Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

14 березня 2018 року [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки недійсним. Позовна заява мотивована тим, що в лютому 2018 року під час ознайомлення в Луцькому міськрайонному суді з матеріалами справи № 2-3595/2011 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження, їй стало відомо, що вона є поручителем за зобов`язанням [PERSON] перед ПАТ товариства «Райффайзен Банк Аваль», яке виникло на підставі кредитного договору № 010/08-11/1732 від 16.02.2007 року. Посилаючись на те, що вона не підписувала договір поруки № 010/08-11/1732-3 від 10.09.2010 року, [PERSON] просила визнати зазначений договір недійним у зв`язку із відсутністю її волевиявлення на його укладання. Ухвалою від 16 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25 квітня 2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , [PERSON] та ПАТ «Комерційний індустріальний банк». Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Представник відповідача - ПАТ ««Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та представники третіх осіб ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 16.02.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 010/08-11/1732. Згідно договору поруки № 010/08-11/1732-3 від 10 вересня 2010 року [PERSON] виступила поручителем за зобов`язаннями, які виникають з кредитного договору № 010/08-11/1732, що укладений 16.02.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Також встановлено, що 14.03.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено договір про відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 010/08-11/1732, що укладений з [PERSON] .. В подальшому, 14.03.2017 року між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/7-4111/ДГ. У відповідності до умов ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до правил статей 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною 1 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. У відповідності до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.6.1 Договору поруки № 010/08-11/1732-3 від 10.09.2010 року цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, дотримання обов`язкової письмової форми Договору поруки № 010/08-11/1732-3 від 10.09.2010 року, шляхом його підписання передбачено, зокрема, положеннями самого договору. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами : письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За змістом положень статей 103, 104 ЦПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи від 24 травня 2019 року № 105, складеного Волинським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 15 квітня 2019 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи, підписи від імені поручителя в особі [PERSON] в графах « Поручитель» 1-го, 2-го аркуша та на зворотному боці 2-го аркуша в розділі : «8 Реквізити та підписи сторін» в графі «Поручитель» в договорі поруки № 010/08-11/1732-3 від 10.09.2010 року виконані не [PERSON] , а іншою собою. Таким чином, наведені обставини дають підстави суду прийти до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання недійсним договору поруки, укладеного між публічним акціонерним товариством « Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] № 010/08-11/1732-3 від 10.09.2010 року, оскільки судом, з урахуванням висновку судово-почеркознавчої експертизи, встановлено відсутність волевиявлення позивача на укладання спірного договору поруки, зокрема, позивач вказаного договору не підписувала, договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин.

Outcome: approved