Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

14 серпня 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та вимоги мотивує тим, що 05 березня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» і відповідачем 1 (позичальником) [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/2008/401221026, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 77\~000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,5 % річних, строком з кінцевим терміном кредиту 03.03.2023 року. За умовами Додаткової угоди від 12.02.2010 року відповідач зобовязаний забезпечити щомісячну сплату суми мінімального необхідного платежу, яка визначається згідно з графіком. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 05.03.2008 року було укладено договір поруки № 07/2008/401221026-П між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], згідно якого [PERSON] поручається перед Кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. Свою частину зобовязань [PERSON] виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у вказаній сумі, а відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 110\~117, 56 доларів США, з яких: по кредиту в сумі 72882,53 долари США; за відсотками 37235,03 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 414\~518, 07 грн., штраф 69 792,51 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути вказану суму заборгованості з відповідачів в солідарному порядку. Заочне рішення суду від 02.11.2015 року у даній справі скасоване за заявою відповідача, справа розглядається в загальному порядку. В суді представник позивача підтримала позов в повному обсязі, в останнє судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В суді представник відповідача [PERSON] проти позову частково заперечував, в частині розрахунку суми пені, в частині нарахування штрафу, подав письмові заперечення проти позову (а.с.141-145), а також клопотання про зменшення розміру пені (а.с.146). Представник відповідача зазначив, що не згоден з розрахунком пені, так як пеня повинна не тільки стягуватись, а й розраховуватись в гривні, та надав свій розрахунок пені (а.с.151-157). Також зазначив, що банк не надав доказів щодо підтвердження розміру збитків. Крім того, посилається на суттєву зміну курсу долару США, що призвело до неможливості виконання зобовязання, скрутне матеріальне становище відповідача, та просить зменшити розмір пені на 99% до 4145,18 грн. Також представник відповідача заперечував проти позовної вимоги про стягнення штрафу, посилаючись на те, що в даному випадку штраф Банком застосований за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по договору, тобто з тих же підстав, пеня. Оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строк виконання грошового зобовязання є порушенням принципу заборони подвійної відповідальності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові заперечення відповідача проти позову, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 березня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» і відповідачем 1 (позичальником) [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/2008/401221026, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 77\~000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,5 % річних, строком з кінцевим терміном кредиту 03.03.2023 року (а.с.12-14). Відповідно до п. 1.1 договору відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 77\~000 доларів США на споживчі цілі. 05 березня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 07/2008/401221026-П, згідно якого [PERSON] поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору (а.с.27). 12 лютого 2010 року між ПАТ КБ «Надра» і [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору, якою Кредитний договір викладено в новій редакції (а.с.15-18). Сума кредиту, процентна ставка, кінцевий термін повернення кредиту не змінились. Позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу кредит у вказаному розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки з відміткою про одержання відповідачем [PERSON] вказаної суми (а.с. 11). Відповідно до п. 3.2.3 Додаткової угоди, [PERSON] має право має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та комісій, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений договором (а.с.13, 16 зворот). ПАТ КБ «Надра» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі - видав відповідачу кредит. Судом\~встановлено,\~що відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору належним чином\~не виконував, а тому станом на 03 серпня 2015 року утворилась заборгованість по кредитному договору № 07/2008/401221026 в сумі 110\~117,56 доларів США (сто десять тисяч сто сімнадцять доларів США 56 центів), з яких: заборгованість по кредиту в сумі 72882,53 долари США; заборгованість за відсотками 37235,03 доларів США. Крім того, за умовами п. 4.1 Додаткової угоди Банком нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобовязань 414518,07 грн. та згідно п. 4.2 Додаткової угоди Банком нараховано штраф в сумі 69 792,51 грн. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно загальних умов виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен був виконати зобовязання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1.1 Договору поруки (а.с. 27), поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання боржником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. Як встановлено п. 1.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник та поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 1.3 Договору поруки, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при виконанні позичальником зобовязань в цілому. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором поруки, та іншими документами, які містяться в матеріалах даної цивільної справи, а тому є всі підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам в сумі 110\~117,56 доларів США в солідарному порядку з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON], які несуть відповідальність перед Банком як солідарні боржники. Водночас, суд вважає необґрунтованою суму нарахованої Банком пені (неустойки) в сумі 414518,07 грн., виходячи з наступного. Так, п. 4.1. Додаткової угоди визначено, що у разі невиконання Позичальником зобовязань щодо строків та повноти сплати Кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення (а.с.18). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, з розрахунку вбачається, що Банком нарахована пеня у розмірі 414518,07 грн. (а.с. 10). Однак, враховуючи обставини справи, суд вважає, що такий розмір пені значно перевищує розмір збитків, понесених Банком в звязку з несвоєчасним погашенням кредиту. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в Постанові від 3 вересня 2014 року у справі N6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Суд вважає, що відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, і, у будь-якому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено ч. 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. За вказаних обставин, враховуючи обставини справи, скрутне становище відповідача, що підтверджено наданими ним доказами, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені з 414518,07 грн. до 70000 грн., що відповідатиме засадам розумності, добросовісності та справедливості. Крім того, суд приймає до уваги заперечення відповідача щодо нарахування суми штрафу. Так, з позову вбачається, що штраф у сумі 69792,51 грн. був нарахований Банком відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, за порушення п.п.3.3.7 Додаткової угоди (а.с.3) Так, п. 4.2. Кредитного договору (в новій редакції) визначено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2 3.3.5, 3.3.7-3.3.19 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3% від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожний випадок (а.с.18). В позові [PERSON] вказав чітко, що штраф нараховано за порушення відповідачем п.п.3.3.7 Додаткової угоди. Пункт 3.3.7 Додаткової угоди встановлює обовязок позичальника своєчасно та в повному обсязі повернути кредит, нараховані проценти, комісії, штрафи, пені відповідно до умов цього Договору (а.с.17). Таким чином вбачається, що Банком нараховано як пеню, так і штраф за одне й те саме порушення несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладе, суд приходить до висновку, що в даному випадку як пеня, так і штраф одночасно застосовані Банком за одне й те саме порушення, а тому позовна вимога про стягнення штрафу в сумі 69792,51 грн. не підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів необхідно стягнути на\~користь\~держави судовий збір у розмірі 3654 грн. в дольовому порядку в рівних частках, тобто по 1827 грн. з кожного відповідача, виходячи з того розміру судового збору, який сплачений позивачем на час подачі позовної заяви.

Outcome: partial