Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

13.07.2020 року до суду надійшла заява про встановлення факту родинних відносин. Заявниця вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Однак після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини заявниці було відмовлено в оформленні спадкового майна через невідповідність в написанні дати народження у свідоцтві про народження та у свідоцтво про зміну імені. Заявник, посилаючись на обставини викладені у заяві та на ст. ст. 293, 315, 319 ЦПК України, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матірью [PERSON] , яка помера 27 жовтня 2018 року . У судове засіданні заявник не з`явився. Надіслав клопотання у якій підтримав свою заяву та просив суд встановити факт родинних відносин, посилаючись на обставини зазначені в заяві без її участі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 29 жовтня 2018 року. В свідоцтві про народження заявника [PERSON] матірью зазначена як « [PERSON] ». Існує розбіжність у написанні дати народження у свідоцтві про народження та у свідоцтво про зміну імені заявника. Вказана розбіжність у написанні дати перешкоджає заявнику належним чином прийняти та оформити спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. Ст. 124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ). У силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення майнових прав заявника. Суд визнає вимоги заявника обґрунтованими та такими що ґрунтуються на законі, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved