Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

12 жовтня 2020 року надійшла позовна заява громадянина Португальської Республіки [PERSON] до громадянки України [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 березня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Ухвалою від 19 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема зазначення останньої відомої адреси проживання (перебування) відповідача. 12 листопада 2020 року надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначено, що зареєстроване місце проживання відповідача невідоме, однак їй належить нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . Також в уточненій позовній заяві зазначено, що сторони не мають спільних дітей, а також відсутні визначені законом підстави, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично відсутні протягом тривалого часу. Сторони разом не проживали, шлюб існує формально. 14 січня 2021 року надійшла заява відповідача [PERSON] , за змістом якої вона не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу відносити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи видно, що 15 березня 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстрований шлюб між громадянином Португальської Республіки [PERSON] та громадянкою України [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 465. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » (а.с.6). З поданих сторонами письмових заяв видно, що дітей від шлюбу немає, сторони фактично не підтримують шлюбні відносини і спільно не проживають, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя у даному випадку є недоцільним. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Як передбачено статтею 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому за бажанням відповідача після розірвання шлюбу слід відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп згідно квитанції №82795 від 07 жовтня 2020 року (а.с.1). Понесені позивачем витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved