Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

14 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якій вказала, що 23 вересня 2011 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем [PERSON] був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 06 вересня 2011 року Дружківським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2-893 2011 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10 серпня 2011 року до її повноліття. Відповідач неналежно виконує свій обов`язок та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини внаслідок чого, згідно з розрахунком заборгованості виданим Дружківським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), утворилась заборгованість за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року, яка станом на 01 лютого 2020 року становить 106598,08 грн. Тому позивачка просить стягнути зі [PERSON] на свою користь пеню за прострочення аліментів за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 106598,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що він не згодний з нарахованою сумою заборгованості, оскільки державний виконавець нараховував йому заборгованість зі сплати аліментів на розмір доходів без урахування сплачених податків. До того ж, під час проведення АТО обсяги його роботи скоротилися, а тому він сплачував аліменти в розмірі, який мав змогу здійснити. Також він має захворювання хребта, тому несе додаткові витрати з цієї причини. Не згоден зі стягненням з нього пені., просить в позові відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, встановив такі факти. Суд встановив, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 162. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 вересня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (справа № 2-1042/11). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 06 вересня 2011 року зі [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Дружківці Донецької області, на користь [PERSON] стягнуто на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 10 серпня 2011 року. Станом на 01 лютого 2020 року заборгованість по аліментам по виконавчому листу Дружківського міського суду по справі № 2-893/11 від 06 вересня 2011 року становить 106598,08 грн. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд відхиляє доводи відповідача щодо невідповідності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем, нормам законодавства України, з огляду на те, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України). Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений у статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». У цій статті передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відомості про оскарження відповідачем розміру нарахованої заборгованості по аліментам суду не надані. Таким чином, наведений позивачем в позові розрахунок пені відповідає вимогам Сімейного кодексу України та позиції, наведеній у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду. Розрахунок проведений за кожним місячним платежем за час затримки сплати (за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року), який помножений на кількість днів прострочення та помножений на 1 %. Зазначені результати складені у загальну суму, що становить 1461740,82 грн. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними. Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто у сумі 106598,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved