Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

13.12.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Держави України в особі Національного банку України, просить, серед іншого, стягнути з Держави України в особі Національного банку України на свою користь грошові кошти в розмірі 24 836,45 Євро, упущену вигоду в розмірі 7 450,80 Євро, 3% річних в розмірі 898 582 Євро, інфляційні втрати за весь час неповернення коштів та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що він є вкладником ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Станом на 17.09.2015р. сума його вкладу складає 24 836,45 Євро. 31.08.2015 та 17.12.2015 позивач звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами про повернення належних йому грошових коштів. Разом з тим, вказані заяви залишились невиконаними. 17.09.2015 постановою правління НБУ №612 було прийнято рішення «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних. 17.09.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 18.12.2105 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.08.2017 у справі №К/800/10167/17 скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 та залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.12.2016, якою задоволено позов вкладників банку «Фінанси та кредит». Визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період з 01.01.2011 по 17.09.2015 щодо невжиття належних заходів захисту інтересів вкладників і кредиторів в частині збереження їх коштів в банку «Фінанси та кредит». Вважає, що вказаними діями Держави в особі Національного банку України позивачу завдана матеріальна шкода у вигляді неповернутої суми вкладу в розмірі 24 836,45 Євро, матеріальні збитки (упущена вигода) в розмірі 89 8582 Євро, штрафні санкції та моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і яку він оцінює в 100 000 грн. Ухвалою від 03.01.2019 відкрито провадження у вказаній справі за правилами позовного (загального) провадження та надано відповідачу строк до 18.02.2019 подати суду відзив на позовну заяву. 08.02.2019 відповідачем подано суду заяву про закриття провадження у вказаній справі. Ухвалою суду від 18.03.2019 провадження у вказаній справі закрито, крім позовних вимог про стягнення пені, інфляційних витрат. 14.05.2019 відповідачем подано суду письмові пояснення, згідно з якими відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Заперечуючи щодо позову, представник відповідача зазначив, що до функцій Національного банку України не належить вирішення спорів, що виникають з договірних правовідносин між банком та клієнтом банку. Крім того, зазначив, що дія частини другої ст. 625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, заперечив щодо задоволення позову, посилаючись на викладене в письмових поясненнях. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2017 у справі № 757/34793/16-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Держави України в особі Національного банку України про повернення коштів, відшкодування матеріальних збитків, та моральної шкоди завданої незаконними діями Держави України в особі Національного банку України. Дане рішення суду станом на день винесення рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вказаним рішенням суду не встановлено порушення при здійсненні управлінських повноважень Національного банку України прав позивача та зазначено про відсутність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, оскільки порушення Національним банком України прав позивача на отримання коштів за договором банківського вкладу судом не встановлено, то відсутні підстави для стягнення упущеної вигоди, пені та інфляційних втрат. Крім того, слід зазначити, що до функцій Національного банку України, які визначені ст. 6, 7 Закону України «Про Національний банк України» не належить вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком. Як встановлено судом, між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу, за яким позивачем було внесено на банківський вкладний рахунок грошові кошти в сумі 24 836,45 Євро. Статтею 527 ЦК України встановлена обов`язковість виконання зобов`язання належними сторонами - боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що Національний банк України не є стороною в договірних відносинах, що виникли між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та кредит», а тому відсутні зобов`язання щодо виконання умов договору, укладеного між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та кредит». Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, за що ст. 625 ЦК України передбачена цивільно-правова відповідальність слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Враховуючи, що спір виник з приводу завдання Національним банком України, матеріальної шкоди у вигляді неповернутої суми вкладу позивачу, Національний банк України не є стороною договору банківського вкладу, наявне рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2017 у справі № 757/34793/16-ц про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Держави України в особі Національного банку України про повернення коштів, відшкодування матеріальних збитків, та моральної шкоди завданої незаконними діями Держави України в особі Національного банку України, яке має преюдиційне значення для розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed