Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

14 листопада 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2006 року. Шлюб було розірвано взимку 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, суду надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія I-КИ № 057111, 21 жовтня 2006 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 950. Як зазначила позивачка шлюб між сторонами було розірвано взимку 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська , про що 16 березня 2010 року отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] у свідоцтві Серії 1-КИ № 102221 про народження [PERSON], [INFO], зазначений батьком. Відповідно до довідки від 23 січня 2017 року КП «Жилсервіс» повідомляє, що [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з матірю [PERSON]. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не надає позивачці допомогу на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 551, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved