Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму коштів за договором про банківський строковий вклад (депозит) від 15.09.2014 року у розмірі 8211,84 доларів США; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування вимог посилається на те, що 15.09.2014 року між нею та банком укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) в іноземній валюті на суму 15564,04 доларів США на строк з 15.09.2014 року по 15.04.2015 року зі сплатою за користування вкладом 11% річних. У зв'язку із закінченням строку вкладу, вона неодноразово зверталася до банку з письмовими заявами щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків через касу банку. Нею частково отриманий вклад та відсотки за користування коштами. Залишок вкладу, що не повернутий Банком станом на 23.06.2015 року складає 8211,84 доларів США, що підтверджується випискою банку. До теперішнього часу вклад у повному обсязі їй не повернутий. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15.09.2014 року між ПАТ «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Відділення №121 Слобожанського регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Договір №300131/106965/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті, відповідно до якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок №2630.3.251970.001 у сумі 15564,04 доларів США на строк з 15.09.2014 р. по 15.04.2015 р. з нарахуванням за час користування коштами процентів за ставкою 11% річних. Відповідно до п. 4.1 договору, після закінчення строку договору кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його рахунок. Клієнт зобовязаний надати банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Вкладу. Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 23.06.2015 року, вихідний залишок на її рахунку за Договором №300131/106965/7-14 від 15.09.2014 року становить 8\~211,84 доларів США. 09.04.2015 року позивачка звернувся до відповідача з письмовою заявою (вх.. 2915з від 09.04.2015), у якій просила повернути їй готівкою 15.04.2015 року банківський вклад у сумі 15\~564,04 доларів США з нарахованими відсотками за користування вкладом за договором Договір №300131/106965/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті від 15.09.2014 року. У звязку з неповернення позивачці 15.04.2015 року банківського вкладу з нарахованими відсотками, 17.04.2015 року вона знову звернулася до відповідача з письмовою заявою (вх.. 3079з від 17.04.2015) про повернення банківського вкладу. На письму заяву позивачки від 17.04.2015 року відповідачем було надано відповідь (лист №9-368000/1490/5 від 14.05.2015 року), у якій зазначалось дію Банку згідно з вимогами чинного законодавства, з посиланням на обмеження у видачі коштів за вкладами згідно з Постановою НБУ від 03.03.2015 року №160, а також повернення вкладу клієнту в касі відділення за наявності достатніх коштів. Отже, Банк свої зобов'язання за договором №300131/106965/7-14 від 15.09.2014 року не виконав, до теперішнього часу вклад позивачці не повернуто. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. У звязку з цим, посилання Банку у листі №9-368000/1490/5 від 14.05.2015 року на те, що видача коштів з поточного рахунку в іноземній валюті не можлива, оскільки здійснюється з врахуванням обмежень, встановлених постановою Національного банку України від 03.03.2015 року № 160, - суд до уваги не приймає, оскільки такі обмеження можуть бути встановлені Законом, а не підзаконним нормативно-правовим актом НБУ. Право на видачу вкладу або його частини на першу вимогу вкладника незалежно від виду вкладу гарантується Законом (ч. 2 ст. 1060 ЦК України), а умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У встановлений договором строк (15.04.2015 року) відповідач банківський вклад з нарахованими відсотками позивачу не повернув. Позивачем також додержаний порядок повернення вкладу, встановлений договором. Зокрема, позивач звертався до Банку з письмовою вимогою не пізніше дати закінчення строку Вкладу, з зазначенням способу отримання вкладу готівкою. Таким чином, відповідачем не виконані зобовязання за вказаним договором щодо повернення вкладу. Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення коштів за депозитним вкладом у розмірі 8211,84 доларів США підлягають задоволенню. За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір») Враховуючи, що позивач звернувся до суду 13.07.2015 року, то ціна позову щодо стягнення суми вкладу у сумі 8211,84 доларів США становить 179\~974 грн. 65 коп. (8211,84 х 2191,6483 / 100 = 179\~974,65) Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015), то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 1799 грн. 75 коп. (179974,65 х 0,01 = 1799,75) Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved