Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

13.11.2018 року в інтересах [PERSON] до Херсонського міського суду Херсонської області звернулася адвокат [PERSON] з заявою про видачу обмежувального припису відносно доньки заявника, яка проживає з нею за однією адресою та 18.09.2018 р. заподіяла їй тілесні ушкодження, про що була подана заява в поліцію та кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018230030002703 від 21.09.2018 р. Вважає, що оскільки заінтересована особа неодноразово вчиняла відносно заявника насильство, що підтверджується на її думку постановою про відмовою у порушенні кримінальної справи від 19.02.2011 року та інформацією відділу поліції Дніпровського ВП ХВП ГУ НП в ХО від 22.08.2016 р., 27.09.2016р., 18.11.2016 р., вважає необхідним видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] а саме: заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], строком на шість місяців; заборонити вести через засоби зв'язку переговори чи третіх осіб строком на шість місяців, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з заявником. Ухвалою Херсонського міського суду від 13.11.2018 р. відкрите провадження у справі, призначено судове засідання на 16.11.2018р. 16.11.2018р. судом поновлено з'ясування обставин у справи з виходом з нарадчої кімнати, оголошено перерву через відсутність в судовому засіданні на цей час представника заявника за клопотанням заявника. 20.11.2018 р. в судовому засіданні оголошено перерву для звернення заявника та її представника до слідчого з питання стану кримінального провадження за заявою [PERSON] Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2018 р. прийнято уточнення прізвища заінтересованої особи, визнано неналежним повідомленням раніше опублікованих викликів на сайті суду за ч.11 ст. 187 ЦПК України заінтересованої особи, оголошено перерву для належного повідомлення заінтересованої особи. 26.11.2018 р. від заінтересованої особи надійшли заперечення на заяву, згідно яких вона судові повістки не отримувала, про те, що справа є в суді дізналася з судової повістки на 20.11.2018р., яку знайшла під своїми дверми та яку вона особисто не отримувала, звернулася за правовою допомогою. Вона є жертвою насилля, оскільки мати не бажає, щоб вона проживала разом з нею у квартирі, постійно її ображає та принижує, погрожує висилити з квартири, постійно влаштовує сварки. В 2011 році, коли чоловік почав зловживати спиртними напоями вона переходила жити до матері, прожила 2 місяці та через сварки з матір'ю повернулася до чоловіка. Усі надані докази заявником не свідчать про застосування з її боку насильства до заявника. Ніяких тілесних ушкоджень матері вона не заподіювала. Факт насильства не доведений, а тому відсутні підстави для видачі припису. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.11.2018 р. повернуті без розгляду заява адвоката [PERSON] про виклик свідка, зустрічна заява про видачу обмежувального припису, в судовому засіданні оголошена перерва через неявку представника заінтересованої особи з метою дотримання прав [PERSON] на правничу допомогу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2018 р. задоволено клопотання сторони заінтересованої особи про допит свідка [PERSON] Представник заявниці адвокат у судовому засіданні 16.11.2018р. заяву про видачу обмежувального припису підтримала та просила задовольнити її у повному обсязі, уточнила вимоги в частині пункту 2 та 3 вимог, а саме: заборонити особисто і через третіх осіб вести телефонні переговори з заявником або контактувати з нею через інші засоби зв'язку; заборонити особисто і через третіх осіб переслідувати заявника та в будь-який спосіб спілкуватися з заявником. Вказала, що слідчій у відпустці, тому вона не має можливості надати копію висновку експерта щодо тілесних ушкоджень, нею особисто подані клопотання про допит свідків тощо, які досі не розглянуті. В подальших судових засіданнях представник заявника зазначила, що до теперішнього часу у кримінальному провадженні не оголошено про підозру або обвинувачення заінтересовані особі у цій справі. Докази, додані до заперечень проти заяви суперечливі, той факт, що з [PERSON] проводилися профілактичні бесіди свідчить про факт насильства. Пояснення іншої доньки не є доказом у справі, взагалі розглядається конфлікт, що відбувався 18.09.2018 р. та свідками якого не були інші особи. Звертала увагу на те, що заінтересована особа офіційно не працює та може бути дома у будь-який час. Крім того, на думку адвоката, заінтересована особа є холериком, а заявник флегматиком, що свідчить про правдивість заявника, а не заінтересованої особи. Свідок взагалі все знає зі слів заінтересованої особи та мала можливість ознайомитися з заявами [PERSON]. Заявник в судових засіданнях підтримала заяву, вказала, що конфлікт з донькою [PERSON] розпочався ще з 2011 року, коли вона переїхала до неї після розриву з чоловіком, пов'язаний він був з тим, що доньці не подобалися умови проживання матері та той факт, що матір не забезпечила її окремим житлом. Потім [PERSON] на 4 роки виїхала з квартири, а повернулася у 2016 році та конфлікти знову почалися, вона неодноразово зверталася до міліції та з [PERSON] проводили профілактичні бесіди. В 2016 році донька [PERSON] намагалась зробити з неї психічно хвору особу, але у неї це не вийшло. Вона сама є пенсіонеркою, дитиною війни, проживає в скрутних умовах, економить, а [PERSON] не економить, витрачає багато електроенергії та до останнього часу гроші на сплату комунальних послуг не надавала (зараз дає 300,00 грн.). 18.09.2018 р. вона постукала у двері до кімнати доньки з метою з'ясувати чи потрібен їй бойлер, для того щоб його вимкнути з метою економії електроенергії. Але донька, схватила її за волосся та почала трясти, потім за руку та почала їй викручувати палець, а потім ногою сильно вдарила у живіт, внаслідок чого вона впала навзнаки. При цьому дуже вдарилася головою та куприком. Після цього вона викликала поліцію, яка не склала жодного документу, не зробила [PERSON] зауважень, а прислухалися лише до заяви [PERSON], що її матір перебуває на обліку у психіатричній лікарні, порекомендували звернутися їй до суду та пішли. Швидку допомогу вона не викликала, оскільки приклала на палець компрес та випила пігулки, що вона приймає для хворого серця. Наступного дня звернулася до лікарні, їй наклали гіпс, а 20 вересня 2018 року звернулася з заявою до поліції. В поліції їй часу не приділяють. Говорять звертатися до суду, ніякі заходи до її кривдниці не застосовують, а вона переймається за своє життя. Після того, як у жовтні [PERSON] викликали до поліції її поведінка змінилася, але вона і досі може заподіяти їй тілесні ушкодження. Усі пояснення, що надала [PERSON] та її свідок є брехнею, вона завжди їла їжу, що давала їй [PERSON], ремонт санвузла приніс їй страждання, оскільки у нову ванну вона не може залізти та вимушена митися у тазику на кухні, донька не зважає на її стан, гучно вмикає телевізор, з сусідами вона не спілкується, оскільки вони пліткують. [PERSON] її не називає матір'ю. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вважала заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, зазначила, що вона проживає разом з заявником у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності заявниці (2/3), її (1/6) та її сестрі (1/6). Мати має на них з сестрою психологічний вплив, оскільки до 20 років вона до неї застосовувала побиття ременем, не дозволяла приходити додому пізно, потім розрушувала їх сім'ї з сестрою. Конфлікти дитинства чули усі сусіди. Вона переїхала жити в квартиру, де проживає мати, оскільки її чоловік зловживає спиртними напоями, та почала робити ремонт. Мати така людина, що все перебільшує та додає те, чого не було. Усі конфлікти пов'язані з тим, що вона робить ремонт в квартирі, а мати вважає, що квартира тільки її. Ініціатор конфліктів мати. Вона жодного разу не підняла на матір руку. Вона працює на 4 роботах неофіційно, намагається приходити додому пізно, щоб уникнути конфліктів. Приблизно півроку тому був конфлікт щодо того, що вона багато пере білизну, вона пішла ночувати до подруги [PERSON]. 18.09.2018 р. коли вона прийшла з роботи включила бойлер на максимальну температуру, мати прийшла до її кімнати та почала висказувати незадоволення цим. Вона пояснила матері, що бойлер необхідно періодично включати на саму високу температуру, щоб знищити бактерії, але мати має з цього свою думку та вважає, що його необхідно періодично чистити. Вона закрила двері у свою кімнату, а мати почала стукати у двері, а потім викликала поліцію. Вона матір за волоси не чіпляла та не штовхала. Поліція приїхала, ніяких документів не складала та поїхали. Матір на неї періодично заявляє в поліцію після їх конфліктів, її до відповідальності не притягували, оскільки вона не заподіювала матері жодних ушкоджень та тиску, це мати на неї тисне. Забинтований палець вона бачила через день чи два, але не питала у матері, що з нею, оскільки після цього конфлікту вони не спілкуються. Вона в поліцію зі скаргами на матір не зверталася, оскільки вважає, що як донька не має на це права. Представник заінтересованої особи адвокат [PERSON] просила у задоволенні заяви відмовити, оскільки заінтересована особа є жертвою психологічного насилля зі сторони матері. Не надано жодного належного доказу факту насилля. Вимоги взагалі є абсурдними, оскільки не просять заборонити проживати разом, але просять не наближатися за 100 м, що є неможливим в умовах спільного проживання. Доказів переслідування не надано, крім того, заявниця взагалі не має мобільного телефону, а тільки стаціонарний тощо. Суд, заслухав вступне слово адвоката [PERSON], заявника, заінтересованої особи та її представника адвоката [PERSON], дослідив надані письмові докази та допитав свідка [PERSON] встановив наступне. 21 вересня 2018 р. за заявою [PERSON], [INFO] внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018230030002703 за ч.1 ст. 125 КК України за заподіяння потерпілій особі [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] близько 21-30 год. 18.09.2018р. (арк. справи 10). Копія заяви [PERSON] за фактом правопорушення, зареєстрована 20.09.2018р. за Р-10101п, є в матеріалах справи (арк. справи 9) та містить відомості, повідомлені заявником в судовому засіданні. Постановою ДІМ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 19.02.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], з якою проведені заходи профілактичного характеру щодо недопущення протиправної поведінки та порушень громадського порядку (арк. справи 12). З листа № 3463 від 22.08.2016 р. начальника Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції вбачається, що заява [PERSON] щодо ремонтних робот проведених її донькою [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду в приватному порядку (арк. справи 12 зворотній бік). Факт звернення [PERSON] до поліції 15.09.2016 р. щодо її доньки [PERSON] також підтверджений листом начальника Дніпровського відділення поліції Херсонського відділення поліції від 27.09.2016 р. № 36.1/3909, з якого вбачається, що з [PERSON] проведені роботу профілактичного характеру щодо неприпустимості порушення громадського порядку та неприпустимості прояву будь-яких неправомірних дій в бік [PERSON] (арк справи 13). [PERSON] зверталася до поліції 11 листопада 2016 року, за результатами розгляду її заяви встановлено про відсутність ознак кримінального правопорушення, поведено профілактичну бесіду з [PERSON] щодо неприпустимості порушення громадського порядку та неприпустимості прояву будь-яких неправомірних дій в бік [PERSON], про що свідчить лист начальника Дніпровського відділу поліції Херсонського відділення поліції № 4521/361 від 18.11.2016 р. (арк. справи 13 зворотній бік). З листа слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області № 36.1/11861/18 від 21.11.2018 р. вбачається, що в кримінальному провадженні № 12018230030002703 у [PERSON] ніякого статусу не має (арк. справи 36). З листа, підписаного сусідами 25.11.2018 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що вони є жильцями будинку № 114а та підтверджують, що [PERSON] має дивності у поведінці, конфліктує зі своїми дітьми, сусідами та сторонніми громадянами, веде замкнутий образ життя, ні з ким не спілкується, на благоустрій будинку кошти надає її донька [PERSON] Маючи поганий характер, ніякої підтримки зі сторони сусідів та знайомих, влаштовує конфлікти з донькою [PERSON], яка проживає з нею в квартирі, а потім викликає поліцію (арк. справи 58, 64). З повідомлення [PERSON] з квартири № 6 вбачається, що вона отримала на ремонт під'їзду від [PERSON] 600,00 грн. (арк. справи 58 зворотній бік, 64 зворотній бік). [PERSON] є власником 1/6 частки трьохкімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (арк. справи 63 зворотній бік), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 63 - дані про реєстрації у паспорті громадянина України). З пояснень громадянки [PERSON], які надані адвокату [PERSON], вбачається, що її матір [PERSON] на протязі всього життя постійно провокувала скандали зі своїм чоловіком та дітьми. Втручалася у їх родини та доводила до розлучень. Постійно займалася побиттям, створювала нестерпні умови для проживання в квартирі та наполягала на знятті з реєстрації з квартири. Постійно ображає та принижує їх та їх чоловіків. Усі спроби дати їй продукти харчування, речі, завершуються викидом за двір. Ключі від квартири особисто у неї [PERSON] забрала та доступу до квартири вона не має. Свідок [PERSON] суду показала, що заінтересована особа її подруга, але не близька, заявницю бачила 3 рази. Зі слів [PERSON], яка неодноразово зверталася до неї за допомогою, в тому числі і як адвоката, їй відомо, що існує конфлікт між матір'ю та донькою. Мати її принижує, ображає. Вона радила [PERSON] поговорити з матір'ю, подарувати квіти, нагодувати, але [PERSON] сказала, що мати їжу розцінює, як отруту, вона не може винаймати житло. Вона неодноразово рекомендувала звертатися до правоохоронних органів зі скаргами на дії матері, але [PERSON] вважає, що не має права писати на власну матір. Місяців 6-7 назад [PERSON] ночувала у неї через скандал з матір'ю щодо прасування речей та використання багато води, електроенергії тощо. [PERSON] попросила у матері розрахункові книжки, щоб самостійно платити за послуги, чим конфлікт не завершився. У цей день [PERSON] була у депресивному стані. Вона знає [PERSON] багато років як спокійну та доброзичливу людину та вважає, що [PERSON] не може заподіяти жодної шкоди матері, а її матір може на [PERSON] наговорювати, про що на її думку свідчить випадок знайомств з [PERSON] взимку 2016 року, коли вона прийшла до [PERSON]. Двері їй відчинила [PERSON], як була дуже доброзичливою та уважною, але після того, як вона пішла мити руки у ванну кімнату та висказав захват зробленим там ремонтом висловила [PERSON], що у неї дуже гарна донька, мати [PERSON] змінилася в обличчі та пішла на кухню, завершив спілкування. Їй відомо з розмови з [PERSON], що 18.09.2018 року її матір влаштувала конфлікт, на що вона рекомендувала [PERSON] звернутися до поліції. Їй відомо, що [PERSON] зачинилася у своїй кімнаті та ніяких тілесних ушкоджень не заподіювала. На питання представника заявника пояснила, що дату точно знає, оскільки це був останній конфлікт. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Преамбула вказаного закону вказує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на батьків (мати, батько) і дитина (діти). Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За ч. 8 ст. 126 Закону України порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Частина 10 ст. 126 Закону України встановлює випадок виключення, коли обмежувальний припис видається не за приписами ЦПК України, а саме у разі порушення кримінального провадження у зв'язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов'язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов'язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Оскільки станом на день розгляду заяви про видачу обмежувального припису не набрали законної сили зміни до Кримінального кодексу України щодо домашнього насильства. Розгляд заяви [PERSON] підлягає за правилам ЦПК України. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов'язків держави, які невід'ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів. Судом встановлено, що заявник та зацікавлена особа є матір'ю пенсійного віку та повнолітньою працездатною донькою, проживають разом в одній квартирі, є співвласницями цієї квартири, заявник зареєстрована в ній. Як вбачається з матеріалів справи, суду не було надано доказів щодо притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв'язку із неналежним поводженням щодо [PERSON], вчинення насильства по відношенню до неї. Витяг з реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №12018230030002703 не може бути прийнятий в якості доказу, оскільки досудове розслідування ще не закінчено, до відповідальності [PERSON] не притягнуто, підозра чи обвинувачене не винесене. Також у матеріалах справи відсутні відомості, що [PERSON] виносились попередження про вчинення домашнього насильства раніше та фактів, що поведінка [PERSON] була предметом розгляду компетентних органів. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи та листи правоохоронних органів свідчать про наявність конфліктних відносин між заявником та заінтересованою особою, факт вчинення дій про які заявляла [PERSON] вказані докази не містять, а проведення профілактичних бесід не є доказом вчинення домашнього насильства, оскільки профілактика це попередні заходи для недопущення чого-небудь. Копія заяви [PERSON] до поліції містить звинувачення [PERSON] у домашньому насильстві 18.09.2018 р., але вказана заява не містить повідомлення [PERSON], як потерпілої особи, за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КПК України, а тому підстави для достовірного встановлення факту насильства в сім'ї у суду відсутній. Також суд зазначає, що заявник побоюється за своє життя, але з цього приводу з 20.09.2018р. (звернення до поліції) до 13.11.2018р. (звернення до суду) вона не зверталася до будь-яких компетентних органів, в тому числі щодо видачі термінового заборонного припису стосовно кривдника. Слід зазначити, що під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Доказів заподіяння тілесних ушкоджень 18.09.2018 р. заявнику [PERSON] взагалі та ймовірність їх завдання [PERSON] суду не надано. В судовому засіданні заявник пояснила, що на теперішній час, донька себе поводить спокійно, що вона пов'язує зі зверненням до поліції. Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, а судове рішення не може бути обґрунтоване припущеннями. Суд розцінює надані заінтересованою особою повідомлення та заяви сусідів, пояснень [PERSON] та покази свідка [PERSON] лише як характеристику заявника та заінтересованої особи, а також як наявність конфліктних відносин між ними на ґрунті користування квартирою, що перебуває у їх спільній частковій власності, які також не доводять факту існування чи не існування домашнього насильства. Співставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси учасників справи, суд дійшов висновку, що аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя [PERSON] не є достатніми. Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі ст. ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

Outcome: dismissed