Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

13.12.2017 року Гловацький звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що 21.06.2017 року сталась ДТП, внаслідок чого з вини водія транспортного засобу VOLVO F12 та причепу SCHMITZ-SKO 24, якими керував [PERSON] , було завдано механічні пошкодження автомобілю HYUNDAI TUCSON під його керуванням. Також було завдано шкоди здоров`ю позивача. На момент ДТП, Сергієнко виконував завдання за трудовим договором з ПАТ «Харківське автотранспортне підприємство № 16363 ». Обидва транспортні засоби, якими керував винуватець ДТП були застраховані у ПАТ «СК «ПЗУ Україна». Оскільки страхове відшкодування було виплачено частково, просив суд стягнути солідарно з відповідачів в гривні 70,604.57 - в рахунок матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП; 3000 - в рахунок відшкодування витрат на складення звітів про визначення вартості матеріального збитку; 100,000.00 - в рахунок відшкодування шкоди завданої здоров`ю. Окрім цього, просив стягнути солідарно з ПАТ «Харківське АТП №16363» та Сергієнко 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. 14.12.2017 року, ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом, призначено справу для слухання в судовому засіданні. 13.02.2018 року, від відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшли заперечення проти позову, які мотивовані посиланням на те, що позивачу було в повній мірі виплачено страхове відшкодування в розмірі 86164 гривень за матеріальну шкоду та 2464,08 гривень за шкоду здоров`ю і матеріальну шкоду, інші вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. 01.03.2018 року, від відповідача Сергієнка надійшли заперечення проти позову, які мотивовані посиланням на те, що позивачем по справі може бути лише товариство якому належить пошкоджений автомобіль, до того ж шкода вже компенсована страховиком. Шкода здоров`ю не відомо в чому полягає, а наданий позивачем виписний епікриз з лікарні є сфальсифікованим доказом. У задоволені позову просив відмовити. 25.04.2018 року, ухвалою суду у задоволенні клопотання представника ПАТ «Харківське автотранспортне підприємство №16363» у задоволені клопотання про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи мотивованого необхідністю повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, підтвердження збитків внаслідок ДТП, було відмовлено з підстав відсутності обов`язкових умов для призначення експертизи, передбачених ч.1 ст.103 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи вже наявні висновки експертів стосовно вартості матеріальних збитків внаслідок ДТП і вони не викликають сумнівів щодо їх правильності. 25.04.2018 року, ухвалою суду задоволено клопотання представника Гловацького адвоката Ноздріна О.М. та призначено у справі судово-медичну експертизу для з`ясування причинно-наслідкового зв`язку між подією ДТП яка мала місце 21.06.2017 року та компресійним переломом тіла, виявленим у позивача, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. 08.05.2018 року, від відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363» (код ЄДРПОУ 01332106), як правонаступника «ПАТ «Харківське автотранспортне підприємство №16363» (код ЄДРПОУ 01332106) надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що позивач не є власником авто; позивачем не надано звіту №0049 про визначення вартості матеріального збитку та висновку експерта №6083 від 15.11.2017 року в повному обсязі; відсутності впевненості, що розлад здоров`я Гловацького підтверджений епікризом №10082 стався внаслідок ДТП; позивачем не доведено моральної шкоди та причинного зв`язку із протиправністю діяння. З урахуванням викладено, просило залучити як правонаступника відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Харківське автотранспортне підприємство №16363», а у задоволені позову відмовити повністю. 17.04.2019 року від КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на адресу суду за вх.№19148/19 надійшли матеріали справи з висновком експерта №239 у відношенні [PERSON] . 19.04.2019 року, ухвалою Київського районного суду м. Одеси було поновлено провадження по справі, призначено судове засідання на 27.05.2019 року. 27.05.2019 року, в судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні розписки. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2017 року сталася ДТП між транспортним засобом HYUNDAI TUCSON н.з. [NUMBER] під керуванням Гловацького та автомобілем VOLVO F12 н.з. [NUMBER] , причепом SCHMITZ-SKO 24 н.з. [NUMBER] під керуванням Сергієнко у відношенні якого було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 №426327. 16.08.2017 року постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області Сергієнко визнано винним у скоєному ДТП за ст.124 КУпАП, накладено штраф (т.1 арк. 10-13). На час ДТП, обидва транспортні засоби, якими керував Сергієнко належали ПАТ «Харківське АТП №16363» (ЄДРПОУ 01332106), що вбачається з свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу та підтверджується їх поясненнями (т.1 арк. 220). Сергієнко на момент ДТП 21.06.2017 року, перебував у трудових відносинах з ПАТ «Харківське АТП №16363» на посаді водія, що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АП2 №426327 та наказів ПАТ «Харківське АТП №16363» №63-К від 26.04.2016 року про прийняття на роботу Сергієнко та №12-К про припинення трудових договору (контракту) з Сергієнко від 11.01.2018 року (т.1 арк.203-204). Обидва транспортні засоби, на момент настання страхового випадку 21.06.2017 року, були застраховані за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності між ПАТ «Харківське АТП №16363» та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (код ЄДРПОУ 20782312), що підтверджується полісом №АК/ [NUMBER] на ТЗ VOLVO F12 номерний знак [NUMBER] (т.1. арк.156) та полісом №АК/9993759 на причеп SCHMITZ-SKO 24 номерний знак [NUMBER] (т.1. арк.223). 05.07.2017 року Гловацький звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку. За наслідками розгляду вказаної заяви та страхової справи №UA2017062200001 йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 86164,00 гривень за матеріальну шкоду та ще 2464,08 гривень за шкоду здоров`ю та матеріальну шкоду. 13.12.2017 року, не погодившись із сумами страхового відшкодування Гловацький звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 173604,57 гривень, з яких 70604,57 гривень в рахунок матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП; 3000 в рахунок відшкодування витрат на складання звітів про визначення матеріального збитку; 100000 - в рахунок відшкодування шкоди завданої здоров`ю. Окрім цього просив стягнути солідарно з ПАТ «Харківське АТП №16363» та Сергієнко 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В матеріалах справи наявні звіти з приводу визначення вартості матеріального збитку завданого внаслідок ДТП. Згідно зі звітом №0049 виконаного оцінювачем СПД [PERSON] (т.1 арк.14-44) з додатковими поясненнями щодо дати огляду, оцінки та повідомлення телеграмами (т.2. арк.9) визначено вартість матеріального збитку в розмірі 156169,61 гривень. Згідно зі звітом №170705-1947035 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 31.07.2017 року виконаного оцінювачем ФОП [PERSON] на замовлення відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» визначено вартість матеріального збитку в розмірі 156164 гривень (т.1 арк.159-165). Згідно із висновком експерта №6083 від 15.11.2017 року щодо експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості ТЗ та вартості матеріального збитку завданого володільцю автомобілю HYUNDAI TUCSON реєстраційний номер 9 А60049 встановлено, що відновлення авто є неможливим та економічно недоцільним, ринкова вартість після ДТП дорівнює вартості утилізації ТЗ, що відповідає вартості металобрухту; визначено вартість матеріального збитку в розмірі 153880 гривень (т.1 арк. 45-92). Суд, проаналізувавши вказані висновки, доходить висновку, що всі вони майже однаково визначають вартість матеріального збитку, а тому вважає за можливе визначити цей розмір виходячи із суми в 156169,61 гривень. Позивачем зазначено в позовній заяві, що ним отримано від відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 85565,04 гривень страхового відшкодування. Разом з цим, відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в своїх запереченнях зазначено, що ним прийнято рішення та проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 86164 грн. Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відправлення Позивачу та отримання ним страхового відшкодування саме в сумі 86164 гривень та будь-яких інших виплат. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.88 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного суд вважає доведеною обставиною отримання позивачем 85565,04 гривень. Таким чином, Позивачу не було відшкодовано збитків у повному обсязі, а саме сума в розмірі 70604,57 гривень (156169,61-85565,04). Судом встановлено, що в результаті ДТП шкода була завдана не лише автомобілю, але і здоров`ю позивача. Так, згідно до виписного епікризу №10082 виданого Комунальною установою «Міська клінічна лікарня №1» від 13.09.2017 року діагностовано «неускладнений компресійний перелом тіла L1 1 ст., стійкий вертеброгений больовий синдром (люмбалгія) з порушенням функції статики та ходьби» (т.2 арк.15). Заподіяну шкоду здоров`ю Гловацьким було оцінено в 100000 гривень. Відповідач [PERSON] в своїх заперечення проти позову зазначив, що Гловацький не скаржився на отриманні тілесні ушкодження. Суд критично ставиться до вказаних пояснень, оскільки в матеріалах справа наявна копія розписки самого [PERSON] від 21.06.2017 року, в якій останній визнаючи свою провину в ДТП підтверджує, що повністю приймає на себе всі витрати на лікування у разі погіршення здоров`я Гловацького (т.1 арк.93). В своїх заперечення Відповідачі також посилалися на той факт, що шкода здоров`ю не відомо в чому полягає, а наданий позивачем виписний епікриз з лікарні є сфальсифікованим доказом; відсутня впевненість, що розлад здоров`я Гловацького підтверджений епікризом №10082 міг статися внаслідок ДТП 21.06.2017 року. Відповідно до ст.103 ЦПК України, для з`ясування причинно-наслідкового зв`язку між подією ДТП та компресійним переломом тіла виявленим у Позивача, за клопотанням представника позивача судом було призначено судово-медичну експертизу. За підсумками висновку експерта №239 щодо проведеної комісійної судово-медичної експертизи Гловацького розпочатої 8.10.2018 року та закінченої 2.04.2019 року встановлено, що у гр. Гловацького наступні тілесні ушкодження: закрита травма хребта у вигляді компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця, як ускладнилася розвитком значного обмеження рухів у поперековому відділі хребта, больовим синдромом із порушенням статики, ходи, що у відповідності до Інструкції про порядок організації та проведення лікарняно-страхової експертизи, тягне за собою постійну втрату загальної працездатності у розмірі 40 (сорока) відсотків. Тому дана травма, згідно з п.2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного із стійкою втратою загальної працездатності не менше ніж на одну третину (не менше ніж 33%). Перелічені ушкодження спричинені дією тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобіля при зіткненні автомобілів, тобто, могли бути отримані внаслідок ДТП 21.06.2017 року (т.2. арк.105-113). Відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд доходить висновку, що Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між подією ДТП та наявними у нього тілесними ушкодженнями, в той час як Відповідачами, з огляду на ст.81 ЦПК України, не було доведено зворотного. Згідно із ч.1,2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано документів на підтвердження його заробітку (доходу) суд виходить із розміру мінімальної заробітної плати за 2017 рік у розмірі 3200 гривень, за 2018 рік - 3723 гривен, за 2019 рік - 4174 гривень. Таким чином, починаючи з 21.06.2017 року до дати прийняття рішення судом 27.05.2019 року, встановлено, що за 6 місяців 2017 року - сума мінімальної заробітної плати складає 19200,00 гривень, за 12 місяців 2018 року - сума мінімальної заробітної плати складає 44676 гривень, за 5 місяців 2019 року - сума мінімальної заробітної плати складає 20865 гривень. Загальна сума за період з липень 2017 року по травень 2019 року складає 84741 гривень. Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення 100 000 гривень, однак не надано документів про витрати на лікування,

Outcome: partial