Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

13 березня 2019 року позивач та її представник звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Вона проживає та зареєстрована за вищевказаною адресою. В її квартирі, також зареєстрований її далекий родич [PERSON] Відповідач вже тривалий час веде асоціальний спосіб життя, неодноразово був засуджений. З 15.01.2011 року по 10.08.2017 року відповідач відбував покарання в Солонянській установі виконання покарань №21 Державної кримінально-виконавчої служби за злочин передбачений ч.2 ст.121 КК України. Виходячи з цих фактів, поведінка відповідача є асоціальною, його спосіб життя є асоціальним та аморальним, він неодноразово був засуджений, що залишило відбиток на його поведінці, тому періодично між ними відбувалися конфлікти, які відповідач провокував. 16.01.2018р. у позивача з відповідачем виник конфлікт, після якого відповідач зібрав свої особисті речі та пішов з квартири. Саме після цього конфлікту відповідач припинив проживати в квартирі [ADDRESS] . Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідач не мав. Однак, фактично відповідач з 16.01.2018 року не проживає у вказаній квартирі, його особистих речей у вказаній квартирі немає, в оплаті комунальних послуг участі він не бере. Реєстрація відповідача в даній квартири порушує її права, перешкоджає їй в отриманні субсидії на сплату комунальних послуг та призводить до додаткових комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 26.03.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.24). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про місце, дату та час розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.ст. 280-282 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.04.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19884307 від 02.04.2014 року (а.с.8-9). Крім позивача в будинку також зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №1002 від 04.02.2019 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.12). Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] з 16.01.2018 року, що підтверджується актом про не проживання від 04.03.2019 року (а.с.13). Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що позивач є її матір`ю, з відповідачем [PERSON] вона знайома, однак стосунків з ним не підтримує. Коли він проживав в квартирі матері, він не працював, зловживав спиртними напоями, відкривав газ, бив скло, відкривав в ванній воду. Вона часто бачить його в нетверезому стані разом з співмешканкою. Він в квартирі з матір`ю не мешкає. 19.02.2018 року між ним та матір`ю сталася сварка, він прийшов через пару днів і забрав свої речі, більше його в квартирі не було. Через те, що [PERSON] зареєстрований в квартирі, матір позбавили субсидії, в неї не залишається коштів навіть на ліки. Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач [PERSON] у 2018 році добровільно покинув квартиру [ADDRESS] та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved