Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

13 грудня 2017 року уповноважений представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2012 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу частину належного їй майна, а саме, належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Войківської сільської ради Згурівського району Київської області. Іншими спадкоємцями за заповітом є діти [PERSON] відповідачі у справі. 4 вересня 2012 року [PERSON] померла. Відповідачі спадщину прийняли у встановленому порядку. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що майно, на яке претендує позивач, не зазначене у заповіті. Спадкоємці першої черги прийняли спадщину, проте позивач не надала доказів родинних відносин із померлою. Спадкодавцю на момент складення заповіту належало право на земельну ділянку розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Войтівської (до перейменування Войківської) сільської ради Згурівського району Київської області, підтверджене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії КВ № 0301090, виданим [PERSON] Згурівською районною державною адміністрацією 26 грудня 1997 року. Позивач вважає, що [PERSON] у своєму заповіті заповідала їй саме право цю на земельну частку (пай). Спору з іншими спадкоємцями за заповітом у позивача не було й немає, проте оформити право на спадщину вона не може, тому просить суд здійснити тлумачення заповіту щодо заповідання позивачу права на спірну земельну частку (пай) та визнати за нею право власності на це право. До закінчення підготовчого засідання представник позивача зменшив розмір позовних вимог та просить суд здійснити тлумачення заповіту щодо заповідання позивачу права на спірну земельну частку (пай). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, обоє відповідачі позов визнали повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 4 вересня 2012 \~року померла [PERSON], яка заповітом від 27 серпня 2012 року заповіла [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Войтівської (до перейменування Войківської) сільської ради Згурівського району Київської області, а відповідачам у справі - житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Позивач та відповідачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, подавши до Згурівської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини. Заповіт не було змінено та скасовано. Спадкова справа відкрита. Спадкодавцю [PERSON] на момент складення заповіту належало право на земельну частку (пай) розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Войківської сільської ради Згурівського району Київської області, підтверджене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії КВ № 0301090, виданим Згурівською районною державною адміністрацією Київської області 26 грудня 1997 року. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну частку (пай) з тих підстав, що майно, на яке претендує позивач, не зазначене у заповіті, у спадкодавця є спадкоємці першої черги, які спадщину прийняли та позивач не надала доказів родинних відносин з померлою. Позивач вважає, що [PERSON] у своєму заповіті заповідала їй саме цю земельну частку (пай). Спадкодавець [PERSON] не чітко зазначила, яку саме земельну ділянку заповіла позивачу. Проте з аналізу тексту заповіту можна дійти висновку, що фактично у заповіті йдеться мова про вищезазначену земельну частку (пай), оскільки остання належала спадкодавцю на момент складення заповіту та розташована на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області. Вбачається, що заповітом від 27 серпня 2012 року [PERSON] висловила свою волю щодо права [PERSON] на це спірне майно. Згурівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне спадкове майно з тих підстав, що майно, на яке претендує позивач, не зазначене у заповіті, у спадкодавця є спадкоємці першої черги, які спадщину прийняли, та позивач не надала доказів родинних відносин з померлою. Враховуючи право відповідачів на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачами та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved