Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

12 січня 2017 року [PERSON] (далі також Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» (попередня назва ТОВ «Видавництво «КРАЇНА МРІЙ»; далі - ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ», Відповідач-1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група КМ-БУКС» (далі - ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС», Відповідач-2) в якому просив: стягнути з ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 100 мінімальних заробітних плат, що становить - 155 000 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі - 10 000 грн., а всього - 165 000 грн.; стягнути з ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить - 15 500 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі - 1000 грн., а всього - 16 500 грн.; зобов'язати ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» протягом 15 календарних днів з дня набуття вказаним рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур'єр» інформацію про допущене порушення авторського права Позивача щодо створених ним творів. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що у 2016 році йому стало відомо про розповсюдження через вільний продаж видання творів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» українською мовою у перекладі з іспанської. Видавцем цих творів, об'єднаних під однією обкладинкою, є ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС». З придбаного примірника цього видання Позивач дізнався, що при його видавництві було використано його переклад вищезазначених творів з іспанської та вказано його авторство перекладу у вигляді знаку охорони авторського права. При цьому, Позивач не мав і не має жодних договірних чи будь-яких інших відносин з ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» на використання його виключних майнових прав на переклад вказаних літературних творів. Такі права надавалися Позивачем ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» на підставі Договорів: № 301/ПЗ від 1 квітня 2010 року та № 321/ПЗ від 1 жовтня 2010 року, але строк цих договорів закінчився у 2015 році. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та свідоцтва серії ДК № 5006 від 6 листопада 2015 року керівником ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» є Александров В.В., який у 2010 році в якості директора ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» підписував з Позивачем Договори № 301/ПЗ, № 321/ПЗ. Таким чином, на думку Позивача, спільними діями Відповідача-1 та Відповідача-2, які є пов'язаними особами, були порушені його майнові права автора, які підлягають захисту. У судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові. Представники Відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи Відповідачі повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомили, у зв'язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у заочному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіривши обставини справи, суд встановив, що між Позивачем (як перекладачем або автором) та ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» (як видавництвом) було укладено Договори № 301/ПЗ від 1 квітня 2010 року та № 321/ПЗ від 1 жовтня 2010 року, які є аналогічними за формою та істотними умовами. Відповідно до п. 1.1. Договору № 301/ПЗ автор передає видавництву у повному обсязі належні авторові виключні майнові права на виконання перекладу літературного твору під умовною назвою «[INFO]» у будь-якій формі всіма відомими способами, в тому числі, виключне право на виконання перекладу твору та виключене право на дозвіл або заборону використання перекладу твору іншими особами, у тому числі автором. Відповідно до п. 1.1. Договору № 321/ПЗ автор передає видавництву у повному обсязі належні авторові виключні майнові права на виконання перекладу літературного твору під умовною назвою «[INFO]» у будь-якій формі всіма відомими способами, в тому числі, виключне право на виконання перекладу твору та виключене право на дозвіл або заборону використання перекладу твору іншими особами, у тому числі автором. Згідно з п. 1.2. зазначених Договорів виключні майнові права на переклад твору передаються на 5 років. Переклад твору виконаний українською мовою. Передача виключних майнових прав вважаються здійсненою з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 1.4. Договорів переклад творів вважається прийнятим з моменту підписання Акту прийому-передачі. Відповідно до п. 6.1. ці Договори набувають чинності з моменту його підписання і діють до повного використання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором, з урахуванням положень п. 1.2. 30 квітня 2010 року між Позивачем та ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» підписано акт приймання-передавання за Договором № 301/ПЗ, за яким видавництву було передано майнові права на використання перекладу літературного твору під умовною назвою «[INFO]». 31 жовтня 2010 року між Позивачем та ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» підписано акт приймання-передавання за Договором № 321/ПЗ, за яким видавництву було передано майнові права на використання перекладу літературного твору під умовною назвою «[INFO]». Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Нормами частини 2 статті 11 цього ж Закону встановлено, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 4 червеня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» твори, створені в результаті перекладу, адаптації, аранжування або іншої переробки існуючих творів, відносяться до похідних творів, якщо при їх створенні була здійснена творча переробка або творчий переклад іншого існуючого твору. Авторське право перекладачів і (або) авторів інших похідних творів не перешкоджає іншим особам здійснювати свої переклади і переробки тих самих творів. Автору твору належить виключне право дозволяти як перекладати його твір, так і випускати у світ переклади творів (частина перша статті V Всесвітньої конвенції про авторське право 1952 року). Відтак, авторство Позивача, як перекладача вказаних творів має місце та окрім іншого, підтверджується дослідженими під час судового розгляду примірниками романів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» у перекладі Позивача, виданих ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» у 2011 році (копії сторінок видання творів знаходяться в матеріалах справи). Згідно ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права є твори, а саме: літературні та художні твори, зокрема переклади, адаптації, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів. Згідно з ч.1 ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Відповідно до ч.1 ст. 445 ЦК України автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом. До майнових прав автора належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, а саме дозволяти або забороняти, зокрема розповсюдження творів шляхом продажу, відчуження іншим способом, а також подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і будь-який час за їх власним вибором (ст. ст. 440, 441 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 441 ЦК України використанням твору є, зокрема його продаж. Враховуючи аналіз зазначених норм, Позивач має право на судовий захист своїх порушених виключних майнових прав на створені ним твори (переклади) у випадку продажу цих творів без його згоди на це. Як вбачається з копії примірника твору «[INFO]» (а.с.25), то саме від подач 2 - ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» є його видавцем в 2016 році. Згідно листа-відповіді Державної наукової установи «Книжкова палата України» від 20 вересня 2017 року № 73/01 у Книжковій палаті України зберігаються обов'язкові примірники романів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» у перекладі Позивача виданих ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» у 2011 році. Обов'язковий примірник видання, яке містить два романи [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» у перекладі Позивача, виданого ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» у 2016 році (ISBN 978-617-7409-63-1), у Книжкову палату України не доставлено, чим порушено видавцем положення Закону України «Про обов'язковий примірник документів». У листі ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» від 24 травня 2017 року № 35, який був надісланий на адресу Позивача, Відповідач-2 зазначає, що друкування книжки з перекладом Позивача без його згоди відбулося випадково, у зв'язку із чим товариство пропонує вирішити спір в позасудовому порядку. Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази врегулювання спору в позасудовому порядку та компенсації Позивачу завданої шкоди. Надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим документам, суд вважає доведеною обставину опублікування ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» у 2016 році видання, яке містить два романи [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» (ISBN 978-617-7409-63-1) у перекладі Позивача, без згоди останнього. Реалізація примірників видання, яке містить два романи [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» у перекладі Позивача, виданого ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС» у 2016 році (ISBN 978-617-7409-63-1) підтверджується товарними чеками, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до п. «а» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені ст. ст. 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені ст. ст. 15, 39 - 41 цього Закону, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. Згідно п. г), є) ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права позивач, в свою чергу, має право звернутись в установленому порядку до суду з позовом про виплату компенсацій, виходячи з факту порушення авторських прав відповідачем та вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень. При цьому суд, згідно п. г) ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» має право постановити рішення про виплату компенсації у розмірі від 10 до 5000 мінімальних заробітних плат. Згідно роз'яснення п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 4 червеня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону N 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав позивач має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальний розмір заробітної плати становить 3200 грн., що вказує на необхідність застосування саме вказаного розміру як бази для нарахування коштів компенсації. Враховуючи встановлені по справі обставини порушення прав Позивача, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що суми компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат буде достатньо для відновлення майнових авторських прав. Таким чином з Відповідача-2 на користь Позивача підлягає стягненню сума компенсації в розмірі 144 000 грн. Щодо заявленої Позивачем суми компенсації моральної шкоди, суд зазначає наступне. В порядку ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наявність встановлених порушень прав Позивача свідчить про наявність певних душевних страждань, які зокрема полягають у протиправному використанні перекладеного позивачем твору, іншому порушенні звичайного ритму життя, внаслідок необхідності організації здійснення судового захисту. Проте визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 10 0000 суд вважає завищеним та визначає суму, що підлягає відшкодуванню у розмірі 5000 грн. Згідно п.38 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 4 червеня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» перераховані в статті 16 ЦК загальні способи захисту цивільних прав та інтересів поширюються на захист авторського права і (або) суміжних прав. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки в частині другій цієї ж статті ЦК зазначається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальні способи захисту передбачені статтею 432 ЦК та статтею 52 Закону N 3792-XII. Це, зокрема, компенсація, відшкодування моральної шкоди при порушенні майнових прав, конфіскація контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм та програм мовлення; вимога публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень. Відтак, суд вважає за можливе захистити права позивача шляхом зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група КМ-БУКС» (код ЄДРПОУ 40062848) протягом 15 календарних днів з дня набуття вказаним рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в офіційному виданні - газеті «Урядовий кур'єр» інформацію про вказане порушення авторського права на вказані твори позивача із посилання на судове рішення. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів Позивача про те, що ТОВ «Видавнича група КМ-БУКС», видаючи у 2016 році примірниками романів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» у перекладі Позивача без його дозволу, діяло спільно із ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ». Також матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» яким-небудь чином порушило авторські права Позивача. У зв'язку із цим, позовні вимоги до ТОВ «Видавничий ДІМ «КРАЇНА МРІЙ» слід залишити без задоволення. Питання судового збору вирішене судом у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial