Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

12 червня 2018 року позивач Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, завданих незаконним збором врожаю, мотивуючи свій позов тим, що 30.07.1992 року було зареєстровано юридичну особу Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича, про що було зроблено запис про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу 01.02.2013 року №15781760000000510. Згідно Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.10.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №47 Фермерському господарству Мироненко Віктора Івановича (селище Решетилівка, вулиця Базарна, 36-Б) надано в постійне користування 49,3 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до рішення 13 сесії 23 скликання Решетилівської ради народних депутатів від 29.08.1996 року. На дату подання позову Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича є діючим, не перебуває в стадії припинення, не виключене з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вищевказана земельна ділянка фактично продовжує використовуватися за своїм безпосереднім цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства Фермерським господарством Мироненко Віктора Івановича. Фермерським господарством Мироненка В.І. постійно здійснюється комплекс польових робіт, спрямованих на посів та збирання врожаю відповідних сільськогосподарських культур. В позовній позивач вказував, що у осінньо-весняний період 2016-2017 років Фермерським господарством Мироненко Віктора Івановича було здійснено весь комплекс польових робіт: необхідний обробіток вказаної земельної ділянки, підготовку її для подальшого посіву сільськогосподарських культур та навесні 2017 року вказана земельна ділянка була засіяна Фермерським господарством Мироненко Віктора Івановича посівним матеріалом - насінням кукурудзи. Протягом літа 2017 року Фермерським господарством Мироненка Віктора Івановича було вчинено всі необхідні дії у відповідності до вимог технологічного циклу, зокрема, використання добрив та засобів захисту рослин, здійснення зрошення та інше, спрямованих на забезпечення якнайкращого врожаю засіяної сільського господарської культури та його збереження. Здійснення посіву вказаних сільськогосподарських культур позивачем на використовуваній ним на законних підставах земельній ділянці підтверджуються актом витрат насіння, формою сіль господарського обліку облікового листа тракториста-машиніста; лімітно-забірною карткою на отримання матеріальних цінностей (витрати на дизельне пальне); дорожніми листками механізаторів; видатковими накладними від постачальника пального; квитанцією про оплату пального; статистичними звітами про посівні площі сільськогосподарських культур; податковими деклараціями Фермерського господарства Мироненка Віктора Івановича. По закінченню робіт щодо посіву даної земельної ділянки фермерським господарством до уповноважених органів було подано статистичні звіти та сплачені відповідні податки та збори. Фермерським господарством Мироненка Віктора Івановича було вчинено дії, спрямовані на збір отриманого урожаю (зокрема, підготовлено необхідну техніку та обладнання), але по прибуттю на вказану земельну ділянку в жовтні 2017 року для збору урожаю було виявлено його відсутність. Позивачем було встановлено, що врожай на земельній ділянці, яка належить на праві постійного користування Фермерському господарству Мироненко Віктору Івановичу, було зібрано [PERSON] із залученням необхідної сільськогосподарської техніки. Також позивачем було встановлено, що 31.03.2017 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Береза Д.В. було здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 44,1 га з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (номер запису про право в державному реєстрі прав 19805217). В цей же день приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Береза Д.В. було здійснено державну реєстрацію права оренди даної земельної ділянки за [PERSON] (номер запису про право в державному реєстрі прав 19805316). Разом з тим земельна ділянка загальною площею 44,1 га з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення: для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області збігається своїми межами із земельною ділянкою, належною на праві постійного користування Фермерському господарству Мироненко Віктора Івановича та є фактично тією самою земельною ділянкою. Зазначену обставину, а саме належність земельної ділянки, на якій відповідачем було протиправно зібрано урожай, Фермерському господарству Мироненка Віктора Івановича, ідентичність земельних ділянок, а також факт протиправних дій приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Берези Д.В. щодо вчинення реєстрації права оренди за [PERSON] перевірено та встановлено Полтавським окружним адміністративним судом. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34615550 від 04.04.2017 року, яке прийнято приватним нотаріусом Березою Дарією Василівною Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області. Вважає, що відповідачем у справі [PERSON] самовільно, без достатніх правових підстав, зібрано урожай, належний позивачу у справі задля задоволення власних потреб, отримано від незаконного збору врожаю доходи, завдано шкоди Фермерському господарству Мироненка Віктора Івановича у вигляді позбавлення останнього доходів, які фермерське господарство могло б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Власником врожаю кукурудзи на земельній ділянці загальною площею 44,1 га з кадастровим номером [NUMBER] цільове призначення: для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області, у відповідності до чинного законодавства України, є саме Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича. Розмір неодержаних доходів становить 742 251 грн. 95 коп., є реальним та не є абстрактним, а дійсно був би отриманий в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Сума отримана шляхом множення площі земельної ділянки на середню урожайність культури з гектару (вирахувана в тоннах) та множення на середню ціну культури за тонну. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь Фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича 742 251 грн. 95 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконним збором кукурудзи на зерно врожаю 2017 року із земельної ділянки загальною площею 44,1 га з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Стягнути з [PERSON] витрати на оплату судового збору. В судовому засіданні представник Фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича Вантула М.М. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник [PERSON] [PERSON] з позовом не згодна. Просила суд в задоволенні позовних вимог Фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши представника Фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича Вантулу М.М., представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 30 липня 1992 року було зареєстровано юридичну особу Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича, про що було зроблено запис про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу 01.02.2013 року №15781760000000510. Згідно Державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.10.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №47 Фермерському господарству Мироненко Віктора Івановича (селище Решетилівка, вулиця Базарна, 36-Б) надано в постійне користування 49,3 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до рішення 13 сесії 23 скликання Решетилівської ради народних депутатів від 29.08.1996 року. Відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними формами 6-зем) на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області (станом на 01.01.2016 року) га, яка видана відділом у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що згідно земельно-облікових даних станом на 01.01.2016 року за Фермерським господарством Мироненко Віктором Івановичем на території Лиманської Другої сільського ради рахується всього 49,300 га земель (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастром у Полтавській області та [PERSON] було укладено договір оренди землі (а.с.82-84). Відповідно до пункту 1 вищевказаного договору оренди землі орендодавець згідно наказу від 24.03.2017 року №3207-СГ надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (земельні ділянки) для ведення фермерського господарства з кадастровим номером (кадастровими номерами) - [NUMBER], яка розташована (які розташовані) за межами населених пунктів на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Згідно пункту 2 даного договору в оренду передається (передаються) земельна ділянка (земельні ділянки) загальною площею 44,1000 га, у тому числі ріллі - 44,1000 га. Пунктом 8 договору оренди землі встановлено, що договір укладено на термін 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.03.2017 року №3207-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» наказано затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Надано громадянину [PERSON] із земель сільськогосподарського призначення державної власності земельну ділянку площею 44,1000 га ріллі, (кадастровий номер [NUMBER]) в довгострокову оренду термін дії 7 років для ведення фермерського господарства на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с.85). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.04.2017 року, 31 березня 2017 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Д.В. було здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 44,1 га, з кадастровим номером [NUMBER] за [PERSON] (номер запису про інше речове право 19805316). Відповідно до частини 1 статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі статтями 125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважаючи себе правомірним володільцем та користувачем спірної земельної ділянки, відповідачем [PERSON] в період з квітня 2017 року по жовтень 2017 року було здійснено посів кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] та зібрано урожай. Не погодившись з діями відповідача та державною реєстрацією спірної земельної ділянки за [PERSON], Фермерське господарство Мироненка Віктора Івановича звернулось в суд з позовом до приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Берези Дарії Василівни про визнання протиправним та скасування рішення. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року (а.с.32-35) адміністративний позов Фермерського господарства Мироненка Віктора Івановича було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34615550 від 04.04.2017, яке прийнято приватним нотаріусом Березою Дарією Василівною Хорольського нотаріального округу Полтавської області. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року (а.с.36-43) апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року залишено без змін. Заслухавши сторони по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України з наступних підстав. Судом не приймаються до уваги твердження представника позивача Вантули М.М., що відповідачем [PERSON] без відповідних правових підстав було здійснено виконання сільськогосподарських робіт на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] площею 44,1000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Лиманської Другої сільської ради Решетилівського району, Полтавської області, оскільки на час здійснення даних польових робіт відповідач не мав законного права на використання даної спірної земельної ділянки. Але в судовому засіданні встановлено і дана обставина підтверджена матеріалами цивільної справи, що 24 березня 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастром у Полтавській області та [PERSON] було укладено договір оренди землі. 31 березня 2017 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Д.В. було здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 44,1 га, з кадастровим номером [NUMBER] за [PERSON]. Не заслуговують на увагу доводи представника позивача Вантузи М.М., що врожай отриманий відповідачем, не належить [PERSON], оскільки він не здійснював польові роботи на даній земельній ділянці, а тому і не має права на отримання прибутку. Але дані доводи суперечать зібраним по справі доказам, оскільки починаючи з квітня 2017 року [PERSON] використовував земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] на законних підставах. За рахунок [PERSON], починаючи з квітня 2017 року, були здійснені польові роботи на даній земельній ділянці, в тому числі посіяно та зібрано кукурудзу, що підтверджується наступними доказами. Так, 03.04.2017 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» та [PERSON] було укладено договір №03/04-17 (а.с.87-94). Відповідно до умов даного договору, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва» прийняло зобов»язання, за дорученням [PERSON], виконати сільськогосподарські роботи власною сільськогосподарською технікою з використанням власних мінеральних добрив, засобів захисту рослин та посівного матеріалу. З договору вбачається, що сторони досягли згоди про виконання СТОВ «Говтва» наступних сільськогосподарських робіт: культивація передпосівна, посів із внесенням добрив, обприскування, культивація міжрядна, внесення добрив, обприскування, обмолот кукурудзи, подрібнення рослинних решток, внесення добрив та дискування на глибину 6-8 см. Крім того, суд приходить до висновку, що представником позивача Вантулою М.М. не доведено наявність передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. Позивач просить суд стягнути з відповідача кошти, в рахунок відшкодування збитків, завданих незаконним збором врожаю, на підставі ст.22 та ст.1166 ЦК України. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України. Згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз»яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди; протиправність дій заподіювача шкоди і його вина; причинний зв»язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Вищевказана позиція Верховного Суду України, викладена у постановах Верховного Суду України від 14.02.2018 року по справі №621/2805/15-ц та від 18.04.2018 року по справі №612/217/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та достовірних доказів того, що останній дійсно здійснював комплекс польових робіт взагалі на будь-якій земельній ділянці. Позивачем не доведено існування взагалі будь-якого врожаю. Відповідно не доведено і того, що врожай належав Фермерському господарству Мироненко\~Віктору Івановичу. Факт спричинення шкоди позивачу не доведено. Якщо відсутній факт спричинення шкоди, то не може мати місце і протиправність дій відповідача та його вина. Навпаки, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено зібраними по справі доказами, з 31.03.2017 року відповідач мав законне право на використання спірної земельної ділянки. [PERSON] з квітня 2017 року користувався земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] на законних підставах. Тому ним було посіяно кукурудзу на цій земельній ділянці та зібрано урожай. Зазначене підтверджує відсутність протиправності дій заподіювача шкоди і його вини. Відповідно, не може мати місце причинний зв»язок між протиправною дією та негативними наслідками. Крім того, згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам. Згідно з пунктом 3 Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно пункту 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською, міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісії включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформлюються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. В матеріалах справи відсутні акти комісій, передбачені вищевказаним Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича про відшкодування збитків, завданих незаконним збором врожаю. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed