Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

13.07.2020 [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2019 року о 19 год 10 хв на автомобільній дорозі сполученням «Стрий-Тернопіль-Знам`янка (413 км)» у темну пору доби при сильному тумані, при недостатній видимості відповідач [PERSON] трактором колісним марки «ЮМЗ 80» державний номерний знак [NUMBER] без задніх габаритних вогнів транспортував великогабаритну сівалку з боронами без розпізнавальних знаків, без спеціального дозволу, без супроводу, чим порушив п.п. 22.4, 22.5 ПДР України. Внаслідок порушення ПДР водієм трактора [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода. Автомобіль марки «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] під його керуванням зіткнувся з сівалкою та боронами, які транспортував водій трактора [PERSON] . Транспортні засоби рухались в попутному напрямку. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] отримав значні ушкодження. Матеріальні збитки становлять 124 537,50 гривень. Борони та сівалка отримали незначні ушкодження. З письмового пояснення відповідача після аварії вбачається, що будь-яких претензій до нього у [PERSON] немає. Відповідача [PERSON] за порушення п.п. 22.4, 22.5 ПДР України постановою інспектора поліції Ілліна С.П. БАА № 612214 від 26.10.2019 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що [PERSON] у темну нору доби, при сильному тумані, при недостатній видимості перевозив великогабаритну сівалку без розпізнавальних знаків, без спеціального дозволу. Визнавши постанову, відповідач [PERSON] сплатив зазначений штраф. Постанова набрала законної сили. Щодо нього 25.10.2019 працівником поліції Гонтюком С.В. безпідставно було складено протокол за статтею 124 КУпАІІ за порушення п.п. 12.1, 13.1 ПДР України за те, що нібито він не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції, не вибрав безпечної швидкості, що привело до зіткнення його автомобіля з трактором та пошкодження транспортних засобів. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2020 його помилково було визнано винним за статтею 124 КУпАП у порушенні п.п.12.1,13.1 ПДР України, за те, що нібито він не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції, не вибрав безпечної швидкості, що привело до зіткнення його автомобіля з трактором та пошкодження транспортних засобів. Разом з тим, у мотивувальній частині постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2020 суддя Шевчук Л.П. зазначила, що між встановленими порушеннями водієм трактора [PERSON] п.п. 22.4, 22.5 ПДР України та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів є причинний зв`язок. Постановою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020 постанову Вінницького районного суду від 17.01.2020 щодо нього скасовано, справу провадженням закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. У постанові Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020 зазначено , що він об`єктивно не мав можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, оскільки саме порушення водієм трактора з сівалкою [PERSON] п.п. 22.4, 22.5 ПДР стало прямою причиною ДТП. Постанова Вінницького апеляційного суду остаточна, оскарженню не підлягає. Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП щодо відповідача не складався, але можливість встановлення вини відповідача не виключається навіть при відсутності постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. За вищевказаних обставин позивач [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати завдану йому шкоду. Автомобіль «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] зареєстрований на ім`я його брата [PERSON] , але знаходиться у його постійному користуванні. Відповідно до п. 2.2 ПДР України на момент ДТП він правомірно управляв автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому являється потерпілим від даної ДТП і має право на відшкодування завданої шкоди. Відповідач [PERSON] також правомірно керував трактором з сівалкою та боронами. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього у суді відповідач [PERSON] пояснив, що зазначеним трактором він обробляв поле власника трактора [PERSON] , але будь-яких офіційних документів про працевлаштування з [PERSON] не оформляли. Ні його, ні відповідача [PERSON] цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Він є учасником бойових дій і відповідно до статті 13-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Шкода, завдана трактором, має бути відшкодована винною особою, тобто відповідачем. Відповідно до звіту № 06-20-М102 від 11.06.2020 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку його автомобіля оціночна вартість матеріального збитку становить 124 537,50 грн. Крім матеріальної шкоди, відповідачем завдана йому значна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням автомобіля, які завдав відповідач. В автомобілі з ним їхала дружина з неповнолітнім сином, рідний брат з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Після аварії всіх їх забрала швидка допомога. За період, поки зателефонував брат з обласної дитячої лікарні і повідомив, що тілесних ушкоджень ні в кого немає, його голова посивіла. Він до сьогоднішнього дня прокидається від кошмарних сновидінь. Також до сьогодні він з острахом сідає в будь-який транспорт, боячись дорожньо-транспортної пригоди. Більше десяти місяців він та його сім`я не можуть користуватись автомобілем, що завдає їм значні незручності. Пошкоджений автомобіль своїм виглядом на подвір`ї постійно нагадує про аварію і завдає душевних страждань. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди просить суд врахувати характер правопорушення, вчиненого відповідачем, та, виходячи з вимог розумності і справедливості просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн моральної шкоди. Крім того, він сплатив 2 500,00 грн ФОП [PERSON] за проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18-05-т/1 від 18.05.2020, які просить стягнути з відповідача на свою користь. За вищевказаних обставин позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 124 537,50 грн, та 20 000,00 грн моральної шкоди, а також витрати за проведення експертної оцінки в розмірі 2 500,00 грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 29.07.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 26.08.2020 представник відповідача згідно з ордером Усов Ю.В. подав зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, яку просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Також зазначив, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] як інвалід ІІ групи звільнений від сплати судового збору. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 25 жовтня 2019 року близько 19 години 10 хвилин на автомобільній дорозі сполученням «Стрий-Тернопіль-Знам`янка» (413 км)» сталася дорожньо-транспортна пригода, при якій автомобіль марки Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , своєю передньою частиною здійснив зіткнення із задньою частиною колісного трактора з сівалкою, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль, трактор та сівалка зазнали механічних пошкоджень. Поліцейським СРПП № 1 Вінницького РВП Гонтюком С.В. відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП. Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П. від 17.01.2020, яка була ухвалена в адміністративній справі № 128/2908/19, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень на користь держави. Зазначеною постановою було встановлено, що зіткнення автомобіля під керуванням [PERSON] та трактора із сівалкою під керуванням [PERSON] відбулося в крайній правій смузі руху автомобільної дороги із двома смугами руху в кожному напрямку, неподалік знаку «413 км» автомобільної дороги сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» у напрямку м. Немирів із м. Вінниці. При цьому судом було встановлено, що водій [PERSON] при зміні смуги руху не врахував дорожньої обстановки, яка була несприятлива за складних погодних умов, темну пору доби, під час якої здійснював рух, не вибрав настільки безпечної швидкості руху, яка б давала йому можливість вчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки, а відтак між його діями та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів є причинний зв`язок. Постановою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020 постанова Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2020 була скасована та ухвалена нова постанова, якою провадження у справі відносно [PERSON] було закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП. При цьому у зазначеній постанові було наголошено на тому, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення по п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не є реабілітуючою обставиною. Докази вини [PERSON] у вчиненні ДТП містяться в матеріалах адміністративної справи № 128/2908/19. За таких обставин вважають, що дорожньо-транспортна пригода 25 жовтня 2019 року сталася з вини [PERSON] , а не з вини [PERSON] , що унеможливлює задоволення позову [PERSON] . Щодо задоволення свого позову зазначають таке. Власником сівалки є [PERSON] , а колісний трактор МТЗ-82, державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серії [NUMBER] . Внаслідок ДТП, яка сталася 25.10.2019, сівалка та колісний трактор зазнали механічних пошкоджень. На відновлення сівалки [PERSON] було витрачено 64 031,04 гривень, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000038 від 29.01.2020, № РН-0000073 від 13.02.2020, рахунками-фактурою № СФ-0000056 від 21.01.2020, № СФ-0000092 від 13.02.2020, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 89 від 21.01.2020, № 92 від 22.01.2020, № 96 від 27.01.2020, № 99 від 29.01.2020, № 134 від 13.02.2020, 137 від 14.02.2020. На відновлення колісного трактора [PERSON] було витрачено 18 155,22 гривень, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000039 від 29.01.2020, № РН-0000074 від 13.02.2020, рахунками-фактурою № СФ-0000057 від 21.01.2020, № СФ-0000093 від 13.02.2020, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 100 від 29.01.2020, № 135 від 13.02.2020. Вважають, що за таких обставин у суду є всі підстави стягнути з відповідача на користь [PERSON] 64 031,04 гривень, а на користь [PERSON] 18 155,22 гривень у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час його трактор знаходився у несправному стані, що не давало йому змоги ним користуватись, та призвело до погіршення його ділових стосунків. Багато свого вільного часу він змушений був витрачати на турботи, пов`язані з ремонтом належного йому майна та відвідування судової установи, що вплинуло на його звичний ритм життя. Все вищевикладене пригнічувало його як людину та призвело до моральних страждань. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у 20 000 гривень. За таких обставин, вважає, що у суду є всі підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] 20 000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди. Понесені [PERSON] судові витрати становлять 840,80 гривень сплаченого судового збору. Інших витрат він нести не очікує. Оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору, він не поніс судових витрат у справі і нести їх не очікує. За вищевказаних обставин позивачі [PERSON] та [PERSON] просять суд стягнути з [PERSON] на корись [PERSON] 64 031 (шістдесят чотири тисячі тридцять одну) гривню 04 копійки у відшкодування майнової шкоди; стягнути з [PERSON] на корись [PERSON] 18 155 (вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки у відшкодування майнової шкоди; стягнути з [PERSON] на корись [PERSON] 20 000 (двадцять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди та витрати покласти на відповідача [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 26.08.2020 зустрічну позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Також продовжено строк підготовчого провадження. 22.10.2020 через канцелярію Вінницького районного суду Вінницької області [PERSON] було подано відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.10.2020 закрито підготовче провадження у справі за первісною та зустрічною позовними заявами. В судовому засіданні позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що з відеореєстратора вбачається, що 25.10.2019 мали місце несприятливі погодні умови, а саме: був сильний туман та мряка. Він рухався зі швидкістю 60-70 км/год в правій смузі для руху. На відстані близько 10 метрів виявив перешкоду у виді колісного трактора з великогабаритною сівалкою з боронами під керуванням водія [PERSON] та різко почав гальмувати задля уникнення ДТП. Ніяких освітлювальних приладів зі сторони посадки водія видно не було. Він об`єктивно не мав можливості уникнути об`їзд перешкоди в лівій смузі, оскільки в дзеркалі заднього виду бачив, що задній транспорт почав маневр обгону, що також підтверджується постановою Апеляційного суду від 12.02.2020. Внаслідок незаконних дій [PERSON] він вже більше року не може користуватись транспортом, що завдає йому моральних та душевних страждань. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] не надано жодних доказів щодо порушення ним Правил дорожнього руху. В матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що саме його діями був пошкоджений транспорт [PERSON] . Також на схемі ДТП будь-які відомості про трактор не зазначено, не надано доказів, що [PERSON] є власником сівалки, та що саме ця сівалка була відремонтована після ДТП. В свою чергу, він на правовій основі володіє транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] , оскільки, хоч і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу виписано на ім`я його брата [PERSON] , однак цей автомобіль придбавався ним разом з братом у відсотковому співвідношенні 50х50, весь час автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у нього, і даним автомобілем постійно керував тільки він, а не його брат [PERSON] . Просив суд задовольнити вимоги первісного позову та відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] та їх представник - адвокат Усов Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, а зустрічні позовні вимоги підтримали. [PERSON] суду пояснив, що 25.10.2019 була сприятлива погода, туману не було, дорожнє покриття було сухим та трактор з сівалкою були обладнані червоними і білими фарами, що освітлювали її, крім цього на крилах сівалки були наявні червоні габарити, які було добре видно. Він їхав з швидкістю 10-15 км/год та займав половину обочини, що дозволяло без значних складнощів здійснювати об`їзд. Внаслідок ДТП ним були витрачені власні кошти на ремонт сівалки. Просив суд в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі та задовольнити вимоги зустрічного позову. [PERSON] суду пояснив, що в жовтні 2019 року внаслідок ДТП було пошкоджено трактор та сівалку. В той день туману не було та видимість була достатньою, дорожнє покриття було сухим. Зіткнення можна було уникнути, адже на тракторі були ліхтарі червоного кольору, габаритні та білі ліхтарі. Під час удару кардан трактора відлетів в бік сівалки та пошкодив її. Він вважає, що швидкість [PERSON] була значно більшою, ніж 60-70 км/год, оскільки від удару трактор винесло на зустрічну смугу для руху. Внаслідок ДТП ним були витрачені власні кошти на ремонт трактора. Крім цього, внаслідок ДТП він не зміг завчасно засіяти поле, що завдало йому значних душевних переживань. Просив суд задовольнити вимоги зустрічного позову. За клопотанням учасників справи у судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] суду показала, що 25.10.2019, подзвонивши до свого чоловіка [PERSON] , дізналась, що останній потрапив у ДТП, після чого вона поїхала на місце події та виявила, що трактор і сівалка були пошкоджені, борони і підніжка були погнуті. В той день погодні умови були сприятливі, туману не було та дорога була сухою, видимість була достатньою. На тракторі та на сівалці були встановлені освітлювальні прилади, оскільки під час того, як вона приїхала на місце ДТП, вони були ввімкнені. Свідок [PERSON] суду показав, що 25.10.2019 близько 20:00 год відбулось ДТП, внаслідок чого автомобіль та трактор з сівалкою отримали пошкодження. Дорожнє покриття було сухим та траса була незаповненою. На тракторі з обох боків горіли габаритні вогні, однак кому належить трактор та сівалка йому невідомо. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , за клопотанням будучи допитаним в якості свідка, суду показав, що 25.10.2019 після виїзду трактором з сівалкою на перехрестя, проїхавши приблизно 150-200 метрів, зрозумів, що трактор почало зносити в сторону, після чого він подивився в дзеркало заднього виду та побачив позаду машину. Ліва смуга для руху була вільна. Габаритні вогні на крилах трактора та ліхтар на тракторі були направлені на сівалку (ближнє світло). Внаслідок ДТП сівалка отримала значних пошкоджень, яку він після ДТП ремонтував за власний рахунок. Сівалка йому, він нею користується 4 роки. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , за клопотанням будучи допитаним в якості свідка, суду показав, що 25.10.2019 після закінчення роботи в полі [PERSON] поїхав в смт Вороновиця, а він поїхав в іншу сторону до своєї тещі. Згодом від сестри він дізнався, що [PERSON] потрапив в ДТП. Погода була сприятливою, туману та опадів не було. Після цього він поїхав на місце ДТП та побачив трактор, на якому були включені габаритні вогні, та автомобіль [PERSON] . Удар автомобіля [PERSON] прийшовся по центру сівалки, тобто [PERSON] не намагався уникнути зіткнення. Трактор належить йому та після ДТП він здійснював ремонтні роботи за власний рахунок. Сівалка належить сім`ї його сестри, які також після ДТП здійснювали ремонтні роботи за власний рахунок. Також зазначив, що всі трактори та комбайни, які щось за собою тягнуть, мають біле світло, та вказав на те, що сівалка не являється великогабаритним транспортним засобом. Заслухавши думки та пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, дослідивши адміністративний матеріал № 128/2908/19, оглянувши запис з відеореєстратора, надавши доказам належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2019 року о 19 год 10 хв на автомобільній дорозі сполученням «Стрий-Тернопіль-Знам`янка (413 км)» відбулось ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та трактора колісного марки «ЮМЗ 80» з великогабаритною сівалкою з боронами державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що не оспорюється сторонами. Постановою інспектора поліції Ілліна С.П. БАА № 612214 від 26.10.2019 притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що останній керував трактором з сівалкою без відповідних документів (а.с. 8). Судом також встановлено, що постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17.01.2020 визнано [PERSON] винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень на користь держави. Постановою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020 постанову Вінницького районного суду від 17.01.2020 відносно [PERSON] скасовано, провадження закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В сенсі наведених норм, встановлені постановою Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020 обставини у справі про адміністративне правопорушення за положеннями статті 82 ЦПК України беруться судом до уваги в межах вирішення позову у даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. За статтею 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Відповідно до статті 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як вбачається зі змісту частини другої статті 1887 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 зазначеної Постанови Пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз викладеного вище дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Отже, під час вирішення спору про відшкодування майнової шкоди в даному випадку суду необхідно з`ясувати: що стало причиною завдання шкоди, хто в цьому винен, тобто в результаті чиїх дій (бездіяльності) це сталося, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) та спричиненою шкодою, розмір збитків. Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вина останнього в заподіянні шкоди. Отже, суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У роз`ясненнях, наданих у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Позивач за первісним позовом [PERSON] стверджує, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджена постановою інспектора поліції Ілліна С.П. БАА № 612214 від 26.10.2019 за порушення п.п. 22.4, 22.5 ПДР України, відповідно до якої притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 132-1 КУпАП. Відповідно до пунктів 22.4, 22.5 ПДР України, вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил. За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Як вбачається з п. 1.10 ПДР України, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Відповідно до п. 19.1 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини). Судом встановлений той факт, що [PERSON] дійсно порушив п.п. 22.4, 22.5 ПДР України, що підтверджується постановою інспектора поліції Ілліна С.П. БАА № 612214 від 26.10.2019, однак протокол щодо порушення водієм [PERSON] . Правил дорожнього руху України в момент ДТП, відповідальність за які передбачена статтею 124 КУпАП, не складався, постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не виносилось, що спростовує доводи позивача за первісним позовом, оскільки при розгляді справи не було встановлено належних та допустимих доказів, що дії [PERSON] були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи, тому посилання позивача за первісним позовом на те, що [PERSON] транспортував транспортний засіб з порушенням ПДР України, внаслідок чого сталось ДТП, судом до уваги не приймаються, так як наявність вини [PERSON] у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП знайшла своє підтвердження під час розгляду даної справи. Як вбачається з змісту постанови Вінницького апеляційного суду від 12.02.2020, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. З пояснень свідків в судовому засіданні під час розгляду даної справи та з запису відеореєстратора, який міститься в адміністративному матеріалі щодо [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, вбачається невідповідність дій саме водія [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху України, що потягло спричинення дорожньо-транспортної пригоди і, як наслідок, - пошкодження транспортних засобів. Таким чином, судом не вбачається достатніх підстав для задоволення вимог первісного позову, щодо стягнення з [PERSON] майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки вина [PERSON] повністю підтверджена при розгляді справи. Посилання позивача за первісним позовом на те, що саме через [PERSON] відбулось ДТП також спростовується наявними в матеріалах справи доказах. Тому на підставі вищевикладеного слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення майнової шкоди з [PERSON] . Посилання позивача за первісним позовом [PERSON] , що [PERSON] завдано йому моральної шкоди, також не знайшло підтверджень, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини [PERSON] , відсутній причинний зв`язок та не доведено протиправність діяння, що позбавляє можливості суд задовольнити вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] . Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Обґрунтовуючи свій зустрічний позов, [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що внаслідок ДТП, яка сталася 25.10.2019, сівалка та колісний трактор зазнали механічних пошкоджень. На відновлення сівалки [PERSON] було витрачено 64 031,04 грн, а на відновлення колісного трактора [PERSON] було витрачено 18 155,22 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача за зустрічним позовом, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час його трактор знаходився у несправному стані, що не давало йому змоги ним користуватись, та призвело до погіршення його ділових стосунків. Все вищевикладене пригнічувало його як людину та призвело до моральних страждань. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у 20 000 гривень. В свою чергу, [PERSON] та [PERSON] надано відповідні докази, з яких вбачається, що на відновлення сівалки [PERSON] було витрачено 64 031,04 гривень, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000038 від 29.01.2020, № РН-0000073 від 13.02.2020, рахунками-фактурою № СФ-0000056 від 21.01.2020, № СФ-0000092 від 13.02.2020, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 89 від 21.01.2020, № 92 від 22.01.2020, № 96 від 27.01.2020, № 99 від 29.01.2020, № 134 від 13.02.2020, 137 від 14.02.2020 (а.с. 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97). На відновлення колісного трактора [PERSON] було витрачено 18 155,22 гривень, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000039 від 29.01.2020, № РН-0000074 від 13.02.2020, рахунками-фактурою № СФ-0000057 від 21.01.2020, № СФ-0000093 від 13.02.2020, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 100 від 29.01.2020, № 135 від 13.02.2020 (а.с. 82, 83, 84, 85, 86, 87). В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] стверджував, що він на правовій основі володіє транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER] , оскільки, хоч і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу виписано на ім`я його брата [PERSON] , однак цей автомобіль придбавався ним разом з братом у відсотковому співвідношенні 50х50, весь час автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у нього, і даним автомобілем постійно керував тільки він, а не його брат [PERSON] . Отже, враховуючи вказані вище норми закону, встановлені в судовому засіданні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди слід задовольнити в повному обсязі. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] , суд урахував ступінь вини [PERSON] , глибину та тривалість моральних страждань позивача за зустрічним позовом, яких він зазнав внаслідок ДТП, також врахував, що дії відповідача за зустрічним позовом [PERSON] носили неумисний характер, та із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено в повному обсязі, то відповідно до статті 141 ЦПК України, всі судові витрати, понесені [PERSON] , в тому числі і на проведення експертної оцінки транспортного засобу, слід залишити за позивачем за первісним позовом. Крім того, оскільки позовні вимоги [PERSON] про стягнення майнової шкоди задоволено в повному обсязі, тому слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Оскільки при подачі зустрічного позову [PERSON] був звільнений від сплати судового збору та, враховуючи той факт, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, тому слід стягнути з [PERSON] 510,19 грн судового збору на користь держави.

Outcome: partial