Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

13.08.2020 до суду надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 12 823 грн. та суму моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., а також понесені у справі судові витрати. Вимоги позовної\~заяви обґрунтовані\~тим,\~що у\~їївласності перебувала корова породи «Українська червона степова» з кличкою «Майка», червоно-рябого кольору, 2014 року народження, вагою приблизно 600 кг, стан здоров`я якої станом на 15 жовтня 2019 року був задовільний. Протягом тривалого часу між власниками великої рогатої худоби, що проживають по [ADDRESS] існувала усна домовленість (колективна угода) про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснювалось власниками корів почергово на місцевому пасовищі, згідно якої кожна сім`я (господарство) повинна була у встановлений графіком час відпасти худобу. Проте,\~наприкінці квітня\~2017\~року власники\~великої рогатої\~худоби,\~в тому\~числі і\~позивачка,\~вирішили найняти\~пастуха [PERSON] \~для здійснення\~щоденного випасу\~корів,\~при цьому\~між власниками\~корів та\~відповідачем була\~досягнута домовленість\~про щоденний\~випас корів\~з 06\~до 12\~години та\~з 14\~до 18-19\~години,\~за що\~власники корів\~повинні були сплачувати відповідачу 15 грн. за випас однієї корови щоденно. Відповідач зобов`язався забезпечити збереження худоби та її повернення після випасу власникам. На протязі тривалого часу відповідач належним чином виконував узяті на себе зобов`язання, за що кожного дня отримував грошову винагороду. Проте, 29 жовтня 2019 року в денний час доби їй стало відомо, що належна їй корова не повернулась додому на денне доїння. Коли позивачка зателефонувала до відповідача, той повідомив їй, що корова втекла зі стада та він її не наздогнав. Після чого вона та інші мешканці с.Малорязанцеве організували пошук належної їй корови, але знайти корову до кінця доби їм не вдалося. Наступного дня, 30.10.2019, вона звернулась до Попаснянського відділу поліції із заявою, в якій зазначила про обставини зникнення належної їй корови, та вказала про причетність до цієї події пастуха [PERSON] . Під час проведення відповідної перевірки тих фактичних обставин, що були викладені нею в заяві від 30.10.2019, працівниками поліції був опитаний відповідач [PERSON] , який не заперечував факт зникнення належної їй корови та пообіцяв в повному обсязі та у добровільному порядку відшкодувати їй матеріальну шкоду у розмірі 17 000 грн., написавши при цьому власноруч відповідну боргову розписку. Заява (матеріал ЄО №5387) була розглянута у порядку Закону України «Про звернення громадян». Разом з тим, до теперішнього часу відповідач не відшкодував їй в повному обсязі вартість належної їй корови, що зникла 29 жовтня 2019 роки саме з його вини, сплативши їй протягом листопада-грудня 2019 року в рахунок відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди суму у розмірі 4 177 грн. Вважає, що за таких обставин у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань загинула належна їй корова, що призвело до порушення її цивільних прав та завдання їй майнової та моральної шкоди. Внаслідок зникнення належної їй корови, вона перенесла сильний емоційний стрес та хвилювання, оскільки корова в її сім`ї була годувальницею, завдяки якій вона отримувала щоденний прибуток з продажу молока, сметани, сирів, у зв`язку з чим мала можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Але, після того, як корова зникла, був порушений звичний для позивачки уклад її життя, у зв`язку з чим вона була змушена приймати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, її дуже обурює поведінка відповідача, який після зникнення корови пообіцяв в повному обсязі та добровільно відшкодувати вартість належної їй корови, що зникла. Але, після того, як він частково відшкодував їй заподіяну матеріальну шкоду, він категорично відмовився надалі відшкодовувати заподіяну їй матеріальну шкоду. При цьому в цей час відповідач насміхається над нею, навіть приніс їй якийсь хвіст від корови та сказав, щоб вона постійно згадувала свою корову. Розмір моральної шкоди оцінює у 5 000 грн. 02.09.2020, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 26.10.2020, який відкладено на 01.02.2021 у зв`язку з неявкою сторін. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що 29.10.2019 року [PERSON] загубив її корову. Відшкодовувати збитки відмовився. На день судового розгляду відповідач частково збитки відшкодував у розмірі 8377грн, залишилось відшкодувати 8\~623грн матеріальної шкоди (17000-8377=8623), а також моральну шкоду, оскільки [PERSON] довів її до стресового стану, знущався. Відповідач в судовому засіданні позов частково визнав, пояснивши, що він усно домовився з мешканцями смт. Малорязанцево пасти їх корів з 01.04.2019 по 16.10.2019. В його обов`язки входило: о 5.30 год. зібрати корів на полі, яких приводили власники, потім виводити їх на пасовисько; напоїти корів; о 12.00 год. привести на місце, де власники їх забирали на доїння; о 15.00 год. зібрати корів і вивести їх на пасовисько; повернути корів о 18.00 год. власникам. Він зобов`язався відповідати за їх збереження, і за це він отримував плату 15 грн. за одну корову на день від кожного власника. У позивачки він брався пасти двох корів. У жовтні 2019 року він пішов пасти корів. Був туман. Одна корова втекла, він побіг за нею. Поки він бігав, корова позивачки «Майка» коричнево - біла, втекла. Вона пропала, бо він не зміг встежити за нею. Визнає, що корова «Майка» коштувала 17000грн. Визнає, що віддав частково вартість корови 8377 грн. та визнає, що зобов`язаний відшкодувати решту вартості корови у сумі 8623 грн. Моральну шкоду не визнає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 626 ч.1, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст.\~901,\~906\~ч.1\~ЦК України\~за договором\~про надання\~послуг одна\~сторона (виконавець)\~зобов`язується\~за завданням\~другої сторони\~(замовника)\~надати послугу,\~яка споживається\~в процесі\~вчинення певної\~дії або\~здійснення певної\~діяльності,\~а замовник\~зобов`язується\~оплатити виконавцеві\~зазначену послугу,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Положення\~цієї глави\~можуть застосовуватися\~до всіх\~договорів про\~надання послуг,\~якщо це\~не суперечить\~суті зобов`язання. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ч.1, 2 ст. 949, ч.1 ст. 951 ЦК України зберігач зобов`язаний\~повернути поклажодавцеві\~річ,\~яка була\~передана на\~зберігання,\~або відповідну\~кількість речей\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості. Річ\~має бути\~повернена поклажодавцю\~в такому\~стані,\~в якому\~вона була\~прийнята на\~зберігання,\~з урахуванням\~зміни її\~природних властивостей.\~Збитки,\~завдані поклажодавцеві\~втратою (нестачею)\~або пошкодженням\~речі,\~відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості. Судом встановлено, що між мешканцями смт. Малорязанцеве Попаснянського району Луганської області, які є власниками корів, в тому числі позивачкою, та відповідачем було укладено в усній формі змішаний договір про надання послуг з випасу худоби та договір зберігання худоби, за умовами якого власники худоби передають відповідачу щодня у визначений час худобу у встановленому місці для випасу, забирають у встановлений час худобу з череди та сплачують відповідачеві 15 грн на день за кожну тварину, а відповідач зобов`язався зібрати тварин у череду, випасати, поїти худобу та забезпечити збереження і повернення тварин власникам, що визнано сторонами. Сторонами визнано та підтверджується відповіддю Попаснянського ВП ГУНП в Луганській області, що 29 жовтня 2019 року належна позивачці корова породи «Українська червона степова» з кличкою «Майка», червоно-рябого кольору, 2014 року народження, зникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. З копії звіту про результати дослідження патологічного (біологічного) матеріалу, №000848 п.м./19 від 15 жовтня 2019 вбачається, що стан корови «Майя», власницею якої є [PERSON] , станом на 15 жовтня 2019 року був задоволений (а.с.7). Сторонами визнано, що вартість корови станом на день її втрати склала 17\~000 грн. Отже, на підставі ч.1 ст. 951 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачці збитки, завдані втратою корови, у розмірі її вартості. Відповідачем частково відшкодовано вартість корови у сумі 8377 грн, що визнано сторонами. Не відшкодовано збитки у сумі 8\~623 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди у сумі 12\~823 грн підлягають частковому задоволенню. Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження її завдання. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у сумі 2102 грн, тобто у більшому розмірі, ніж встановлено законом, оскільки згідно пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору з позовних вимог майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто з 01.01.2020 не менше 840,80 грн. Враховуючи розмір позовних вимог, підлягав сплаті судовий збір у сумі 840.80 грн. Отже, на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачці слід повернути сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, судовий збір у сумі 1261,20 грн. Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди задоволено частково через добровільне відшкодування відповідачем частини суми після звернення позивачки до суду, то понесені нею судові витрати у сумі 840,80 грн слід стягнути з відповідача на користь позивачки відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial