Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

13.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про народження його батьками є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , однак з 2018 року він втратив будь - який зв`язок зі своїми батьками, йому невідомо де вони проживають чи перебувають. На даний час він навчається у Державному навчальному закладі «Білоцерківське професійно - технічне училище ім.. П.Р. Поповича» за професією «електрозварювальник, рихтувальник кузовів». Він зареєстрований за однією адресою з матір`ю, але фактично проживає з бабусею та дідусем, а мати вже тривалий час не приймає участі у його вихованні, утриманні та забезпеченні, не купує одяг, речі першої необхідності, не цікавиться його життям та не приймає участі у його навчанні. Його повним утриманням та забезпеченням займаються бабуся та дідусь за рахунок своїх пенсій, а батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Наразі у суді перебуває справа щодо позбавлення батьків батьківських прав відносно нього. Відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, в добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх її видів заробітку ( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з дня подання позову і до його повноліття. 06.11.2020 року судом прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 19.11.2020 року судом постановлено ухвалу, про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Піщанської сільської ради. 14.01.2021 року судом постановлено ухвалу, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач - [PERSON] та його представник, за довіреністю у справі - [PERSON] , подали до суду заяву, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату,час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Піщанської сільської ради повідомлений належним чином, до суду направлені заяви, про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд, в порядку ст. 280 ЦПК України, прийшов до висновку про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.2018 року навчається у Державному навчальному закладі «Білоцерківське професійно - технічне училище ім.. П.Р. Поповича» за професією «електрозварювальник, рихтувальник кузовів», що підтверджено матеріалами справи ( а.с.3,4,9). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с.8), відповідач - [PERSON] є матір`ю позивача - [PERSON] , [INFO] . Відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с.19). Згідно повідомлення Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 15.03.2021 року за № 428/02-14 ( а.с.42), [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак близько 5-10 останніх років фактично не проживають за вказаною адресою. Також, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації з 2014 року по теперішній час разом із бабою - [PERSON] , [INFO] , та дідом - [PERSON] , [INFO] . За вказаною адресою умови проживання неповнолітнього задовільні, він характеризується позитивно, має усе необхідне, матеріальну допомогу від батьків не отримує, проживає лише за рахунок пенсії діда і баби, які створили для нього необхідні умови для виховання, розвитку та проживання, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.10,11). Згідно із Рішенням Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 10.12.2019 року за № 55 ( а.с.12), органом опіки та піклування вирішено рекомендувати [PERSON] клопотати перед судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно їх сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, максимально враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2020 року по [INFO] , оскільки заявлені позивачем вимоги та визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та його інтересам, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Також, в порядку ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved