Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

14.12.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2012 року, одруження було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 415. Від шлюбу неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю. Спільне життя між ними припинено з жовтня 2017 року. Кожен з подружжя живе своїм життям. Вважає, що примирення між ними є недоцільним, подальше збереження шлюбу є неможливим. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON], у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 15.09.2012 року, одруження було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 415 (а.с.6). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, зазначив у позовній заяві про те, що він не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачкою. Як вбачається зі ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження … є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що відповідач просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід залишити прізвище. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved