Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

14 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між ним та відповідачкою [PERSON] 14 лютого 2018 року зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №300, від якого мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони мають різні погляди на взаємовідносини між подружжям, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідачка в дійсності перебуває у шлюбних відносинах з іншим чоловіком, шлюб фактично розпався, а тому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачці рекомендованим листом з повідомленням на адресу реєстрації місця проживання. Відповідачка ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 14 лютого 2018 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №300 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтведжується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 26.06.2018, актовий запис №2057 (а.с.5). Примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який підтримує позовні вимоги та наполягає на розірванні шлюбу За таких обставин суд прийшов до висновку про розірвання шлюбу. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що згідно договору-квитанції №243 від 11 вересня 2020 року позивач сплатив адвокату Павловій В.Є. «за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви» 850,00 грн (а.с.7). Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Павлова В.Є. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №48, виданого 16.12.1993 року. Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 850,00 грн. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved