Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

14 серпня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.09.2014 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату в розмірі 4 942,49 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 14 023,92 грн. та 18 000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду головного інженера проекту, звільнився у зв'язку з переїздом на нове місце проживання. Як зазначає позивач, на момент звільнення йому не було виплачено заробітну плату в розмірі 4 942,49 грн. Так як позивачу не виплатили у строки, встановлені діючим законодавством нараховані суми заробітку, тому позивач просить стягнути середній заробіток за період з 22.07.2014 року по 30.09.2014 року. Крім того, позивач зазначає, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що безпідставна невиплата відповідачем грошових сум при звільненні обмежила позивача в можливості повноцінно жити та працювати, а тому оцінив моральну шкоду в розмірі 18 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з врахуванням заяви про уточнення вимог від 30.09.2014 року та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, а саме: не заперечував щодо задоволення заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Водночас представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди, так як вони не обґрунтовані. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], головний інженер проекту Дирекції з будівництва об'єктів енергетики, звільнений 21.07.2014 року з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (наказ №78-К від 16.07.2014 року). Як вбачається з довідки, виданої Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «Укрмонтажспецбуд», станом на 01.09.2014 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 4 942,59 грн. (сума до виплати 4 049,96 грн.). Статтею 47 ч.1 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Отже, так як відповідач не виплатив при звільненні позивача всі належні суми, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 4 942,59 грн. (без відрахування податків та зборів). В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Останні два місяці перед звільненням (травень, червень) - у травні 19 робочих днів, у червні - 19, тому загальна кількість робочих днів для розрахунку середнього заробітку становить 19 + 19 = 38. Як вбачається з довідки про доходи позивачу, за травень місяць нараховано суму в розмірі 4 779,47 грн., у червні позивачу нараховано 6 084,04 грн. Отже, зазначені суми і беруться для обрахунку середнього заробітку. А тому загальна заробітна плата, що враховується для розрахунку середньоденної заробітної плати становить 4 779,47 + 6 084,04 = 10 863,51 грн. Пунктом 8 зазначеної Постанови визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином середньоденна заробітна плата становить 10 863,51 грн. : 38 днів = 285,88 грн. Загальна кількість днів затримки розрахунку становить 50 днів, а саме: липень - 8 днів, серпень - 20 днів, вересень - 22 дні. Тому сума середнього заробітку за час затримки виплати становить 285,88 грн. х 50 днів = 14 294,00 грн. Але, так як суд не може вийти за межі заявлених вимог позивача, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток в розмірі 14 023,92 грн. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.1 ст.237-1 КЗпП України). В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що дійсно заробітна плата не вчасно була виплачена позивачу. А тому, оскільки права позивача були порушені в частині строку виплати коштів, дане порушення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 500,00 грн. Отже, всього підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума 4 942,59 грн. + 14 023,92 грн. (без відрахування податків та зборів) + 500,00 грн. На підставі ст.80 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial