Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

13 вересня 2019 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 09 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №42. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2015 року. В даному шлюбі у подружжя одна малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу, на думку позивача, є різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів та нормальних сімейних взаємовідносин. За час спільного життя між подружжям не досягнуто взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини між ними припинено з липня 2019 року, на даний час подружжя проживає окремо. Позивач вважає, що за викладених обставин збереження шлюбу, подальше спільне життя та примирення з відповідачем неможливе, тому просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] Крім того, малолітня донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому їй самій важко утримувати доньку. Угоди про добровільну сплату аліментів на дитину між позивачем та відповідачем не досягнуто. Оскільки відповідач з липня 2019 року ухиляється від обов`язку утримання своєї малолітньої дитини, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю, шлюб між подружжям розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , малолітню дочку [PERSON] залишити проживати з матір`ю, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про місце і час судового розгляду справи по суті, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, заяв клопотань суду не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 09 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції у Волинській області було зареєстровано шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №42. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2015 року (а.с. 35). У даному шлюбі в подружжя одна малолітня дитина, дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.07.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції у Волинській області (а.с. 8). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами. Отже позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю і шлюб за вимогою позивача розірвати. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] , на даний час не працює, оскільки перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, що підтверджується довідкою Шацької селищної ради Шацького району Волинської області №773 від 13.09.2019 року (а.с. 9). Таким чином батько дитини [PERSON] проживає окремо. Також, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13 вересня 2019 року, до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів за встановлених судом обставин достатнім та справедливим. Малолітню [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з її матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути: на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн.; в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі статей 104, 105, 106, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved