Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

13 серпня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис за № 51579 про стягнення з неї на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у сумі 49134 гривень за кредитним договором № 692001 від 06.01.2019 року, укладеним між нею та відповідачем, а також плати за вчинення виконавчого напису у сумі 750 гривень. Згідно виконавчого напису заборгованість стягнуто за період з 06.01.2019 року по 01.03.2020 року: тіло кредиту - 3000 гривень, відсотки - 46134 гривень. При цьому договір позики було укладено 06 січня 2019 року на 30 днів, тобто до 05 лютого 2019 року. Отже, строк кредитування за договором сплив 05.02.2019 року, тому після цієї дати відповідач повинен був припинити нарахування відсотків. Натомість нотаріус стягує у тому числі і відсотки за кредитом за період з 06.01.2019 року по 01.03.2020 року, тобто поза межами строку кредитування. Цей факт свідчить про те, що сума стягнення була спірною, а нотаріус не звернув на це уваги. Крім того, ніякого повідомлення від нотаріуса про погашення заборгованості вона не отримувала. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Іванова Т.В. у судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. Просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна та представник Лівобережнього відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №51579, за яким у безспірному порядку стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», заборгованість за кредитним договором № 692001 від 06 січня 2019 року у розмірі 49134 гривень, а саме: прострочена заборгованість за тілом кредиту 3000 гривень та прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 46134 гривень. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3 пп.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп.2.1. п.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію необхідну для вчинення виконавчого напису. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової установи та від позивачки первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначений у написі, є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту та відсотками є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН» до позивачки. Також заслуговують на увагу доводи позивачки про незаконність нарахування процентів ТОВ «ВЕЛЛФІН» після закінчення строку, на який було укладено кредитний договір, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Наведене свідчить про надання фінансовою компанією неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у зв`язку із задоволенням позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved