Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

14 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про усунення перешкод у користування належним їй житловим приміщенням, що знаходиться за адресою вул. Грушевського, 20/6, в м. Нововолинську, шляхом зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою, позбавлення його права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб України у Волинській області. 08 квітня 2016 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою №6 в будинку №20 по вул. Грушевського в м. Нововолинську Волинської області. Вимоги мотивує тим, що вона є власником даного житла. В вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання колишнього чоловіка позивача [PERSON], який в спірному житлі не проживає після припинення сторонами подружнього життя з 2013 року. Свою частку в розмірі 1/3 вищезазначеної квартири відповідач [PERSON] 30 грудня 2014 року подарував позивачу, чим фактично позбавив себе права власності на квартиру. Відповідач не приймає участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг, не допомагає підтримувати квартиру в належному технічному стані. Позивач змушена нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в її житлі. Формальна реєстрація [PERSON] в житловій квартирі, яка належить позивачу, обмежує її право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала, з наведених у позовній заяві підстав, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 6 в будинку №20 по вул. Грушевського в м. Нововолинську Волинської області в зв'язку з відсутністю його в даному житлі понад один рік без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечила щодо заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад рік, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в звязку з наступним. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2014 року (а.с.8-10) та копією договору дарування часток квартири від 30.12.2014 року (а.с.5-7). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29.12.2014 року (а.с.13) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою ЖЕК-3 від 30.11.2015 року (а.с.6). Як зазначено в акті від 23.11.2015 року складеного комісією в складі представників ЖЕК №3 (а.с.12) відповідач [PERSON] з 2013 року не проживає по місцю реєстрації. Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], а [PERSON], будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує її право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved