Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

13 липня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що 15.09.2007 року виконкомом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області був зареєстрований шлюб між нею та [PERSON] За час спільного проживання у позивача з відповідачем народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Різні погляди на подальшу перспективу сімейного життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, спільних інтересів, втрата почуття любові один до одного призвели до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин, припинилось ведення спільного господарства. На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, сім'я фактично перестала існувати. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідач, будучи фізично здоровою, працездатною людиною офіційно не працевлаштований та має нерегулярний, мінливий дохід. [PERSON] самостійно забезпечувати матеріально себе та дітей важко. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем і відновлення шлюбних відносин неможливе, а шлюб перестав відповідати своєму призначенню, його продовження стало не можливим та недоцільним, що змусило позивача звернутися до суду. [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 15.09.2007 року виконкомом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області (актовий запис №89); спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити на утриманні позивача; стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме: по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, 06.08.2018 року через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, 08.10.2018 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що 15 вересня 2007 року виконкомом Малинівської сільської радою Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. За час перебування у шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. За змістом ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 15 вересня 2007 року перебувають у шлюбі (а.с.9). У сторін є спільні діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10), а також [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають в неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, оскільки спільно не проживають, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. Також, враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved