overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

13 березня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 11 серпня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 40. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаємопорозуміння. З наведених підстав [PERSON] просить шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала заяву про підтримання позовних вимог, а справу просить розглядати без її участі (а.с.33). Відповідач [PERSON] також у підготовче судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає та не заперечує проти його задоволення, а справу просить розглянути без його участі (а.с.43). Оскільки сторони у підготовче судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у підготовчому судовому засіданні відповідачем позов визнано, тому у даному випадку за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 11 серпня 2007 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 40 (а.с.8). Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що подружнє життя у сторін не склалося, вони фактично шлюбні відносини не підтримують, примиритися бажання не виявили. Таким чином, суд вважає, що сім'я розпалася, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. На підставі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

13 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 04 жовтня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1452. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, через оголошення на сайті, відзив на позовну заяву не надіслав. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 04 жовтня 2003 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1452. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають . Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

13 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач згідно уточнень до позовної заяви просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій проти позову не заперечує, просить проводити розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

13 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач [PERSON] Останній за вказаною адресою не проживає з вересня 2014 року, фактичне його місце проживання не відомо, що позбавляє її права повноцінно користуватися та розпоряджатися квартирою. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2014 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № [NUMBER] від 02 квітня 2014 року. За зазначеною вище адресою зареєстрований син позивачки [PERSON] , однак з вересня 2014 року за адресою реєстрації фактично не проживає, що підтверджується актом про встановлення факту проживання осіб з числа зареєстрованих осіб від 04 березня 2019. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає за цією адресою з вересня 2014 року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права користуватися належним чином своїм нерухомим майном, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог вказувала, що діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей з 6 березня 2019 року, хоча має таку можливість, оскільки здоровий, працездатний та працює у ТОВ «Понінківська КПФ «Україна», де отримує дохід, тому просила суд здійснити стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. \~ \~ \~ \~При цьому зазначила, що вона не працевлаштована, державної допомоги на дитину не отримує та свого підсобного господарства не має. \~ \~ \~ \~Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 19 березня 2019 року строк, відзив на позовну заяву не подав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. \~ \~ \~ \~Встановлено,\~що відповідач\~є батьком\~[PERSON],\~[INFO] та [PERSON], [INFO],\~що стверджується\~даними свідоцтв\~про народження\~дітей.\~ \~ \~ \~ \~Діти\~проживають\~разом з\~матір`ю\~та перебувають на її утриманні, про що свідчать дані довідки про склад сім`ї, виданої Полонською ЖЕК 30.08.2017 року за № 1411. [PERSON] не виконує в повному обсязі обовязок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїм малолітнім дітям. \~ \~ \~ \~За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Так як відповідач офіційно працевлаштований, через що згідно до ст.183 СК розмір аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу), який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК України на думку суду має становити -\~1/3 частину заробітку відповідача. \~ \~ \~ \~Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13 березня 2019 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, взятий з відповідачем 04 вересня 2015 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати. Ухвалою судді від 08 квітня 2019 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, залучено сторін (а.с. 19). Ухвалою судді від 07 травня 2019 року підготовче провадження було закрито, справа була призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 23). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, про що надала письмову заяву (а.с. 35). Відповідач [PERSON] повторно не прибув у судове засідання, хоча був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомляв та не подавав заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 04 вересня 2015 року, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 820. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили у серпні 2017 році по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо. На примирення не погодилися. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, а також заявою, наявною в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна фактично відсутній. Після розірвання шлюбу необхідно присвоїти прізвище [PERSON] - [PERSON] . Вирішуючи питання щодо судових витрат відповідно ст. 141 ЦПК України, суд врахував що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн. (768,40 грн. : 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

13 березня 2019 року заявник звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, посилається на те, що він досяг пенсійного віку і при зверненні до Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області йому було вказано, що в трудовій книжці в графі «по батькові» вказано російською мовою «Федосьевич». У свідоцтві про народження заявника його батьком вказано «Кузнецов Федосий Александрович», при оформленні паспорта 03.09.1998 року по-батькові заявника написано як «Федосійович». Вказана помилка перешкоджає заявнику оформити пенсію, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду. [PERSON] необхідно встановити факт належності йому вказаних документів для оформлення пенсії. 04 березня 2019 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 28 березня 2019 року. 28 березня 2019 року відкладено судове засідання на 15 квітня 2019 року у звязку з відсутністю світла. В судове засідання заявник надав заяву про розгляд справи без його участі на заявлених\~ вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог в повному обсязі, з наступних підстав: так, з копії трудової книжки № БТ-1 № 0996738 від 26 липня 1976 року її було виписано на імя російською мовою «Кузнецов Владимир Федосьевич», [INFO] (а.с.11-13). Військовий квиток № НУ 7365683 видано російською мовою «Кузнецову Володимиру Федосеевичу» 15 листопада 1977 року (а.с.14). Паспорт серія МК 965089 видано\~ 03 вересня 1998 року видано [PERSON], [INFO] (а.с.7). З досліджених судом матеріалів справи достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] належить свідоцтво про народження та трудова книжка, оскільки дата народження, імя та прізвище, співпадає з датою народження, імям та прізвищем у паспорті заявника, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~\~ З врахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими доводи заявника і є підстави для задоволення заявлених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

13 березня 2019 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Як підставу позову позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач у справі не є ні родичем, ні його членом сім`ї, однак зареєстрований у спірному будинку. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача таким, який втратив право користування будинком. Позивач у судове засідання не прибув, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за останньою відомою адресою його місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом за даними будинкової книги, встановлено, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що позивач у справі є власником цієї квартири. З пояснень позивача слідує, що відповідач у справі вселився у житловий будинок не як член сім`ї позивача. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки факт реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому у належному користуванні та володінні майном, враховуючи, що відповідач вселився у спірну квартиру не як член сім`ї позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved