Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись в позовній заяві на те, що вона тривалий час мешкає в м. Білицьке, де також проживали [PERSON] та [PERSON], в яких у власності перебувала квартира площею 54,6 кв.м., що розташована за адресою в [ADDRESS]. Право власності [PERSON] та [PERSON] було оформлено згідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1994 року. [INFO] померла [PERSON], [INFO] помер [PERSON] Після смерті [PERSON] та [PERSON] вона доглядала за квартирою, маючи намір придбати її для себе у спадкоємця - відповідача по справі. Проводила поліпшення житлових умов, підтримувала квартиру у задовільному стані, та в 2003 році почала мешкати у спірній квартирі, по теперішній час проплачую всі комунальні послуги. Просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач, відповідач в судове засідання не з'явились, позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, відповідач надав листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, відповідача. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірний житловий будинок розташований за адресою в [ADDRESS], тобто на території Добропільського району. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 жовтня 1998 року, і видане Виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 жовтня 1999 року, і видане Виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1994 року, житлова квартира [ADDRESS], яке видане бюро по приватизації житла при Добропільському Управлінні житлово-комунального господарства в/о «Добропіллявугілля», квартира дійсно належить на праві приватної власності: [PERSON], [PERSON]. (арк.справа 6) Після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач доглядала за квартирою, мала намір придбати її для себе у спадкоємців [PERSON]. Впродовж 4-5 років спадкоємці не прийняли спадок, тому вона, як вбачається з позовних вимог, викладених в позовній заяві, провела поліпшення житлових умов, зробила косметичний ремонт, та в 2003 році почала мешкати у спірній квартирі. Проплачує всі комунальні послуги. З позовної заяви вбачається, що після смерті [PERSON], позивач перейшла мешкати у спірну квартиру за адресою в [ADDRESS], та мешкає по теперішній час. З того часу вона постійно утримує вказану житлову квартиру, своєчасно здійснює всі платежі, в установленому законом порядку. Відповідач [PERSON], який в судове засідання не з'явився, в заяві просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як вбачається зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved