Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

14.02.2017 року до суду звернулось з позовом ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК», яке просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою №б/н від 19.11.2010 року в сумі 83324,44 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір №б/н від 19 листопада 2010 року за яким відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та прийняв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та зобовязання повернути суму кредиту. В порушення умов кредитного договору відповідач несвоєчасно сплачує кредитні зобовязання, в результаті чого станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість у сумі 83324,44 грн, стягнення якої є предметом позову, яка складається з наступного: 14988,82 грн - заборгованість за кредитом; 61369,52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2522,08 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 3944,02 грн штраф (процентна складова). Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судові засідання представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також позивачем надано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.62). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. 19.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг «Кредитка «Універсальна», «30 днів пільгового періоду» шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (надалі - Заява), в якій міститься підпис відповідача та зазначено про його ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі Умови), Тарифами банку, Памяткою клієнта (а.с.14, 16). Відповідно до укладеного договору та Заяви банком відкрито кредитний рахунок та надано відповідачу кредитні картки №5577212900515308 зі строком дії до грудня 2011 року, №5577212718166286 зі строк дії до липня 2015 року, №5211537418074659 зі строком дії до березня 2016 року, з первісною базовою відсотковою ставкою в розмірі 2,5 відсотків на місяць від залишку заборгованості (а.с.16, 108). З наданої позивачем виписки по рахунку (а.с.94 - 103) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися певні прибуткові та видаткові операції. Відповідно до п.1.1.1.36 Умов (а.с.17 - 40), які затверджені наказом позивача №СП-2010-256 від 06.03.2010 року (а.с.17), картковий рахунок це банківський поточний рахунок, на якому обліковуються операції з використанням платіжних карток. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст.1066 ЦК України є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст.1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до Заяви, підписаної позивачем, він ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Памяткою клієнта (а.с.14). Тариф розмір винагороди за послуги Банку; невідємною частиною Договору (п.1.1.1.91 Умов). Відповідно до п.2.1.1.12.6. Умов за користування Кредитом та [PERSON] нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 360 календарних днів в році. Відповідно до п.1.1.7.14. Клієнт зобовязується комісії та інші плати, встановлені Банком за банківське обслуговування Клієнта, у відповідності з Тарифами. Відповідно до п.1.1.7.6. Умов при відсутності на Картрахунку грошових коштів в розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії [PERSON], та при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення строку дії [PERSON] стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. Вказана комісія стягується Банком по закінченню вказаного в цьому пункті строку щомісячно. У випадку якщо залишок на Картрахунку менше розміру комісії, встановленої Тарифами Банку, то розмір комісії за обслуговування Картрахунку встановлюється в розмірі залишку коштів на Картрахунку Держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку [PERSON] останній закривається. Відповідно до п.1.1.2.5., 2.1.1.5.5. Умов клієнт зобовязаний здійснювати погашення заборгованості по Кредиту, процентам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.1.1.2.6., 2.1.1.5.6. Умов клієнт обовязаний у випадку невиконання обовязків по Договору на вимогу Банку виконати обовязки по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та [PERSON]), оплаті Винагороди Банку. Відповідно до п.1.1.1.17 Умов Винагородою банку визначено суму обовязків Держателя платіжної картки по сплаті встановлених Банком Тарифами: -відсотків за користування Кредитом, в тому числі за користування Простроченим кредитом та [PERSON]; -плати за відкриття/випуск/обслуговування Рахунків/[PERSON]; -інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце). Відповідно до п.2.1.1.12.4. строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з встановленим Мінімальним обовязковим платежем, а також [PERSON], який виникає по таким карткам, наведено в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною Договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту. Згідно ст.212 ЦКУ, у випадку наявності Простроченого Кредиту ([PERSON]) строком повернення Кредиту ([PERSON] в повному обсязі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; Строк повернення [PERSON] в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення [PERSON]; Строк погашення процентів по [PERSON] щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Відповідно до п.1.1.5.20., 1.1.5.32., 2.1.1.7.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому із з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до п.1.1.5.25 Умов за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим Договором, Умовами та Правилами Клієнт платить Банку за кожним порушенням пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1. Умов у випадку виникнення прострочених обовязків на суму від 100 грн., включаючи прострочені обовязки, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1. Умов та правил Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується так: ПЕНЯ = базова процентна ставка по договору / 30 (Нараховується за кожний день прострочення кредиту) + грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту В свою чергу, п.2.1.1.12.6.2. Умов передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником обовязків по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі, зазначеному в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежне сплачених процентів, встановлених в Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах. В свою чергу, п.2.1.1.12.8.1. Умов передбачено, що у випадку відсутності грошових коштів на Картковому рахунку Позичальника, що призвело до невиконання або неналежного виконання Позичальником обовязків по сплаті комісії за обслуговування у відповідності з Памяткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежно сплаченої комісії. З розрахунку заборгованості (а.с.12 - 13) вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 31.10.2016 року становить 83324,44 грн, яка складається з наступного: 14988,82 грн - заборгованість за кредитом; 61369,52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2522,08 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 3944,02 грн штраф (процентна складова). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору №б/н від 19.11.2010 року та має заборгованість: 14988,82 грн - заборгованість за кредитом; 61369,52 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Посилання відповідача на пропуск строку позовної давності є необґрунтованою, оскільки відповідно до п.1.1.7.31 Умов строк позовної давності складає 50 років. Крім цього, в будь-якому разі, з виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач 17.07.2014 року здійснював погашення кредитних зобовязань, що є підставою для переривання строку відповідно до ст.264 ЦК України. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 2522,08 грн заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, в тому числі, зміст позовних вимог. Суд зазначає, що враховуючи вищенаведене, у разі заявлення декількох вимог, які є майновими, до змісту кожної позовної вимоги належить визначення конкретної її грошової оцінки. Тобто, у разі стягнення грошових сум, позивач повинен визначити конкретну суму, яку він просить стягнути за кожною вимогою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Неустойка є видом забезпечення виконання зобовязань (ч.1 ст.546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобовязання (ст.611 ЦК України). В свою чергу, з аналізу довідки про умови кредитування (а.с.6), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31), вбачається, що комісію позивач визначає як плату за певні свої послуги. Таким чином, правовідносини, повязані із сплати пені та правовідносини, повязані з сплатою комісії мають різну правову природу. В порушення вказаних норм, позивачем розмір заборгованості із пені та комісії визначено у позовній заяві разом у сумі 2522,08 грн. В розрахунку заборгованості відповідні графи мають назви «ставка пені», «сума комісії та пені», «сума комісії та пені накопичувальним підсумком» (а.с.12 - 13). В розрахунку заборгованості у підсумку вказана сума разом. З розрахунку заборгованості (а.с.12 - 13) вбачається, що позивачем, починаючи з 01.09.2014 року за колонкою «сума комісії та пені» нараховувалось щомісячно тверда грошова сума з початку 50 грн, а з 31.10.2014 року - 100 грн, що суперечить визначенню пені, передбаченому ч.3 ст.549 ЦК України. Крім цього, з виписки по рахунку (а.с.94) вбачається, що нарахування вказаних сум 50 грн та 100 грн визначено позивачем як «штраф за просрочку по кредиту». На неодноразові вимоги суду надати розрахунок вимог окремо щодо пені та комісії, позивач надав пояснення, що «відповідно до розрахунку заборгованості та тарифів доданих до позовної заяви вбачається, що нарахування комісії за даним типом карт не передбачено, в колонці «комісія та пеня» відображається нарахування тільки пені». Позивачем також у поясненнях обгрунтовано стягнення пені в розмірі 50 грн або 100 грн щомісячно посиланням на внутрішні накази 2013 року (а.с.77-80). Однак, позивачем не надано доказів ознайомлення та погодження вказаних штрафних санкцій відповідачем. Суд зазначає, що визначення змісту позовних вимог, тобто предмету позову, не входить до компетенції суду, оскільки відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обгрунтовано стягнення пені та комісії відповідно до конкретного пункту Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, Памятки клієнта, які визначають їх розмір, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними. Окрім цього, в даному випадку, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо зменшення розміру неустойки, що передбачено ч.3 ст.551 ЦК України. Позовні вимоги в частині стягнення 500 грн штрафу (фіксована частина), 3944,02 грн штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Незважаючи на те, що суд визнав недоведеним розмір пені, яку просив стягнути позивач, ця вимога ним заявлена, тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності. В свою чергу, на думку суду, в силу ст.11 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно обирати один з видів відповідальності із декількох, запропонованих позивачем.\~\~ Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 76358,34 грн, тобто 92%, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1472 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial