Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

12 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер, [PERSON] , його брат що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18.08.2016 року виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області. Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Однак оформити свої права на спадкове майно брата в нотаріальному порядку позивач не може, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме права власності на квартиру, та свідоцтва про народження його брага, що не дає можливості встановити родині відносини. Відсутність у нього належних правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку, і тому він вимушений звернутися з даним позовом в суд. Крім цього, звертає увагу суду на те, що з метою встановлення його права на отримання, спадкового майна після смерті, [PERSON] , йому необхідно встановити юридичний факт родинних відносин. Дана обставина про те, що [PERSON] є його рідним братом стверджується довідкою №2260 від 18.08.2016 року виданою виконкомом ІІідбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області. Враховуючи вказані обставини, просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братами та визнати за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.4-6). Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить ухвалити рішення про їх задоволення (а.с.30). Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Однак подав суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує у їх задоволенні та просить розглядати справу без його участі (а.с.31). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Крім того, за змістом ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18.08.2016 року виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області (а.с.9). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 19.11.2015 року зареєстровано в реєстрі за №1363, [PERSON] , чоловік померлої [PERSON] , успадкував 1/2 частини квартири [ADDRESS] . У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини, що визначені рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 28.12.2015, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи, відтак спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] - квартира [ADDRESS] (а.с.12-13). Право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.11). Із свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 16.07.2019 року, вбачається що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Дана обставина про те, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] стверджується довідкою №2260 від 18.08.2016 року виданою виконкомом ІІідбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області (а.с.14). Із довідки Підбузького Геріатричного пансіонату від 18.08.2016 року №38 вбачається, що [PERSON] займався похованням [PERSON] , який проживав в пансіонаті та помер [INFO] (а.с.15). Згідно з Технічним паспортом, виготовленим 26.02.2016 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] розміщена на першому поверсі, загальною площею 33,0 кв.м., в тому числі жила площа - 20,7 кв.м., підсобна - 12,3 кв.м. (а.с.16-18). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачами, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved