Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

13 січня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до Зарічного ВДВС Сумського МУЮ про зняття арешту із заставленого майна, мотивуючи свої вимоги наступним. 28 квітня 2007 року позивачем було надано кредит у вигляді кредитної лінії на загальну суму 44 104,54 грн. [PERSON], якого притягнуто третьою особою по даній справі. В забезпечення виконання зобов'язання по вказаному договору-кредиту [PERSON] передано в заставу Банку автомобіль DAEWOO NEXIA згідно договору застави №SUC0AL00001497 від 28 квітня 2007 року. Позивач зазначає, що в рамках виконавчого провадження ВП №27170659 15 червня 2011 року було накладено арешт на все рухоме майно [PERSON], в тому числі і на автомобіль, який знаходитися в заставі у банку. Дану інформацію позивачу повідомив сам власник автомобіля - [PERSON] В своєму позові позивач зазначає, що договір застави на спірний автомобіль укладено 28 квітня 2007 року, а арешт на все рухоме майно боржника [PERSON] державним виконавцем було накладено 15 червня 2011 року, тобто, пізніше ніж було укладено договір застави. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставоутримувачами. Тому позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить зняти арешт з із заставленого майна. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Зарічного ВДВС Сумського МУЮ Козирь О.В. в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення справи до суду не направляв. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] украдено кредитний договір №SUC0AL00001497 відповідно до якого [PERSON] відкрито кредитну лінію на суму 44 104,54 грн. (а.с.5-7). Як вбачається з довідки, наданої позивачем, борг [PERSON] станом на 11 січня 2016 року за договором кредиту №SUC0AL00001497 становить 150 820,25 грн. (а.с.10). В забезпечення вказаного договору кредиту між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28 квітня 2007 року укладено договорі застави №SUC0AL00001497, предметом якого є автомобіль DAEWOO NEXIA, 1.5 GL, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER](а.с.8-9). Як вбачається з наданої суду копії картки арешту АМТ відповідно до постанови державного виконавця Зарічного ВДВС СМУЮ ВП 27170659 від 15 червня 2011 року накладено арешт на автомобіль DAEWOO NEXIA, 1.5 GL, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання, необхідні витрати на утримання заставного майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Інші особи, що не є заставодержателями, мають право задовольняти вимоги за рахунок застави, якщо вартість застави перевищує заборгованість заставодержателя та в інших випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Частиною 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Так п. 9 вказаного договору застави визначено, що сторони визначили, що заставна вартість предмету застави складає 42 740,00 грн. Крім того, договором застави визначено, що на підставах, передбачених чинним законодавством заставодавець має право відчужувати предмет застави за погодженням із заставодержателем (п. 10.2 Договору застави). Як вбачається з наданих суду доказів, право застави у позивача ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 28 квітня 2007 року, а арешт на все майно боржника [PERSON] накладено ДВС Сумського МУЮ 29 червня 2011 року, тобто, заставодержатель автомобіля має першочергове право вимоги. Крім того, сума боргу власника заставного майна значно перевищує вартість самого заставного майна (автомобіля DAEWOO NEXIA), яке знаходиться в заставі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає захисту, тому позов підлягає задоволенню в частині зняття арешту із заставленого майна - DAEWOO NEXIA, 1.5 GL, 2007 року випуску, № кузова [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] (ІПН [NUMBER]), та перебуває в заставі у заставодержателя ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved