Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

13.08.14р., [PERSON], звернулась з позовом до Департаменту інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації, третя особа: [PERSON], в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 30.12.13р., укладений між [PERSON], та відповідачем, та втягнення з відповідача збитків в сумі 23 374,77грн., а також судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.12.2013р., уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], і зареєстрований в реєстрі за № 1612. У відповідності до зазначеного договору Департамент інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації взяв на себе зобов'язання виплатити позивачу за куплену квартиру 232 423,20грн., до 31.12.2013р., проте свої зобов'язання на день звернення до суду не виконав. Також позивачем під час нотаріальних дій було здійснено витрат на загальну суму 23 374,77грн., з яких : 204грн. - гривні за пошук відомостей у Державному реєстрі прав; 34грн., - за витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна; 1 056,77грн., - 1% збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна; 16 905грн., - сплата 5% ПДФО від продажу нерухомості, а також 5 175грн., - за вчинення нотаріальних дій. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON], уточнив позовні вимоги та остаточно просив задовольнити позов, визнавши договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 30.12.2013р., розірваним, зобов»язати провести державну реєстрацію права власності. Представники позивачки та третьої особи - [PERSON], в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача - Гурська М.І., в судовому засіданні підтримала подані суду заперечення, просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 30.12.2013р., [PERSON], уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], і зареєстрований в реєстрі за № 1612. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У судовому засіданні встановлено, що Департамент інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації взяв на себе зобов'язання виплатити позивачу кошти в розмірі 232 423,20грн., до 31.12.2013р., за квартиру [ADDRESS], що в м. Львові проте свої зобов'язання згідно укладеного договору купівлі-продажу не виконав. У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в частині визнання договору купівлі-продажу від 30 грудня 2013р., укладеного між [PERSON] та Департаментом інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації. квартири [ADDRESS], що в м. Львові недійсним. В частині вимоги позивача про зобов'язання здійснити державним реєстратором реєстрацію права власності [PERSON], на квартиру [ADDRESS]. що в м. Львові відмовити на підставі Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р., «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», оскільки рішенням суду не може бути зобов'язано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Проте відмова позивачу зобов'язання державних реєстраторів здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], що в м. Львові не позбавляє останню звернутися до суду з зазначеною вимогою в порядку КАС України.

Outcome: partial