Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

14.04.2017 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять звільнити невизначене майно, все майно, [PERSON] підприємства Фірма «Вітекс» з-під арешту, що зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за р№ 1428467 Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі Постанови Відділу державної виконавчої служби у Сторокиївському районі б/н від 13.04.2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі Постанови Відділу державної виконавчої служби у Сторокиївському районі було накладено все майно ПП Фірми «Вітекс», однак будь-які виконавчі провадження з приводу стягнення відсутні, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача [PERSON] підприємства Фірми «Вітекс» не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від керівника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не зявися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 27.04.2017 року начальник відділу [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить розглянути справу без участі представника Відділу, та одночасно повідомив, що у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є Приватне підприємство Фірма «Вітекс», встановити причини накладення арешту на майно не виявляється можливим. Представник третьої особи Першої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання також не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 26.04.2017 року в.о. завідувача [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить дану справу розглядати без представника нотаріальної контори на весь час розгляду справи та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що Приватне підприємство Фірма «Вітекс» є забудовником магазину-кафе, розташованого по вулиці Люстдорфська дорога, 162 в м. Одесі та нежитлової будівлі кафе, за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 160/1 в м. Одесі, що підтверджується Актом Державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом будинку до експлуатації від 29 січня 1998 року, а також Декларацією про готовність обєкта до експлуатації від 14 жовтня 2014 року. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як зазначають позивачі їм стало про наявність арешту на все нерухоме майно [PERSON] підприємства Фірми «Вітекс», на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Старокиївському районі м. Києва б/н від 13.04.2001 року. Дійсно з Інформаційної довідки за № 84798069 від 11.04.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, вбачається, що 01.11.2004 року о 14:45:33 за реєстраційним № 1428467 Першою київською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови б/н від 13.04.2001 року Відділу державної виконавчої служби у Старокиївському районі було зареєстровано обтяження: невизначене майно, все майно, що належить на праві власності [PERSON] підприємству Фірма «Вітекс». Однак, згідно інформаційної довідки начальника [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Одесі [PERSON] від 31.03.2017 року № 635 вбачається, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень зясовано, що станом на 31.03.2017 року, виконавчі документи, боржником за яким є Приватне підприємство Фірма «Вітекс», до Відділу не надходили та на примусовому виконанні у Відділі не перебувають. Державними виконавцями Відділу не проводився опис та арешт майна, що належить боржнику. Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що наявність арешту на майно [PERSON] підприємства Фірма «Вітекс» унеможливлюють позивача володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що є недопустимим. Положеннями ст. 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України). З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права власника. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved