Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

13 вересня 2018р. заявниця [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про оголошення померлим її батька [PERSON] , [INFO] , який пішов з дому на дачу, яка знаходиться в 2 км від квартири в м. Авдіївка, і не повернувся додому. Заява обґрунтована тим, що 19 лютого 2015р. батько заявниці пішов з дому на дачу, яка знаходиться в 2 км від квартири, яка розташована в м. Авдіївка, Донецької області, і не повернувся. Наступного дня 20 лютого 2015р., мама заявниці - [PERSON] пішла шукати батька і на дачі натрапила на встановлену бойову міну, так звану «розтяжку» і підірвалась на міні. Після цього, з 20 лютого по 26 лютого 2015р., [PERSON] знаходилась в лікарні в м. Димитров на лікуванні з діагнозом мінно-взривна травма тіла. Заявниця та її рідний брат займались лікуванням матері та пошуками батька: телефонували друзям, на швидку медичну допомогу, в морг, однак самостійні пошуки не дали позитивного результату і батька не знайшли. Брат заявниці [PERSON] 27 лютого 2015р. звернувся з заявою до Авдіївського відділення Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про зникнення батька - [PERSON] . Внаслідок його звернення було відкрито кримінальне провадження № 12015050140000136 внесене до ЄДР 02 березня 2015р. за ч. 1 ст. 115 КК України. Оскільки брат заявниці, який займався пошуками батька, загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 жовтня 2017р. (а.с. 18), тому вона почала представляти інтереси сторони заявника в правоохоронних органах з приводу пошуку батька [PERSON] . Метою встановлення факту смерті є документальне оформлення спадщини, яка залишилася після його зникнення. В судовому засіданні, заявниця та її представник - адвокат Нищенко С.І. подану заяву підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в ній, та просили суд її задовольнити. Заінтересована особа, про час та місце судового розгляду була оповіщена у встановленому законом порядку, просила суд розглядати справу без присутності свого представника, а рішення винести на розсуд суду (а.с. 32). Суд, заслухавши пояснення заявниці, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Пунктом пункту 9) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до положень ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявниця [PERSON] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10), та свідоцтвом про розірвання шлюбу, що підтверджує зміну її прізвища (а.с. 11). Судом, до початку розгляду справи, та відповідно до ст.. 307 ЦПК України з урахуванням отриманих доказів було встановлено перелік ймовірних спадкоємців, а також досліджено відповіді медичних установ за останнім місцем проживання [PERSON] , з яких вбачається, що з 19 лютого 2015р. і по теперішній час останній не звертався за будь-якою медичною допомогою. Також було досліджено відповідь Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 30 вересня 2019р., з якою вбачається, що 19 лютого 2015р. на території м. Авдіївка Донецької області велись активні бойові дії та були зафіксовані численні артилерійські обстріли. Судом було враховано, що заявниці по кримінальному провадженню № 12015050140000136 від 02 березня 2015р. було надано статус потерпілої та те, що правоохоронними органами так і не було встановлено місцезнаходження [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно ч. 1, 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. При цьому, слід зазначити, що у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995р. за № 5, на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе оголосити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженця міста Конахкенд, Азербайджан, що проживав за адресою: [ADDRESS] , померлим, оскільки у місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування більш як три роки.

Outcome: approved