Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

12 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 01.02.2017 року фактично не мешкає у будинку. 12 грудня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 13 грудня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачам 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 09 січня 2020 року. Ухвалою суду від 09 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 січня 2020 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подавав. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.10.2011 року (а.с.9) та витягом про державну реєстрацію прав № 32260415 від 30.11.2011 року (а.с.12). Відповідно довідки комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 9662 від 10.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] за зазначеною адресою не проживає з 01.02.2017 року по теперішній час. Виїхав на території РФ (а.с. 3). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини щодо права власника на користування своєю власністю та захист цього права шляхом усунення перешкод у користуванні власністю з одного боку та права члена сім`ї на користування житлом з іншого. Вказані правовідносини регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Доказів поважності причин відсутності відповідача позивачем не надано і при розгляді справи судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт відсутності [PERSON] у належному позивачеві будинку понад один рік підтверджено належними доказами, і відповідно в наявності підстави для втрати ними права користування вказаним житлом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Таким чином позивач обрав належний засіб свого цивільного права в розумінні ст. 16 ЦК України, тому його вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved