Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

13.01.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своїй заяві вона вказала, що з 16.09.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрованому у виконавчому комітеті Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16.09.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 20. Від подружнього життя вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Батьком дитини у свідоцтві про його народження записаний відповідач. Більш як чотири роки тому вони з відповідачем фактично припинили стосунки і в даний час проживають окремо один від одного. З жовтня 2014 року вона та син [PERSON] проживають у будинку її матері в [ADDRESS]. 24.12.2014 року до Немирівського районного суду нею подано позов про розірвання шлюбу з відповідачем. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я. фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. З жовтня 2010 року з часу якого вони не проживають разом, відповідач ухиляється від виховання та утримання дитини, бачиться з сином дуже рідко, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальної або іншої допомоги на утримання сина вона практично не отримує. Дитина фактично знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Вона працює в ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка на посаді медичної сестри та з 12.03.2014 року по 12.03.2015 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестимісячного віку. В даний час її матеріально підтримує її мати, яка має інвалідність, вона не може забезпечити дитині гідні умови для проживання та в подальшому навчання. Відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, аліменти на утримання сина не сплачує, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити, з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнали частково, про що відповідач надав свої заперечення, та повідомив, що він офіційно не працює, постійного заробітку не має, перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому згодний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 350 грн., щомісячно до її повноліття. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а. с 5 ). Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], яке видане 02.10.2009 року батьком [PERSON] записаний [PERSON] ( а. с. 6 ). Відповідно до довідки за № 4462 виданої 19.12.2014 року виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради на утриманні [PERSON] знаходиться дитина: син [PERSON], 2009 року народження ( а. с. 7 ). Відповідно до довідки № 500 від 22.12.2014 року [PERSON] працює в ВОПНЛ ім.. акад.. О.І.Ющенка на посаді сестри медичної. З 12.09.2014 року по 12.03.2015 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку ( а. с. 8 ). Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою і що розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 СК України регламентує порядок визначення аліментів в твердій грошовій сумі, який розповсюджується на випадки, коли платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, при цьому суд може визначити за заявою платника або одержувача розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 181 ч. 5 СК України аліменти на утримання однієї дитини не повинні бути меншими ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Розмір прожиткового мінімуму на 2015 рік для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2015 року встановлений в розмірі 1032 грн. Позивачка просить стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, однак будь-яких доказів на обґрунтування стягнення аліментів саме в такій сумі не надала. Відповідач позов визнав частково вказав, що його доходи не дають можливості сплачувати щомісячно на утримання дитини 500 грн., оскільки він не працює, отримує нерегулярний дохід, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 350 грн. Враховуючи всі обставини справи, майновий стан відповідача [PERSON]., положення ст. 184 СК України, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягненням дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial