Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивач звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримку розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтував наступними доводами. Згідно з наказом №30-к від 03 вересня 2014 року він був звільнений з посади електрозварювальника філії «Шишацький райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Після його звільнення з роботи вказану філію було ліквідовано. На день звільнення підприємство заборгувало йому заробітну плату в сумі 13178,60 грн. але виплатити нараховану заробітну плату відмовилось, мотивуючи це відсутністю коштів. З урахуванням виплат проведених після звільнення сума заборгованості зменшилась та на день його звернення до суду становила 11894,60 грн. Вважаючи дії відповідача незаконними, посилаючи на вимоги ст.116, 117, 232 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 11894,60 грн. та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку за час з 09 вересня по 10 жовтня 2014 року в сумі 3533,49 грн. згідно доданого розрахунку. До початку розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та з урахуванням частково виплаченої відповідачем заборгованості просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 9050,48 грн. та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7066,98 грн., який розрахований станом на день розгляду справи у суді, тобто, по 18 листопада 2014 року включно. Одночасно позивач та його представник подали до канцелярії суду заяву, у якій уточнені позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача Омельченко М.А. в судове засідання не з'явилась, надіслала письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов вмсновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні досліджена копія трудової книжки позивача серія [NUMBER] виданої 17 вересня 1982 року (а.с.5-7), з якої вбачається, що в період з 05.12.2000 по 03.09.2014 позивач працював на посаді електрозварювальника філії Шишацький «райавтодор» дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України». Наказом № 30-к від 03.09.2014 його було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. Згідно розрахункового листа за вересень 2014 року до виплати позивачу належить сума у розмірі 13178,60 грн.(а.с.9). Як встановлено судом з матеріалів справи, у день звільнення позивач відповідач відмовився виплатити наявну заборгованість по заробітній платі мотивуючи це відсутністю коштів. При цьому розмір належних [PERSON] виплат відповідач не оспорював. Після подання позовної заяви до суду відповідач частково виплатив заборговані заробітну плату, у зв'язку з чим остаточна заборгованість по зарплаті станом на 18 листопада 2014 року становить 9050,48 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Приймаючи до уваги, що відповідач не заперечує проти задоволення позову та враховуючи те, що ним не надано доказів на підтвердження наявності спору між сторонами про розміри належних позивачу на день звільнення сум, та на підтвердження відсутності своєї вини у затримці розрахунку з позивачем у день його звільнення, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 9050,48 грн. та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку з 03 вересня по 18 листопада 2014 року включно. В той же час суд не погоджується з сумою середнього заробітку, який проведено позивачем без дотримання вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі за текстом Порядок). Так згідно п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Як вбачається з довідки ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК Автомобільні дороги України» від 30 вересня 2014 року №76 заробітна плата позивача за липень 2014 року склала 926,90 грн. за 8 відпрацьованих робочих дні, а за серпень 2014 року - 821,18 грн. за 6 відпрацьованих робочих дні (а.с.8). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 124,81 грн. (926,90+821,18 грн.) / (14 днів), а отже стягненню за час затримки розрахунку підлягає середній заробіток у сумі 6739,74 грн. (124,81 грн. х 54 дні (19 робочих днів у вересні + 23 робочих днів у жовтні + 12 робочих днів в листопаді 2014 року) Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовій збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial