Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

13.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] селищної ради Миколаївської області, просили суд, визнати не чинним та скасування рішення V сесії 7 скликання [PERSON] селищної ради Миколаївської області №67/5 від 19 квітня 2016 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі у спільну часткову власність для ведення особистого селянського господарства» та зобовязати [PERSON] селищну раду Миколаївської області вчинити певні дії, а саме прийняти рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність громадянам [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Свій позов позивачі мотивують тим, що 28.12.2015 року між ними з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, в нотаріальному порядку був укладений договір купівлі продажу нежитлового обєкту, зареєстрованого а реєстрі за № 1494, внаслідок якого вони набули право приватної, спільно часткової власності в розмірі ? частки кожен на обєкти нерухомості, розташовані за адресою: Миколаївська область, смт Казанка, вул. Васляєва, 80. 28.12.2015 року право приватної, спільно часткової власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення 27609983). Зазначений обєкт нерухомості розташований на земельній ділянці, площею 0,20 га. Кадастровий номер земельної ділянки 4823655100:13:076:0076. Зазначена земельна ділянка належить до земель комунальної власності. Позивачі подали на розгляд [PERSON] селищної ради заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у спільну часткову власність земельних ділянок, з часу укладення цивільно правової угоди (договору купівлі продажу) обєктів нерухомості 28.12.2015 року. Рішенням V сесії 7 скликання [PERSON] селищної ради Миколаївської області №67/5 від 19 квітня 2016 року, позивачам було відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі у спільну часткову власність площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в смт Казанка по вул. Васляєва, 80 у звязку з тим, що вищезазначена земельна ділянка була надана попередньому власнику харчосмакового комплексу [PERSON] у постійне користування, а на підставі статті 92 Земельного кодексу України громадяни не можуть мати земельні ділянки у постійному користуванні. Зазначене рішення [PERSON] селищної ради Миколаївської області не ґрунтується на законі та нормах матеріального права, було прийняте відповідачем з порушенням передбаченого законом порядку реалізації органами місцевого самоврядування владних повноважень та управлінських функцій в сфері розпорядження земельними ділянками, що призводить до порушення охоронюваних прав громадян щодо безоплатної приватизації земельних ділянок з метою ведення особистого селянського господарства. Оскільки у встановленому порядку на звернення позивачів відповідач їх вимоги не задовольнив, відтак були змушені звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивачі не зявились про час і місце проведення були повідомлені належним чином, позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Представник відповідача\~[PERSON] селищної ради Миколаївської області в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав: Зазначена земельна ділянка, яка є комунальною власністю і належить на праві власності територіальній громаді селища, була передана у користування попередньому власнику нежитлового обєкту [PERSON] Після купівлі зазначеного нежитлового обєкту позивачі подали на розгляд [PERSON] селищної ради заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у спільну часткову власність земельної ділянки площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в смт Казанка по вул. Васляєва, 80. Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Підставами для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачам, було те, що: На даний час відсутній генеральний план смт Казанка, проте згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт Казанка [PERSON] селищної ради від 22.12.2010 року, дана земельна ділянка знаходиться в економічно планувальній зоні оцінюваного району, в якій відсутня категорія земель для ведення особистого селянського господарства, проте у вказаному районі числяться землі комерційного користування. П.3 ст.24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: смт Казанка вул. Васляєва, 80, належала на праві постійного користування [PERSON], згідно державного акту на право постійного користування землею (ІV МК № 013073). Згідно даного акту вказана земельна ділянка надавалася для будівництва олійного цеху, а не для ведення особистого селянського господарства. Підтвердженням того, що вказана земельна ділянка не відноситься до категорії земель для ведення особистого селянського господарства є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) наданої [PERSON] в постійне користування для іншого сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями та дворами) за адресою: смт Казанка вул. Васляєва, 80, в межах території [PERSON] селищної ради. Згідно викопіювання з плану смт Казанка, яке надано головним архітектором району, земельна ділянка площею 0,20 га по вул. Васляєва, 80, відводиться для будівництва та обслуговування олійного цеху [PERSON], таким чином цільовим призначенням земельної ділянки є будівництво та обслуговування будівлі, споруди. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕКМ № 681272 підтверджується той факт, що на даній території знаходяться обєкти нерухомого майна, а саме: вагова, цех по виробництву круп, дизельна підстанція, цех по виробництву олії, борошна, хлібобулочних виробів, вбиральня, спорудження, загорожа. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі та надані сторонами у судовому засіданні письмові докази в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Положеннями ч.1\~ст.3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1\~ст.15 цього Кодексу\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду на захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.40 Земельного Кодексу України\~(надалі ЗК України), громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Відповідно до\~статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності\~Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: договору купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), що передбачено ч.1\~ст.81 ЗК України. Як передбачено ч.1\~ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст.87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду. Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено представником позивача та представником відповідача, 28.12.2015 року між позивачами [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, в нотаріальному порядку був укладений договір купівлі продажу нежитлового обєкту, зареєстрованого а реєстрі за № 1494, внаслідок якого вони набули право приватної, спільно часткової власності в розмірі ? частки кожен на обєкти нерухомості, розташовані за адресою: Миколаївська область, смт Казанка, вул. Васляєва, 80. 28.12.2015 року право приватної, спільно часткової власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер рішення 27609983). Зазначений обєкт нерухомості розташований на земельній ділянці, площею 0,20 га. Кадастровий номер земельної ділянки 4823655100:13:076:0076. Зазначена земельна ділянка належить до земель комунальної власності. За умовами ч.1\~ст.118 ЗК України,\~громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Позивачі подали на розгляд [PERSON] селищної ради заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у спільну часткову власність земельних ділянок, з часу укладення цивільно правової угоди (договору купівлі продажу) обєктів нерухомості 28.12.2015 року. За умовами ч.1\~ст.120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Також, вимогами ч.4 ст.120 цієї ж статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до\~ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За умовами ч.7\~ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Рішенням V сесії 7 скликання [PERSON] селищної ради Миколаївської області №67/5 від 19 квітня 2016 року, позивачам було відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі у спільну часткову власність площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в смт Казанка по вул. Васляєва, 80 у звязку з тим, що вищезазначена земельна ділянка була надана попередньому власнику харчосмакового комплексу [PERSON] у постійне користування, а на підставі статті 92 Земельного кодексу України громадяни не можуть мати земельні ділянки у постійному користуванні та рекомендовано виготовити на вищевказану земельну ділянку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для здійснення підприємницької діяльності. Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі стверджують, що рішення V сесії 7 скликання [PERSON] селищної ради Миколаївської області №67/5 від 19 квітня 2016 року було прийнято з порушенням закону та підлягають скасуванню, оскільки порушено їх права, як осіб, які користуються зазначеною земельною ділянкою та позбавляє права на приватизацію даної земельної ділянки. Між тим, твердження позивачів в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Зокрема те, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: смт Казанка вул. Васляєва, 80, відноситься до категорії земель для ведення особистого селянського господарства, є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) наданої [PERSON] в постійне користування для іншого сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями та дворами) за адресою: смт Казанка вул. Васляєва, 80, в межах території [PERSON] селищної ради. Згідно викопіювання з плану смт Казанка, яке надано головним архітектором району, земельна ділянка площею 0,20 га по вул. Васляєва, 80, відводиться для будівництва та обслуговування олійного цеху [PERSON], таким чином цільовим призначенням земельної ділянки є будівництво та обслуговування будівлі, споруди. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕКМ № 681272 підтверджується той факт, що на даній території знаходяться обєкти нерухомого майна, а саме: вагова, цех по виробництву круп, дизельна підстанція, цех по виробництву олії, борошна, хлібобулочних виробів, вбиральня, спорудження, загорожа. Твердження представника відповідача в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Зокрема те, що відсутній генеральний план смт Казанка та згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт Казанка [PERSON] селищної ради від 22.12.2010 року, дана земельна ділянка знаходиться в економічно планувальній зоні оцінюваного району, в якій відсутня категорія земель для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відтак, належних доказів тому, що діями відповідача з винесення оскаржуваного у цій справі рішення було порушено права позивачів і у цій справі суду надано не було, як і не було встановлено та доведено в судовому засіданні позивачами у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України\~того, що винесення оскаржуваного рішення стосувалось виділення землі із частини земельних ділянок, якими у встановленому порядку користуються позивачі, а не із землі, що належить органу місцевої влади. За умовами ч.1\~ст.155 ЗК України, на порушення якої з боку відповідача посилаються позивачі, визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено та доведено стороною позивачів того, що рішенням від 19 квітня 2016 року було порушено права на володіння, користування чи розпорядження саме належними їм земельними ділянками, тому жодних підстав для зобовязання [PERSON] селищної радиКазанківського району Миколаївської області прийняти рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну часткову власність громадянам [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства немає. Проте, оскільки відповідачем неправомірно було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо передачі у спільну часткову власність земельних ділянок, з часу укладення цивільно правової угоди (договору купівлі продажу) обєктів нерухомості 28.12.2015 року, без мотивів такої відмови, тому суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення [PERSON] селищної радиКазанківського району Миколаївської області від 19 квітня 2016 року підлягає до скасування. На підставі викладеного,

Outcome: partial