Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

13.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 грудня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 20000,00 доларів США, а останній в свою чергу зобов`язався повернути вказану суму до 06 грудня 2018 року та сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 30% річних, що складає 500 доларів США кожного місяця. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, оскільки грошові кошти в обумовлений сторонами термін не повернув. В зв`язку з цим, [PERSON] просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 20000,00 доларів США та проценти за користування грошовими коштами за 34 місяці в сумі 17000,00 доларів США, а також судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 грудня 2017 року, між сторонами було укладено договір позики, який оформлено розпискою позичальника. Згідно змісту даного правочину встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 20000,00 доларів США на один рік, та зобов`язався повернути позикодавцю вказану суму до 06 грудня 2018року. Проценти за користування грошовими коштами складають 30% річних та їхня виплата здійснюється щомісячно по 500,00 доларів США. У силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2-3 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оригінал підписаної [PERSON] розписки від 06.12.2017р. був пред`явлений в судовому засіданні представником позивача та оглянутий судом, що свідчить про перебування боргового документу у [PERSON] , тобто вказує на невиконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (положення ч. 1 ст. 530 ЦК України). За загальним правилом, наведеним у статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи написання відповідачем розписки про отримання від позивача в борг вказаної суми грошових коштів, із зазначенням терміну їх повернення та розміру процентної ставки за їхнє користування, наявністю підпису в ній боржника та наявністю оригінала розписки у кредитора, на думку суду свідчить про укладення між сторонами договору позики, отримання вказаних у розписці відповідачем грошових коштів та їх неповернення позивачу на момент ухвалення даного рішення судом, а тому позовні вимоги щодо стягнення суми боргу 20000,00 доларів США та відсотків за період користування з грудня 2017 по жовтень 2020р. в сумі 17000,00 доларів США (34 місяця * 500 доларів США в місяць) підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору в сумі 10465,00 грн., квитанція про сплату якого позивачем, міститься в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved