив в зареєстрований шлюб з відповідачкою [PERSON], [INFO], уродженкою м. Котовськ, Одеської області. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Скосарівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, актовий запис № 12. Від шлюбу з відповідачкою є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Діти зараз проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Місяць тому назад, коли позивач перебував на військових зборах, відповідачка без пояснень йому, залишила дітей та місце проживання і без пояснень виїхала. З цього часу спільно сторони господарство не ведуть, проживають окремо. У позивача з відповідачкою є лише зв'язок по мобільному телефоні. При таких відносинах між сторонами, позивач не бажає з відповідачкою перебувати в зареєстрованому шлюбі. Примирення між ними ніякого не може бути. Позивач в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала повністю. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, фактично сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, що підтверджується показами сторін в судовому засіданні, а також матеріалами справи. Відповідно до ст. 112 СК України, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~14 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 травня 2016 року в сумі 11011,01 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 513,20 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6797,29 грн; заборгованості за пенею та комісією 2700 грн., також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн., (фіксована частина); 500,52 грн. (процентна складова); які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 14 листопада 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 1800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 31 травня 2016 року в сумі 11011,01 гривень, які складаються із заборгованості за кредитом 513,20 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6797,29 грн; заборгованості за пенею та комісією 2700 грн., також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн., (фіксована частина); 500,52 грн. (процентна складова). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

14 листопада 2011 року позивачка вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO], уродженцем с. Амбарів, Миколаївського району, Одеської області. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Стрюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, актовий запис № 14. Від шлюбу з відповідачем є син [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Півтора місяці тому назад сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільно господарство не ведуть. Відповідач зараз проживає та працює в м. Одесі. Причиною розриву шлюбних відносин являється те, що відповідач зовсім не займається домашнім господарством, постійно їздить на різноманітні спортивні змагання, після яких приїжджає додому під ранок в нетверезому стані. Явившись в ранці нетверезим, він влаштовує сварки, б'є все в будинку, обзиває позивачку нецензурними словами. Це відбувається на очах у дитини, від такого побаченого він кричить, нервує. При таких відносинах між сторонами позивачка не бажає з відповідачем перебувати в зареєстрованому шлюбі. Позивачка в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, фактично сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, що підтверджується показами сторін в судовому засіданні, а також матеріалами справи. Відповідно до ст. 112 СК України, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

14 листопада 2012 року Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Вказане рішення суду з урахуванням рішення апеляційної інстанції від 9 січня 2013 року набрало законної сили. 30 квітня 2014 року до суду надійшла заява представника позивача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаних рішень суду, посилаючись на те, що виконавчий документ помилково був виданий без врахування рішення апеляційної інстанції, що призвело до пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 листопада 2012 року Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Вказане рішення суду з урахуванням рішення апеляційної інстанції від 9 січня 2013 року набрало законної сили. За цією справою був виданий виконавчий документ без врахування рішення апеляційної інстанції, що призвело до пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання. У відповідності до ст.. 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1. Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» - Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України - стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Враховуючи викладене, а також те, що позивач своєчасно звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, суд вважає що є підстави для про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання, оскільки строк позивачем був пропущений з поважних причин. На підставі ст.ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

14 листопада 2013року [PERSON] звернулась до суду з позовом до свого батька [PERSON] про стягнення аліментів на час її навчання в розмірі ? частини доходу (заробітку) щомісяця. Позивачка вказує, що відповідач є її батьком. Вона з 01 вересня 2013року навчається на денному відділенні «Миколаївського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури і мистецтв» в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на вищевикладене, а також на те що згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років позивач просила стягувати з відповідача на утримання повнолітнього сина на час його навчання аліменти у розмірі ? частки усіх видів його заробітку(доходу). Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] навчається на другому курсі «Миколаївського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури і мистецтв» що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу №788 від 19.12.2013року. Згідно вищевказаної довідки термін навчання [PERSON] з 01.09.2013року по 30.06.2014року. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу Враховуючи матеріальне положення позивача та відповідача, виходячи з засад справедливості і добросовісності суд вважає, що відповідач повинен платити позивачу на період навчання аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) що місячно по 30.06.2014року включно. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

14 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача донькою та у теперішній час проживає із нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання доньки до її повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи не з'явився. Від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача та у теперішній час проживає із матір'ю. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 грудня 2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області та довідкою комунального підприємства «Очаківський комбінат комунальних послуг» № 3007 від 13 листопада 2013 року про склад сім'ї позивачки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі -СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 Сімейного кодексу України. Крім того, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

14 листопада 2013 року в цивільній справі за позовом Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради до [PERSON], третя особа КЖЕП №36 про виселення винесено заочне рішення суду, яким задоволено позовні вимоги позивача. 13 травня 2015 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради до [PERSON], третя особа КЖЕП №36 про виселення. В обґрунтування заяви посилається на те, що його не було повідомлено про розгляд справи, про існування рішення суду він дізнався випадково, від державного виконавця, який в примусовому порядку увійшов до його квартири, істотним є те, що він наразі оскаржує заочне рішення суду від 27.01.2012 року, яким його визнано особою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судове засідання сторони не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ст. 231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про розгляд заяви, не перешкоджає її розгляду. Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність сторін, без фіксації процесу технічним записом у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення суду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Статтею 231 ЦПК України встановлено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши доводи відповідача, суд встановив, що незгода відповідача з винесеним заочним рішенням полягає у поважності його неявки в судове засідання, через неотримання повістки та матеріалів позовної заяви, що відповідає матеріалам справи, оскільки повістка про виклик до суду не була вручена відповідачу в порядку ст.74 ЦПК України. Окрім цього, суд вважає істотними доводи відповідача, які підлягають оцінці судом та доведенню сторонами в судовому засіданні, з огляду на характер спірних відносин, тому заочне рішення підлягає скасуванню, а справа - призначенню до розгляду в загальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

14 листопада 2013 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на ті обставини, що 02.06.2010 року о 15 год. 00 хв. в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Сканія» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеної дорожньо-травнспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва (справа №3-4293/10р.) від 30.06.2010 року винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] На виконання умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Наявний у водія на момент дорожньо-транспортної пригоди поліс за №ВЕ/3485105 укладений ПрАТ «СК «АХА страхування» є полісом третього типу та покриває відповідальність виключно однієї особи, а саме [PERSON], а не особи, що перебувала за кремом [PERSON] Окрім того, наявний у водія поліс страхування №ВЕ/5148350, згідно якого є забезпечений напівпричіп Desot [NUMBER] також не покриває шкоду, оскільки збиток завданий саме тягачем, а не напівпричепом. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Кредо Класік» згідно полісу №ВЕ/3205725. Відповідно до ст. 39.1. Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторно (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 41.1. Закону № 1961- IV Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Outcome: approved