Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

12 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її\~користь на\~утримання неповнолітніх\~дітей,\~сина [PERSON],\~[INFO]\~та сина\~[PERSON],\~[INFO]\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~5000\~гривень щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~до досягнення\~дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.09.2006 року позивач уклала шлюб з відповідачем який був зареєстрований у виконкомі Кольчинської селищної ради Закарпатської області, актовий запис № 15. У шлюбі в них народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх синів, жодних коштів на їх утримання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, так як її коштів недостатньо для потреб та розвитку дітей. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24.10.2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів виділено в самостійні провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.\~12,\~13,\~44,\~76-82\~ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено,\~що між\~позивачем та\~відповідачем 09.09.2006\~року укладено\~шлюб у\~виконкомі Кольчинської\~селищної ради\~Закарпатської області,\~актовий запис\~№ 15\~(свідоцтво\~про шлюб\~Серії І\~ФМ №\~016731\~видане 09.09.2006\~року). Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні матері та проживають разом з нею (а.с.10, 11). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2\~ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141СК\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з\~цим,\~суду надано\~довідку про\~доходи відповідача,\~який займає\~посаду механіка\~в ТОВ\~«КОРАДО КАННІНГ\~ІНКОРПОРЕЙТЕД» з\~10.09.2018\~року, згідно якої розмір його заробітної плати за вересень 2018 року склав 2850 гривень (а.с.22). Доказів про стан здоровя відповідача, чи його майновий стан, суду не надано, а тому суд немає можливості встановити чи має можливість відповідач сплачувати аліменти в тому розмірі, про який просить позивач. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого\~Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2018 року становить: для дитини віком до 6 років 1559 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років 1944 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~частину другу ст. 182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи як позицію позивача, так і часткове визнання позову відповідачем, суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача аліментів на дітей в розмірі 5000 гривень недостатньо обґрунтованою, та доходить висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн на кожну дитину щомісячно. Інших обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі, судом не встановлено. Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial