Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

14.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням: будинком № 47 по вул. Тітова в с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, у звязку з тим, що з 2013 року відповідачі не проживають за цією адресою без поважних причин. Ухвалою суду від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Відповідачі до судового засідання не зявилися, причин неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (шляхом направлення судових повісток та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади). Відзив на позов не надано. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову немає. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2008 року, позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2008 року належить на праві приватної власності будинок № 47 по вул. Тітова в с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Преображенка, вул. Тітова, 47 зареєстровані позивач, її чоловік [PERSON] та відповідачі. Відповідачі зареєстровані, але не проживають у спірному будинку з 2013 року, що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 13.09.2018 року. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405\~ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім'ї таким, що втратив право на житло. Оскільки позивачу належить на праві власності спірний будинок, у якому відповідачі зареєстровані, але фактично без поважних причин не проживають протягом останніх пяти років, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право користування належним позивачу будинку, так як відсутні у ньому понад рік без поважних причин.

Outcome: approved