Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

13.07.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] , представник позивача, адвокат Шкарупська- Баранова Н.Б., з позовом про припинення стягнення аліментів до відповідача [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими недоліками 05.08.2020 року позивачем усунені виявлені недоліки. 10.09.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2020 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 22.10.2020 року. 07.10.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача . 12.10.2020 року від відповідача надійшла заява про визнання позову Згідно поданої позовної заяви позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки з часу звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 05 травня 2006 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2014 року шлюб між ними розірваний. Спільна донька залишилась проживати з матір`ю, проте літні канікули завжди проводила з його батьками у м. Перемишляни Львівської області. 10 жовтня 2013 року за рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу з нього стягненні аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на те, що відповідач до виконавчої служби щодо примусового стягнення з нього аліментів не зверталась, він сплачував їх добровільно, спочатку він здійснював грошові перекази самостійно. А з грудня 2016 року відрахування на рахунок відповідачки здійснювала бухгалтерія військової частини [NUMBER] , оскільки він подав рапорт від 14.12.2016 року щодо таких відрахувань як військовослужбовець за контрактом. Водночас, відповідач [PERSON] , після розірвання шлюбу з ним ніде не працювала та вочевидь не мала інших засобів для існування, крім сплачуваних ним аліментів. Влітку 2018 року між ним та відповідачкою було досягнено домовленості, що їх спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , переїжджає на постійне проживання до нього та його батьків в м. Перемишляни Львівської області. У зв`язку з цим 23 серпня 2018 року відповідачка особисто звернулась із заявою до завідувача Правобережної філії КЗ «Ганнівський НВК», якій просила видати особову справу доньки [PERSON] , у зв`язку із зміною місця проживання Таким чином з червня 2018 року до теперішнього часу дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом ним в будинку його батьків в м. Перемишляни Львівської області, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 11 грудня 2019 року та навчається в ОЗНЗ « Перемишлянська ЗОШ І-Ш ступенів ім. Омеляна Ковча». При цьому мати залишилась проживати в с. Правобережне Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, жодного разу до дитини не приїздила, жодних коштів на її утримання не надала, а навпаки вимагала сплачувати аліменти їй, оскільки немає інших доходів, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився. Представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність позивача, згідно якої позивач позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась подавши заву про розгляд справи у її відсутність та про визнання позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст заявлених позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2006 року В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Спільна донька залишилась проживати з матір`ю, проте літні канікули завжди проводила з батьками позивача у м. Перемишляни Львівської області, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових у мов від 11.12.2019 року. 10 жовтня 2013 року за рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу з позивача стягненні аліменти на користь відповідачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення суду. Позивач добровільно сплачував аліменти добровільно, спочатку він здійснював грошові перекази самостійно. А з грудня 2016 року відрахування на рахунок відповідачки здійснювала бухгалтерія військової частини [NUMBER] . Оскільки він подав рапорт від 14.12.2016 року щодо таких відрахувань як військовослужбовець за контрактом, що підтверджується довідками про перерахування грошових коштів (аліментів) на користь відповідачки. Влітку 2018 року між сторонами було досягнено домовленості, що їх спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , переїжджає на постійне проживання до позивача та його батьків в м. Перемишляни Львівської області. У зв`язку з цим 23 серпня 2018 року відповідачка особисто звернулась із заявою до завідувача Правобережної філії КЗ «Ганнівський НВК», якій просила видати особову справу доньки [PERSON] , у зв`язку із зміною місця проживання, що підтверджується копією заяви. З наданих суду доказів встановлено, що з червня 2018 року до теперішнього часу дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом позивачем в будинку його батьків в м. Перемишляни Львівської області, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 11 грудня 2019 року та навчається в ОЗНЗ « Перемишлянська ЗОШ 1-111 ступенів ім.. Омеляна Ковча», що підтверджується довідкою навчального закладу. А також визнається позивачем. Тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшений або збільшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна із сторін має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що з червня 2018 року змінились обставини і донька сторін перестала проживати з матір`ю, одержувачем аліментів, та постійно проживає з батьком, платником аліментів , суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та звільнити позивача від сплати аліментів, присуджених за рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2013 року на користь відповідача на утримання доньки. Факт проживання дитини з батьком підтверджується наданими позивачем доказами та визнається відповідачем, згідно поданої заяви. В свою чергу припинення стягнення аліментів розпочинається з дати набрання рішенням законної сили, оскільки нормами СК України передбачено лише можливість стягнення аліментів з часу подання позовної заяви до суду. Виконання всіх інших рішень здійснюється за загальним правилом, тобто з часу набрання рішенням чинності. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 57087 від 30.07.2020 року в сумі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 коп. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 коп. відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог .

Outcome: partial