Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

12 травня 2020 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 25 березня 2020 року в місті Бровари Київської області приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований у реєстрі за № 4477, про стягнення зі [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № R131.003-ТЕК.0021367 від 26 грудня 2012 року у розмірі 9351,71 грн. за період з 18 травня 2018 року по 18 листопада 2019 року, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4255,69 грн., прострочена заборгованість за комісією - 2436,84 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 636,18 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1523,00 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. Крім того, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича солідарно на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4477 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (відповідач-1) заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2012 року у розмірі 8851,71 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4255,69 грн., прострочена заборгованість за комісією - 2436,84 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 636,18 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1523,00 грн. Крім того, вказаним виконавчим написом з позивача на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. Всього за даним виконавчим написом нотаріуса з позивача на користь відповідача стягнуто 9351,71 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження № 61923550 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Проте позивач вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути підтверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, у спірному виконавчому написі вказано, що заборгованість за виконавчим написом стягується з позивача за період з 18 травня 2018 року по 18 листопада 2019 року за кредитним договором від 26 грудня 2012 року, укладеним з ПАТ «Банк «Траст», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги від 18 травня 2018 року, є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС». Таким чином, заборгованість стягнута за період, що починається від дня відступлення до відповідача-1 прав вимоги. Однак у вказаний у написі період будь-які грошові кошти позивач у кредит не брав та не отримував, витрати з кредитної карти також не проводив, а за інший період вимоги у виконавчому написі не пред`явлені. Розрахунки у виконавчому написі не наведено та документи, які підтверджують суму боргу, не додані. Позивачем взагалі не визнається наявність заборгованості в сумі, що визначена у спірному виконавчому написі, як перед відповідачем-1, так і перед ПАТ Банк «Траст». Вважає, що видаючи спірний виконавчий напис нотаріус формально підійшов до вчинення вказаної нотаріальної дії та не перевірив факту саме безспірності вимог відповідача-1 та дійсного строку виникнення вказаної заборгованості (з належним підтвердженням, яким не може бути проста вказівка на це у відповідній заяві стягувача), без чого видача виконавчого напису є законодавчо неможливою. До того ж, виконавчий напис вчинено не на кредитному договорі, а на окремому бланку, що потребує перевірки умов договору, на який посилається нотаріус у спірному виконавчому написі. Крім того, виконавчим написом з позивача стягнуто пеню та штрафи. З урахуванням наведеного, зазначає, що суми, стягнуті з позивача нотаріусом за спірним виконавчим написом, не є безспірними та позивачем не визнаються, а сам виконавчий напис вчинено без дотримання вимог та умов, визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Однак у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачами подано не було. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та представник позивача не заперечують. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповіднодо ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26 грудня 2012 року [PERSON] підписав заяву про надання кредиту на споживчі цілі, згідно з якою ПАТ Банк «Траст» надав клієнту [PERSON] кредит за № R131.003-ТЕК.0021367 від 26 грудня 2012 року у розмірі 5437 грн. на строк 24 місяці, процентна ставка за кредитом - 19,99% річних, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 2,49%, останній платіж по кредиту - 19 грудня 2014 року, щомісячний платіж - 411,38 грн. (а.с. 6-9). 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4477, за яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № R131.003-ТЕК.0021367 від 26 грудня 2012 року, укладеним ним із ПАТ Банк «Траст», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1 від 18 травня 2018 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18 травня 2018 року по 18 листопада 2019 року. Сума заборгованості складає 8851,71 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4255,69 грн., прострочена заборгованість за комісією - 2436,84 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 636,18 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн., строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1523 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плати із стягувача у розмірі 500 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, складає 9351,71 грн. (а.с. 14-15). На підставі виконавчого напису № 4477 від 25 березня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. 27 квітня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61923550 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 9351,71 грн. (а.с. 19-20), копію якої надіслано [PERSON] з супровідним листом № 11363 від 27 квітня 2020 року (а.с. 18). Вирішуючи спір згідно зі встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що заборгованість стягнута за період, що починається від дня відступлення до відповідача-1 прав вимоги. Однак у вказаний у написі період будь-які грошові кошти позивач у кредит не брав та не отримував, витрати з кредитної карти також не проводив, а за інший період вимоги у виконавчому написі не пред`явлені. Розрахунки у виконавчому написі не наведено та документи, які підтверджують суму боргу, не додані. Позивачем взагалі не визнається наявність заборгованості в сумі, що визначена у спірному виконавчому написі, як перед відповідачем-1, так і перед ПАТ Банк «Траст». Вважає, що видаючи спірний виконавчий напис нотаріус формально підійшов до вчинення вказаної нотаріальної дії та не перевірив факту саме безспірності вимог відповідача-1 та дійсного строку виникнення вказаної заборгованості (з належним підтвердженням, яким не може бути проста вказівка на це у відповідній заяві стягувача), без чого видача виконавчого напису є законодавчо неможливою. До того ж, виконавчий напис вчинено не на кредитному договорі, а на окремому бланку, що потребує перевірки умов договору, на який посилається нотаріус у спірному виконавчому написі. Крім того, виконавчим написом з позивача стягнуто пеню та штрафи. З урахуванням наведеного, зазначає, що суми, стягнуті з позивача нотаріусом за спірним виконавчим написом, не є безспірними та позивачем не визнаються, а сам виконавчий напис вчинено без дотримання вимог та умов, визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та доказів в обґрунтування правомірності своїх дій. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а виконавчий напис, вчинений відносно [PERSON] , слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процессу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`зку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Із вказаного питання є правова позиція Верховного Суду у справі № 519/77/18, висловлена у постанові від 14.08.2019 року. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою.

Outcome: partial