Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

13 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатися. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . З 01.09.2018 року син навчається на денній формі навчання в Чортківському коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету, термін закінчення навчання до 30 червня 2020 року. На даний час син проживає з нею, повністю перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги від батька. На сьогоднішній день матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина, а тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але менше аніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, потворно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 829 від 04.09.2019 року, виданої Чортківським коледжем економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету, [PERSON] дійсно навчається в Чортківському коледжі економіки та підприємництва Тернопільського національного економічного університету, є студентом ІІІ курсу, спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. В силу ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, матеріального становища відповідача, враховуючи, що повнолітній син [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, так як навчається далеко від дому, несе витрати на проживання, також потребує коштів на придбання необхідних канцелярських товарів, продуктів харчування, предметів першого вжитку, одягу та взуття, з врахуванням принципу законності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися, в розмірі 1/4 частини всіх\~видів заробітку\~(доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2019 року до закінчення ним терміну навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Вимоги позивача щодо застосування положень ч.2 ст. 182 СК України, а саме визначення розміру аліментів у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] досяг повноліття та не має правового статусу дитини у розумінні ст.6 цього Кодексу, у зв`язку з чим, суд стягує аліменти в частці від заробітку (доходу) з урахуванням положень ст.ст. 199, 200 СК України без застосування вимог ч.2 ст.182 СК України. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України, право на його утримання припиняється. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial