Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

14 серпня 2019 року до Обухівського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленого позову зазначила, що протягом всього сімейного життя між нею та відповідачем не могли налагодитись сімейні відносини, що в подальшому призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а тому шлюб став лише формальністю. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між ними втрачено почуття любові одне до одного та кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, тому вона просить шлюб розірвати. 11 жовтня 2019 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження та призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечила. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати просила залишити за нею. Відповідач подав\~до суду\~заяву про\~визнання позовних\~вимог у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання 06 грудня 2019 року для розгляду справи сторони, належним чином повідомлені, не з`явилися. У свою чергу відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений\~ухвалою про відкриття провадження, до суду не подав, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також,\~враховуючи,\~що\~сторони\~не прибули\~в\~судове\~засідання,\~а\~перешкод\~для розгляду\~справи\~судом\~не встановлено,\~суд\~вважає\~за можливе\~здійснювати\~розгляд\~у судовому\~засіданні\~без\~здійснення фіксування\~судового\~процесу\~за допомогою\~звукозаписувального\~технічного\~засобу,\~відповідно\~до\~вимог частини\~другої\~статті\~247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що 18 липня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № [NUMBER] , серії № [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Із позову та заяв сторін, поданих на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям ( [PERSON] та [PERSON] ) вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Так як відповідач позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні в порядку частини третьої статті 200 ЦПК України. Визнання позову відповідачем приймається судом як належне. Враховуючи заяву позивача її прізвище слід залишити без змін. Враховуючи заяву позивача судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved