Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

12 квітня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про втрату права користування квартирою. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на час подання позову разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , 2008 року народження, яка раніше за вищезазначеною адресою була зареєстрована разом з батьком [PERSON] , який [INFO] помер та відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» був знятий з реєстрації. Мати неповнолітньої особи померла [INFO] . Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.06.2018 № 200/01-06 було надано статус дитини - сироти малолітній [PERSON] . Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.10.2018 № 377/01-06 над малолітньою [PERSON] було встановлено опіку. Опікуном призначено [PERSON] . На даний період часу дитина проживає разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] , 1/3 частка зазначеної квартири належить саме малолітній дитині [PERSON] у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , решта квартири належала її матері [PERSON] та неповнолітньому брату - [PERSON] відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2016 року. При цьому, [PERSON] ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS] , навіть за життя батька. В зв`язку з чим, реєстрація [PERSON] порушує права позивача, так як вона вимушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку двох зареєстрованих осіб. Провадження у справі відкрито 24 червня 2019 року та призначено підготовче судове засідання. До суду надійшов відзив на позовну заяву по справі № 522/10142/19, в якому представник [PERSON] зазначила, що з позовом згодна та вважає, що у подальшій реєстрації [PERSON] за вказаною адресою не має сенсу. 09 серпня 2019 року згідно протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначена справа до розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явились, про час, дату і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. 29 жовтня 2020 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Пеленгян М.А. подано до суду заяву, якою вимоги позивача, викладені в позовній заяві визнали та просили слухати справу без їх участі. 05 листопада 2020 року від представника позивача [PERSON] адвоката Салімоненко О.С. надійшло клопотання до суду про слухання справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Третя особа, в судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши протягом розгляду справи пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] є власником 340/1000 частин, що складає 68,8 кв.м., квартири [ADDRESS] на Свідоцтва про право власності на житло від 13.12.2005 року (а.с. 12). Судом встановлено, що 03 березня 2015 року син позивача [PERSON] , який був співвласником квартири та зареєстрований, разом з нею, за адресою: [ADDRESS] , помер в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого 04.03.2015 року та відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» був знятий з реєстрації. За вказаною адресою також зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , 2008 року народження разом з батьком - [PERSON] , який [INFO] помер Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2016 року задоволено позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] про розподіл спадкового майна та визнано право власності за [PERSON] на 170/2000 частин квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . Також визнано право власності за [PERSON] на 170/2000 частин квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 9-10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстрована 1/3 частки права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, [INFO] померла мати неповнолітньої особи - [PERSON] , що підтверджується а/з про смерть від 03.05.2018 року № 4735, зробленим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.06.2018 № 200/01-06 було надано статус дитини - сироти малолітній [PERSON] (а.с. 17). Розпорядженням № 377/01-06 від 01 жовтня 2018 року Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] та визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з опікуном [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-19). Таким чином, [PERSON] наразі проживає за адресою: [ADDRESS] . При цьому, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровано позивача [PERSON] , 1935 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. Зазначені обставини, не заперечуються сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі в квартирі [ADDRESS] , наразі не проживає, особистих речей в квартирі немає, за комунальні послуги та інші витрати по експлуатації квартири не сплачує кошти. Тягар утримання квартири лежить на позивачеві. У зв`язку з реєстрацією на спірній житловій площі відповідача, позивач змушена сплачувати квартплату та плату за комунальні послуги за відповідача, що ставить позивача також в скрутне матеріальне становище, оскільки її пенсія складає 1504,01 грн. про що свідчить довідка від 20.03.2017 року № 4197 (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Частиною другої статті 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України. При цьому, суд приймає до уваги, що представник відповідача визнала позовні вимоги та підтвердила, що відповідачка забезпечена житлом та не проживає в спірній квартирі. З огляду на те, що відповідач [PERSON] , на теперішній час в квартирі [ADDRESS] не проживає понад один рік, що підтверджується матеріалами справи, так як проживає з опікуном за іншою адресою, вселитися в квартиру не намагались, в чому ніхто не перешкоджав, не має на даній житловій площі особистих речей, суд доходить висновку, що відповідач внаслідок відсутності понад встановлені строки в даній квартирі втратила право користування цією квартирою. За таких обставин, враховуючи те, що реєстрація [PERSON] створює перешкоди позивачеві у користуванні квартирою, ці перешкоди мають бути усунуті, а тому суд задовольняє вимоги позивача повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved