Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

14.08.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить : визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради №41 від 18.07.2019 про звільнення [PERSON] , лікаря - стоматолога (0,5 ставки) амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Нижні Гаї Дрогобицького району Львівської області у зв`язку із скороченням штату працівників ( п.1 ст. 40 КЗпП України); поновити її на посаді лікаря - стоматолога (0,5 ставки) сімейної медицини с. Нижні Гаї Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради з 18.07.2019; стягнути з КНП «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5070,6 грн. за мінусом вирахувань податку та інших обов`язкових платежів та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що згідно наказу №8, від 17.08.2015 її було прийнято на посаду лікаря-стоматолога (0,5 ставки) Нижньогаївської АЗПСМ з 17.08.2015. У травні 2019 вона отримала від відповідача попередження про скорочення штату працівників від 18.05.2019, яким її повідомлено, що у зв`язку з відсутністю фінансових коштів та резервів не можливо сформувати фонд оплати праці для лікарів-стоматологів у зв`язку з чим тимчасово виконуючим обов`язки головного лікаря було прийнято рішення про скорочення штату працівників і вона підлягає звільненню з 18.07.2019 за п. 1 ст. 40 КЗпП. Наказом №41 від 18.07.2019 її звільнено з посади лікаря-стоматолога амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Нижні Гаї Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради у зв`язку зі скорочення штату працівників з виплатою їй вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Водночас КНП « Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради, як юридична особа ні ліквідована, ні реорганізована не була, а зміни, які відбулись на підприємстві свідчать про зміну внутрішньої ( організаційної структури). Роботодавцем не було враховано те, що 11.01.2019 у неї ( позивача) народився син [PERSON] , якому на момент звільнення виповнилось 6 місяців. Отже на момент звільнення позивача з роботи не було правових підстав для звернення із займаної посади, оскільки в неї є двоє дітей віком до трьох років, а повної ліквідації підприємства не відбулось. Середній заробіток розраховувала за червень - липень 2019 ( два останні календарні місяці перед звільненням). 19.08.2019 ухвалою позовну заяву було залишено без руху . 30.08.2019 від позивача надійшла заява про залишення позову в частині стягнення моральної шкоди без розгляду. Позивач та його адвокат Шемеляк Г.Т. позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позові. Позов просили задоволити. Представник відповідача - адвокат Копанський М.Л. проти позову заперечив. Разом з тим, вказав, що позивачем невірно розраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме взято липень 2019- в якій їй проведено виплати перед звільненням, тому такий слід розраховувати виходячи з заробітку за червень - травень 2019. У позові просив відмовити. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. Згідно з витягом з наказу №8 від 17.08.2015 [PERSON] прийнято на 0,5 посади лікаря стоматолога Нижньогаївської АЗПСМ з 17.08.2015. 18.05.2019 Комерційним підприємством «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради надіслало [PERSON] попередження про скорочення штату працівників у зв`язку з відсутністю фінансових коштів та резервів, не можливо сформувати фонд оплати праці для лікарів-стоматологів, у зв`язку з чим тимчасово виконуючим обов`язки головного лікаря було прийнято рішення про скорочення штату працівників і [PERSON] підлягає звільненню з 18.07.2019 за п. 1 ст. 40 КЗпП. Наказом від 18.07.2019 КНП «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради [PERSON] - лікаря - стоматолога амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Нижні Гаї Комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України); виплатили вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за невикористані відпустки за період роботи 17.08.2015-25.11.2016 та за період роботи 01.04.2019-18.07.2019 терміном 9 к.д., додаткову оплачувану відпустку на 10 к.д.. Та, згідно з свідоцтвами про народження : серія [NUMBER] від 15.01.2019, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, серія [NUMBER] , виданого 10.01.2017 Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] є матір`ю для сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Пунктом 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частини третьої статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Виходячи з системного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом і відповідачем не спростовано, ліквідації, реорганізації Комунального некомерційного підприємства « Дрогобицька районна лікарня» Дрогобицької районної ради не відбулось. За таких обставин при звільненні позивача не дотримані вимоги ст.ст.49-2, 184 КЗпП України, що є підставою для застосування до спірних правовідносин сторін положень ст.235 КЗпП України, згідно якої у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Пунктом 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку по заробітній платі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Відповідно до довідки про доходи КНП «Дрогобицька районна лікарня» ДРР АЗПСМ с. Гаї Нижні заробітна плата [PERSON] за січень 2019 -липень 2019 становить 15839,85 грн., зокрема за липень 7801,29 грн., що складається, як пояснив представник відповідача, з виплат, які мали місце перед звільненням, тому такі дані для розрахунку середньомісячного заробітку братися до уваги не можуть. Обраховуючи суму, яка підлягає до стягнення на користь [PERSON] за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного: заробітна плата за травень - червень 2019 року складає 4173 грн; кількість робочих днів у такі місяці становить 39 дні, середньоденний заробіток становить 4173: 39 = 107 гривень. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів) за період з 18.07.2019 по 13.08.2019 становить 6848 грн.( 64 х 107 грн.) Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнення від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1921 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved