Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

12 вересня 2018 року позивач [PERSON] товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 13 грудня 2018 року. 13 грудня 2018 року провадження по справі було відкладено на 28 січня 2019 року в звязку з неявкою представника позивача. 28 січня 2019 року провадження по справі було відкладено на 05 березня 2019 року в звязку з неявкою представника позивача. В своєму позові, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON], на користь AT КБ «ПрнватБанк»; заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2013 року у розмірі 114783 гривень 93 копійки станом на 15 серпня 2018 року та судові витрати у розмірі 1762 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач АТ КБ «ПриватБанк» у своїй позовній заяві, суду зазначив, що відповідно до договору укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], № б/н від 24 жовтня 2013 року, [PERSON], отримав кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, згідно ст.. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], станом на 15 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі 155335 гривень 86 копійок яка складається з наступного: - 26681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; - 4764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 123889 гривень 85 копійок заборгованість за пенею; Із зазначеної суми заборгованості позивач просив частково стягнути суму боргу яка складає суму 114783 гривні 93 копійки та складається з наступного: - 26681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; - 4764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 83337 гривень 92 копійки заборгованість за пенею; На адресу відповідача [PERSON], позивачем поштовим відправленням направлялось попередження про необхідність сплати заборгованості за кредитом, відсотків за користування та пені, однак відповідачем на сьогоднішній день зобовязання належним чином не виконані. Представник позивача [PERSON] товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, хоча ухвалою суду від 28 січня 2019 року його явка була визнана обовязковою, в звязку з необхідністю надання особистих пояснень по справі, про час та місце розгляду справи представник позивача був судом повідомлений належним чином, про причину своєї неявки він суд не сповістив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність у якій він позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти укладення ним кредитного договору та допущення ним заборгованості за договором. Крім цього в наданому суду 27 січня 2019 року відзиві на позов просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з тим, що сума заборгованості за кредитом є явно завищеною, та не може відповідати дійсності оскільки кредитний ліміт відповідно до кредитного договору було встановлено в розмірі 20000 гривень 00 копійок, в звязку з чим також невірно розраховано проценти за користування кредитом. Крім цього, просив застосувати позовну давність до вимоги що до стягнення пені в звязку з тим що відповідно до ст. 258 ч.2 ЦПК України до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Ознайомившись з матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до договору укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], № б/н від 24 жовтня 2013 року, [PERSON], отримав кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, згідно ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], станом на 15 серпня 2018 року має заборгованість, в звязку з чим позивачем на адресу відповідача [PERSON], поштовим відправленням направлялось попередження про необхідність сплати заборгованості за кредитом, відсотків за користування та пені, однак відповідачем на сьогоднішній день зобовязання належним чином не виконані, з даною обставиною погодився відповідач [PERSON] Однак, з врахуванням наданих суду сторонами письмові доказів суд вважає не доведеними позовні вимоги позивача з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, на підставі вищезазначених норм закону суд дійшов висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження суми заборгованості за кредитним договором відповідача в звязку з неналежним виконанням останнім умов договору а саме: Як зазначає позивач в своєму позові у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON], станом на 15 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі 155335 гривень 86 копійок яка складається з наступного: - 26681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; - 4764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 123889 гривень 85 копійок заборгованість за пенею; Із зазначеної суми заборгованості позивач просив частково стягнути суму боргу яка складає суму 114783 гривні 93 копійки та складається з наступного: - 26681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; - 4764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 83337 гривень 92 копійки заборгованість за пенею; В розумінні ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами які можуть в даному випадку підтвердити заявлену суму позовних вимог на які посилається позивач є Кредитний договір № б/н від 24 жовтня 2013 року, Умови та правила надання банківських послуг, Витяг з [PERSON], Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та розрахунок заборгованості за кредитним договором. В підтвердження своїх доводів позивачем надано суду не завірену копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2013 року та Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON], картковий рахунок № 5168742300613986 від 24 жовтня 2013 року згідно яких в період користування відповідачем картковим рахунком з 24 жовтня 2013 року до 19 лютого 2016 року змінювався кредитний ліміт, розмір якого в зазначений період не перевищував 20000 гривень 00 копійок. Таким чином зазначений розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2013 року суд не приймає як належний доказ в розумінні ч.1 ст. 77 ЦПК України, оскільки зазначена позивачем сума боргу за кредитним договором (тіло кредиту) в розмірі 26681 гривня 23 копійки, відповідно до зазначеного розрахунку перевищує встановлений кредитний ліміт відповідно до кредитного договору № б/н від 24 жовтня 2013 року укладеного між позивачем та відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В звязку з чим суд вважає недоведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 114783,93 грн., оскільки позивачем тіло кредиту за кредитним договором в розмірі 26681 гривня 23 копійки перевищує встановлений відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитний ліміт, що був встановлений відповідачу (довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти а.с. №11), а також суд не приймає як належний доказ зазначений розрахунок заборгованості також в частині нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею. Відповідно до ч. 4. ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Судом в судовому засіданні було визнано явку представника позивача обовязковою в звязку з необхідністю надання пояснень з приводу невідповідності суми встановленого кредитного ліміту відповідачу відповідно до умов договору кредиту та суми основної заборгованості за кредитним договором, яка не може перевищувати встановлене обмеження кредитного ліміту. Та підтвердження обставин на які посилається позивач у своєму позові, однак представник позивач в судове засідання не зявився, тим самим не надав суду докази в підтвердження підстав позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: dismissed