Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

13 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 28 листопада 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г. В. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 грудня 2003 року № 2301834. У належному їй будинку був зареєстрований її син - [PERSON] , який є відповідачем у справі. Фактично відповідач з 2019 року не проживає у будинку, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, а реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника нерухомого майна вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву позивача до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 20). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Представник третьої особи - Відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій просить провести судове засідання за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] , на підставі договору дарування від 28 листопада 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4964, який наданий суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Вказаний факт належності на праві приватної власності позивачеві зазначеного нерухомого майна також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2301834 від 16 грудня 2003 року (а.с. 12). Відповідно до повідомлення Відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 1628 від 26 квітня 2021 року, установлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , з 06 березня 2012 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідач [PERSON] у зазначеному житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає з 2019 року, що підтверджується актом голови квартального комітету № 31 м. Новомосковськ Дніпропетровської області [PERSON] , складеним у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 01 квітня 2021 року (а.с. 10). Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року в будинку [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, при цьому відповідач не знятий з реєстрації, доказів поважності причин не проживання відповідача суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved