Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

14.03.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 60000 грн. страхового відшкодування та 600 грн. понесених судових витрати, пов'язаних зі сплатою судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.08.2012 року приблизно о 19-00 в м.Києві на вулиці Бударіна,5, в результаті наїзду невідомого транспортного засобу на припаркований автотранспортний засіб марки «Subaru Forester» д/н [NUMBER], що належить позивачу, йому були спричинені механічні пошкодження, на вказану в позові суму. Оскільки автомобіль позивача, на випадок його пошкодження в ДТП, був застрахований в ПАТ «СК «ПЗУ Україна», на думку позивача, дана подія є страховим випадком. Разом з тим, при зверненні позивача до страхової компанії за отриманням страхового відшкодування, йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що з технічної точки зору наявні пошкодження автомобіля «Subaru Forester» д/н [NUMBER] не відповідають механізму і обставинам ДТП і що позивачем надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Не погоджуючись з висновками страхувальника позивач звернувся з даним позовом до суду. Під час розгляду справи позивач збільшив розмір своїх вимог, а саме просив стягнути на його користь з відповідача 60000 грн. суму невиплаченого страхового відшкодування, 9300 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування, 1800 грн. 3% річних на підставі ст. 625 ЦПК України, та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до Висновку № 118-12 від 15.08.2012 року ДП «Центр експертних досліджень», який під час розгляду справи був підтверджений Висновком № 10515/13-52 від 31.12.2013 року експерта КНДІСЕ [PERSON], наявні пошкодження автомобіля позивача не відповідають механізму і обставинам ДТП, оскільки на передній частині автомобіля «Subaru Forester» д/н [NUMBER] наявні групи слідів контакту та деформацій, які могли утворитися лише під час руху, тому дана обставина є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 07.08.2012 року було пошкоджено автотранспортний засіб марки «Subaru Forester» д/н [NUMBER], що належить позивачу [PERSON], який в своєму позові наполягає на тому, що його автомобіль було пошкоджено в результаті наїзду невідомого транспортного засобу на його припаркований автомобіль. На момент пошкодження автомобіля «Subaru Forester» д/н [NUMBER], що належить позивачу [PERSON], вказаний автотранспортний засіб було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу серія АМ №?031788 від 16.12.2011 року. 08.08.2012 року позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхової суми за договором страхування АМ №?031788 від 16.12.2011 року. Статтею 988 ЦК України встановлено обов'язки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Разом з тим, статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо не правдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Вказані положення закону, сторонами по справі були закріплені в п.13.1.3 Договору страхування від 16.12.2011 року укладеному між ними, а саме причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є подання страхувальником (або його довіреними особами …) свідомо неправдивих відомостей про застрахований ТЗ та/або про факт настання страхового випадку, а також зазначення страхувальником (або його довіреними особами …) неправдивих відомостей в Заяві на страхування, що є невід'ємною частиною цього Договору, при укладанні Договору страхування. Відповідно до листа від 30.08.2012 року адресованого [PERSON] від ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування відповідно до висновку №118-12 від 15.08.2012 року. Так у Висновку експерта ДП «Центр експертних досліджень» №118-12 від15.08.2012 року зазначається, що з технічної точки зору наявні пошкодження автомобіля «Subaru Forester» д/н [NUMBER] не відповідають механізму і обставинам події, які викладенні в поясненні страхувальника [PERSON] та у заяві про страхову подію. Вказаний висновок також підтверджується Висновком експерта №10515/13-52 транспортно-трасологічної експертизи КНДІСЕ від 31.12.2013 року, складеним за результатом проведення судової експертизи за ухвалою суду від 16.03.2013 року в даній цивільній справі. Відповідно до вказаного Висновку, з технічної точки зору, механізм утворення пошкоджень на передній частині автомобіля «Subaru Forester» д/н [NUMBER] не відповідає обставинам справи, наведеним у поясненні водія [PERSON], оскільки на передній частині автомобіля наявні групи слідів контакту та деформацій, які могли утворитися лише під час руху автомобіля. Оскільки представник позивача не погодився із зазначеним висновком в судовій експертизі, за його клопотанням судом було викликано в судове засідання експерта КНДІСЕ [PERSON] для дачі пояснень на питання, що виникли у представника позивача. В судовому засіданні експерт, будучи приведеною до присяги та попереджено про кримінальну відповідальність, свій висновок підтримала та надала вичерпні відповіді на всі поставлені їй сторонами по справі питання. Відповіді експерта жодним чином не протирічіли її письмовому висновку зробленому на виконання ухвали суду, а тому суд приймає вказаний Висновок експерта №10515/13-52 транспортно-трасологічної експертизи КНДІСЕ від 31.12.2013 року, як належний та допустимий доказ в даній справі. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачем для отримання страхової виплати від відповідача, було надано свідомо не правдиві відомості про факт настання страхового випадку, суд вважає, що ПАТ «СК «ПЗУ Україна» правомірно відмовила йому у здійсненні такої виплати, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, оскільки судом не встановлено порушень відповідачем прав позивача в тому числі і зобов'язань перед позивачем за Договором страхування, суд не знаходить законних підстав для задоволення і решти позовних вимог, а саме 9300 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування відповідно до умов Договору страхування, 1800 грн. 3% річних на підставі ст. 625 ЦПК України, та 5000 грн. на відшкодування моральної, як необґрунтованих та безпідставних. Разом з тим, оскільки відповідач поніс судові витрати по оплаті судової експертизи в розмірі 3672 грн., позивачу відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved