Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

14.01.2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в особі їх представника - адвоката [PERSON], звернулися до суду з заявою, в якій просять: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом із [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] ; встановити факт прийняття спадщини спадкоємцями першої черги спадкування за законом: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Як на підставу заяви посилається на те, що [PERSON] 1939 року народження перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13.05.1967 по дату смерті ( [INFO] ). Від шлюбу мають двох синів: [PERSON] та [PERSON] . 10.03.1999 заявники приватизували квартиру [ADDRESS] . Заявники були постійно зареєстровані та проживали по місцю своєї реєстрації. [PERSON] постійно проживала зі своєю сім`єю за адресою [ADDRESS] . У зв`язку із отриманням пенсії у невеликому розмірі [PERSON] та [PERSON] , перебування у незадовільному фінансовому стані, з метою економії грошових коштів на оплату житлово-комунальних послуг було прийнято рішення про зняття з реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] та реєстрації за іншою адресою: [ADDRESS] (період реєстрації: 22.02.2006-04.06.2008), а потім місце реєстрації було за адресою: [ADDRESS] (період реєстрації: 04.06.2008-23.04.2016). У вказаних вище квартирах не було зареєстровано нікого, окрім [PERSON] та оплата житлово-комунальних послуг відбувалась за адресою [ADDRESS] , як за трьох зареєстрованих осіб, а в квартирах за адресами [ADDRESS] [ADDRESS] - як за одну зареєстровану особу. [PERSON] за місцем свого постійного проживання зарекомендувала себе як порядна поважна людину, яка добре ладить з сусідами, приймає активну участь у всіх заходах під`їзду, будинку, прибирала прибудинкову територію, під`їзд, висаджувала квіти, збирала збори для вирішення актуальних питань будинку, запрошувала у гості сусідів, друзів тощо. [PERSON] та [PERSON] прожили щасливе життя разом, ніколи не розлучались, на час смерті перебували у зареєстрованому шлюбі, ніколи не змінювали постійне місце проживання, не переїжджали. Квартиру підтримували у належному стані, купували час від часу побутову техніку (телевізор, холодильник тощо), вели спільне сімейне господарство. Тобто з 19.02.1982 по дату смерті [INFO] [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] та не змінювала її як місце фактичного проживання. [PERSON] та [PERSON] також проживали за адресою [ADDRESS] , приймали участь у домашніх справах, побуті тощо. [INFO] [PERSON] померла. Похованням, поминками, шануванням пам`яті тощо займались заявники. На час смерті всі особисті речі, листування, майно, нажите [PERSON] знаходилось саме в квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, що складається з ј частини квартири [ADDRESS] та майно, що буде виявлено нотаріусом в ході отримання відповідей на запити. Заявники на протязі строку, встановленого ст. 1270 ЦКУ не заявили про відмову від спадщини, приступили до розпорядження майном померлої [PERSON] , а у зв`язку із тим, що на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦКУ вважаються такими, що прийняли спадщину. Заявники були впевнені в тому, що вони прийняли спадщину як фактично, так і юридично, а тому не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вважаючи, що таку юридичну дію зможуть вчинити в будь-який момент. 30.06.2018 заявники звернулись до Восьмої Харківської Державної нотаріальної контори із відповідною заявою з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, тому заявники вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 21.01.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18.04.2018 року залучено зацікавлену особу [PERSON] . Ухвалою суду від 18.04.2018 року витребувано з 8 Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Також витребувано відомості з «Укрпошти», лікарень та відділення пенсійного фонду. В судовому засіданні заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник підтримали заяву в повному обсязі, надали аналогічні пояснення з приводу обставин вказаних в заяві про встановлення юридичного факту. Представник Восьмої Харківської державної нотаріальної контори не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення заяви заявників поклався на розсуд суду. [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення фактів просила задовольнити, зазначила, що вона є рідною сестрою померлої [PERSON] , та вона не зверталась з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення заявників, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» N7 від 30.05.2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати, зокрема, заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] , [INFO] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з заявником [PERSON] 1941 року народження з 13.05.1967 по день її смерті - [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 13.05.1967 запис №66, свідоцтвом про смерть від 24.06.2016 а/з № 9570. Від сумісного проживання подружжя має двох синів: [PERSON] 1973 року народження та [PERSON] 1968 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження від 06.12.1973 запис №1744 та від 14.05.1968 запис №542 відповідно. 10.03.1999 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.1999, реєстраційний №2 [NUMBER] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був сусідом [PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] . Він бачив, як на сходинковій дільниці [PERSON] , прибирала сміття, він там з нею зустрічався та розмовляв, обговорювали проблеми, які завжди виникали (то дах тече, то топить та інше), оскільки мешкали вони на 9 поверсі. Також він приходив до неї в квартиру, питав про гриби, оскільки вона їх збирала. Спілкувався з нею до останніх її днів. Вона завжди жила з [PERSON] , нікуди вона не переїжджала та постійно там жила. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] [PERSON] вона отримувала квартиру в один час. Разом купували меблі до своїх квартир, консультувались один у одної. Вона та [PERSON] мешкали в одному тамбурі. Вони завжди спілкувалися, розмовляли про сусідів, про двір. [PERSON] завжди була в неї на очах, мешкала у кватири [ADDRESS] , нікуди не переїжджала. Останнім часом [PERSON] дуже хворіла. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що будинок [ADDRESS] , був збудований у 1979 році, і вони всі отримали ордера та заселилися, з того часу вона знайома з [PERSON] та її сім`єю. Протягом всього часу вони мешкали у цьому будинку, вона - на 4 поверсі, а [PERSON] - на 9, їх діти зростали разом, навчалися в одній школі, в різних клас. Вони не були близькими подругами, але завжди спілкувалися, оскільки приймали активну участь у житті будинку, вирішували проблеми з благоустрої під`їзду, дома, території. Завжди допомагали одна одній, і словом, і ділом. Стосунки між ними були добрі. [PERSON] була гарною людиною, завжди мешкала зі своїм [PERSON] у вказаній квартирі, нікуди [PERSON] не переїжджала. Останнім часом [PERSON] хворіла, рідше стала виходити на вулицю. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 21.01.2019, відміток з копій паспортів заявників, пояснень заявників, показань свідків, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають заявники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (на початку 1980-х та початку 1990-х рр.) З відмітки в копії паспорту [PERSON] вбачається, що вона з 1982 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , потім знята з реєстрації - 22.02.2006 р. та в цей же день зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Окрім пояснень заявників та показань допитаних свідків, з актів розпломбування/пломбування з підписами [PERSON] , актів з комунальними службами, особистих поштових листувань з друзями, юридичними особами, вітальних відкриток, медичної картки [PERSON] з зазначенням адреси фактичного місця проживання, результату флюорографії з адресою, призначення лікарів із зазначення адреси, заяви головним лікарям за різні періоди часу із зазначенням адреси фактичного місця проживання, аналізи із зазначенням фактичної адреси місця проживання, також вбачається, що фактичним та постійним місцем проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] на комунальні послуги, який відритий на [PERSON] також значиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 21.05.2019, за викликами до [PERSON] 21.06.2016 року здійснювався тричі виїзд бригади [PERSON] ( [PERSON] )МД за адресою: [ADDRESS] . У відповіді АТ «Укрпошта» від 17.05.2019 та відповіді Київського об`єднаного УПФУ м. Харкова від 30.05.2019 зазначено, що у відомостях на виплату пенсій та соціальних допомог [PERSON] її адреса зазначена: [ADDRESS] , пенсію вона отримувала у відділенні поштового зв`язку Харків 61085. Таки чином, в ході розгляду справи встановлено, з 19.02.1982 по дату смерті - [INFO] , [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] , та не змінювала її як місце фактичного проживання. [PERSON] та [PERSON] прожили разом з а вказаною адресою, на час смерті перебували у зареєстрованому шлюбі, ніколи не змінювали постійне місце проживання, не переїжджали. [PERSON] та [PERSON] також проживали за адресою: [ADDRESS] , приймали участь у домашніх справах, побуті тощо. Похованням, поминками, шануванням пам`яті тощо займались заявники. На час смерті всі особисті речі, листування, майно, нажите [PERSON] знаходилось саме в квартирі [ADDRESS] . Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, реєстрації місця проживання [PERSON] на час смерті за адресою: [ADDRESS] , сама по собі не є безспірним доказом того, що вона постійно не проживала за адресою: [ADDRESS] , оскільки сама по собі реєстрація згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкодавець [PERSON] не проживала з заявниками на час своєї смерті. У зв`язку з вказаним заявники вимушені звернутися до суду з заявою про встановлення вказаного юридичного факту. На підставі викладеного, підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , разом із [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, зокрема, частка квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заявники (чоловік, який пережив спадкодавця та діти) є спадкоємцями першої черги за законом відповідно ст. 1261 ЦК. З витребуваної спадкової справи заведеної 30.06.2018 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , - інших спадкоємців першої черги немає, з заявами про прийняття спадщини звернулися лише заявники: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заявники протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦКУ, не заявили про відмову від спадщини. 30.06.2018 заявники звернулись до Восьмої Харківської Державної нотаріальної контори із відповідною заявою з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 26.09.2018 року 8 ХДНК відмовила заявникам у видачі свідоцтв про право на спадщину з тих підстав, що на день смерті спадкодавиці заявники не були зареєстровані разом з нею за однією адресою; заявники не подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини; підтвердити документально факт проживання за однією адресою заявники не можуть. Отже, заявником було відмовлено у зв`язку з тим, що вони не підвередили факт прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, враховуючи, що судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , разом із [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] , то заявники в силу Закону - ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , тому встановлення факту прийняття спадщини заявниками як спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , - не є необхідним, оскільки додатково встановлювати такий факт рішенням суду є безпідставним. При цьому, у п. 9 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК УРСР. Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Встановлення судом у цій справі юридичного факту про постійне проживання заявників разом із [PERSON] , померлої [INFO] на час відкриття спадщини [INFO] , є необхідним та достатнім фактом для оформлення у нотаріуса своїх спадкових прав, тому заява підлягає частковому задоволенню у вказаній частині.

Outcome: partial