Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

14 липня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа - Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області, про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом . 15 липня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 14.09.2021. Позивач вказував, що у нього немає можливості належним чином оформити право власності на спадкову земельну ділянку після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки останній за життя не завершив процедуру приватизації цієї землі. Тому [PERSON] прохає суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після його батька право на завершення процедури приватизації на спадкову земельну ділянку площею 0,70 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Чорбівської сільської ради. В підготовче засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи. Позивач [PERSON] у позові до суду прохав суд розглянути справу за його відсутності. Представник позивача - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов визнала повністю. Представник відповідача Білицької селищної ради надав суду письмове клопотання, в якому прохав суд розглянути справу за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечував. Від інших учасників процесу жодних заяв, відзивів, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (далі - спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 5). Після смерті спадкодавця спадщину прийняли та оформили позивач, його рідний син, та його донька - сестра позивача [PERSON] . Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2020 року, виданого приватним нотаріусом Кобеляцького нотаріального округу Полтавської області Чернявським Ю. В. (а. с. 6). Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження (а.с.7). Окрім прийнятої та оформленої спадкоємцями спадщини, після смерті спадкодавця залишилася спадщина, зокрема земельна ділянка площею 0,70 га, кадастровий № 5321887500:00:002:0124 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території бувшої Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області ( нині - Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області). Спадкодавець за життя розпочав процедуру безоплатної приватизації зазначеної земельної ділянки, що підтверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленим у 2012 році на його ім`я землевпорядною організацією ПП «Алан-Зем» (а. с. 8-21), розробленим на підставі розпорядження голови Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області від 03.03.2012 № 153. Однак, спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, оскільки не встиг за життя оформити та зареєструвати своє речове право на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. У липні 2021 року позивач звернувся до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області з проханням надати дозвіл на завершення процедури приватизації спадкової земельної ділянки, розпочатої спадкодавцем у 2012 році. Проте Білицька селищна рада своїм листом від 09.07.2021 (а.с. 22) відмовила йому в наданні такого дозволу, пославшись на ту обставину, що чинним земельним та цивільним законодавством не передбачено права в органу місцевого самоврядування надати спадкоємцю дозвіл на завершення процедури приватизації земельної ділянки спадкодавця. У червні 2021 року позивач звернувся до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця. Але не зміг надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку, оскільки спадкодавець за життя не оформив таких документів. В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно державний нотаріус своєю постановою (а.с. 23) відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом, відповідно до статті 1217 ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 та частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Стаття 125 ЗК України зазначає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку, право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті, то це право в порядку спадкування перейшло до спадкоємця померлого за заповітом. Належність спадкового майна спадкодавцю підтверджується належними та допустимими доказами, відповідачі визнали позов та не заперечують проти його задоволення, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, тому позов потрібно задовольнити. Потрібно визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право на завершення процедури безоплатної приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,70 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5321887500:00:002:0124, яка розташована на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, наразі Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved