Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

12 квітня 2019 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області надійшла за підсудністю зі Снігурівського районного суду Миколаївської області позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові зазначено, що відповідач у 2018 році придбала у позивача меблі та побутові речі, які частково оплатила, а суму 3 295 грн. зобов`язалася повернути до 10 грудня 2018 року. Зобов`язання свої відповідач не виконала, в добровільному порядку борг не повертає. За період з 10.12.2018 року по 13.03.2019 року сума річних складає 25,19 грн., а інфляційних витрат-75,78 грн. Разом борг складає 3 395,97 грн. На підставі зазначеного позивач просила стягнути з відповідача борг в розмірі 3 395,97 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини що випливають з договору купівлі продажу побутових речей, вартість яких оцінена в 3295 грн., про що свідчить оригінал розписки, складений відповідачем 08 листопада 2018 року (а.с.28). За умовами укладеного між сторонами договору купівлі продажу, відповідач зобов`язалась сплатити вартість товару до 10 грудня 2018 року, однак в порушення умов договору борг до цього часу залишився не сплаченим. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. За частиною першою статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до частин 1-3 статті 692 ЦК України - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплату товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Також за вимогами частини першою статті 706 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем в момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач прострочила оплату товару та не сплатила його вартість у строки обумовлені укладеним між сторонами договором, позовні вимоги позивача про стягнення боргу є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового боргу, повинен відшкодувати позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів річних не встановлений договором або законом. Таким чином відповідач повинна сплатити на користь позивача 75,78 грн. інфляційних витрат та 25,19 грн. річних, за період з 10 грудня 2018 року по 13 березня 2019 року (день звернення до суду), на рівні процентної ставки Національного банку України, а всього 100,97 грн., згідно розрахунку позивача (а.с.5,6). Відповідно до ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. [PERSON] ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 квітня 2019 року відстрочено сплату судових витрат, в розмірі 268,40 грн., тому, у відповідності до вимог ст.136 ЦПК України, 500,00 грн. витрат на оплату судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача, а 268,40 грн. - з відповідача на користь держави.

Outcome: approved