Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

13 червня 2017 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що на підставі довіреності користується автомобілем ВАЗ 21099, реєстр. номер [NUMBER]. У період з 28 листопада по 26 грудня 2016 року на прохання свого кума [PERSON] надав останньому в тимчасове користування вказаний автомобіль, який, після закінчення обумовленого строку, відповідач відмовляється повернути. Посилаючись на викладені обставини, просить зобов'язати [PERSON] повернути йому вказаний вище автомобіль. У судове засідання [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Заслухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, автомобіль ВАЗ 21099, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] 02.07.2013 зареєстрований за [PERSON], адреса реєстрації: [ADDRESS] (а. с. 33). 20 квітня 2008 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON] строком до 20 квітня 2015 року довіреність на автомобіль ВАЗ 21099, реєстр. номер [NUMBER]. 20 травня 2008 року [PERSON] в порядку передоручення видав [PERSON] довіреність на той самий автомобіль (а. с. 6-7). 23 травня 2017 року [PERSON] уповноважив окремо один від одного [PERSON], [PERSON] бути представником в підприємствах, установах, організаціях з питань пов'язаних з реєстрацією, перереєстрацією, розпорядженням, експлуатацією, користуванням, виїздом за кордон, ремонтом тощо вказаного вище автомобіля. Довіреність видана без права передоручення (а. с. 9). З висновку інспектора Сумського ВП від 19 січня 2017 року вбачається, що 09 січня 2017 року до ч/ч Сумського ВП ГУНП України в Сумській області надійшла заява від [PERSON], в якій було повідомлено, що в період часу з 28 листопада по 26 грудня 2016 року її син [PERSON] передав власний автомобіль куму [PERSON], а той не хоче його повертати. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомив, що перебуває в зоні АТО, після повернення до м. Сум пообіцяв надати пояснення. Матеріали направлялися до Сумського ВП для внесення їх до ЄРДР, але на думку СВ Сумського ВП в даних матеріалах відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення. Подальшу перевірку було припинено (а. с. 8). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 826 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 833 ЦК України користувач зобов'язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання. Відповідно до ст. 836 ЦК України якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України [PERSON] не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що він передав відповідачу спірний автомобіль в тимчасове користування, а останній відмовляється його повернути. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed