Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07 травня 2019 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу транспортний засіб марки Lada, модель Kalina Cross, 2017 року випуску. На виконання умов п.2.1. Попереднього договору № 124 від 07 травня 2019 року він сплатив до каси відділення банку АКБ «Індустріалбанк» на поточний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 158 450 грн. Після цього було підписано попередній договір №124 від 07.05.2019 року. Однак вказаний автомобіль не доставлений йому по даний час, на телефонні дзвінки представники відповідача не відповідають. Позивач вважає, що зазначені умови договору є несправедливими, так як на момент укладення попереднього так і на дату виконання зобов`язань відповідачем, тобто на 07.05.2019 року, автомобіль марки Lada, модель Kalina Cross, 2017 р. у відповідача був відсутній, зі змісту попереднього договору неможливо ідентифікувати предмет купівлі-продажу, оскільки не зазначено більш детальних ознак майна, крім марки автомобіля, його кольору та року випуску, зокрема: номерний знак, ідентифікаційний номер транспортного засобу, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу. Оскаржуваний договір не містить і умови переходу права власності на майно, взагалі зі змісту цього договору випливає, що отримання автомобіля позивачем можливе за умови внесення коштів та за умови виконання зобов`язання відповідачем щодо придбання майна у третіх осіб, тобто фактично позивач сплатив 158 450,00 грн. на можливе укладення основного договору в термін до 10.05.2020 року. До теперішнього часу відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав - транспортний засіб позивачу не передав, основний договір не уклав та не повернув внесені позивачем кошти. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати укладений попередній договір недійсним та \~стягнути з відповідача на користь позивача 158 450 грн в рахунок повернення коштів за вказаним договором. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено шляхом направлення судових повісток за адресою місцезнаходження юридичної особи, зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вказаною в договорі як юридична адреса підприємства, а тому відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07 травня 2019 року між ТОВ «ТРЕЙД СЕРВІС+», з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, був укладений попередній договір за №124 купівлі-продажу транспортного засобу, що підтверджується копією цього договору. Відповідно до п.п. 1.1.-1.5 вказаного договору продавець - ТОВ «ТРЕЙД СЕРВІС+» зобов`язався поставити покупцю [PERSON] товар - автомобіль марки Lada, модель Kalina Cross, 2017 року випуску, вартістю 159 450 грн, який являтиметься предметом Основного договору. Сторони зобов`язалися укласти Основний договір 10 травня 2020 року за умови повного виконання п. 2.1 попереднього договору, яким визначено, що в момент укладення попереднього договору покупець перераховує на рахунок продавця аванс в розмірі 158 450 грн. Крім того, відповідно до п. 1.6 попереднього договору, якщо на зазначену вище дату, тобто 10 травня 2020 року, майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то основний договір буде укладено на 5-й день після придбання продавцем майна, про що останній зобов`язується повідомити продавця в письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору є 10 травня 2019 року. Статтею 635 Цивільного кодексу України\~встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч. 1\~ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно з положеннями ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. З аналізу наведених положень договору вбачається, що зазначені пункти попереднього договору не пов`язані між собою, є суперечливими, що призводить до неоднозначного розуміння обов`язків продавця щодо укладення основного договору та передачі товару. З огляду на положення ч. 8\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про те, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача, суд виходить з того, що після сплати авансового платежу мав бути укладений основний договір, а товар переданий покупцеві В судовому засіданні встановлено, що платіж в розмірі, визначеному в п. 2.1 попереднього договору, був сплачений позивачем в день укладення цього договору, тобто 07 травня 2019 року, що підтверджується копією квитанції № 1877-07-015/С. Враховуючи, що відповідачем не було спростовано тверджень позивача про те, що основний договір укладено не було, автомобіль не був йому переданий, а сплачений аванс у розмірі 158 450 грн на час розгляду справи не повернуто, суд вважає ці факти доведеними в силу вимог\~ст. 81 ЦПК України. Заявляючи вимогу про визнання недійсним попереднього договору, позивач посилається на те, що договір нотаріально не посвідчений, а самі умови договору є несправедливими і відповідач застосував нечесну підприємницьку практику. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про несправедливі відносно споживача умови спірного попереднього договору купівлі-продажу та наявність у зв`язку із цим підстав для визнання його недійсним відповідно до вимог статей 203, 215ЦК України та\~ЗУ «Про захист прав споживачів»\~. Судом встановлено, що у порушення приведених норм та умов попереднього договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Основний договір «купівлі-продажу транспортного засобу» 07.05.2019 відповідно до п. 1.5 попереднього договору відповідачем укладений не був, хоч позивачем умови п. 2.1. цього договору виконано в повному обсязі. Проаналізувавши наведені вище докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та стягнення сплаченого авансу на користь позивача. У відповідності зі\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі частини 3\~статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1584,50 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved