Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього\~борг у сумі 2000 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ - 54 040 грн. 00 коп., з врахуванням індексу інфляції в сумі 7835,80 грн. та 3% річних в сумі 2034,27 грн. 28.02.2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення, яким стягнуто\~\~з [PERSON] борг за договором позики у сумі 54040 грн., 3% річних у сумі 2024, 37 грн та втрати від інфляції у сумі 7835,80 грн. У лютому\~2021\~року представник\~заявника звернувся\~до суду\~із заявою\~про перегляд\~заочного рішення\~суду від\~28.02.2018 р. по справі № 490/3267/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою від 31.03.2021 року заочне рішення від 28.02.2018 року по справі № 490/3267/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи призначено на 17 червня 2021 року на 09-30 годин. 07.05.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач зазначив, що рішення Центрального районного суду від 28.02.2018 року примусово виконувалося Центральним ВДВС м.Миколаєва. Так, за час виконавчого провадження із відповідача було стягнуто 17255,07 грн., що підтверджується листом Центрального ВДВС м.Миколаєва від 26.04.2021 року. Тому відповідач вважає, що стягненню підлягає 36784,96 грн. У частині стягнення 3% річних відповідач заперечує проти позову, оскільки позивачем не надано розрахунку 3% річних. Відповідно неможливо перевірити обгрунтованість вимог у цій частині. 16.06.2021 року позивач надіслав до суду уточнену позовну заяву в якій остаточно просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу в розмірі 36534 грн. 93 коп., та три відсотки річних в сумі 8731,2 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26 червня 2015 року між позивачем та відповідачем буд укладений у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 2000 доларів США та зобов`язався їх повернути в строк до 01 січня 2016 року. [PERSON] неодноразово надсилав письмову вимогу відповідачу, щодо повернення грошових коштів. На прохання позивача, що підтверджується письмовю вимогою від 28.11.2016 року, про добровільне повернення боргу не відповів, окрім того на неодноразові телефонні дзвінки відповідач обіцяв повернути суму боргу пізніше. Згідно відповіді на адвокатський запит від 24.05.2021 року №27904 Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) сума стягнутих та перерахованих коштів в рахунок погашення боргу в порядку виконання заочного рішення від 28.02.2018 року становить 17255, 07 грн., що визнають обидві сторони. Згідно ч.1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів\~ громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Відповідно до ч. 2 цієї статті, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Валютний курс\~це вираз ціни грошової одиниці однієї країни в грошових одиницях іншої. Валютний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2003 року за № 1094/8415 та не є сталим, а змінюється в залежності від ситуації на фінансовому ринку. За такого, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов язання, визначеного у гривнях. У випадку порушення грошового зобов язання, предметом якого є грошові кошти, виражені з зазначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою ст.625 ЦК інфляційні втрати стяненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22 червня 2020 року у справі № 752/10525/16-ц. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, \~611, 615, 1046-1049 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач в порядку виконання заочного рішення суду частково виконав зобов`язань, узятих на себе за договором, у зв`язку з чим з нього необхідно\~стягнути на користь позивача заборгованості за договором в сумі 36 534 грн.93 коп. та три відсотки річних в сумі 8731, 20 грн на день ухвалення рішення. Таким чином, позовні вимоги \~підлягають\~ задоволенню. Відповідно до ст. 141 \~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved