Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

13.03.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 27.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. З відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них свої погляди на життя, звички в побуті, ставлення до людських цінностей. Через несумісність характерів та розбіжність в вирішенні побутових питань між ними часто виникали непорозуміння, що врешті призвело до припинення шлюбних стосунків. Зазначає, що причиною припинення шлюбних відносин були також докори відповідача щодо її людських якостей, щодо її непокірності, безпідставна ревність чоловіка, зневажливе ставлення до неї як до дружини. З лютого 2019 року вони не проживають разом, не ведуть спільно свої господарства, не мають спільного бюджету. На даний час шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім`ї є неможливим. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав. В підготовчому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім`ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім`єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 384,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, решту судового збору в розмірі 384,20 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. Також задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., що підтверджено документально (а.с.1,8-11).

Outcome: approved