Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

14.03.2016 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» про стягнення вартості придбаного неякісного телевізора в сумі 7 746 грн. 70 коп., 22 257 грн. 30 коп. коштів, необхідних для відновлення порушеного права на товар належної якості; 5 577 грн. 84 коп. неустойки; 241 грн. 40 коп. витрат, понесених на лікування [PERSON]; 2 248 грн. 67 коп. витрат, поесених на лікування [PERSON]; моральної шкоди в сумі 30 000 грн.; витрат на правову допомогу в сумі 3 650 грн. Вимоги мотивувала тим, що 24.06.2014 року позивач придбала в Чернігівській філії ТОВ «Технополіс-1», телевізор Philips моделі 42PFL6188S/12 серійний номер ZH1E1311001054 за 7 999 грн. 90 коп., однак 22.10.2015 року вказаний телевізор вийшов з ладу, тому вимушена була звертатись до відповідача з проханням усунути неполадки проданного товару, однак їй було рекомендовано звернутись до Авторизованого сервісного центру ТОВ «Лагрос ЛТД». 24.10.2015 року позивач за власні кошти забезпечила доставку телевізора до сервісного центру ТОВ «Лагрос ЛТД» та усно звернулась до відповідача з вимогою про надання з обмінного фонду товару аналогічної марки на час гарантійного ремонту. В цьому їй було відмовлено, з мотивовацією про те, що оскільки позивач безпосередньо звернулась до сервісного центру, її вимогу має задовольнити саме сервісний центр. 28.12.2015 року позивач звернулась з письмовою заявою до продавця, ЧФ ТОВ «Технополіс-1», Авторизованого сервісного центру ТОВ «Лагрос ЛТД» та Київського офісу Philips з вимогою на час ремонту надати з обмінного фонду товар аналогічної марки, проте 23.02.2016 року отримала відповідь від директора Київського офісу Philips про неможливість задоволення її вимоги, оскільки ТОВ «Філіпс Україна» не приймає участь та не здійснює імпорт та подальший продаж на території України телевізійної техніки ТМ Philips, від інших адресатів відповіді не отримала взагалі. 13.01.2016 року сервісний центр повідомив позивача, що вказаний телевізор визнано неремонтнопридатним, про що 14.01.2016 року було видано відповідні документи. Вказує, що їй було відмовлено відповідачем на заміну товару на аналогічний, оскільки дана модель знята з виробництва. Зазначає, що зверталась до відповідача з претензією про розірвання договору купівлі продажу та повернення сплачених за товар коштів в сумі 7 999 грн. 90 коп., відшкодування різниці між ціною товару за договором купівлі продажу і ціною вартості аналогічного товару на час пред»явлення вимоги в розмірі 22 004 грн. 10 коп. 22.01.2016 року, на що отримала відповідь про відмову. Посилаючись на те, що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо її права як споживача на купівлю товару належної якості , просила стягнути на її користь неустойку, передбачену ст. 8 згаданого Закону, за 72 дні прострочення в розмірі 5 577 грн. 84 коп., а також 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка виразилася в нервових потрясіннях та приниженнях її та членів її сім»ї. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 травня 2016 року було розірвано договір купівлі-продажу телевізора та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» на користь [PERSON] вартість товару у сумі 25 966 грн. та неустойку в сумі 5 577 грн. 84 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 375 грн. 94 коп.В задоволенні решти позовних вимог судом було відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просила скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні решти її позовних вимог, посилаючись на те, що суд невірно послався в рішенні про відсутність норми матеріального права, якою передбачено право споживача на отримання морального відшкодування у випадку порушення прав споживача та задоволення його вимог, оскільки таке її право передбачене ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів. Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» просило скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача щодо розміру заподіяних їй збитків, підстав для нарахування пені, а крім того, не погоджувалось з відшкодуванням за рахунок товариства судових витрат, сплачених з позовних вимог, які не було задоволено судом. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача та інших учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що рішення суду підлягає частковому скасуванню в частині вирішення судом першої інстанції позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення моральної шкоди та - в частині розподілу судових витрат, з постановлення в наведеній частині вимог апеляційним судом нового судового рішення. З матеріалів справи встановлено, що 24.06.2014 року [PERSON] придбала у відповідача, Чернігівської філії ТОВ «Технополіс-1», телевізор Philips моделі 42PFL6188S/12 серійний номер ZH1E1311001054 за 7 746 грн. 70 коп. (а.с. 10), що у справі підтверджено фіскальним чеком . Виявивши під час гарантійного строку експлуатації несправність телевізора, 26.10.2015 та 21.11.2015 позивач зверталась до Авторизованого сервісного центру ТОВ «Лагрос ЛТД» з приводу гарантійного ремонту телевізора (а.с.100). Відповідно до Акту технічного заключення від 05.01.2016 року та Акту неремонтопридатності виробу № NSE1698 від 05.01.2016 року, виданих Авторизованим сервісним центром ТОВ «Лагрос ЛТД», вказаний товар було визнано неремонтопридатним. (а.с. 11-12), у зв»язку з чим, 14.01.2016 року позивачем на адресу ТОВ«Технополіс - 1» було направлено претензію про розірвання договору купівлі продажу та повернення сплаченої грошової суми, а також відшкодування різниці між ціною телевізора встановленою договором і ціною відповідного телевізора на момент пред»явлення вимоги. (а.с. 38). На звернення позивача 19.01.2016 року відповідачем ТОВ «Технополіс - 1» було надіслано лист, за змістом якого, у мережі відповідача відсутній товар аналогічної марки, оскільки його знято з виробництва, у зв»язку з чим їй було запропоновано розірвати договір та одержати сплачену за вказаний телевізор Philips грошову суму в розмірі 7 746 грн. 70 коп.(а.с. 39). Оскільки домовленості між сторонами з цього приводу досягнуто не було, позивач звернулась за захистом права споживача на придбання товару належної якості до суду. Ухваливши рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу неякісного телевізора та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс - 1» на користь [PERSON] вартості товару на час предявлення позовних вимог, в сумі 25 966 грн., а також неустойки в сумі 5 577 грн. 84 коп., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в ході розгляду справи було встановлено, що спірний телевізор має істотні недоліки, які виникли з вини виробника та підтверджені належними доказами у справі. За таких обставин, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача вартості товару на час предявлення позовних вимог, у звязку з підвищенням цін на відповідний товар, в повній мірі відповідає приписам ч.1, 7 ст. 8 Закону України „Про захист прав споживачів. Підвищення цін на телевізор в матеріалах справи підтверджено моніторингом цін на телевізори Philips, наданим в судовому засіданні позивачем і не спростованим відповідачем, а тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції при здійсненні розрахунку вірно виходив з мінімальної ринкової вартості телевізора Philips моделі 42PFL6188S/12, яка складає 25 966 грн. /а.с. 13-33/. З огляду на те, що за заявою позивача відповідачем, всупереч приписам ч.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», не було надано позивачу на час ремонту товар аналогічної марки з обмінного фонду товарів, судом обгрунтовано було стягнуто на користь [PERSON] неустойку за час затримки виконання вимоги про надання телевізора аналогічної марки, що становить 5 577 грн. 84 коп. ((7 746 грн. 70 коп. х 1%) х 72 дні). Позовні вимоги [PERSON] про стягнення вартості лікування її та чоловіка у зв»язку з погіршенням здоров»я обгрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення, як такі, що не підтверджені належними доказами про наявність причинно-наслідкового зв»язку між винною, деліктною поведінкою особи та фактами настання матеріальної шкоди. В наведеній частині рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» не є такими, що підтверджені доказами та не спростовують правильності висновків суду. Разом з тим, в частині вирішення судом першої інстанції позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення моральної шкоди та - в частині розподілу судових витрат, рішення суду не можна визнати законним з огляду на таке. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення морального відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної саме небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках передбачених законодавством, а тому підстави для стягнення морального відшкодування відсутні. Наведений висновок суду суперечить нормам матеріального права, оскільки за приписами п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону № 3390-V1 від 19.05.2011 року, споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Зважаючи на те, що за п.19 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукцією є будь-який виріб ( товар ), що виготовляється для задоволення суспільних потреб, придбання позивачем телевізора, визнаного таким, що є непридатним для ремонту, є підставою для захисту судом порушеного права споживача та одночасного вирішення питання про відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ч. 2 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів. Розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача, визначається апеляційним судом в сумі 1000 грн, виходячи з характеру порушень відповідачем прав споживача, глибини її душевних страждань та вимог розумності і справедливості. В іншій частині вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди належить відмовити. Звернувшись до суду з даним позовом про захист прав споживача, [PERSON], на вимогу суду, помилково сплатила судовий збір в сумі 1102 грн 40 коп. з вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, адже за положеннями ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживічі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов»язані з порушенням їх прав, а тому від сплати судового збору її звільнено спеціальним законом .Не взявши до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції пропорційно частині всіх задоволених позовних вимог [PERSON] у даній цивільній справі, стягнув на її користь з відповідача 375 грн 94 коп. витрат, понесених позивачем на сплату судового збору. Втім, в наведеній частині рішення суду не можна визнати законним, оскільки правилом ч.3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача , на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Визначена апеляційним судом за вказаним принципом сума судового збору, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» на користь держави за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, становить 476 грн 40 коп., а помилково сплачений [PERSON] судовий збір в сумі 1102 грн 40 коп. підлягає поверненню останній.

Outcome: partial