Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

14 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт батьківства [PERSON], який помер 31.07.1986 року, відносно неї [PERSON], яка народилася 18 березня 1971 року в с. Малаївці Красноокнянського району Одеської області. Заява обґрунтована тим, що її мати [PERSON] проживала разом з її батьком [PERSON] без реєстрації шлюбу. Оскільки шлюб між ними зареєстрований не був, то відомості про батька до актового запису про її народження відповідно до вимог ст.55 Кодексу про шлюб та сімю було здійснено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері. Таким чином, при реєстрації народжень ім'я та по батькові батька у свідоцтві про народження було зазначено як «Володимир Васильович», тобто саме так, як дійсно його звали, але прізвище було записано материне «Бобок». Починаючи з народження, вона разом з батьками проживала в [INFO], допомагала батькам у всьому та всіляко їх підтримувала. За життя [PERSON] визнавав її своєю донькою, утримував її, виховував та надавав освіту. Коли батько постарів та через тяжку хворобу був у безпорадному стані, вона до самої його смерті опікувалась ним, як могла. [PERSON] помер 31 липня 1986 року, а у 1987 році вона після закінчення школи переїхала на постійне місце проживання до бабусі - [PERSON], тобто до матері батька, з якою проживала до самої її смерті. Після смерті бабусі [PERSON], що настала 09.01.2001 року, залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Правда», розміром 5,96 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується сертифікатом серії ОД №0267860, який видано 18.04.1997 року. Оскільки її батько помер задовго до смерті його матері, а її бабусі, то з урахуванням положень ст.529 ЦК УССР, який діяв на той час, вона є спадкоємцем [PERSON] замість батька. Після смерті [PERSON] вона звернулася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори з наміром подати заяву про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та розяснено, що за вищевказаних обставин вона не вважається онукою [PERSON], у звязку з чим її заяву не прийняли. Тому встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість оформити нотаріально спадщину. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та наполягала на її задоволенні з наведених вище підстав. Крім того, [PERSON] пояснила, що [PERSON] дійсно проживав разом з нею та її матірю до дня своєї смерті. Всі знали, що він є батьком заявниці, за життя він називав її донькою, виховував її та вона називала його батьком, а [PERSON] мати батька, признавала заявницю, як онуку. В подальшому заявник в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність /а.с.47/. Тому справа розглянута у відсутність заявника, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник заінтересованої особи Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області до суду не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує /а.с.53/. Тому справа розглянута у відсутність представника заінтересованої особи Малаївської сільської ради, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник заінтересованої особи Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд визнає причини неявки представника заінтересованої особи Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [PERSON] помер 31 липня 1986 року, а його матір - [PERSON] померла 09 січня 2001 року /а.с.18, 19, 33/. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Правда», розміром 5,96 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується сертифікатом серії ОД №0267860, який видано 18.04.1997 року /а.с.20/. Разом з тим, заявник не може оформити своїх спадкових прав, оскільки вона не вважається рідною онукою [PERSON], так як у її свідоцтві про народження у графі «Батько» відсутній запис, а в актовому записі про народження №20 від 09.06.1971 року в графі «Відомості про батька» її батьком зазначений [PERSON] /а.с.10, 34/. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.п.1 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Відповідно до п.п.3 п.15 вказаної Постанови заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства, про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Тобто в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, належним способом захисту може бути лише встановлення факту батьківства (така правова позиція викладена в ухвалі ВССУ від 16 грудня 2015 року в справі № 6-24384св15). Судом встановлено, що у період з 1971 р. по 1986 р. [PERSON] та мати заявника [PERSON] мали сімейні стосунки та проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON], що підтверджується копією погосподарських книг та витягом з погосподарських книг, наданим Малаївською сільською радою Окнянського району Одеської області, в якому, відносно заявника [PERSON] вони зазначені як «мати» та «батько» /а.с.12-17, 50-51/. За період їх спільного проживання 18 березня 1971 року народилася заявник - [PERSON] /а.с.10, 34/. Оскільки на момент народження заявника її мати [PERSON] та [PERSON] проживали без державної реєстрації шлюбу, то запис про батька у Книзі реєстрації актів про народження відповідно до вимог ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сімю, який діяв на момент народження заявника, було здійснено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері /а.с.34, 54/. Таким чином, при реєстрації народження заявника, ім'я та по батькові батька у актовому записі про народження було зазначено як [PERSON], саме так як дійсно його звали, але прізвище було записано материне «Бобок» /а.с.34/. [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.18/. Окрім того, як зазначено в довідках виконкому Малаївської сільської ради Окнянського району Одеської області, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] та знята з реєстраційного обліку у звязку зі смертю 09.01.2001 року. На день її смерті разом з нею проживала онучка [PERSON], яка протягом шести місяців вступила в управління майном, провела її поховання, доглядала за житлом та присадибною ділянкою /а.с.21-22/. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно п.9 ППВСУ №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Так, доказами, які підтверджують, що [PERSON] є батьком заявника, є запис про батька в актовому записі про її народження, де зазначено імя та по-батькові батька як [PERSON] /а.с.34/. Окрім цього, той факт, що заявник є донькою [PERSON] підтверджується витягом з погосподарських книг, в якому [PERSON], відносно заявника зазначено батьком /а.с.50-51/, а також довідкою Малаївської сільської ради, відповідно до якої заявник з дня свого народження проживала з [PERSON] до дня його смерті /а.с.11/. Крім того, факт, про встановлення якого просить заявник, підтверджується поясненнями свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сімєю. Після народження заявниці всі знали, що [PERSON] є її батьком, між ними були відносини, як між батьком та донькою, [PERSON] виховував її до дня своєї смерті. [PERSON] не вважав проблемою те, що донька носить не його прізвище, так як вважав, що вона вийде заміж і всеодно змінить прізвище. Матір [PERSON] [PERSON] визнавала [PERSON] своєю онукою. Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON], який помер 31.07.1986 року, та після смерті [PERSON], яка померла 09.01.2001 року, не відкривались /а.с.38, звотот а.с.40/. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, заява розглядається в порядку окремого провадження. За таких обставин, суд вважає, що факт батьківства [PERSON], який помер 31 липня 1986 року, відносно заявника [PERSON], яка народилася 18 березня 1971 року, підтверджений і має для заявника юридичне значення. Тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved