Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

14.02.2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] у м. Горлівка Донецької області померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Після її смерті він (позивач) не зміг звернутись до нотаріуса, оскільки спадкодавець мешкала на тимчасово окупованій території України і він не міг виїхати з м. Єнакієве та отримати свідоцтво про смерть. Факт смерті [PERSON] був встановлений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07.10.2019 року та 16.10.2019 року у Бучанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області позивачем отримано свідоцтво про смерть. Із заявою для прийняття спадщини він (позивач) до нотаріуса не звертався, оскільки на даний час вже минув шестимісячний строк з дати смерті [PERSON] та факт пропуску строку звернення є очевидним. Просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця [PERSON] строком три місяці з дня набрання законної сили рішення суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.27). Представник відповідача Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому при постановленні рішення просив врахувати постанову Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», винести рішення на розсуд суд та розглянути справу без їх участі (а.с.25). Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [INFO] у м. Єнакієве Донецької області померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 16.10.2019 року (а.с.5). З заповіту від 28.09.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Єнакієвської державної нотаріальної контори Браташевською Г.О. за № 2-3330, вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.7). З листа державного нотаріуса Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Алперіної О.Ю. від 09.06.2020 року №953/01-16 встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.36). Суд звертає увагу на те, що позивачем не було надано жодних доказів фактів звернення останнього до нотаріуса із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , та відмови нотаріуса у вчиненні будь-яких нотаріальних дій у зв`язку із пропуском позивачем строку для прийняття спадщини, з винесенням відповідної постанови. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктами 1, 3 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вищевказані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено факту наявності у нього волі щодо реалізації своїх спадкових прав після смерті [PERSON] та наступного невизнання його прав на спадкування з боку будь-яких осіб, в тому числі з боку нотаріуса. Позивач не надав суду жодних доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] , та доказів того, що нотаріус у встановленому порядку виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначене свідчить про те, що станом на час розгляду цієї справи позивачем не доведено факту невизнання чи порушення його спадкових прав та необхідності їх захисту в судовому порядку шляхом визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно. За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову в їх задоволенні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, отже судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed