Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві позивач просив визнати недійсним договори дарування житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами і земельної ділянки, укладені між відповідачами 13 червня 2003 року, посвідчені приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON]; визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії ОД № 092961 від 24 травня 2004 року, виданий Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, та поновити строк позовної давності за заявленими позовними вимогами для захисту порушеного права. Заявлені позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що майно, яке відчужене відповідачкою [PERSON] за оспорюваними ним договорами дарування, належало йому і останній згідно з законом на праві спільної сумісної власності. Користуючись його довірою, [PERSON] 13.06.2003 р. без його на те волевиявлення, шляхом введення його в оману, здійснила відчуження зазначеного нерухомого майна на користь [PERSON], неправомірно позбавивши його права власності на це майно. Про укладення відповідачками 13.06.2003 р. договорів дарування, якими порушено його право власності, позивач дізнався випадково у вересні 2015 року, коли вирішив скласти заповіт на належну йому частку у житловому будинку з господарчими будівлями і спорудами на користь онука. З моменту завершення будівництва і по даний час він постійно проживає і зареєстрований у даному житловому будинку, несе витрати по його утриманню, користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок, іншого житла не має. Оскільки відповідачки приховали від нього укладення оспорюваних договорів дарування, про існування яких він дізнався лише у вересні 2015 року, вважає, що причина пропуску ним строку позовної давності для захисту порушеного права є поважною і цей строк має бути судом поновлений. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві, зазначивши, що позивач не дав згоди на укладення між відповідачками оспорюваних ним договорів дарування. Укладені між відповідачками договори дарування житлового будинку і земельної ділянки не відповідають волевиявленню позивача. Ці договори укладено з застосуванням відповідачками обману по відношенню до позивача. [PERSON], скориставшись довірою позивача, попросила його поставити підпис на заяві, запевнивши, що цим він дає згоду на складення нею заповіту на належну їй у спільному майні подружжя частку на користь [PERSON]. Зміст документу [PERSON] зачитаний не був. Маючи поганий зір і не маючи при собі окулярів, самостійно ознайомитись зі змістом заяви [PERSON] не міг. До вересня 2015 р. відповідачки приховували від позивача укладені між ними договори дарування. З моменту завершення будівництва і по теперішній час позивач зареєстрований і постійно проживає у житловому будинку з господарчими будівлями і спорудами, який неправомірно відчужено [PERSON], іншого житла не має, несе витрати по утриманню цього будинку, що підтверджується, зокрема, договорами, укладеними ним з відповідними комунальними підприємствами. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Участь у розгляді справи брали через своїх представників. [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу за участі його представника. Представник [PERSON] позов визнала та пояснила, що [PERSON] вказані в позовній заяві обставини визнає, вони відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачка так вчинила, оскільки позивач не дав би згоди на укладення договорів дарування. Факт укладення з [PERSON] договорів дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки відповідачка [PERSON] приховувала від позивача, щоб уникнути конфлікту в сімї. Відповідачка [PERSON] позов визнала, вказавши, що викладені в позовній заяві обставини відповідають дійсності. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖД № 29584 від 28.06.1992 року, виданого Дальникською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, позивач і відповідачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.06.1992 року. Під час шлюбу подружжя на земельній ділянці площею 0,100 га, що знаходиться на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка-2, вул. Овідіопольська (раніше вул. Проектована-1), ділянка 1/18, Овідіопольського району Одеської області, наданій для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель (присадибна ділянка), за спільні сумісні кошти побудувало житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що в цілому складається: з житлового будинку літ. А-2, А(І), а-а(2) житловою площею 49,2 кв. м., спорудження 1-7, І, двох сараїв під літ. «Б» і літ. «В», вольєру під літ. «Г». Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку на підставі рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 28.04.2000 р. № 27 було видано 26.09.2002 року на імя [PERSON]. Право власності на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 29.11.2002 року згідно з рішенням виконкому від 27.11.2002 року за № 404, було зареєстровано Овідіопольским районним бюро технічної інвентаризації Одеської області 02.12.2002 року за [PERSON]. Тринадцятого червня 2003 року відповідачками [PERSON] і [PERSON] укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2979, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с. Мізікевича, ж/м Чорноморка-2, вул. Проектована, 1 (нині вул. Овідіопольська), будинок №1/18, Овідіопольського району Одеської області та складається в цілому з одного житлового будинку літ. «А-2, А(І), а-а(2)» житловою площею 49,2 кв. м. з господарчими будівлями та спорудами: спорудження 1-7, І, двох сараїв під літ. «Б», «В», вольєру під літ. «Г», що розташовані на земельній ділянці площею 1000 кв. м. В той же день, тобто 13 червня 2003 року, відповідачками [PERSON] і [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, на якій знаходиться вказаний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами. Договір посвідчено приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2980. За цим договором [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,100 га, що знаходиться на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка-2, вул. Проектована, 1, ділянка 1/18, Овідіопольського району Одеської області, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель (присадибна ділянка). Реєстрація за [PERSON] на підставі договору дарування від 13.06.2003 року права власності на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами здійснена Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації 20.12.2006 року, що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12976412 від 20.12.2006 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га (кадастровий номер: 5123755800020050195), розташовану на території Таїровської селищної ради, с. Мізікевича, ж/м Чорноморка-2, вул. Проектована-1, 1/18, серії ОД № 092961 на підставі зазначеного вище договору дарування земельної ділянки видано [PERSON] Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області 24 травня 2004 року. З моменту завершення будівництва відчуженого за оспорюваними договорами житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами по день розгляду судом справи, позивач та відповідачка [PERSON] зареєстровані і постійно проживають у цьому житловому будинку, несуть витрати по його утриманню, оплачують комунальні послуги із забезпечення житлового будинку з господарчими будівлями електроенергією, газом, водою, які надаються їм відповідно до укладених договорів, що підтверджується дослідженими судом доказами. Зокрема, позивач на підставі договору на послуги водопостачання і водовідведення № 16864 від 18.12.2007 року, укладеного ним з ТОВ «Инфокс», що діє на даний момент, як співвласник вищевказаного домоволодіння, є абонентом товариства з надання послуг по постачанню води і водовідведенню. Згідно з п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України\~2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, та п. 1 Прикінцевих положень СК України, що набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, ці Кодекси застосовуються\~\~до цивільних і сімейних відносин, що виникли після набрання ними чинності. Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм\~ЦК УРСР\~\~1963 року та КпШС України, чинних на час їх виникнення. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, визнається його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Розмір часток кожного з подружжя в майні, що є його спільною сумісною власністю, за нормами ст. 28 КпШС України і ст. 70 СК України визнається рівним. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Розпорядження нерухомим майном, нажитим за час шлюбу, згідно з ст. 23 КпШС України здійснюється подружжям за спільною згодою. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обовязкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Волевиявлення другого з подружжя має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договори дарування житлового будинку та земельної ділянки відповідно до ст. 244 ЦК УРСР підлягали обовязковому нотаріальному посвідченню. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що волевиявлення [PERSON] не відповідало змісту та суті заяви, оформленої від його імені під час укладення [PERSON]. Т. А. і [PERSON] 13.06.2003 р. договорів дарування житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки, посвідчених приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON]. [PERSON] не надав згоду на укладення [PERSON] договорів дарування житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами та земельної ділянки [PERSON], і навіть не підозрював, що відповідачка, користуючись його довірою, введе його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Будучи введений відповідачками в оману і не будучи ознайомлений із змістом заяви від 13.06.2003 р., позивач вважав що надає згоду на складення [PERSON] заповіту на її частку у спільному майні подружжя. Факт введення позивача в оману щодо вчинених відповідачками 13.06.2003 р. правочинів не заперечувався відповідачками та підтверджений показаннями свідка [PERSON] і іншими дослідженими судом у справі доказами. Відповідно до розяснень, наданих у п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.78 р. з подальшими змінами, при вирішенні позовів про визнання угоди недійсною на підставі ст.57 ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що під обманом у таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається. Суд вважає, що умисне повідомлення відповідачкою [PERSON] позивачу 13.06.2003 р. неправдивих відомостей щодо правочинів, які вона бажала вчинити, призвело до порушення права власності позивача. Згідно з ст. 41 Конституції України та ст. 4 Закону України «Про власність» кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 57 ЦК УРСР угода, укладена в наслідок обману, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого. Якщо угода визнана недійсною із зазначеної підстави, то потерпілому повертається другою стороною все одержане нею за угодою. Таким чином, на підставі викладених положень закону укладені між [PERSON] і [PERSON] 13.06.2003 р. договори дарування житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами та земельної ділянки, на якій вони розташовані, підлягають визнанню недійсними. На підставі ст. 152 ЗК України підлягає визнанню недійсним й державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 092961 від 24.05.2004 р., виданий Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області [PERSON] згідно договору дарування земельної ділянки від 13.06.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2980. З досліджених судом у судовому засіданні доказів вбачається, що позивач про укладення відповідачками оспорюваних ним договорів дізнався у вересні 2015 року, коли вирішив скласти заповіт на користь онука на належному йому частку у спільній сумісній власності подружжя на вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами. Раніше дізнатись про зазначені договори він не мав можливості, оскільки відповідачки приховували від нього існування таких договорів. Після укладення цих договорів будь-яких змін у користуванні та в порядку утримання житлового будинку з надвірними спорудами і земельної ділянки, на якій вони розташовані, не відбулося. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що причина пропуску позивачем строку позовної давності для захисту порушеного права власності є поважною. У звязку з чим пропущений ним строк позовної давності підлягає поновленню. Відповідно до ст. 80 ЦК УРСР, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Outcome: approved