overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

15.01.2016 року до суду надійшла позовна заява від позивачки про розірвання шлюбу. Свої вимоги аргументує наступним. 15.11.1992 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований виконкомом Байраківської сільської ради Герцаївського району під актовим записом №31. Від шлюбу мають чотирьох повнолітніх дітей. З червня 2015 року сімейні відносини сторони не підтримують та з вказаного періоду часу проживають окремо один від одного за різними адресами. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань, що спонукали повному розриву їхніх відносин. Подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки, у зв'язку з чим у позовних вимогах просить суд розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча належними чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Однак до суду надійшла заява від її представника [PERSON], в якій просив розглянути справу у його відсутності, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

15.01.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Із позову вбачається, що 06.10.1990 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі РАЦС м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 1516. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з червня 2014 року. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується копією паспорта (а.с. 4-5) свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

15.01.2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин. Заявлені вимоги [PERSON], аргументує тим, що 03.10.2014 року померла її мати - [PERSON]. Також, 02.02.1996 року помер [PERSON], який за твердженнями заявника є рідним братом померлої [PERSON]. Після смерті брата, [PERSON] фактично прийняла спадщину. У зв'язку з невідповідністю прізвищ [PERSON] та її померлого брата [PERSON], заявник не має можливості прийняти спадщину. Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду, просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що помела 03.10.2014 року [PERSON], яка являється матір'ю заявника, є рідною сестрою [PERSON], який помер 02.02.1996 року. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідння не з'явився, надав суду клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника законні та підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності родинних відносин між матір'ю заявника та померлим [PERSON] підтверджено довідкою виконкому Черемошненської сільської ради, Погребищенського району (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №300096 від 04.10.2014 року, [PERSON] померла 03.10.2014 року (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ №338672 від 08.12.2015 року, [PERSON] помер 02.02.1996 року (а.с.7). Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином суд вважає , що в судовому засіданні було встановлено факт родинних відносин, а саме, що помела 03.10.2014 року [PERSON], яка являється матір'ю [PERSON], є рідною сестрою [PERSON], який помер 02.02.1996 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

15.01.2016 року заявник звернулася до суду з заявою та просить призначити її опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], мотивуючи тим, що опікуном недієздатного [PERSON] було призначено [PERSON], який [INFO] року помер, тому вона звернулася до опікунської ради Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області з проханням призначити її опікуном над недієздатним двоюрідним братом [PERSON], так як піклується про нього і в подальшому буде здійснювати піклування та створювати всі необхідні умови для повноцінного його існування. Заявник подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.08.2007 року у справі № 2о-124/07, яке набрало законної сили, [PERSON], 1980 р. н., уродженця та жителя [ADDRESS] було визнано недієздатним та призначено [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Згідно з ч.3 ст.63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Стаття 55 ЦК передбачає, що опіка і піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав і інтересів малолітніх фізичних осіб, а також повнолітніх осіб, що за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки. Безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи і управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад. На засіданні опікунської ради Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області було прийнято рішення про призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] Згідно з ч.ч.2, 4 ст.63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з врахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Судом встановлено, що [PERSON] являється двоюрідним братом [PERSON]. Будь-які відомості про спір щодо призначення опікуном [PERSON] в матеріалах справи відсутні, а також не були встановлені судом. Суд вважає за можливе призначити опікуном [PERSON] його двоюрідну сестру [PERSON], яка піклується про нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

15.01.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 11487 грн. 05 коп. заборгованості згідно кредитного договору б/н від 31.12.2012 року. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов'язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

15.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 12.09.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 776. При цьому позивач посилається на те, що з травня 2015 року шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що [INFO] року від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити, пояснив, що збереження сім'ї неможливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12.09.2008 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 776, що слідує із свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] /а.с. 7/. [INFO] року народилася [PERSON], актовий запис № 431, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 8/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з травня 2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання доньки, її утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

15.01.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2007 року, про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 621. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини у них не має. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 12, 13 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.09.2007 року, про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 621 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюбу). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

15.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 20.09.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1308. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], який проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити, розірвавши шлюб. При цьому вказала, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з 26.11.2015 року, а тому збереження сім'ї неможливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та просить його задовольнити, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.09.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1308, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 5/. [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 465, що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 26.11.2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання сина, його утримання та поділу спільного майна сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, а також враховуючи, що подружжя наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

15.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 19\~354 грн. 08 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, у позовній заяві справу просить розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.08.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 24.12.2015 року виникла заборгованість в розмірі 19 354 грн. 08 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 3956 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 11 955 грн. 27 коп., заборгованість за пенею та по комісією 2 045 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. , штраф (процентна складова) 897 грн. 81 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 19 354 грн. 08 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

15.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з грудня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть і про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дочки. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.01.2009 року і вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо від них (а.с.6-7,18). Оскільки з грудня 2014 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, сторони поновлювати сімейні стосунки не бажають, а ступінь відчуженості сторін є значною - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. Згідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не має інших утриманців, його вік та стан здоров'я дозволяють сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку). Встановлені судом обставини справи є підставами для задоволення позову, з покладанням на відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved