Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

12 лютого 2015 року позивач звернувся до Краснокутського районного суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], яка проживав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із земельної ділянки площею 4,9744 га, згідно Державного акту Серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та грошового вкладу в ВАТ «Державний ощадний банк України», установа № 2840/05 в смт. Краснокутськ, рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], яку позивач має намір успадкувати. За життя батьком позивача заповіт складений не був. Інших спадкоємців не має. При звернення до Краснокутської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено постанову. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] В відкритому судовому засіданні представник позивача, що діяв на підставі довіреності позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Представник відповідача - Рябоконівської сільської ради Краснкоутського району Харківської області в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, заявлені вимоги підтримали, при розгляді справи поклались на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS], про що свідчить довідка виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області № 802 від 02.09.2014 року. Як вбачається з свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області [PERSON], помер [INFO] року року. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із земельної ділянки площею 4,9744 га, згідно Державног акту Серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області та грошового вкладу в ВАТ «Державний ощадний банк України», установа № 2840/05 в смт. Краснокутськ, рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Факт того, що померла [PERSON] був батько позивача [PERSON] підтверджується її свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 05.10.19737 року Констянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області, де в графі батько записано - [PERSON]. 11.07.1992 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] Свідоцтво про шлюб видано на російській мові, де її прізвище вказано на російській мові «[PERSON]». 12.07.2001 року Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області позивачці видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] в якому помилково її прізвище вказано, як «[PERSON]». Згідно постанови нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась, заяв про прийняття чи відмову від прийняття спадщини не надходило. Підставою для відмови позивачеві у прийнятті спадщини став пропуск строку її прийняття. З огляду на цю обставину, судом було з`ясовано, що розбіжності, які наявні в документах на підтвердження особи позивача та на підтвердження її споріднення зі спадкодавцем , все одно унеможливлюють саме звернення до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини. В ході розгляду справи встановлено, що ці розбіжності в документах утворились при невірному перекладі прізвища позивача та її чоловіка з російської мови на українську. А відповідно представником позивача доведено , що позивач є донька спадкодавця. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1,2 ст.78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно із ч.1 ст 79 Земельного Кодексу України Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до п. «а» ст. 80 Земельного Кодексу України Суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи-на землі приватної власності. Згідно із ч.1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. При таких обставинах суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON], має право на земельні ділянки та банківський вклад в порядку спадкування за законом відповідно до чинного законодавства, оскільки він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved