Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

13.01.2020 [PERSON] , заінтересована особа Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, в м. Луганськ [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Луганськ. Однак отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС не можливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду. В судове засідання заявник надала заяву, в якій просив розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання надіслав заяву. в якій просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, [PERSON] , є дочкою [PERSON] , [INFO] (копія паспорту [NUMBER] , копія свідоцтва про шлюб [NUMBER] , копія свідоцтва про народження [NUMBER] ). [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Хорохорін Торчинського району, Волинської області, Україна, померла [INFO] в м. Луганськ, Україна, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №26 від 29.12.2019, видане ДУ «Луганська міська поліклініка №10», копією свідоцтва про смерть, видане 03.01.2020 Жовтневим відділом записів актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції, серія [NUMBER] . Статтею 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» визначено, що тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 № 252-VІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19.09.2014. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254- VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною Радою України тимчасово окупованими. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п.2.ч. 1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду і підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене, з огляду на те, що свідоцтво про смерть [PERSON] від 03.01.2020 є недійсним і не створює правових наслідків за приписами ч.3 ст.9 Закону, а отже не може бути підставою для державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті, оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду.

Outcome: approved