Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики грошей, який надійшов в провадження суду 19 грудня 2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що 10 березня 2016 року він уклав з відповідачем договір позики грошей у простій письмовій формі, згідно якого передав йому грошові кошти в сумі 16 000,00 гривень з умовою їх повернення до 10 березня 2019 року. На підтвердження укладання вказаного договору відповідачем було складено розписку від 10 березня 2016 року про отримання від позивача 16 000,00 гривень. Відповідач зобов'язався повертати взяті гроші частками по 450,00 гривень щомісячно, однак жодного платежу не провів, гроші не повертає, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Тому, з приводу порушення відповідачем укладеного між ними договору позики грошей від 10 березня 2016 року, він змушений вимагати дострокового повернення суми позики в розмірі 16 000,00 гривень, відповідно до розрахунку доданого до позову. Згідно п.4.3 вказаного договору, за умови сплати всіх платежів в строки, які вказані в договорі (п.4.2), проценти за користування позикою не нараховуються. Згідно п.4.4 вказаного договору, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2), позичальник сплачує проценти за користування позикою, в розмірі 5% в день від суми прострочення заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як на момент звернення з даним позовом платежі по поверненню позики так і залишилися неповернутими відповідачем, тому проценти за користування позикою за кожен день несплаченого по договору платежу за період з 10 березня 2016 року по 14 грудня 2017 року становить 146 205,00 гривень, згідно розрахунку заборгованості з суми позики та процентів за користування позикою. Оскільки плата за користування позикою в розмірі 146 205,00 гривень занадто велика порівняно з розміром заборгованості, враховуючи принципи розумності, бажає скористатися своїм правом на стягнення плати за користування позикою в розмірі 5% від суми кожного несплаченого по договору платежу лише за період з 10 квітня 2016 року по 08 квітня 2017 року, яка становить 52 987,50 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 16 000,00 гривень, проценти за користування позикою в розмірі 52 987,50 гривень за період з 10 квітня 2016 року по 08 квітня 2017 року та судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи , приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 10 березня 2016 року відповідач взяв в борг у позивача суму 16 000,00 гривень, зобов'язавшись повністю повернути позику згідно графіку рівними частками в термін до 10 березня 2019 року, що підтверджується договором позики та розпискою. Згідно з п. 4.3 договору позики плата за користування позикою, при сплаті всіх платежів в строки, вказані в договорі не нараховується. Відповідно до п. 4.4 в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі позичальник сплачує плату за користування позикою, яка складає 5 % в день від суми кожного несплаченого по договору платежу починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж згідно графіка п. 4.2 до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Після підписання договору відповідач не сплатив жодного платежу, сума боргу за договором становить 16 000,00 гривень. Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 16 000,00 гривень. Крім того, підлягає стягненню з відповідача сума, передбачена п. 4.4 договору позики, в розмірі 52 987,50 гривень за період з 10 квітня 2016 року по 08 квітня 2017 року, відповідно до розрахунку, наданого позивачем. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при пред'явленні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 689,88 гривень, який слід стягнути на його користь з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved