Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

14.09.2017р. [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] (треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради) про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи, що втратила право користування житлом (а.с. № 3-5). В обґрунтування позовних вимог представник позивачки в позовній заяві посилалася на те, що на підставі договору дарування від 04.11.2015 доньці позивачці - [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 03.06.2015р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (рішення набрало законної сили 16.06.2015р.) шлюб зареєстрований між позивачкою та відповідачем [PERSON], які мають двох дітей: [PERSON] 27.09.2000р.н. та [PERSON], 04.12.2003р.н., було розірвано. У позові також зазначалося, що відповідач з липня 2015р. по теперішній час не проживає в квартирі, проте залишається в ній зареєстрованим, з колишньою дружиною та дітьми не спілкується, особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Реєстрація відповідача у квартирі створює суттєві незручності та перешкоди в користуванні власністю, оскільки родина позивачки змушена нести додаткові матеріальні витрати, сплачуючи вартість комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідача. Позивачка, діючи в інтересах неповнолітньої доньки (власниці майна) просила усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] (діє на підставі ордеру серія ДП №617/008 від 02.01.2018р. та договору про надання правової допомоги від 02.01.2018р. - а.с. № 42-43) будучи присутньою в судовому засіданні 29.01.2018р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 15.11.2017р. та 29.01.2018р. двічі поспіль не з,явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, згідно до відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 13.10.2017р. (а.с. № 23), конверти були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 37, 39). Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.01.2017р. а.с. № 35) в судове засідання 29.01.2018р. не зявилася. 15.11.2017р. до суду надійшло клопотання представника третьої особи, в якому представник просила розглянути справу без участі представника департаменту (а.с. № 34). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради [PERSON] (діє на підставі довіреності від 01.08.2017р. а.с. № 30) в судове засідання 29.01.2018р. також не зявилася, 15.11.2017р. до суду надійшла заява представника третьої особи про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування (а.с. № 29). Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №\~2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За ч.4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст.210 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивачки, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому главою 11 розділу ІІІ ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.247 ЦПК України, під час судового розгляду справи судом здійснене повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухав представника позивачки, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 04.11.2015р. зареєстрованого в реєстрі за №971, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], [PERSON], 04.12.2003р.народження, від імені якої при укладенні договору діяла законний представник [PERSON], є власником [ADDRESS] (нова назва м. Дніпро (а.с. № 6-7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 04.11.2015р. проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно (а.с. № 8-9). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015р. у справі №201/16023/15-ц (рішення набрало законної сили 16.06.2015р.) шлюб, зареєстрований 09.08.1997р. ВРАГС Царичанського району Дніпропетровської області, актовий запис №45, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. № 10-11). Згідно довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР №7112 від 10.08.2017р. до складу осіб зареєстрований в [INFO] входять: [PERSON], 04.12.2003р. народження (уповноважений власник), [PERSON], 06.03.1978р. народження (мати), [PERSON] 27.09.2000р. народження (брат) та [PERSON], 17.07.1976р.народження (батько). Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області від 13.10.2017р. (а.с. №23) відповідач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [INFO]. До суду позивачкою надано акт КВЖРП від 22.08.2017р. складений на підставі письмових пояснень сусідів (а.с. № 46), згідно якого [PERSON], з липня 2015р. не проживає за адресою: [INFO]. Також обставини тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації були підтверджені в судовому засіданні 29.01.2018р. поясненнями свідка [PERSON] (мешкає по сусідству в одному під,їзді з позивачкою), який суду пояснив, що з подружжям [PERSON] спілкується по сусідству з 2004р., часто заходив до сусідів в квартиру. Неодноразово бачив сусіда [PERSON] в нетверезому стані, а з липня 2015р. він взагалі в квартирі не проживає. Відповідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відповідач [PERSON] понад 1 рік, а саме з липня 2015р., не мешкає за адресою реєстрації: м. Дніпропетровськ (м.Дніпро), [ADDRESS], самостійно з реєстраційного обліку не знімається, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved