Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

14 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер його мати [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 5,1801 га, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належало померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку). 18.06.1999 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачу. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, однаку видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного просив суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянки площею 5,1801 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, через канцелярію суду надали заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти позову та просять розглядати справу без їх участі. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.04.2015 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, [NUMBER] (а.с.13). 18 червня 1999 року [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не находилось та з чого б воно не складалося, та все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона по закону буде мати право і всю її приватизовану землю площею 0,52 га заповіла тільки своєму синові [PERSON] (а.с.11). Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює,що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець за життя набула у власність земельну ділянку відповідно до розпорядження голови Фастівської РДА № 219 від 22.03.2006 року, тобто [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,1801 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначено розпорядження був виготовлений на ім'я спадкодавця державний акт на право власності на земельну ділянку, [NUMBER], кадастровий номер - [NUMBER], проте оригінал державного акту був втрачений, що підтверджується повідомленням розміщеним в газеті «Перемога». Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину після смерті спадкодавця, тому набув право спадкування на земельну ділянку, але не має правовстановлюючого документа - оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved