Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

12 травня 2017року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. щомісячно. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона є матірю [PERSON], який проживає разом з нею за однією адресою та веде спільний побут, однак, вказуючи на мінливий дохід, матеріальної допомоги на сплату комунальних платежів та коштів на придбання продовольчих товарів не надає. Зазначила також, що у звязку із похилим віком, має суттєві проблеми зі здоровям, а саме серцево-судинні захворювання, хворобу хребта та потребує оперативного втручання із заміни кришталиків на обох очах. Посилаючись на те, що [PERSON] є її повнолітнім сином, який має згідно з законодавством утримувати непрацездатну матір, зазначаючи, що у відповідача відсутній постійний дохід, вказуючи, що відповідач не бажає у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу, позивач вважала що є підстави для стягнення з нього судом аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі. Ухвалами суду від 31.05.2017 року, від 21.06.2017 року до участі у справі залучені треті особи: законний представник малолітніх дітей відповідача [PERSON] та [PERSON] [PERSON], повнолітній син та чоловік позивача [PERSON] та [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що є пенсіонером за віком, має погане здоровя, у звязку з чим необхідно проходити постійне лікування. Зазначила, що отримує невелику пенсію, якої не вистачає на придбання ліків, продуктів харчування та сплату комунальних послуг. Зазначила, що відповідач не має постійної роботи, однак періодично ходить як моряк у рейси. Пояснила також, що не подавала позов до чоловіка, оскільки він є сам пенсіонером, та до старшого сина [PERSON], тому що він фактично не проживає в м.Татарбунари, мешкає в Одесі та періодично добровільно допомагає матері. Вказала, що є незадоволеною тим, що молодший син вимушений сплачувати аліменти у великому розмірі на своїх дітей-інвалідів, при цьому колишня невістка не бажає працювати, щоб забезпечувати онучок належним чином. Зазначила також, що вартість комунальних послуг сплачує саме вона, не зважаючи на те, що всі лицьові рахунки відкриті на імя чоловіка [PERSON], який відмовляється сплачувати за ці послуги. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Подав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив їх задовольнити. У судовому засіданні, що відбулося 21.06.2017 року, позовні вимоги визнавав. Пояснював, що певний час був без роботи, оскільки не міг піти в рейс, тому не міг допомагати матері. Висловив запевнення, що між ним та матірю дійсно виник спір, і тому він має намір офіційно їй виплачувати кошти згідно з рішенням суду. Представник третьої особи [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що реального спору між сторонами не має, позов предявлено матірю відповідача з надуманих підстав для того, щоб допомогти сину ухилитися від виконання аліментних зобовязань відносно малолітніх доньок-інвалідів, про що свідчить предявлення позову лише до одного сина, а не до усіх повнолітніх членів родини [PERSON], які зареєстровані разом з нею за однією адресою. Зазначив також, що належних доказів, які б підтверджували необхідність отримання позивачем щомісячно суми у розмірі 2000 грн. немає. Посилаючись на викладене, просив суд у позові відмовити. Треті особи [PERSON] та [PERSON], належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Про причини неявки суд не повідомили. У судовому засіданні, що відбулося 30.06.2017 року третя особа [PERSON] пояснив, що є пенсіонером разом зі своєю дружиною [PERSON] позивачем у справі. Вказав, що отримує пенсію у розмірі близько 1690 грн. та додаткові кошти у розмірі 60 дол.США. Вказав, що позовні вимоги [PERSON] є надуманими, оскільки відповідач у справі і так дає гроші на сплату комунальних платежів. Зазначив, що перебуває у неприязних стосунках з третьою особою колишньою невісткою [PERSON], до якої має претензії щодо розвитку онучок. Пояснив, що вартість комунальних послуг не сплачує, оскільки, по-перше, це робить син [PERSON], та, по-друге, він їх фактично майже не споживає, користуючись, зокрема, дощовою водою. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи [PERSON], представника третьої особи [PERSON], перевіривши матеріали справи та дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач є матірю [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії ІІІ-ЖД №387899, видане 08.02.1984року відділом ЗАГС м.Татарбунари Одеської області, актовий запис №22 (а.с.9). В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що позивач є також матірю [PERSON], [INFO], та дружиною [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою проживання [PERSON] Зі змісту акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.03.2017року за місцем мешкання [PERSON] вбачається, що позивач проживає у приватному індивідуальному житловому будинку разом з чоловіком [PERSON], має задовільні житлово-побутові умови проживання, пільги на житлово-комунальні послуги не отримує, субсидію їй не призначено (а.с.79). З матеріалів справи також вбачається, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком у розмірі 1399грн.73коп. щомісячно (а.с.а.с.4,5,79). Медичним висновком КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» Одеської області №152 від 06.03.2017року підтверджується, що [PERSON] потребує виділення матеріальної допомоги для проведення оперативного лікування за діагнозом: катаракта (а.с.7). Зі змісту довідки довідки КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» № 414 від 03.03.2017року слідує, що позивач потребує зубопротезування, вартість якого згідно прейскуранту цін комунального закладу складає 1841 грн. (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно з результатами УЗД органів черевної порожнини, проведеного 29.01.2015року у КЗ «Татарбунарська ЦРЛ», має хворобу з діагнозом «хронічний панкреатит» (а.с.66). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанцій №007445, 003058, виписаних на імя власника [PERSON], сплачено вартість водопостачання за місцем мешкання [PERSON] [INFO] у розмірі 138грн.81коп. у березні 2017року та 59грн.49коп. у травні 2017року (а.с.72). У судовому засіданні також встановлено, що вартість електроенергії за місцем мешкання позивача у період з 24.12.2016 року по 31.05.2017року складає 580 грн.46 коп. (а.с.73). З повідомлень про оплату рахунків ПАТ «Укртелеком» слідує, що за адресою: вул.Кооперативна, 5-А, м.Татарбунари споживачу [PERSON] надано телекомунікаційні послуги з січня 2017 року по травень 2017 року на загальну суму 1072грн.89коп. (а.с.а.с.74-78). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей-інвалідів [PERSON] та [PERSON], на утримання яких з нього стягнуто рішенням суду на користь матері дітей [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 900грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с.а.с.40-46). Судом також встановлено, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року з відповідача на користь третьої особи [PERSON] стягнуто додаткові витрати, повязані з лікуванням дітей у розмірі 16804грн.53коп. (а.с.а.с.47,48). Зі змісту відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України слідує, що інформація про доходи третьої особи [PERSON] за період з 01.04.2014 року по 31.03.2017 року у Реєстрі відсутня (а.с.34). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 172 Сімейного кодексу (далі СК) України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ч.1 ст.202 СК України). Згідно з ч.3 ст.172 СК України, якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Обставин звільнення відповідача від обовязку утримувати матір, визначених ст. 204 СК України, судом не встановлено. За змістом ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (ч.2 ст.205 СК). Відповідно до ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі призначається якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, має хронічні захворювання та потребує у цьому звязку матеріальної допомоги. Досліджені судом докази дають підстави для висновку, що протягом піврічного періоду, що передував зверненню позивача до суду загальний розмір комунальних платежів, що підлягав сплаті до відповідних установ дорівнював1851грн.65коп., відтак позивач та її чоловік третя особа [PERSON] мають обовязок щодо сплати вказаних послуг у рівних частках, а саме по 926 грн. з кожного. Крім того, належними та допустимим доказами підтверджується, що протягом вказаного період [PERSON] потребувала лікування на суму 1841 грн. З урахуванням зазначеного суд вважає обґрунтованим загальний розмір витрат [PERSON] за період з грудня 2016 року по травень 2017 року на суму 2767грн., що складає 461 грн. щомісячно. Враховуючи те, що третя особа [PERSON] є також особою похилого віку та отримує пенсію, суд вважає не можливим утримання позивача з боку чоловіка та доходить висновку, що таке утримання у щомісячному розмірі 461 грн. є можливим лише з боку її повнолітніх синів, які, відповідно до пояснень позивача, відповідача та третьої особи [PERSON], хоча офіційно і не працевлаштовані, однак мають періодично дохід, який дозволяє їм допомагати матері. З огляду на те, що відповідач [PERSON] має аліментні зобовязання відносно своїх дітей-інвалідів [PERSON] та [PERSON], [INFO], у загальному щомісячному розмірі 1800 грн., а також періодично сплачує додаткові витрати на їх лікування, при цьому отримує мінливий та нерегулярний дохід, суд доходить висновку про необхідність встановлення розміру аліментів, які відповідач сплачуватиме на користь матері на рівні 200 грн. кожного місяця. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 64грн. (200/2000х640) підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial