Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 серпня 2014 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину-сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року шлюбні стосунки із відповідачем фактично припинено, спільне господарство не ведеться, із відповідачем проживають окремо. Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просить шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Ухвалою суду від 15 січня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 березня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 02.04.2018. 02 квітня 2018 року розгляд у зв'язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 10 травня 2018 року. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, у разі повторної неявки відповідача просила проводи заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку із зазначеним, 10.05.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER].(а.с.3). Від шлюбу сторони малолітню дитину-сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у жовтні 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена при зверненні до суду сума судового збору у розмірі 640,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved