Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

14.02.2020 р. позивач за первісним уточненим позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] звернувся до суду з позовною та 26.01.2021 р. з уточненою позовною заявою до відповідачів, третіх осіб про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, в якій зазначає, що 10.04.2018 р. приблизно о 15-15 годині на вул. Харківська в м. Тернівка, Дніпропетровської області, в районі перехрестя з вул. Лермонтова, водій автомобіля Subaru, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та який має перевагу в перетині даного перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення вказаного автомобіля з мотоциклом Yamaxa, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований, а транспортним засобам були завдані механічні ушкодження. За даним фактом було розпочато кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040400000204. Також, [PERSON] зазначає, що в ході досудового розслідування слідчий визнав його потерпілим. Крім того, [PERSON] вказує, що між власником автомобіля Subaru, [PERSON] , як страхувальником, та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», як страховиком, було укладено договір обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з полісом між сторонами був укладений договір про страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу на випадок настання страхового випадку. 10.04.2018 р. настав страховий випадок, тобто сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність. Так, вказана страхова компанія, згідно з договором страхування, повинна надати [PERSON] послугу по страхуванню ризиків на випадок завдання шкоди третім особам внаслідок ДТП, тобто відшкодувати завдану третім особам шкоду, завдану за участю забезпеченого транспортного засобу у передбаченому законом розмірі. Також, позивач за первісним уточненим позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] зазначає, що внаслідок ДТП, при якій загинув син позивача, йому була завдана як майнова, так і моральна шкода. Після ДТП [PERSON] ще чотирнадцять днів жив, його рідні намагались лікувати свого сина, на що в кінцевому результаті згідно з чеками та квитанціями шкода, пов`язана з лікуванням становить 37921,83 грн.. [INFO] його син [PERSON] помер від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень і на поховання сина було витрачено 73610 грн., а тому загальна сума витрат на лікування та поховання загиблого становить 111531,83 грн.. Окрім цього, [PERSON] вказує, що внаслідок загибелі сина йому завдана моральна шкода, яку неможливо оцінити ніякими грошима. Втративши свою дитину у нього зник будь-який інтерес до життя. Моральна шкода підсилюється зневажливим відношенням до нього, як до людини. До цього часу він не почув від [PERSON] жодного слова співчуття. Також, його моральна шкода складається з щиросердного болю, який він відчуває в зв`язку з втратою любимого сина, з глибоких і тривалих страждань, які він постійно відчуває, починаючи з моменту травмування та загибелі сина, він не зможе позбавитись від своїх душевних мук та болю вже до кінця свого життя, він втратив спокійний сон, катастрофічно погіршилось його самопочуття. Моральну шкоду він оцінює в 500000 грн.. Розмір страхового відшкодування за завдану потерпілому моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, з урахуванням ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 1896,09 грн.. Шкода пов`язана із смертю потерпілого, згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 44676 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 10.04.2018 р. - 3723*12). Позивач за первісним уточненим позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] вказує, що з урахуванням розміру франшизи, яка становить 1000 грн., стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на його користь підлягає 128169,92 грн.. Відносно [PERSON] відповідно до ст. 1194 ЦК України залишається вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 453427,91 грн.. Також, [PERSON] зазначає, що 19.05.2020 р. у справі було укладено мирову угоду між ним та страховиком, яку за ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.07.2020 р. було затверджено, та за постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2020 р. скасовано. Однак, 28.07.2020 р. страховиком на користь позивача було виплачено 44676 грн. для відшкодування останньому моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - потерпілого [PERSON] .. Згідно з мировою угодою страховик повинен був перерахувати йому вищезазначені грошові кошти протягом 15 робочих днів з дня набрання законної сили ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області про затвердження мирової угоди, але дана угода до цього часу не набрала законної сили, оскільки була скасована, та виплата йому страховиком вказаних коштів є передчасною. У зв`язку з чим, просить суд стягнути на його користь з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого - 37921,83 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях потерпілого - 1896,09 грн., в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого - 44676 грн., а з урахуванням розміру франшизи - 83493,92 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 453427,91 грн. та 1000 грн. франшизи (т. 2 а.с. 66-69). 16.02.2021 р. у строк, встановлений судом, засобами електронного зв`язку, згодом 23.02.2021 р. засобами поштового зв`язку, представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічною позовною заявою ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» надіслав до суду відзив на уточнену позовну заяву разом з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи, в якому просив позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» матеріальних збитків за рахунок страхового відшкодування в розмірі 83493,92 грн. залишити без задоволення, посилаючись на те, що страховик не порушував права позивача, так як позивач не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, а відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог і також підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічною позовною заявою ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» зазначив, що дорожньо-транспортна пригода, яка склалася 10.04.2018 р. не є страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і позивачем не надано до суду та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» доказів про настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, що є підставою для визначення ДТП страховим випадком відповідно до Закону. Також, відповідно до п. 32.1 ст. 32 вказаного закону, не відшкодовується матеріальна шкода заподіяна при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. 15.09.2017 р. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АМ 1228911, за яким страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу Subaru Forester - JF1SJ5LA3DG042654, державний реєстраційний номер [NUMBER] з лімітом відповідальності 200000 грн. за шкоду життю, здоров`ю та 100000 грн. за шкоду майну третіх осіб, франшиза 1000 грн., яка страховиком не відшкодовується. Крім того, представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» вказує, що в період дії вищевказаного договору, а саме 10.04.2018 р. досудовим слідством встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під керуванням транспортних засобів Subaru Forester та мотоцикла Yamaha YZF1000, водій мотоцикла Yamaha YZF1000 [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер [INFO] у КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» ДОР», причиною скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди послужили дії водія мотоцикла Yamaha YZF1000 [PERSON] , який грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. 27.12.2019 р. старший слідчий з ОВС СУ ГУНП України в Дніпропетровській області Бушуєв Б.В., розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040400000204 від 10.04.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановив вказане кримінальне провадження закрити, за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого даною статтею. Окрім цього, представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» зазначає, що [PERSON] не надано до суду та страховику доказів про настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу [PERSON] (вирок суду, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності), що є підставою для кваліфікації ДТП страховим випадком відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Навпаки в матеріалах справи є докази про відсутність вини [PERSON] , і наявність вини саме потерпілого (померлого) [PERSON] , який грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, є у ґрунтовній постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 27.12.2019 р. за наслідками досудового провадження обставин ДТП. Страховик (відповідач) не є завдавачем шкоди, а діє на підставі Полісу, в межах страхових сум та в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» вказує, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику, але такого звернення до страховика не було. Крім того, щодо витрат на лікування, єдиним та належним документом, який би підтверджував би обґрунтованість витрат на лікування потерпілого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма № 027/о), яка не надана позивачем за первісним уточненим позовом [PERSON] , тому набір квитанцій про придбання медичних препаратів, не може свідчити про обґрунтованість витрат на лікування відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А оскільки відсутні підстави для відшкодування витрат на лікування, то відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди у зв`язку з лікуванням. Представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» зазначає, що оскільки предметом позову [PERSON] є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого та моральної шкоди, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. До того ж, [PERSON] вимагаючи відшкодувати витрати на поховання, не враховано, що чинним законодавством України встановлено граничний розмір страхового відшкодування, який виплачується потерпілій особі, яка здійснила витрати на поховання, виготовлення та встановлення пам`ятника. Крім того, представник страхової компанії вказує, що [PERSON] не звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування, а тому стверджувати про порушення його прав та вимагати страхового відшкодування через суд не має правових підстав. ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не порушувало жодним чином права позивача, а правовою підставою для звернення до суду є захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність порушеного права є законною підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (т. 2 а.с. 94-117, 171-192). 26.02.2021 р. у строк, встановлений судом, через канцелярію суду представник відповідача [PERSON] за первісними уточненим позовом - адвокат Голіцина Г.Д. подала відзив на уточнену позовну заяву з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] про стягнення 453427,91 грн. та 1000 грн. франшизи відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими, а обставини, на які посилається [PERSON] не доведені належними та допустимими доказами. Постановою старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП України в Дніпропетровській області Бушуєва Б.В. від 27.12.2019 р. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040400000204 від 10.04.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого даною статтею. Згідно з цією постановою у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 10.04.2018 р. вина [PERSON] у скоєнні ДТП відсутня. Як вбачається з постанови старшого слідчого Бушуєва Б.В. про закриття кримінального провадження, згідно з висновками експертів та двох проведених по кримінальному провадженню експертиз, в тій дорожній ситуації, наслідком якої сталося ДТП, саме син позивача, [PERSON] , керуючи мотоциклом Yamaha повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху і саме він мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Subaru, яким керував [PERSON] , шляхом виконання ним вимог п. 12.4 ПДР. В тій дорожній ситуації саме дії водія мотоцикла Yamaha [PERSON] з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Викладені у постанові слідчого висновки зроблені на підставі проведених по кримінальному провадженню судових експертиз. Отже, шкода була заподіяна внаслідок протиправної поведінки водія мотоцикла Yamaha [PERSON] , який був сином позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є необґрунтованими. Крім того, посилання [PERSON] на п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 1166, ст. 1167, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку, і що при цьому вина заподіювана шкоди не вимагається, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її заподіяла, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, не відповідають вимогам ст. 1188 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що за висновками вищевказаних експертиз шкода заподіяна саме з вини водія мотоцикла Yamaha, то позовні вимоги [PERSON] до нього вважає необґрунтованими. Крім того, адвокат Голіцина Г.Д. зазначає, що за ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичах. Також, представник відповідача за первісним позовом вказує, що [PERSON] у позові не зазначено, якими доказами підтверджується розмір моральної шкоди, яку [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в розмірі саме 453427,91 грн., та те, що завдана йому шкода спричинена саме його діями (т. 2 а.с. 193-197). 16.03.2021 р. у строк, встановлений судом, представник позивача [PERSON] за первісним позовом та представник відповідача за зустрічною позовною заявою - адвокат Бобровницький В.І. засобами поштового зв`язку надіслав до суду відповідь на відзив ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з доказами надсилання іншим учасникам справи, в які просить вважати відзив ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» необгрунтованим та позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що автомобіль Subaru, яким на день ДТП керував [PERSON] як страхувальник, є забезпеченим транспортним засобом. В даному випадку, відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України у особи, яка завдала шкоди, наступає цивільно-правова відповідальність, яка застрахована у страховика ПрАТ «СК «ВУСО». Таким чином, вказана страхова компанія згідно з договором страхування повинна надати [PERSON] послугу по страхуванню ризиків на випадок завдання шкоди третім особам внаслідок ДТП, тобто відшкодувати завдану третім особам шкоду, завдану за участю забезпеченого транспортного засобу у передбаченому законом розмірі. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ1228911 передбачає, що страховик повинен відшкодувати позивачу заподіяну шкоду у розмірі, передбаченому полісом, у зв`язку з чим, посилання страхової компанії на відсутність доказів про настання цивільно-правової відповідальності не мають під собою підстав. Щодо розміру заявлених вимог, то представник [PERSON] - адвокат Бобровницький В.І. вказує, що з врахуванням франшизи, яка в даному випадку становить 1000 грн., стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] підлягає стягненню 128169,92 грн.. Щодо порушеного права позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою, то [PERSON] не міг звернутися до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки [PERSON] категорично відмовився надати (або показати) страховий поліс (т. 2 а.с. 200-205, 239-244). 19.03.2021 р. у строк, встановлений судом, представник позивача [PERSON] за первісним позовом та представник відповідача за зустрічною позовною заявою - адвокат Бобровницький В.І. засобами поштового зв`язку надіслав до суду відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] з документами надсилання іншим учасникам справи, в якій зазначив, що 10.04.2018 р. о 15-15 годині на вул. Харківській в м. Тернівка, Дніпропетровської області, в районі перехрестя з вул. Лермонтова водій автомобіля Subaru, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та який має перевагу в перетині даного перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення вказаного автомобіля з мотоциклом Yamaha під керування [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований, а транспортним засобам були завдані механічні ушкодження. Внаслідок ДТП [PERSON] було завдану шкоду життю та здоров`ю. Представник позивача [PERSON] за первісним позовом та представник відповідача за зустрічною позовною заявою зазначає, що відзив відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» грунтується на повному невизнанні позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає їх зовсім необґрунтованими, однак в даному випадку, відповідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України у [PERSON] незалежно від його вини настає обов`язок відшкодувати завдану позивачу за первісним уточненим позовом шкоду, так як у [PERSON] виникає цивільно-правова відповідальність, а тому посилання [PERSON] на відсутність доказів про настання цивільно-правової відповідальності не мають під собою підстав. Крім того, представник [PERSON] зазначає, що внаслідок загибелі сина, [PERSON] завдана моральна шкода, яка складається з щиросердного болю, який позивач відчуває в зв`язку з втратою любимого сина, з глибоких і тривалих страждань, які позивач постійно відчуває починаючи з моменту травмування та загибелі сина, він не зможе позбавитись від своїх душевних мук та болю вже до кінця свого життя, оскільки нема і не може бути дорожче життя людини, він втратив спокійний сон, катастрофічно погіршилось його самопочуття. Шкода, пов`язана із смертю потерпілого, яка є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, відповідно до п. 2 ч. 1 вказаної статті шкода відшкодовується батькам, які досягли пенсійного віку встановленого законом. У зв`язку з чим, представник [PERSON] просить вважати відзив представника відповідача [PERSON] необгрунтованим, та вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі (т. 2 а.с. 209-211, 239-244). 24.03.2021 р. у строк, встановлений судом, через канцелярію суду представник відповідача за уточненим первісним позовом [PERSON] - адвокат Голіцина Г.Д. подала до суду заперечення на відповідь на відзив [PERSON] , в якому вважає відповідь представника [PERSON] на відзив [PERSON] необгрунтованою та просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що причиною ДТП, в результаті якого син позивача [PERSON] отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких був доставлений у лікарню, де настала його смерть, стало перевищення швидкості руху мотоцикла Yamaha, яким він керував у населеному пункті, зі швидкістю 104,1-129,4 км/год замість дозволеної 50 км/год, що стало причиною зіткнення керованого ним мотоцикла з автомобілем Subaru, під керуванням [PERSON] .. Крім того, як вбачається з постанови старшого слідчого Бушуєва Б.В. про закриття кримінального провадження, згідно з висновками експертів та двох проведених по кримінальному провадженню експертиз, в тій дорожній ситуації, наслідком якої сталося ДТП, саме син позивача, [PERSON] , керуючи мотоциклом Yamaha, повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху і саме він мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Subaru, яким він керував, шляхом виконання ним вимог п. 12.4 ПДР. В тій дорожній ситуації саме дії водія мотоцикла Yamaha [PERSON] з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Також, в заперечені на відповідь на відзив представник [PERSON] вказує, що шкода позивачу завдана внаслідок зіткнення мотоцикла Yamaha під керуванням [PERSON] з автомобілем Subaru, яким керував [PERSON] , а тому, дані правовідносини передбачені ст. 1188 ЦК України. Враховуючи, що шкода позивачу спричинена внаслідок протиправної поведінки водія мотоцикла Yamaha [PERSON] , яким порушені вимоги п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху і саме він мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Subaru під його керуванням, а невиконання ним вимог ПДР з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, то позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Крім того, посилання представника [PERSON] у відповіді на відзив на ст. 1200 ЦК України про право батька на відшкодування шкоди, не відповідає предмету та підставам позовних вимог, заявлених до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди та розміру франшизи, оскільки позивач [PERSON] , посилаючись на вказану статтю, не надав доказів досягнення ним пенсійного віку, встановленого законом (т. 2 а.с. 230-234). 16.02.2021 р. засобами електронного зв`язку, а згодом засобами поштового зв`язку представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за первісним уточненим позовом подав до суду зустрічну позовну заяву з вимогами до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», безпідставно набуте майно (грошові кошти) в сумі 44676,00 грн.; інфляційні витрати в сумі 1581,73 грн.; 3% річних за період з 13.11.2020 р. по 01.02.2021 р. в сумі 296,94 грн.; інфляційні витрати та 3% річних за прострочення зобов`язання, починаючи з 02.02.2021 р. до моменту виконання судового рішення, та судові витрати. Позовні вимоги представник ПрАТ «Страхова компанії «ВУСО» обгрунтовує тим, що ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області у справі № 194/193/20 (провадження № 2/194/140/20) затверджено мирову угоду, якою позивач [PERSON] підтвердив, що після отримання від ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» грошових коштів у розмірі 44676,00 грн. він не матиме жодних фінансових претензій чи вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» щодо страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 10.04.2018 р. у м. Тернівка, Дніпропетровської області. 28.07.2020 р. на підставі цієї угоди, позивачем ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було перераховано на рахунок відповідача [PERSON] 44676,00 грн. згідно з платіжним дорученням. 12.11.2020 р. Дніпровський апеляційний суд у вказаній справі прийняв постанову, якою ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.07.2020 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Окрім цього, представник ПрАТ «Страхова компанії «ВУСО» вказує, що отримані відповідачем кошти є безпідставно набутим майном і підлягають поверненню позивачеві, так як відпали підстави його набуття, внаслідок скасування ухвали про затвердження мирової угоди на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Станом на 15.02.2021 р. відповідачем добровільно не повернуто безпідставне набуте майно в сумі 44676,00 грн., що є порушенням майнових прав позивача, та враховуючи положення ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: інфляційних витрат в розмірі 1581,73 грн. згідно з розрахунком за період з листопада 2020 року по січень 2021 року, 3% річних за період з 13.11.2020 р. по 01.02.2021 р. в розмірі 296,94 грн. та 3% річних за прострочення зобов`язання, починаючи з 02.02.2021 р. до моменту виконання судового рішення (т. 2 а.с. 122-129, 164-170). 19.03.2021 р. засобами поштового зв`язку представником відповідача [PERSON] за зустрічною позовною заявою адвокатом Бобровницьким В.І. подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який одночасно надіслано ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», в якому Бобровницький В.І. просить в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанії «ВУСО» до [PERSON] за зустрічним позовом відмовити, посилаючись на те, що 10.04.2018 р. приблизно о 15-15 годині на вул. Харківська в м. Тернівка, Дніпропетровської області в районі перехрестя з вул. Лермонтова водій автомобіля Subaru, [PERSON] виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та який має перевагу в перетині даного перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення вказаного автомобіля з мотоциклом Yamaha під керування [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] був смертельно травмований, а транспортним засобам були завдані механічні ушкодження. З метою відшкодування майнової та матеріальної шкоди батько загиблого [PERSON] - [PERSON] звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» страхове відшкодування, а саме: витрати на лікування померлого до настання смерті 37 921.83 грн.; відшкодування моральної шкоди - 1 896,09 грн.; відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого 44 676 грн.; відшкодування моральної шкоди 44676 грн.. Представник страховика запропонував позивачу укласти мирову угоду, згідно з якою відповідач [PERSON] погоджується на виплату грошових коштів в розмірі 44676 грн. у вигляді страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - потерпілого [PERSON] на умовах п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка була затверджена ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області, однак 12.11.2020 р. Дніпровським апеляційним судом була скасована, як така, що зачіпає інтереси іншої особи. Крім того, з дій відповідача за первісним позовом ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплативши потерпілій стороні частину коштів, заявлених в позовній заяві [PERSON] страховик визнав дану ДТП страховим випадком. Таким чином твердження страховика в зустрічній позовній заяві на те, що дана ДТП не є страховим випадком є нікчемне, оскільки погодився з частиною позову. Також, представник відповідача [PERSON] - адвокат Бобровницький В.І. щодо мирової угоди зазначив, що дана угода між сторонами укладена 19.05.2020 р.. За даною угодою, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» зобов`язався на протязі 15 робочих днів з дня набрання законної сили ухвалою Тернівського суду Дніпропетровської області від 21.07.2021 р. про затвердження мирової угоди перерахувати позивачу [PERSON] на його банківський рахунок грошові кошти зазначені у п. 2 угоди. Крім того, законом передбачено та ухвалою суду зазначено, що законної сили ухвала набирає через п`ятнадцять днів з моменту її винесення, тобто 06.08.2020 р.. З вказаної дати (06.08.2020 р.) до 21.08.2020 р. страховик зобов`язався перерахувати кошти [PERSON] , однак згідно з платіжним дорученням № 20487 кошти на рахунок [PERSON] зараховані 28.07.2020 р., тобто в день, коли ухвала не набрала законної сили. У зв`язку з чим, дії позивача за зустрічним позовом не відповідають умовам мирової угоди, а в діях [PERSON] будь-яких порушень закону не вбачається, хоч він не відмовляється від факту нарахування йому коштів і визнає факт їх отримання, а тому зустрічна позовна заява подана до суду передчасно, оскільки на розгляді Тернівського міського суду Дніпропетровської області знаходиться позовна заява [PERSON] до позивача за зустрічним позовом (т. 2 а.с. 207-208, 241). Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак раніше подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника (т. 2 а.с. 145). Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] - адвокат Бобровницький В.І. (т. 1 а.с. 34-35, 165) у судовому засіданні вимоги уточненого позову підтримав, у задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити, оскільки 10.04.2018 р. сталося ДТП, за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] , в якому загинув син позивача [PERSON] , а тому в порядку ст.ст. 1166, 1167 ЦК України відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода незалежно від вини особи, яка її завдала, та до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1188 ЦК України. Крім того, щодо зустрічного позову зазначив, що уточненим позовом було зменшено вимоги з урахуванням суми виплати ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», а тому вимоги зустрічної позовної заяви задоволенню не підлягають. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічною позовною заявою ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» - адвокат Шилін В.А. (т. 1 а.с. 162-163, т. 3 а.с. 35) у судовому засіданні щодо уточненого позову [PERSON] заперечував, просив відмовити, оскільки спеціальним законом, який застосовується до спірних правовідносин є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», крім того матеріали справи не місять доказів протиправності дій [PERSON] , навпаки, кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діях останнього ознак кримінального правопорушення. Крім того, представник страховика пояснив, що застосуванню у даних правовідносинах підлягає ст. 1188 ЦК України, яка регулює відносини щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Окрім цього, [PERSON] не звертався до страховика з заявою про страхове відшкодування, а тому його права не порушенні, у зв`язку з чим і відсутнє право на звернення до суду за захистом порушених прав в розумінні ст. 15 ЦК України. Також, позивачем за первісним позовом не надано доказів того, що [PERSON] перебував на утриманні потерпілого. Щодо зустрічного позову, представник ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити, оскільки на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди [PERSON] страховиком було перераховано суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 44676,00 грн., однак [PERSON] зобов`язаний повернути грошові кошти, оскільки підстава, на якій вони були набуті, згодом відпала, так як ухвала Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.07.2020 р. скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.11.2020 р.. Крім того, представник страховика адвокат Шилін В.А. зазначив, що докази, долучені [PERSON] до позову у виді квитанцій, не є належними доказами, які б підтверджували витрати на лікування померлого [PERSON] , так витрати на лікування вважаються обгрунтованими, коли визначені закладом охорони здоров`я у відповідній формі о-27 із зазначенням призначення лікування особи. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Голіцина Г.Д. (т. 1 а.с. 49-50) у судовому засіданні просила відмовити [PERSON] у задоволенні уточненого позову в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] , оскільки згідно з матеріалами справи протиправність дій [PERSON] не доведена, кримінальне провадження за постановою слідчого закрито у зв`язку з тим, що саме дії померлого [PERSON] знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку із настанням шкоди. Крім того, зазначила, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме ст. 1188 ЦК України, оскільки шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки не відшкодовується за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди. Також, адвокат Голіцина Г.Д. зазначила, що за ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою, щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичах. Третя особа за первісним позовом - [PERSON] та його представник - адвокат Голіцин О.М.у судове засідання не з`явилися, однак раніше адвокат Голіцин О.М. (т. 1 а.с. 144, 145) судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки протиправність дій [PERSON] не доведена, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме ст. 1188 ЦК України, яка переважає ст. 1166 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди на загальних підставах. Зустрічну позовну заяву ПрАТ страхова компанія «ВУСО» просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Третя особа за первісним позовом - [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином (т. 2 а.с. 249-251, т. 3 а.с. 21-23, 43-45, 59), причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не подав. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що згідно з постановою старшого слідчого з ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області Бушуєва Б.В. від 27.12.2019 р. про закриття кримінального провадження (т. 1 а.с. 5-19) видно, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.04.2018 р. приблизно о 15-15 годині на вул. Харківська в м. Тернівка, Дніпропетровської області, в районі перехрестя з вул. Лермонтова, м. Тернівка, Дніпропетровської області за участю транспортних засобів мотоцикла Yamaxa, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Subaru, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , водій мотоцикла Yamaxa YZF1000 [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 02.05.2018 р. виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 23). Крім того, з вказаної постанови слідчого встановлено, що причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди слугували дії водія мотоцикла Yamaxa YZF1000 [PERSON] , який грубо порушив вимоги п.п 1.3, 1.5, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040400000204 від 10.06.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого даною статтею. Також, судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 02.10.2013 р. відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області, власником транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , та право користуватися вказаним транспортним засобом має [PERSON] (т. 1 а.с. 21). Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 10.02.2017 р. Центром 2343, власником транспортного засобу [NUMBER] є [PERSON] (т. 1 а.с. 22), який згідно з довіреністю від 27.12.2017 р., посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Русановою О.Г. та зареєстрованою в реєстрі за № 1462, надав кожному окремо право користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 24). Крім того, [PERSON] згідно з довіреністю від 21.08.2017 р., посвідченою приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Бесараб А.О. та зареєстрованою в реєстрі за № 779, надав кожному окремо право користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 25). З матеріалів справи встановлено, що згідно з полісом № АМ/1228911 (т. 1 а.с. 20, 89) станом на 10.04.2018 р. автомобіль Subaru Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , є забезпеченим транспортним засобом, зазначеним у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеному 15.09.2019 р. між страхувальником [PERSON] та страховиком ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована, що не заперечується відповідачами за первісним позовом [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Так, згідно з полісом, страховик взяв на себе зобов`язання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб при експлуатації вказаного забезпеченого транспортного засобу. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У вищевказаному Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія,транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика. У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: approved