Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

13 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що відповідно до укладеного договору від 23.08.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних, на суму заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов'язання не виконав, станом на 26.01.2014 року його заборгованість складає 32680 грн. 17 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача та витрати по сплаті судового збору в сумі 326 грн. 80 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В подальшому зменшив позовні вимоги, посилаючись на те, що за рішенням суду від 31.01.2007 року з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 3110,92 грн. просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 29 569,25 грн. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав з тих підстав, що договір з ПАТ КБ «Приватбанк» не укладав, просив суд застосувати строк позовної давності. Оскільки позивач та відповідач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 23 серпня 2005 року на підставі заяви відповідача між закритими акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір SAMDN23000003614128 про відкриття картрахунку і обслуговування кредитної картки, за яким Банк відкрив картковий рахунок з видачею кредитної картки типу «Событие» строком на два роки, з встановленим кредитним лімітом в сумі 5000 грн. зі сплатою 36 % річних. Порядок погашення заборгованості було визначено щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми витрат (а.с. 49 - на звороті). Крім цього, відповідно до заяви позичальника, відповідач ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку та погодився з тим, що його заява разом з Умовами, Правилами та тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг ( а.с.49- на звороті). Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2007 року було задоволено позовну заяву закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто на користь банку заборгованість станом на 19 грудня 2006 року в сумі 3110 грн. 92 коп., з яких 1955 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом та 1155,32 коп. - заборгованість за відсотками ( а.с.54). Постановою державного виконавця відділу ДВС Березнегуватського районного відділу юстиції від 20 грудня 2008 року виконавчий лист повернуто Банку у зв'язку з неможливістю виконання із-за відсутності майна у боржника (а.с.53). Відповідно заборгованість за виконавчим листом № 2-п-99 не погашена. Згідно заяви позивача про уточнення позовних вимог заборгованість відповідача станом на 26.01.2014 року з урахуванням рішення Березнегуватського районного суду від 31.01.2007 року складає 29569 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2225,40 грн, та 27343,85 грн. - заборгованості за відсотками (а.с.56). З розрахунків долучених до позову слідує, що вони розраховані за відсотковою ставкою 4% на місяць (48% - річних та 96% річних -подвійні відсотки) ( а.с.4-5,21-22,41-42). За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановленні ці обставини. Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2014 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору про відкриття карткового рахунку і обслуговування кредитної карти недійсним, було визнано недійсним договір SAMDN23000003614128 про відкриття картрахунку і обслуговування кредитної картки укладений 23.08.2005 року між сторонами з підстав невідповідності його вимогам ст ст.203, 215 ЦК України. Однак крім цього, рішенням суду було встановлено факт підписання відповідачем «анкети - заяви позичальника» (а.с.27,28). Як зазначалось вище, вказана заява разом з Умовами, Правилами та тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а отже свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. Згідно зі статею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі а на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За висновками Верховного Суду України про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка, відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З матеріалів справи убачається, що порядок погашення заборгованості за кредитною карткою був визначений сторонами щомісячними платежами, термін дії картки закінчився у червні 2008 року (а.с.39), останній платіж в погашення заборгованості за кредитом відповідач сплатив 27 квітня 2009 року, яка була зарахована банком на погашення відсотків за користування кредитом. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 1 ст.259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Під час розгляду справи позивач надав декілька редакцій Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування кредитною карткою, що діяли на час укладення договору, які різняться між собою тим, що останніми передбачений п.5.12 щодо збільшення строку позовної давності до п'яти років ( а.с.44-45 та 46-48), однак такі Умови та Правила не підписані відповідачем. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови і Правила надання банківських послу і Правила користування платіжною карткою в редакції, що передбачала збільшення строку позовної давності, ці Умови і Правила не є складовою частиною укладеного договору, відповідачем вони не підписувались. Враховуючи, що кінцевий строк погашення кредиту сплив у червні 2008 року, останній платіж відповідач здійснив 27 квітня 2009 року, а до суду із позовом банк звернувся лише 13 лютого 2014 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності, беручи до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд доходить висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed