Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

14.08.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2012 року до 24 вересня 2014 року, та від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] мешкає разом з матір'ю окремо від батька та перебуває на повному утриманні матері. Відповідач не цікавиться дитиною, не забезпечує сина матеріально, не приймає участь у його вихованні та духовному розвитку. Позивач зверталась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, однак рішення суду [PERSON] не виконує. Зважаючи на те, що позивач може самостійно утримувати дитину, посилаючись на ст. ст. 164 Сімейного кодексу України, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Щука О.В., яка діє на підставі довіреності від 28.08.2017 року № 29/01-1542 (а. с. 17) в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила прийняти рішення, враховуючи інтереси дитини. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 17.03.2015 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 6) Заочним рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2014 року по цивільній справі № 2/243/1792/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. (а. с. 11) Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 листопада 2015 року по цивільній справі № 2/243/3107/2015 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. (а. с. 9-10) З розрахунку розміру заборгованості по аліментам від 21.07.2017 року № 27649, виданого Слов'янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а. с. 4), за виконавчим листом № 2/243/3107, який видано на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2015 року, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини, до її повноліття, вбачається, що загальна сума заборгованості за аліментами станом на 01.01.2017 року складає 32336,00 грн. Відповідно до довідки про склад сім'ї від 07.06.2017 року, виданої Слов'янською міською радою, позивач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 5) У відповідності до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 04.09.2017 року № 29/01-1612 (а. с. 24), дитина [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON], яка займається вихованням та утриманням дитини, захищає права та інтереси сина. Батько дитини [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться успіхами сина, не турбується про його стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON] не утримує сина, не надає жодної матеріальної допомоги, не платить аліменти, має борги зі сплати аліментів у розмірі 32336,00 грн., протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов'язки та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Зазначені фактори можна розцінювати як свідоме нехтування батьком своїми обов'язками. Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина [PERSON], його виховання, матеріальне забезпечення, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний та психічний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суд розцінює як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих сторонами доказів суд вважає, що позовні вимоги по позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON]. Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164, 180, 182, 183 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved