Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

13 травня 2019 року позивач, який проживає по [ADDRESS] звернувся з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2752 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастровий номер [NUMBER] ) та на земельну ділянку площею 2,0107 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастровий номер [NUMBER] ), які належали померлому [INFO] [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], видані 15.03 2003 року Овруцьким відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження голови Овруцької районної державної адміністрації №5 від 02.01.2003 року. Мотивує це, тим що є спадкоємцем за законом після смерті батька, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що державні акти видані не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати у його відсутність. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи надав клопотання про розгляд справи без їх участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 березня 1998 року, та є батьком позивача, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 листопада 1956 року (а.с.6,7). Згідно довідки Овруцької міської ради Овруцького району Житомирської області від 27.03.2019 року №185, [PERSON] , який помер [INFO] , дійсно постійно проживав із реєстрацією по день смерті в [ADDRESS] (а.с.8). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,2752 га та 2,0107 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастровий номер [NUMBER] та кадастровий номер [NUMBER] ), які належали останньому на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданих 15.03 2003 року Овруцьким відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації №5 від 02.01.2003 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької державної нотаріальної контори №1834/02-31 від 08.05.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , у зв`язку з тим, щодержавні акти на право власності на земельні ділянки видані не за життя, а після смерті спадкодавця. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки фактично вступив в володіння спадковим майном після померлого, так як мав на руках ощадну книжку на ім`я померлого (а.с.9,12,13). Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до інформаційних довідок №165315015 та №165312618 від 02.05.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відсутні. З копії спадкової справи №398/98 наданої Житомирським обласним державним нотаріальним архівом, видно що Овруцькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved