Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користуватися квартирою [ADDRESS] Хмельницької області, яка є його приватною власністю. Вказав, що відповідачка вибула з його квартири і з 2008 року в ньому не проживає, проте в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку з житлового будинку не бажає, що змусило його звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідачка з 2005 року в смт. Білогір'ї не проживає, незважаючи на те, що має власний житловий будинок. В 2008 році тимчасово, на декілька днів, приїздила у смт. Білогір'я для вирішення деяких своїх справ і на цих декілька днів зареєструвалася у його житловому будинку, проте у ньому не проживала. З 2008 року з нею не зустрічався. Декілька разів вони спілкувався з нею через інтернет, проте на його прохання знятися з реєстраційного обліку вона повідомила його, що наміру приїздити в смт. Білогір'я немає, тому порадила вирішувати свої справи без неї. Тобто, відповідачка в його квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, знятися в добровільному порядку з обліку не бажає, таким чином втратила право на користування його жилим приміщенням. Будучи зареєстрованою в його квартирі створює для нього незручності, не дає можливості здійснювати права власника. На даний час він вирішує питання відчуження квартири, проте не може це здійснити, враховуючи, що у квартирі зареєстрована відповідачка. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 1/2 квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого 21 травня 2001 року приватним нотаріусом Білогірського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1470 та зареєстрована 21.05.2001 року у Білогірському бюро технічної інвентаризації, реєстрова Книга №7 за реєстровим № 576. З 2008 року відповідачка у зазначеній квартирі не проживає, проте продовжує буди зареєстрованою за вказаною адресою. Крім показів позивача, вказані обставини підтверджуються також актом Білогірської селищної ради від 04.02.2015 року, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] проте не проживає за місцем реєстрації ( а.с. 11), записами домової книги, даними інвентарної справи на домоволодіння по [ADDRESS] іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною ч.2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Право власника на користування своєю власністю в повному об'ємі передбачено і ст. 150 ЖК Української РСР, якою встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.107 цього Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користуватися цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтями 72, 108 ЖК встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням … провадиться в судовому порядку. Відповідачка вибула із квартири позивача на постійне проживання до іншого населеного пункту, не користується житловим приміщенням позивача більше року, тому втратила право користування квартирою [ADDRESS] На підставі наведеного,

Outcome: approved