Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

13.06.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с. Лоза Іршавського району Закарпатської області, аліменти на її користь: - на утримання дітей - сина - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до їх повноліття; - на її утримання в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною, дочкою - [PERSON], [INFO], трирічного віку. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним: 12 листопада 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 139. Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO].. На даний час шлюб між ними розірваний, вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо, а діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідач в даний час сім'ю не утримує, участі в вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги дітям та їй не надає і їй самій приходиться їх утримувати, перебуваючи на обліку управління праці та соціального захисту населення, отримуючи при цьому допомогу по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-ти річного віку. Інших доходів, на даний час крім допомоги з боку держави, вона не має. Діти за станом здоров'я , згідно медичних висновків, здорові. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно частини 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, відповідно до частини 1 ст. 183 СК України, визначається судом. Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, відповідно до частини 4 вказаної статті, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатний, за моєю інформацією працює та отримує доходи, інших дітей чи непрацездатних батьків, яких він зобов'язаний утримувати, не має. Позови до фізичної особи, відповідно до ст. 109 ЦПК України, пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, про те, у відповідності до ч. 1 ст. 110 даного кодексу позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Пленум ВС України в п. 22 своєї постанови « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що до батьківства, материнства та стягнення аліментів » зазначив, що при розгляді справ про стягнення аліментів, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, повинен роз'яснити сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. За подання позовів про стягнення аліментів позивачі, відповідно до п. З частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 - VI звільняються від сплати судового збору. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 19.07.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України була винесена ухвала про відкриття провадження та призначення справи до слухання на 01.07.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 01.07.2014 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які наведені судом вище. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з довідки № 90, виданої 11 червня 2014 року виконкомом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Що стосується винесення заочного рішення, то суд при цьому керувався наступними нормами процесуального права. Згідно ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який повідомлений судом належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно, відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся судом про день, час та місце слухання справи. Позивачка [PERSON] не заперечувала проти заочного слухання справи, та, відповідно, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Що стосується фактичним обставинам справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. 12 листопада 2005 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 139. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 12 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець село Лоза Іршавського району Закарпатської області, та [PERSON], [INFO], уродженка село Сільце Іршавського району Закарпатської області, зареєстрували шлюб 12 листопада 2005 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12 листопада 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 139. Від спільного шлюбу сторони мають дитину, - сина [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 08 листопада 2006 року виконкомом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в с. Новосілки Кагарлицького району Київської області, про що в книзі реєстрації народжень 08 листопада 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. В подальшому спільне сумісне в життя в сторін не склалося, тому відповідач та позивачка в 2009 році розірвали шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], яке видане 12 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 48 від 12 серпня 2009 року. Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: Йому ------------- Їй - [PERSON]. Проте, після розірвання шлюбу сторони продовжували шлюбне життя, внаслідок чого сторони мають ще одну спільну дитину, - дочку, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 19 жовтня 2012 року виконкомом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Новосілки Кагарлицького району Київської області, про що 19 жовтня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. На даний час позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо, а діти проживають з позивачкою [PERSON] та перебувають на її утриманні. Даний факт підтверджується довідкою № 90, виданої 11 червня 2014 року виконкомом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], її діти, - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] дійсно знаходяться на її утриманні. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: - стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 08 листопада 2006 року виконкомом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в с. Новосілки Кагарлицького району Київської області, про що в книзі реєстрації народжень 08 листопада 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 19 жовтня 2012 року виконкомом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Новосілки Кагарлицького району Київської області, про що 19 жовтня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - недосягнення дітьми, - [PERSON] та [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати своїх дітей, - сина [PERSON] та дочку [PERSON] шляхом сплати аліментів до досягнення дітьми, - сином [PERSON] та дочкою [PERSON] 18 - ти річного віку. Що ж стосується дати, до якої необхідно стягувати аліменти, то в даному випадку суд керувався ч. 2 ст. 183 СК України. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення найстаршою дитиною, - сином [PERSON], [INFO] повноліття, а саме, після [INFO], аліменти слід буде стягувати в порядку, який передбачено ч. 3 ст. 183 СК України. Згідно ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - діти, - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], потребують значних коштів на утримання. - позивачка [PERSON], ніде не працює, так як знаходиться в декретній відпустці по досягнення дитиною 3 - ьох річного віку, тому іншого доходу, як державна допомога, не має. - Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншої сімі»ї не має, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, не має на утриманні інших осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в частці від заробітку (доходу), розмір якої обгрунтувала в мотивувальній частині позовної заяви, суд, враховуючи вищевикладені судом обставини, прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в 13 частині від заробітку (доходу), щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 13.06.2014 року. Що стосується задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання позивачки [PERSON], то своє рішення суд обґрунтовує наступним. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також: дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладені обставини та положення ст. 84 СК України суд приходить до висновку щодо стягнення з [PERSON] 400 грн. щомісячно на утримання [PERSON]. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За подання позовів про стягнення аліментів позивачі, відповідно до п. З частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 - VI звільняються від сплати судового збору, отже, позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Позовні вимоги [PERSON] задоволені. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: approved