Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

13 квітня 2020 року до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із Снігурівського районного суду Миколаївської області передано для розгляду за підсудністю цивільну справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Снігурівська філія комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник [PERSON] просить встановити факт належності йому свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за [ADDRESS] , видане 25.12.1965 на підставі рішення виконавчого комітету Снігурівської Ради депутатів трудящих № 23 від 10.12.1965. В обґрунтування заяви представник заявника адвокат Макаров В.О. покликався на те, що 19.12.2019 [PERSON] звернувся до державного реєстратора Снігурівської РДА з метою державної реєстрації права власності на належне йому домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження права власності було надано до реєстраційного органу свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння. 23.12.2019 заявник отримав рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки останнім представлено правовстановлюючий документ з пошкодженнями, що не дають змогу однозначно тлумачити його зміст. Дійсно бланк свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння зазнав незначних пошкоджень, в результаті чого в тексті відсутні декілька літер, а саме: в назві вулиці «Суворова» відсутні літери «С» та «у», а в прізвищі заявника частково відсутня літера «а» та взагалі відсутня літера «н», що не дає змоги однозначно стверджувати про зміст запису. [PERSON] звертався до Снігурівської міської ради та Снігурівського бюро технічної інвентаризації із заявами про відновлення вказаного свідоцтва чи заміну його дублікатом, проте отримав відповідь, відповідно до якої заінтересована особа не може відновити або видати дублікат цього свідоцтва, а тому заявник змушений звернутися до суду з даною заявою. Представник заявника [PERSON] адвокат Макаров В.О. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Снігурівської філії комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки неявка останнього не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. З паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Снігурівським РВ УМВС України у Миколаївській області 04.03.1998, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 03.10.2000 вбачається, що такі документи видані заявнику [PERSON] /а.с. 5/. З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за [ADDRESS] , виданого 25.12.1965 на підставі рішення виконавчого комітету Снігурівської Ради депутатів трудящих № 23 від 10.12.1965, судом встановлено, що вищевказаний будинок належить заявнику [PERSON] /а.с. 7/. З довідки № 30-3.7/Д від 15.05.2012, виданої архівним відділом Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області, встановлено, що на підставі рішення виконкому Снігурівської міської ради від 04.08.1987 № 212 будинок по [ADDRESS] перенумеровано на № [ADDRESS] /а.с. 8/ Згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 50399802 від 23.12.2019 [PERSON] 19.12.2019 звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований: [ADDRESS] , проте отримав відмову в проведенні такої з підстав наявності пошкоджень на представленому свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, а саме: відсутня частина свідоцтва в місці, де значиться прізвище власника об`єкта нерухомого майна, що не дає змоги встановити, кому саме дане свідоцтво було видане /а.с. 9/. Дійсно, оглядом в судовому засіданні оригіналу свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1965 встановлено, що бланк свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння зазнав незначних пошкоджень, в результаті чого в тексті відсутні декілька літер, а саме: в назві вулиці «Суворова» відсутні літера «С» та «у», а в прізвищі заявника частково відсутня літера «а» та взагалі відсутня літера «н», що не дає змоги однозначно стверджувати про зміст запису. З інформаційної відповіді № 12/01-110 від 17.01.2020 виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області та довідки Снігурівської філії комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації за № 14 від 29.01.2020 встановлено факт звернення заявника із заявами про відновлення вказаного свідоцтва чи заміну його дублікатом та відмови у видачі дубліката свідоцтва про право власності /а.с. 10-11/. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Так, зокрема, факт належності заявнику свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1965 підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 25.12.1965, а саме: записом прізвища, ім`я, по батькові заявника [PERSON] на зворотному боці документа, завіреного печаткою та підписом керівника органу, який його видав; довідкою Снігурівської філії комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації № 131 від 22.04.2019; довідкою Снігурівської філії комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації № 9 від 14.01.2020 з доданою копією аркуша з реєстраційної книги; архівним витягом Державного архіву Миколаївської області № 867/03 від 11.12.2019; рішенням виконкому Снігурівської міської ради народних депутатів № 286 від 05.12.1989; дозволом № 17 на виконання будівельних робіт з проектом забудови /а.с. 7, 12-17/ На підставі вищевикладеного, з доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння за [ADDRESS] , видане 25.12.1965 на підставі рішення виконавчого комітету Снігурівської Ради депутатів трудящих № 23 від 10.12.1965, належить [PERSON] , [INFO] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому можливість здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved