Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

14.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що неповнолітній [PERSON] перебуває у центрі реабілітації дітей за 2014 - 2015 роки вже в шостий раз з 22 квітня 2015 року. Родина багатодітна, батьки зловживають алкогольними напоями, часто залишають дітей без догляду, вихованням дітей не займаються. Син [PERSON] тікає з дому, займається бродяжництвом, додому повертатися не бажає. Батькам байдуже , де перебуває дитина, та в разі відсутності сина за місцем мешкання декілька тижнів до його розшуку не заявляють. Просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дитини , [PERSON] , [INFO] ,оскільки батьки не займаються його вихованням, та стягнути з них на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, дитину передати органам опіки та піклування. Представник позивача - комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» Щука О.В., діюча на підставі доручення № 367 від 13.05.2015 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та на їх обґрунтування надала суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, просили не позбавляти їх батьківських прав, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, органу опіки та піклування виконкому Слов'янської міської ради - Калашнікова Т.Л., діюча в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності №29/01-738 від 02.07.2015р., позовні вимоги КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Слов'янської міжрайонної прокуратури Донецької області Чорний В.В. у судовому засіданні позовні вимоги КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» підтримав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, прокурора, дитини, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно довідки КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в місті Слов,янську» [PERSON] перебував в закладі за 2013-2015 роки шість разів /з 19.10.2013 р по 18.11.2013 року; з 8 по 9.10.2014 року; з 21 по 23.10.2014 року ; з 12.12.2014 року по 02.02.2015 року; з 5 по 18.03.2015 року; з 22.04.2015 року по теперішній час/ Батьками [PERSON], [INFO], є мати [PERSON] та батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як вбачається з повідомлення КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» від 16.06.2015р., [PERSON], 2001 року народження, перебуває на обліку в ДВ ОПЛ м. Слов'янська з 2008 року по теперішній час з діагнозом легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями. Відповідно до повідомлення КЛПЗ «Слов,янська центральна районна лікарня» від 13.07.2015 року [PERSON] та [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебувають. Згідно повідомлення Слов'янського МВ (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського р-ну) ГУМВС України в Донецькій області від 29.12.2014р., [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за ухиляння від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до характеристики на сім'ю [PERSON], надану Миколаївською ЗОШ І-ІІІ ступенів №2, родина [PERSON] багатодітна. Батько, [PERSON], працював двірником у «СКЕ» м. Миколаївка, але був звільнений за пияцтво. Мати, [PERSON], не працює. Стосунки в родині напружені, діти не отримують належного догляду та уваги з боку батьків. Зі слів сусідів батьки вживають спиртні напої та часто залишають дітей без догляду. Роман дуже часто збігає з дому, бродяжнічає. Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики дитини [PERSON] від 13.05.2015 року дитина потрапила до центру з причини бродяжництва. За результатами психологічного вивчення спостерігається, що батьки мають низький освітній, культурний, психолого-педагогічний рівень знань. Не являються для своїх дітей позитивним авторитетом та гідним прикладом життя. Стосунки в сім'ї напружені. Немає взаємоповаги, сімейна атмосфера незадовільна. Спостерігається емоційно-психологічний дискомфорт, нервово-психічне напруження. Незадовільні житлово-побутові умови. Спостерігається викривлення життєвих цінностей, які не відповідають суспільству. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 25.05.2015 року встановлено, що батьками, [PERSON] та [PERSON] не створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку своїх дітей. Батьки не сприяють покращенню умов проживання для своєї родини. Не дбають про майбутнє життя свого старшого сина, [PERSON], не готують до самостійного життя, не розвивають відповідні позитивні риси характеру, які сприяли становленню його як особистості, не виявляють нахили, здібності дитини, які б готували його до вибору майбутньої професії. Не виховують дитину в дусі поваги, любові, доброзичливого ставлення до всіх членів сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідачі не виконують. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], повідомила, що є мешканкою м. Миколаївки і знайома з сім,єю [PERSON], оскільки певний час її онук спілкувався з [PERSON], зазначила, що в родині [PERSON] батьки про дітей не турбуються, діти невиховані, недоглянуті, голодні, неповнолітній [PERSON] неодноразово тікав з дому та його батьки не переймалися через відсутність дитини. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, повідомив, що є співробітником СКМСД Слов,янського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, зазначив, що неповнолітній [PERSON] неодноразово тікав з дому, ночував на теплотрасах, батьки лікуванням дитини не займаються, стан дитини їх не турбує, хлопець батьків не поважає та у випадку, якщо його не ізолювати від родини та не передати під контроль органів опіки, він може вчинити злочин. Неповнолітній [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що вдома його змушують працювати, доглядати за молодшими братами та сестрою, у випадку, коли він щось не робить, його б, ють та не годують, повертатися до батьків він не хоче. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачі свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконують на протязі тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав від 05.06.2015р. за №29/01-897 дитина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Слов'янської міської ради, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Причиною для взяття дитини на облік є систематичне залишення дитиною місця постійного проживання. У грудні 2014 року дитина самостійно звернулась до центру з метою надання йому соціального захисту. Родина дитини знаходиться під соціальним супроводом Слов'янського міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Родина багатодітна. Умови проживання у будинку незадовільні. Місця для навчання дітей відсутні. Їжа в необхідній кількості відсутня. Діти не мають необхідного одягу і взуття. Сукупний дохід родини складає соціальна допомога на молодших дітей. Батько не працює, батьки вживають спиртні напої, що становить загрозу для життя та здоров'я дітей. Вихованням, навчанням і розвитком дітей не займаються взагалі. Враховуючи викладене, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини від 28.05.2015 року орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно їх дитини, [PERSON] У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON]., маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухилялися від їх виконання у відношенні своєї дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх сина [PERSON] За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved