Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

14.05.2018 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 15231,96 грн., 3% річних в сумі 1417,26 грн., інфляційних втрат в сумі 11078,36 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що з 20.12.2006 року відповідачка є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Разом з тим, відповідачка свій обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг не виконує, в результаті чого за відповідачкою рахується заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 31.03.2013 року по 31.08.2016 року в сумі 15231,96 грн. Таким чином, оскільки у відповідачки виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку вона у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 31.03.2013 року по 31.08.2016 року в сумі 15231,96 грн., 3% річних в сумі 1417,26 грн., інфляційних втрат в сумі 11078,36 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Ухвалою від 06.07.2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила та відзиву не подала. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилась, відзиву не подала, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.12.2006 року, а також споживачем житлово-комунальних послуг, які відповідачці за відповідну плату надає позивач. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» перейменоване з комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району», утвореного рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 19.02.2007 року № 187. Відповідно до п. 2.2. Статуту, предметом діяльності підприємства є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку; надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку; інші види діяльності, які не заборонені законодавством України. 14.07.2015 року в газеті «Хрещатик» (№ 99 (4695)) було публічно було опубліковано Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Цей договір є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 ЦК України та вважається акцептованим усіма споживачами, які встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідачки за житлово-комунальні послуги за період з 31.03.2013 року по 31.08.2016 року становить 15231,96 грн. При цьому, 16.06.2016 року відповідачкою сплачено частину заборгованості в сумі 432,11 грн., що свідчить про визнання нею свого боргу. Відповідно до ст.ст. 626-627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року в справі 6-68цс12, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до доданого представником позивача до позовної заяви розрахунку, 3% річних та інфляційні втрати за прострочення відповідачкою виконання грошового зобов'язання за період з 31.03.2013 року по 31.08.2016 року складають 11078,36 грн. та 1417,26 грн. відповідно. Оскільки судом було встановлено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], які були надані відповідачці, що є власником нежитлового приміщення у вказаному будинку, при цьому, остання зобов'язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 31.03.2013 року по 31.08.2016 року в сумі 15231,96 грн. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за період з 31.03.2013 року по 31.08.2016 року в сумі 11078,36 грн. та 1417,26 грн. відповідно, оскільки правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн., а всього з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 29489,58 грн. (15231,96 грн. + 11078,36 грн. + 1417,26 грн. + 1762,00 грн.).

Outcome: approved