Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

14.11.2017\~ року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника [PERSON] звернулись Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чаплинська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області про стягнення 72\~928.48 гривень шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Позивач зазначив, що в ході проведення систематичного аналізу стану додержання вимог земельного законодавства на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області з метою здійснення представницької діяльності на захист інтересів держави державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області - головним спеціалістом відділу з контролю за використанням та охороною земель у Магдалинівському, [PERSON], Царичанському районах управління з контролю за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] було встановлено, що відповідач самовільно займає земельну ділянку площею 20.00 га на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області (землі сільськогосподарського призначення державної форми власності, які не надані у власність та користування .(оренду)), чим порушує вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Про зазначені порушення державним інспектором Рашевським Ю.В. було складено акт обстеження земельної ділянки № 338-ДК/100/АО/10/01/-17 від 22.09.2017 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки № 338-ДК/292/АП/09/01/-17 від 22.09.2017 року. Того ж дня було винесено припис, з якого вбачається, що відповідач самовільно займає земельну ділянку площею 20.00 га на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, за що передбачена відповідальність відповідно до п.б ст. 211 ЗК України, та ст. 53-1 [PERSON], тож [PERSON] було приписано у 30-денний термін усунути виявлене правопорушення згідно з чинним законодавством України. Також, 22.09.2017 року державним інспектором Рашевським Ю.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 338-ДК/0112П/07/01/-17. З огляду на викладене, 28.09.2017 року заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області - начальником управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 338-ДК/0095/По/08/01/-17. Позивач зауважує на тому, що постанову про адміністративне правопорушення [PERSON] не оскаржував у встановленому законом порядку. Враховуючи наведені вище обставини, позивач вважає доведеним, що відповідач [PERSON] самовільно займає земельну ділянку площею 20.00 га на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, за що передбачена відповідальність. На підставі викладеного, державним інспектором Рашевським Ю.В. було проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної відповідачем, яка склала 72 928,48 грн. Розрахунок було здійснено відповідно до Методики визначення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963. Враховуючи наведені вище обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок у розмірі 72\~928.48 грн. на р/р 31416611700233, МФО 805012, код ЄДРПОУ: 37320300, ГУДКСУ у Дніпропетровській області. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач та його представник [PERSON] проти позову заперечували з підстав, що викладені у письмових запереченнях на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов є таким, що не підлягає задоволенню через наступне. 22.09.2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області - головним спеціалістом відділу з контролю за використанням та охороною земель у Магдалинівському, [PERSON], Царичанському районах управління з контролю за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] в присутності [PERSON] було обстежено земельну ділянку, загальною площею 20.00 га, розташовану на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, державної форми власності, що належить до земель сільськогосподарського призначення і має цільове призначення: для ведення фермерського господарства. Встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за відсутністю відповідного рішення про її передачу у власність або надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї. Державним інспектором Рашевськи Ю.В. було складено акт обстеження земельної ділянки № 338-ДК/100/АО/10/01/-17, від 22.09.2017 року. Того ж дня, а саме 22.09.2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області - головним спеціалістом відділу з контролю за використанням та охороною земель у Магдалинівському, [PERSON], Царичанському районах управління з контролю за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] було складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки № 338-ДК/292/АП/09/01/-17, де вказано, що в присутності [PERSON] було здійснено виїзд та оглянуто земельну ділянку, загальною площею 20.00 га, розташовану на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, державної форми власності, що належить до земель сільськогосподарського призначення і має цільове призначення: для ведення фермерського господарства. Встановлено, що [PERSON] самовільно займає зазначену земельну ділянку, за що передбачено відповідальність п.б ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 [PERSON]. Державним інспектором Рашевським Ю.В. 22.09.2017 року було винесено припис, з якого вбачається, що відповідач самовільно займає земельну ділянку площею 20.00 га на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, за що передбачена відповідальність п.б ст. 211 ЗК України, та ст. 53-1 [PERSON]. [PERSON] було приписано у 30-денний термін усунути виявлене правопорушення згідно з чинним законодавством України. Разом з тим 22.09.2017 року державним інспектором Рашевським Ю.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 338-ДК/0112П/07/01/-17, згідно якого [PERSON] самовільно займає земельну ділянку, розташовану на території Чаплинської сільської ради (землі сільськогосподарського призначення державної форми власності, які не надані у власність та користування), що є порушенням норм ст. ст. 125, 126 ЗК України, відповідальність за що передбачено ст. 53-1 [PERSON]. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 28.09.2017 року № 338-ДК/0095По/08/01/-17 заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Дніпропетровській області - начальником управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON], розглянувши зазначений вище протокол від 22.09.2017 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 [PERSON], та притягнуто до адміністративної відповідальності. Додано розрахунок розміру шкоди заподіяної [PERSON] внаслідок самовільного зайняття ним земельної ділянки на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, де вказано суму 72\~928. 48 грн. [PERSON] 02.10.2017 року було направлено матеріали проведеного державного контролю за дотриманням земельного законодавства стосовно земельної ділянки на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення, що підтверджено копією супровідного листа № 31-4-0.4-11924/2-17 від 02.10.2017 року. 24.01.2018 року судом отримано заперечення на позовну заяву від представника відповідача [PERSON], у яких зазначено, що вказана вище земельна ділянка, площею 20.00 га, розташована на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області була надана батькові відповідача [PERSON] для ведення фермерського господарства ще 27.11.1992 року на підставі рішення № 67 УІІ сесії ХХІ скликання [PERSON] народних депутатів Петриківського району Дніпропетровської області. Саме із того часу вказана земельна ділянка відкрито і безперервно використовується фермерським господарством «Фортуна», в особі директора [PERSON], що до цього належало його батькові [PERSON] Щороку відповідач сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою. [PERSON] послалась на вимоги ст. 156 ЗК України, де наведено вичерпний перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та користувачам. З позовної заяви їй не зрозуміло який саме вид збитків із визначених у ст. 156 ЗК України, є підставою для нарахування шкоди, як одного із елементів складу цивільного правопорушення. Також, на думку представника, позивачем не доведено причинного звязку між діями відповідача та заподіянням збитків у вигляді ані реальних збитків ані упущеної вигоди. Зауважила, що [PERSON] фактично притягувався до відповідальності позаочі. З огляду на викладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, судові витрати по справі покласти на позивача. Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходив із наступного. Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), що визначено ч.2 ст.22 ЦК України. Частиною 4 ст. 623 ЦК України\~передбачено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. З наведеного вбачається, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 3) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно - правова відповідальність не настає. При пред'явленні вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) позивач зобов'язаний довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі не порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів. При визначенні реальності неодержаних доходів (упущеної вигоди) мають враховуватися заходи, вжиті потерпілою особою для їх отримання. Тобто, якщо кредитор не вжив достатніх заходів направлених на запобігання виникнення збитків чи зменшення збитків то шкода з боржника не стягується, про, що вказано в ряді судових рішень, зокрема: в постанові Вищого господарського суду України від 31.03.2009 р. у справі N 7/5-47/235 в постанові Вищого господарського суду України від 31.07.2006 р. у справі N 28/9-06. Так суд не вбачає в діях позивача своєчасно вжитих заходів щодо отримання ним доходів від використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Із наданих суду доказів вбачається, що вказана земельна ділянка, розташована на території Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, була надана ще батькові відповідача у 1992 році для ведення фермерського господарства, тож саме з того часу використовується фермерським господарством «Фортуна», директором якого наразі є відповідач [PERSON] Будь-яких зауважень або попереджень з приводу такого використання, з боку позивача відповідач жодного разу не отримував, хоча користувався земельною ділянкою безперервно та відкрито. Позивачем не надано жодних доказів того, що ним було вжито всіх необхідних та достатніх заходів щодо того, аби відповідач звільнив вказану земельну ділянку у відповідні строки та не засіював її (не користувався нею), з тією метою, аби позивач міг використати земельну ділянку за цільовим призначенням та отримати з неї дохід. З огляду на викладене, враховуючи відсутність такого важливого елементу складу цивільного правопорушення, як невжиття позивачем заходів, направлених на запобігання виникнення збитків чи їх зменшення, суд приходить до переконання про доцільність відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд застосовує положення ст. 141 ЦПК України, де у ч. 1 передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож, понесені позивачем судові витрати у справі слід залишити за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed