Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

13 травня 2021 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Бєліка А. С., звернувся до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що 11 листопада 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили у липні 2020 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. 25 серпня 2021 року на адресу суду представником відповідача [PERSON] - адвоката Сазонової М. О. поданий відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування цього вказала на те, що відповідач перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі протягом 20 років, відповідач є інвалідом І групи, тож потребує сторонньої допомоги та підтримки, маючи також на утриманні неповнолітню дитину. Разом з тим, відповідач проживає разом з неповнолітнім сином у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , яке було придбане у шлюбі з позивачем за позичені у родичів та друзів кошти, які до теперішнього часу не були повернуті сторонами. Позивач у свою чергу працює в Польщі за контрактом, багато часу проводить за кордоном. Жодних зобов`язань у такій складній життєвій ситуації позивач на себе не бере. Проте, як стверджує відповідач, за 20 років сімейного життя подружжя пережило багато подій, придбали власний будинок, тож у справжність намірів позивача щодо розлучення відповідач не вірить. З урахуванням вказаних обставин, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Ухвалою судді від 17 травня 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням часу позивачеві для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 19), що було зроблено позивачем 02 червня 2021 року. Ухвалою судді від 01 липня 2021 року позовну заяву позивача прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 24). Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року, за клопотанням відповідача [PERSON] , здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання (а.с. 30). Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 58). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Бєлік А. С. у судове засідання не з`явилися, представником подано суду заяву, у якій просив здійснити розгляд справи без участі позивача, захистити конституційні права позивача на припинення шлюбу з відповідачем. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сазонова М. О. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких установлених обставин. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 11 листопада 2000 року, про що Відділом запису актів громадянського стану виконкому Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 5 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 11 листопада 2000 року (а.с. 12). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом установлено, що на день ухвалення цього рішення суду через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між сторонами, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання позивача їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами наразі припинені, спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. З огляду на повідомлені сторонами у заявах по суті справи обставини сімейного життя сторін, установлені судом обставини справи, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, ураховуючи те, що позивач не бажає зберігати подружні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved