Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони проживали в с. Семенівка Глухівського району, перебували в фактичних шлюбних відносинах, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В березні 2009 року сторони припинили спільне проживання, відповідач виїхав до м. Ровеньки Луганської області, де має іншу родину, а дитина залишилась на утриманні позивачки. Позивачка зазначає, що з березня 2009 року відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться станом його здоров'я, не відвідує, не надає матеріальної допомоги на утримання, не піклується про його розвиток, не спілкується з сином, не дарує подарунків на свята, на день народження тощо. Інколи відповідач може зателефонувати синові, перебуваючи при цьому у нетверезому стані, що засмучує та пригнічує дитину. На даний час сину шість років, він майже не пам'ятає батька, не має до нього ніяких почуттів, не питає про нього. Позивачка вказує, що у зв'язку з відсутністю роботи за місцем проживання в с. Семенівка Глухівського району, вона працює на території Російської Федерації, за рахунок зароблених коштів вона повністю утримує сина. Дитина проживає в с. Семенівка Глухівського району, догляд за ним здійснюють бабуся та дід, однак позивачка бажає, щоб дитина постійно проживала з нею, і має намір забрати дитину з собою, так як вона дуже сумує за сином, хоче сама займатися його вихованням, а син також дуже прив'язаний до неї, сумує та виявляє бажання постійно проживати з мамою. Посилаючись на норми ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 164,180 Сімейного кодексу України, позивачка просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], для забезпечення захисту прав та законних інтересів дитини, а також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні 01 жовтня 2014 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що коли сину було 10 місяців, відповідач [PERSON] покинув її з сином і зник в невідомому напрямку. Близько трьох років про нього нічого не було відомо, потім він повідомив батьків, що він знаходиться в м. Ровеньки Луганської області. За цей період він нічим не допомагав сину. Позивачка жила в с. Семенівка з дитиною на дитячу допомогу, також підробляла, допомагаючи по господарству людям, обробляла городи. Потім позивачка виїжджала з дитиною спочатку до Бердянського району, де працювала на сезонних заробітках, потім знову повернулась до с. Семенівка Глухівського району, а потім змушена була їздити на заробітки до РФ, щоб утримувати дитину, а дитину за її відсутності погодились доглядати батько відповідача [PERSON] та мачуха відповідача [PERSON] При цьому позивачка весь час передавала кошти на утримання дитини, купувала одяг, іграшки і все необхідне, і кожні три місяці приїздила до сина до с. Семенівка Глухівського району. Коли сину було 4 роки, відповідач без дозволу позивачки (матері дитини) забрав сина до м. Ровеньки Луганської області, і дитина була у нього декілька місяців, а позивачці він не повідомляв адресу свого проживання, не дозволяв синові спілкуватися з матір'ю навіть по телефону, що було для позивачки і для дитини нервовим стресом. Потім відповідач повідомив, що дитина йому набридла, і щоб сина забрали, і батько відповідача (дідусь) їздив за дитиною і привіз хлопчика назад в с. Семенівка. Після цього відповідач з дитиною взагалі не спілкується, матеріально не допомагає, не проявляє до дитини ніякого інтересу. Позивачка зазначила, що вона намагалась вирішити з відповідачем питання мирним шляхом, однак відповідач відмовляється надати їй як матері дозвіл на виїзд дитини на проживання в іншу державу, при цьому на всі телефонні дзвінки [PERSON] відповідає нецензурною лайкою і погрожує. Позивачка також зазначила, що відповідач і раніше, і зараз зловживає спиртними напоями, під час спільного життя він не піклувався про забезпечення родини, не допомагав у веденні господарства, не приділяв уваги дитині, і спільне життя не склалося по причині неправильної поведінки відповідача. Представник позивачки [PERSON] в попередньому судовому засіданні 05 вересня 2014 року суду пояснила, що дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з нею (бабою) та з дідом в с. Семенівка Глухівського району. Батько дитини [PERSON] - це син її чоловіка від першого шлюбу, а її пасинок, дійсно давно проживає в іншому населеному пункті, не займається вихованням дитини, не допомагає матеріально, не цікавиться життям сина, не спілкується з ним, не дарує подарунків, іграшок, і взагалі складається таке враження, що дитина йому не потрібна. Відповідач [PERSON] практично не спілкується і з батьками. Зв'язатися з ним по телефону практично неможливо, оскільки він змінює місця проживання, номери телефонів, а коли дуже рідко телефонує сам, то завжди буває в п'яному стані. Представник позивачки [PERSON] зазначила, що дитину утримує мати [PERSON], яка працює в РФ і систематично приїжджає до дитини. [PERSON] бажає забрати дитину до себе, однак [PERSON] перешкоджає їй в цьому, так як не надає дозволу. Представник органу опіки та піклування Глухівської райдержадміністрації Сумської області [PERSON] підтримала вимоги [PERSON] в повному обсязі, пояснила, що Глухівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], так як він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що було встановлено при виході на місце проживання дитини, обстеженні житлових умов, опитуванні вихователів дитячого закладу та родичів дитини. Прокурор Мамаєв О.М. в судовому засіданні підтримав позов [PERSON], вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на утримання сина. В судові засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв чи заперечень проти позову до суду не подав, хоча не був позбавлений такої можливості. З пояснень позивачки [PERSON] та мачухи відповідача - [PERSON] судом було з'ясовано, що відповідачу [PERSON] достовірно відомо, що у Глухівському міськрайонному суді розглядається справа про позбавлення його батьківських прав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], представника органу опіки та піклування [PERSON], думку прокурора, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], а позивачка [PERSON] є матір'ю дитини (а.с. 6). Згідно довідки виконкому Семенівської сільської ради Глухівського району № 323 від 13.05.2014 року, [PERSON], 1984 року народження, дійсно зареєстрований в с. Семенівка Глухівського району за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає (а.с.9). Також з акту Семенівської сільської ради Глухівського району від 13.05.2014 року вбачається, що місце проживання [PERSON] станом на травень 2014 року невідоме (а.с. 8). Згідно довідки-характеристики від 13.05.2014 року № 164, [PERSON], 1984 року народження, вибув з території Семенівської сільської ради у 2009 році в невідомому напрямку. На його ім'я неодноразово приходили запити з Глухівської виконавчої служби. Вихованням свого сина він не займався, коштів не надавав (а.с.13). З приводу запитів виконавчої служби позивачка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] має заборгованість по двом кредитам, а тому і розшукується виконавчою службою. З характеристики на дитину, виданою Некрасівським дошкільним навчальним закладом «Ялинка» вбачається. що дитина за період навчання знаходилася під опікою матері та бабусі. Батько у вихованні дитини участі не приймав (а.с.11). З довідки виконкому Семенівської сільської ради Глухівського району № 324 від 13.05.2014 року вбачається, що малолітній [PERSON], 2008 року народження, дійсно проживає в с. Семенівка Глухівського району з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] (а.с. 9). З акту від 13.05.2014 року щодо обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO], вбачається, що дитина з 2012 року проживає в с. Семенівка з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], 1961 року народження. Дитина відвідує дитячий садок при Некрасівському НВК в с. Некрасове Глухівського району, вихованням займаються дідусь та бабуся, житлово-побутові проживання задовільні. Сім'я утримує в підсобному господарстві корову коня, свиней, має в користуванні 1,05.га землі Мати дитини [PERSON] надає кошти для утримання та виховання дитини (а.с.7). Як вбачається з повідомлення відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції, аліменти з відповідача на утримання дитини раніше не стягувались (а.с.10). Позивачка [PERSON] пояснила з цього приводу, що спочатку протягом трьох років вона взагалі не знала, де перебуває відповідач, а тому і не зверталась з позовом про стягнення аліментів, а потім вона стала їздити на заробітки до РФ і сама стала повністю забезпечувати дитину. Допитана в суді свідок [PERSON] показала, що вона є сільським головою с. Семенівка. Їй достовірно відомо, що дитина [PERSON], 2008 року народження, проживає в будинку бабусі та діда, мати знаходиться на заробітках, мати матеріально забезпечує дитину, купує сину все необхідне, а також передає гроші на утримання дитини. Мати приїздить до дитини раз на три місяці, іноді частіше. Батько дитини [PERSON] в с. Семенівка не проживає вже більше 5 років, ніякої участі у житті сина не приймає. Зі слів діда, бабусі та матері дитини свідку відомо, що батько не надає будь-яких коштів на утримання дитини. Допитана в суді свідок [PERSON] показала, що вона давно знайома з сім'єю позивачки [PERSON] та її свекрами [PERSON], так як є кумою позивачки. Свідок пояснила, що їй достовірно відомо, що дитина проживає з бабусею та дідом, мати дитини їздить на заробітки, так як вона одна утримує дитину, а батько дитини [PERSON] тривалий час не проживає в с. Семенівка, грошей дитині не надає, з дитиною не спілкується. Останній раз свідок бачила [PERSON] декілька років назад, в той рік, коли він приїхав і без дозволу матері забрав дитину в інше місто. Потім через декілька місяців він повернув дитину назад, так як йому набридло доглядати за сином. Під час останнього візиту до с. Семенівка [PERSON] практично весь час зловживав спиртними напоями, і свідок запам'ятала, що він при всіх зустрічах був випивши. Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач [PERSON] підтримує зв'язок з дитиною, цікавиться її життям, надає матеріальну допомогу, а навпаки, всі матеріали справи свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, відповідач покинув сім'ю, коди дитині було 10 місяців, з 2009 року не проживає в с. Семенівка, де знаходиться дитина, не відвідує дитину, не телефонує, не поздоровляє зі святами, не цікавиться життям, розвитком та навчанням дитини, матеріально не забезпечує дитину необхідним харчуванням, одягом, взуттям, іграшками, книгами, іншими необхідними речами, що підтверджується матеріалами справи, показаннями свідків. Згідно висновку Глухівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування, Глухівська РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], в зв'язку з ухиленням відповідача від своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с. 14). Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме: матеріально не забезпечує дитину, не створює належних умов для її проживання та навчання, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям. Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини. За вказаних підстав, суд вважає, що [PERSON], [INFO], як особу, яка ухиляється від обов'язків по вихованню і матеріальному утриманню дитини, необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 166 ч. 2 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання цієї дитини. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів в частці 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, має задовільний стан здоров'я, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав, також суд бере до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 164, 165, 180 - 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved