Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

14 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2013 року вони із відповідачкою зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради м. Словянськ Донецької області. Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені в 2015 року. Спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо один від одного. Спору з приводу поділу спільного майна не має. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім'ї стало те, що між ними виникли розбіжності і різні погляди на сумісне життя. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку із наведеним, просить суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між сторонами 28 листопада 2013 року у Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради м. Словянськ Донецької області, актовий запис № 74. Позивач [PERSON] та його представник будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила змінити свої прізвище на «Полінкіна». Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 листопада 2013 року зареєстрованому у Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради м. Словянськ Донецької області, актовий запис № 74 (а.с. 3). Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Спору з приводу поділу спільного майна не має. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.\~\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~статті 89 ЦПК України,\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить\~\~інтересам позивача. Згідно із ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved