Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

13 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Дніпровської міської ради, третя особа - П'ята дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що матері позивача, [PERSON], належала частина домоволодіння [ADDRESS], а також земельна ділянка під ним. За життя [PERSON] склала на користь позивача заповіт. У грудні 2007 року остання померла, після чого позивач звернувся до третьої особи і отримав свідоцтво про право на спадщину у частині домоволодіння. У частини земельної ділянки позивачеві було відмовлено через те, що він не надав правоустановчий документ на неї. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкову земельну ділянку за заповітом (а.с.а.с. 2 - 5). 26 вересня 2018 року суд своєю ухвалою закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позов у повному обсязі, пояснивши, що матері позивача - [PERSON], за договором купівлі-продажу належала 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS], а також 1/2 частина земельної ділянки під ним. За життя [PERSON] склала на користь позивача заповіт. 31.12.2007 року остання померла, після чого позивач звернувся до нотаріуса і врешті отримав свідоцтво про право на спадщину у частині домоволодіння. У частини земельної ділянки позивачеві було відмовлено через те, що він не надав правоустановчий документ на неї. За життя [PERSON] не встигла оформити на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову, пояснивши, що він перебував у шлюбі з [PERSON] і є власником решти вказаного домоволодіння та земельної ділянки. Позивач доводиться йому пасинком. Представник Дніпровської міської ради до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. Представник третьої особи до суду також не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 36). Суд, заслухавши пояснення представниці позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач доводиться сином [PERSON] (а.с. 11). 09 жовтня 2003 року [PERSON] та [PERSON] (її чоловік) уклали договір купівлі-продажу жилого будинку, за яким у рівних частках придбали домоволодіння [ADDRESS]. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований у реєстрі за №2/363 (а.с.а.с. 10, 12). Того ж дня [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким у рівних частках придбали земельну ділянку площею 0,0276 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (код ДЗК: 75064030). Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. і зареєстрований у реєстрі за №2/366 (а.с.а.с. 13, 19). 19 вересня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно позивачеві. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. і зареєстрований у реєстрі за №2551 (а.с. 40). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 14). 04 червня 2008 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 37-звор.). 02 вересня 2009 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 40-звор.). Того ж дня позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за яким він набув право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 48-звор.). 18 серпня 2015 року третя особа ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку придбаної [PERSON] земельної ділянки у зв'язку з тим, що позивач не надав правоустановчі документи на спадкове майно (а.с. 52). Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, зважаючи на складений [PERSON] заповіт після її смерті залишився один спадкоємець - позивач. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що позивач у шестимісячний строк від дня смерті спадкодавиці звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, отже прийняв спадщину, у розумінні приведеної норми. У відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняв спадкове майно після смерті матері і є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Outcome: approved