Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Київської міської ради про визнання права власності. Свої вимоги мотивували тим, що 19 травня 1995 року [PERSON], який є чоловіком [PERSON], яка в свою чергу є їх рідною тіткою, склав заповіт, відповідно до якого заповідав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] позивачам. [INFO] [PERSON] помер. У встановлений законом шестимісячний термін вони звернулись до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилась від спадщини як спадкоємець першої черги за законом та від обов'язкової частки в спадщині. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через неможливість встановити чи дійсно [PERSON] є дружиною спадкодавця та спадкоємицею першої черги за законом. Крім того, в заповіті зазначено, що [PERSON] заповідає належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], проте фактично відповідно до свідоцтва про право власності йому належить лише 1/2 частина квартири. В свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] неправильно вказані їх ім'я, а саме зазначено «[PERSON]» та «[PERSON]» замість «[PERSON]» та «[PERSON]». Просять суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартиру [ADDRESS] та за [PERSON] на 1/4 частину квартиру [ADDRESS]. Позивачі у судове засідання не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Зазначили, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечують (а.с. 77, 78). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 48). Направив до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що проти задоволення позову Київська міська рада не заперечує. Зазначено, що відповідно до поданих матеріалів справи позивачі належать до спадкоємців за заповітом. Просить суд розглядати справу у відсутність представника відповідача (а.с. 50-51). Треті особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 44, 49). Суд за письмовою згодою позивачів ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 травня 1995 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповідав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 1995 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 20). У матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] від 14 листопада 2013 року про відмову від спадщини після смерті [PERSON], в якій зазначено, що на обов'язкову частку у спадщині вона не претендує (а.с. 57). Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявами про прийняття спадщини (а.с. 58, 59). У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 07 квітня 2014 року № 46/02-31 вбачається, що видати позивачам свідоцтво на право на спадщину немає можливості, оскільки неможливо встановити коло спадкоємців та осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині через відсутність відповідних документів, що підтверджують цей факт. Крім того, в заповіті зазначено, що [PERSON] заповідає належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], проте фактично відповідно до свідоцтва про право власності йому належить лише 1/2 частина квартири (а.с. 76). З позовної заяви вбачається, що в свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] неправильно вказані їх ім'я, а саме зазначено «[PERSON]» та «[PERSON]» замість «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 10). [PERSON] звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 12, складеного 12 листопада 1956 року виконавчим комітетом Сезенківської сільської ради Баришевського району Київської області. З висновку Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві № 259 від 22 лютого 2014 року вбачається, що в актовому записі про шлюб № 12, складеному 12 листопада 1956 року виконавчим комітетом Сезенківської сільської ради Баришевського району Київської області, можливо змінити власне ім'я нареченої «[PERSON]» на «[PERSON]» на підставі актового запису про народження заявника № 16 від 22 жовтня 1936 року. Разом з тим, відмовлено у зміні власного імені нареченого «[PERSON]» на «[PERSON]» через відсутність актового запису про народження чоловіка заявника (а.с. 16-17). За таких обставин, вимога позивачів про визнання за ними в рівних частках права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ґрунтується на законі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved