Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким дозвилити [PERSON], без згоди батька [PERSON], оформити документи для тимчасового виїзду малолітньої [PERSON] за межі України з 27 квітня 2017 року по 06 травня 2017 року до Італії та з 01 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року до Англії та країн Шенгенської угоди з метою оздоровлення, відпочинку та розвитку акторського мистецтва у дитини; надати дозвіл [PERSON] на тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки [PERSON] без згоди батька [PERSON] на виготовлення проїздних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги мотиву тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в період якого народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що вона має намір з 27 квітня 2017 року по 06 травня 2017 року виїздити разом з донькою до Італії та з 01 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року до Англії та країн Шенгенської угоди з метою оздоровлення, відпочинку та розвитку акторського мистецтва у дитини Однак, відповідач безпідставно відмовляє у наданні дозволу, не надаючи жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України. У судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було складено актовий запис № 3122. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». В період вказаного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO] року, що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Київ. Подружні стосунки між сторонами не склались, в результаті чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 845. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач має намір з 27 квітня 2017 року по 06 травня 2017 року виїздити разом з донькою до Італії та з 01 липня 2017 року по 01 вересня 2017 року до Англії та країн Шенгенської угоди з метою оздоровлення, відпочинку та розвитку акторського мистецтва у дитини. Дійсно, з довідки режисера телепрограми Play-fashion JUNIOR - [PERSON] вбачається, що [PERSON] [INFO], є ученицею творчого центру Play-fashion JUNIOR. З 27 квітня по 6 травня 2017 року вона в складі інших дітей-учеників акторської напрямки їде в Європу на зйомки телевізійного проекту Play-fashion JUNIOR, який транслюється на 3 телеканалах «ГЛАС», «ПЛЮС» и «СТРАНА СОВЕТОВ». Прохання дати дозвіл на виїзд дитини, так як вже оплачена поїздка, перельоти, проживання в готелях. На підтвердження наміру поїздки, позивачем надано маршрутні листи пасажира. Окрім того представник позивача зазначив, що позивач разом з донькою багато подорожує, так як це стосується її творчих захоплень та відпочинку, однак відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої за кордон. Також стверджує, те що виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, але не зважаючи на це відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Статтею 33 Конституцією України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради Київський територіальний відділ підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved