Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

13 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В травні 2011 року Відповідач залишив сім`ю, переїхав до міста Білгород-Дністровського уже понад сім років проживає окремо від дітей, які залишились проживати з позивачем. Згідно заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2014 року Відповідач зобов`язаний щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі 1000 грн на кожного сина, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач дане рішення суду свідомо не виконує тому станом на 31.03.2018 року борг по аліментам склав 89 870,96 грн. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків як батько щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дітям доступу до культурних та інших цінностей, створення умов для отримання ними освіти. Тому відповідач має бути позбавлена батьківських прав. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір аліментів на кожну дитину , що стягуються з [PERSON] на утримання його сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1000 ( одна тисяча) - до 1200 ( одна тисяча двісті) гривень , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У судове засіданні позивачка не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Представник позивачки надав суду письму заяву про розгляд справи у їх відсутність. Просив суд задоволити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечували. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання представник служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду висновок від 09 квітня 2019 року № Б167705.1423.2 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких підстав суд відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про народження є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 2011 року між позивачем і відповідачем відбувся розрив фактичних шлюбних відносин, відтоді відповідач припинив будь-які контакти з позивачем та дітьми. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2014 року з Відповідача стягуються аліменти в розмірі 1000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач дане рішення суду не виконує, тому згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Білгород- Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Мунтян О.В . від 20.04.2018 року заборгованість по виплаті за аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 31.03.2018 року становить в сумі 89 870,96 грн. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи встановлено, що позивач проживає разом з двома неповнолітніми синами [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки та характеристики дитини [PERSON] , 2008 року народження, виданої Бузівської загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Києво-Святошинського району Київської області від 31.10.2018 року дитина навчається в 5А класі. Батько сина до школи не приходив,у виховних сина участі не бере. Відповідно до довідки та характеристики дитини [PERSON] , 2005 року народження, виданої Бузівської загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Києво-Святошинського району Київської області від 31.10.2018 року дитина навчається в 8 А класі. Батько сина до школи не приходив,у виховних сина участі не бере. 09 квітня 2019 року служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА про доцільність позбавлення батьківських батька [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з`явився додатковий обов`язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З роз`яснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов`язок батьків. Відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України ( в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.2,3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частин другої і третьої статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків батька, не піклується про духовний розвиток доньки, не забезпечує її матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідач не вчинив, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів на кожну дитину , що стягуються з [PERSON] на утримання його сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1000 ( одна тисяча) - до 1200 ( одна тисяча двісті) гривень , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved