Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

13.10.2020 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 06.07.2010 у розмірі 13804,68 грн. станом на 20.09.2020, які складаються з наступного: 676,75 грн. заборгованість за тілом кредиту; 243,20 грн. заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит; 12884,73 грн. нарахована пеня, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог представник позивача вказував, що 06.07.2010 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Своїм підписом у Заяві відповідач надала згоду на те, що вказана Заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. На підставі вказаної заяви, їй встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок. Кредитування відповідача здійснювалося за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідач користувалася кредитними коштами. Свої зобов`язання за кредитним договором від 06.07.2010 банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку, а також сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, просив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 2, 6). Відповідач, [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано (а.с.102, 104, 105, 107, 112). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленою належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2010 відповідач, підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 13), у якій підтвердила своїм підписом, що вказана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають договір, а також що вона ознайомлена з умовами кредитування та погоджується на них. По суті вказаний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, що може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору [PERSON] надала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його встановлення та зміну за рішенням чи ініціативою Банку. На підставі вказаного договору, 10.09.2013 відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., який в подальшому змінювався, з видачею їй кредитної картки зі строком дії останньої до 10/19 (а.с. 11, 12). Кредитування [PERSON] здійснювалося за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», про що вказував позивач та що підтверджується даними розрахунку заборгованості, в якому зазначено відсоткова ставка, що відповідає даним Тарифів обслуговування кредитних карт за умовами «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»(а.с. 14, 57). За умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» між сторонами погоджено щомісячний платіж - до 25 числа поточного місця 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Умовами договору визначена процентна ставка на залишок заборгованості - 2,9%; з 01.04.2015 - 3,6 %, пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн., а також пеня = 0,24 % від суми заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше, а також штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за картою - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З 01.03.2019 почали діяти Умови та Правила, згідно яких, при порушенні зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4 % для картки «Універсальна». [PERSON] користувалася кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 7-10) та випискою по рахунку (а.с. 90-92), згідно з якими вона активно користувалася кредитними коштами, що свідчить про визнання наявного боргу. Відповідач отримавши кредит, належним чином свої зобов`язання з його повернення не виконувала, у зв`язку з чим у неї сформувалася заборгованість. Враховуючи відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 06.07.2010, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором від 06.07.2010 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 300,00 грн., що підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 7-10) та виписки за рахунком (а.с. 90-92). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Натомість позичальник свої зобов`язання не виконував належним чином, допускаючи їх прострочення, в результаті чого станом на 20.09.2020 утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту - 676,75 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 243,20 грн., яка підтверджується розрахунком заборгованості, який відповідач не заперечив та яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки умовами договору визначено право позивача на отримання пені у разі прострочення зобов`язань, то виходячи з доведеності факту порушення грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 12884,73 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 7-10), який відповідач не заперечив. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, встановивши обставини неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.07.2010 станом на 20.09.2020, а саме за простроченим тілом кредиту - 676,75 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 243,20 грн., нарахованою пенею - 12884,73 грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 13804,68 грн. (з розрахунку: 676,75 грн. + 243,20 грн. + 12884,73 грн.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: approved