Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

14 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (далі ПрАТ «Рівнеазот») про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати, в якому просить суд стягнути з ПрАТ «Рівнеазот» на свою користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 23702,65 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 3033,70 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що працює у ПрАТ «Рівнеазот». В період лютий - червень 2017 року відповідач не у повному обсязі та несвоєчасно виплачував їй заробітну плату. Так, на теперішній час відповідач не виплатив їй за цей період та заборгував 23702 грн. 65 коп. заробітної плати, з яких: за лютий 2017 року 5551,74 грн., березень 2017 року 3075,57 грн., квітень 2017 року 4627,62 грн., травень 2017 року 3400,63 грн., червень 2017 року 7047,09 грн. Посилаючись на вимоги статті 115 КЗпП України та положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ), просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 23702,65 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 3033,70 грн. Представник ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позовну заяву [PERSON] вважає необґрунтованою і позов не визнає з підстав, наведених у відзиві в частині вимог про стягнення компенсації втрати доходів. На заперечення вказаних вимог посилається на положення статтей 4,7 Закону № 2050-ІІІ та на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження виплати заборгованості та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Щодо вимог про стягнення заробітної плати жодних заперечень не подав. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює у ПрАТ «Рівнеазот». В період лютий - червень 2017 року відповідач не у повному обсязі та несвоєчасно виплачував позивачу заробітну плату. Так, на теперішній час відповідач не виплатив позивачу за вказаний період та заборгував 23702 грн. 65 коп. заробітної плати, з яких: за лютий 2017 року 5551,74 грн., березень 2017 року 3075,57 грн., квітень 2017 року 4627,62 грн., травень 2017 року 3400,63 грн., червень 2017 року 7047,09 грн. З оглянутого в судовому засіданні листа Управління Держпраці у Рівненській області № 18-04/2251 від 12.04.2018 року вбачається, що сума, яка належить до виплати становить станом на 22.03.2018 року 23702, 65 грн., що складається з заробітної плати за: лютий 2017 року 5551,74 грн., березень 2017 року 3075,57 грн., квітень 2017 року 4627,62 грн., травень 2017 року 3400,63 грн., червень 2017 року 7047,09 грн. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За таких підстав, враховуючи, що заробітна плата позивачу не виплачувалась, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 23702,65 грн. В частині позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, суд вважає відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Стаття 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Таким чином, позивачем не додано доказів на підтвердження виплати заборгованості, та даних про відмову роботодавця у виплаті компенсації. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов позивача задовольнити частково.

Outcome: partial