Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

14 травня 2018 року (за інформацією про відправлення) представник позивача за довіреністю Гаренко Н.В. звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.02.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 3300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі - Правила) та Тарифами Банку складає між сторонами Договір, що підтверджується підписом у заяві та надав право позивачу, відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4, в будь-який момент змінити кредитний ліміт. На підставі п. 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит. Натомість відповідач станом на 31.03.2018 порушив зобов'язання за Договором, ухиляється від їх виконання та має заборгованість в розмірі 53841,56 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачені судові витрати. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 5 червня 2018 року клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін задоволено частково та призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання учасники справи повторно не з'явилися, про дату, час і місце судового засідання були належним чином повідомлені, представник позивача направила заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач був повідомлений за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Судову повістку з повідомленням про призначення судового засідання на 30.07.2018 не отримав у зв'язку із непроживанням за такою адресою. Згідно зі ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вбачається за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача. Відтак відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач є таким, якому судовий виклик вручено належним чином. Суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи та вбачається, що відповідач у справі належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання та повторно не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, клопотання про розгляд справи за його відсутності не направив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав, про зміну місця проживання не повідомив. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 29 лютого 2012 року між сторонами у справі було укладено Договір, б/н, який складається із заяви позичальника,Умов, Правил та Тарифів Банку, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.7, 8 - копії анкети-заяви, Витягу із Тарифів). Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до змісту п. 1.1.3.2.3 Умов Банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше чим за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Карткорахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9 цього Договору. Якщо на протязі 7 днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що Клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню Банку і без по попереднього повідомлення Клієнта. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.5.7 Умов передбачено, що власник картрахунку зобовязаний стежити за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн по кредитним картам, відкритим в валюті USD) + 5% від суми позову. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов на боргові зобов»язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Пункт 1.1.7.42 Умов встановлює, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках Договору або Договору, що підпадає під дію договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за Договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. На підставі п. 2.1.1.12.2 Умов за користування Кредитом, наданим Держателю, при наявності пільгового періоду, Клієнт сплачує відсотки по льготній процентній ставці 0,01% річних в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 31.03.2018 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором становить 53841,56 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 3162,91 грн, по процентах за користування кредитом - 44236,58 грн, за пенею та комісією - 3402,00 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов: 500,00 грн - фіксована частина, 2540,07 грн - процентна складова. При пред'явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн (а.с.1 - платіжне доручення). Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором та його припинення відповідач суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із врахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані позивачем докази вбачаються достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення із нього заборгованості у розмірі 50269,46 грн, яка складається із тіла кредиту у розмірі 3162,91 грн, процентів - 44236,58 грн, та штрафів: фіксована частина - 500,00 грн, процентна складова - 2369,97 грн. Позивач при пред'явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1645,18 грн. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити. Суд не вбачає законних підстав для стягнення неустойки, зокрема щодо нарахованого розміру пені, так як у розрахунок цієї заборгованості позивач включив також комісію (накопичувальним підсумком). За таких умов суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування розміру пені, проведення їх нарахування потребує спеціальних знань у галузі фінансово-кредитних операцій та не є повноваженням суду. Позивач же просить розглянути справу за наявними у справі матеріалами. При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 531/648/15-ц, в тій частині, що за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Крім того, не вбачається за можливе одночасне стягнення штрафу та пені,

Outcome: partial