Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

12 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, та відповідачем, зареєстрований 07 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 105. В обгрунтування свого позову посилається на те, що з 07 вересня 2007 року позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має, але добровільно через органи РАЦС відповідач розірвати шлюб відмовляється. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Причиною бажання розірвання шлюбу позивачка називає те, що в сторін різні характери та погляди на сімейне життя. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте попередньо написала заяву, в якій пояснює, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач двічі на розгляд справи не з'явився, хоча був викликаний належним чином, про що свідчать зворотні повідомленні про отримання ним судових повісток. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивачки відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не прийняв мір для збереження сім'ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Спору про поділ майна немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Outcome: approved