Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

13 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. \~ \~ \~ \~Свій позов мотивує тим, що 01 березня 2016 року позичив відповідачу 250 000 гривень, про що остання написала розписку і зобовязалась повернути борг до 01 березня 2017 року. Однак, в зазначений в розписці термін, [PERSON] грошей не повернула і на даний час ухиляється від виконання зобовязання. На неодноразові звернення з приводу повернення суми боргу відповідач не реагує. А тому, просить стягнути з відповідача на його користь 250 000 гривень заборгованості за договором позики, а також сплачений судовий збір. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на предявлений позов відповідач не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У\~статті 1047 ЦК України\~зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення договору позики всі обов'язки за договором, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 01 березня 2016 року [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 250 000 гривень, які зобовязалась повернути до 01 березня 2017 року, про що написала відповідну розписку ( а.с.3). Станом на день звернення позивача в суд, відповідач борг в сумі 250000 гривень позивачу не повернула, чим порушила вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору. Оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму боргу в розмірі 250 000 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Outcome: approved