Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

14 березня 2018 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення того, що вона [PERSON] та обдаровуванна [PERSON] є однією ж і тією особою, та їй [PERSON] належить правовстановлюючий документ договір дарування від 14 серпня 1996 року посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1-2161. В обґрунтування своєї заяви вона зазначила, що її дідусь [PERSON] та її бабуся [PERSON] через її законного представника батька [PERSON] подарували їй двокімнатну квартиру № [ADDRESS]. 19 квітня 2008 року вона вийшла заміж за [PERSON], та після взяла прізвище свого чоловіка [PERSON]. У звязку зі зміною прізвища вона отримала паспорт на своє прізвище імя по батькові - [PERSON]. З метою зареєструвати право власності на вищезазначену квартиру, яку їй було подаровано, вона звернулася до реєстраційної служби, але там їй повідомили, що необхідно виготовити технічний паспорт на квартиру. Після чого вона звернулася до БТІ, але їй повідомили, що виготовити технічний паспорт не можуть, оскільки є розбіжності в зазначені її імя у паспорті та договорі дарування, а саме у паспорті - [PERSON], а договорі дарування - [PERSON]. Вона вважає, що така невідповідність сталася тому, що свідоцтво про народження було складено російською мовою, в якому прізвище імя та по батькові зазначено, як «Грехова Анна Сергеевна», а договір дарування було складено українською мовою, тому її прізвище, імя, по батькові нотаріусом було переведено з російської мови з її свідоцтва про народження на українську мову, як [PERSON]. Через цю невідповідність вона не в змозі розпоряджатися своїм майном. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що заяву підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява в якій він просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заінтересована особа Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 серпня 1996 року [PERSON], що мешкає в м. Павлограді, вул. Ленінградська, 14/13 та [PERSON], що мешкає там же та [PERSON], що мешкає в м. Тернівка, діючи як законний представник своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], склали договір про дарування, яким [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дар двохкімнатну квартиру №13 жилою площею - 25,8 м., загальною площею 39,5 кв.м., в будинку № 14 по вул. Ленінградська в м. Павлограді. Зазначений договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за №1-2161 (арк.с.6). Крім того, як вбачається з заяви, наданої КП Павлоградське МБТІ від 10 квітня 2018 року, право власності на вищезазначену квартиру, зареєстровано станом на 17 жовтня 1996 року за [PERSON]. Свідоцтво про народження заявниці було складено російською мовою (арк.с.10) в якому її прізвище, імя та по батькові зазначено як «Грехова Анна Сергеевна». 19 квітня 2008 року заявниця уклала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк.с.11). Оскільки заявниця змінила прізвище, після реєстрації шлюбу, вона отримала новий паспорт, в якому її прізвище, імя та по батькові було зазначено, як [PERSON] (арк.с.7). У картці платника податків, також зазначено прізвище, імя та по батькові заявниці, як [PERSON] (арк.с.8). Отже у вищезазначених документах було виявлено розбіжність, а саме у договорі дарування квартири, імя заявниці зазначено «Ганна», а в паспорті «Анна». Окрім того, заявниця після укладення шлюбу змінила прізвище з «Грехова» та «Мосьпан». Таким чином прізвище та імя заявниці, яке зазначене у договорі дарування квартири, не збігається з її прізвищем та імям, яке зазначене у паспорті, картці фізичної особи платника податків та свідоцтві про шлюб. Зазначена розбіжність виникла у звязку з довільним перекладом з російської мови на українську мову. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу договору дарування квартири, має юридичне значення, оскільки від встановлення зазначеного факту залежить право заявниці на квартиру. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За таких обставин, суд вважає можливим встановити факт належності заявниці правовстановлюючого документу договору дарування квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved