Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

14.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору на виготовлення та установлення виробів, відшкодування виробів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що 07.09.13 р. уклав з відповідачем Договір №60913/6 від 07.09.13 р. на виготовлення та установлення виробів із ПХВ та алюмінію в будинку [ADDRESS], а саме вікон у кількості 3 шт. Загальна вартість вікон разом з установкою згідно вказаного Договору складає - 12 380 гр. Згідно вказаного Договору сплатив повністю загальну вартість вікон разом з установкою - 12380 гр. Згідно вказаного Договору, роботи по виготовленню та встановленню вікон в будинку повинні були проведені 11.10.13 р. Але у встановлений Договором термін вікна встановлені не були. З цього приводу 13.11.13 р. звернувся до відповідача з письмовою Претензією, де було запропоновано усунути недоліки /тобто встановити вікна/ протягом 14 днів з моменту одержання Претензії, а якщо вимоги не будуть задоволені, то буде змушений звернутися до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім цього в Претензії Договором, то споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% від загальної вартості робіт за кожен день прострочення і т.д.. До теперішнього часу письмової відповіді на вказану Претензію не отримав. Крім цього по цьому питанню попередив відповідачку, що згідно ст.10 Закону України про захист прав споживачів якщо виконавець не може виконати роботи згідно з Договором, то споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% від загальної вартості робіт за кожен день прострочення і т.д.. Крім цього по цьому питанню також звертався до Прокуратури Тернівського р-ну. і було рекомендовано з цім питанням звертатися до суду. Вважає, що по вищевказаним причинам в нього виникли підстави для звернення до суду з позовом про розірвання вказаного Договору і стягнення з відповідачки нанесеної матеріальної шкоди у розмірі - 12 380 гр. сплаченої при складенні Договору, та пені - 3% від сплаченої суми за кожен день прострочення, що передбачено ст.10 Закону України про захист прав споживачів. З дня вказаного терміну по встановленню вікон, тобто з 11.10.13 р. по теперішній час по 10.02.14 р. пройшло 123 днів. 3% пені від сплаченої суми - 12380 гр. складає - 372 гр. за кожен день прострочення. 372 гр. х 123 днів = 45756 гр.. Тобто відповідачка повинна сплати 12 380 гр., що сплаченні мною за вироблення та установку вікон та пеню - 3%, що складає - 45 756 гр, а всього - 45 756 гр. + 12380 гр. = 58 136 гр. Крім цього діями відповідачки нанесено моральну шкоду, котру оцінює у -12000 гр. Підставою для стягнення з відповідачки моральної шкоди є те, що діями відповідачки нанесено глибокі моральні страждання, котрі висловлюються в тому, що відповідачка не виконує належним чином умови складеного поміж ними Договору, тобто не встановлює у зазначений Договором термін вікна, але і не хоче повернути у добровільному порядку сплачені грошові кошти. Він та його близькі дуже переживають з цього приводу, т. я. та сума, котру вони сплатили для встановлення вікон для нього є дуже значна. Просить стягнути на його користь - 12 380 гр. сплачених по договору, пені 3% від сплаченої суми - 45 756 гр., моральну шкоду -12 000 гр, за юридичні послуги - 600 гр, судові збори - 708 гр. а всього - 71 444 гр. Позивач звернувся до суду с заявою про підтримку позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що між сторонами склалися правовідносини між сторонами укладено договір купівлі-продажу /далі Договір/, по якому позивач [PERSON] купив у продавця [PERSON] металопластикові вікна вартістю 12 380,0 грн., сплативши повну вартість товару 07.09.2013 р. (а.с.7). Правовідносини між сторонами регулюються ст.655 ЦК України яка регулює спірні відносини між сторонами - за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.ст.526 - 527, 530, 610-611 ЦК України - зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто основними обов'язками сторін по угоді купівлі-продажу є обов'язок продавця [PERSON] передати та встановити вікна у власність покупця [PERSON], обов'язок якого в свою чергу прийняти і оплатити товар. Як видно з умов Договору, зокрема п.п.3.1 - то сторони домовилися про купівлю-продаж вікна 07.09.2013 р. за 12 380,0 грн. в повній відповідності з правилами ст.655 ЦК України яка регулює купівлю-продаж. Продавець гарантував доставку, передачу та установку вікон покупцю /п.1.1, 2.6./. Обумовили сторони і строк встановлення вікон - 11.10.2013 р. Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині розірвання договору № 60913/6 від 07.09.2013 року, суд приходить до висновку, що вони також обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктами 1.1, 2.6 договору передбачено, що відповідач зобов'язується передати у власність та встановити ПВХ конструкцій до 11.10.2014 року. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Однак, як встановлено в судовому засіданні зобов'язання відповідача встановлене п. 1.4 договору на сьогоднішній день не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. 13.11.2013 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] з претензією про неналежне виконання послуг (робіт), але остання відповідачем не розглянута. ) (а.с.8). Оскільки відповідач станом на сьогоднішній день, тобто більш ніж через п'ять місяців останнього дня виконання зобов'язання встановленого п. 1.4 договору, не приступив до виконання своїх обов'язків за договором, то суд вважає, що вказаний договір підлягає розірванню на підставі ст. 611 ЦК України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування витрат та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, то вони також підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено про що зазначено вище, що [PERSON] сплатив за договором № 60913/6 - 12 380,0 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Під збитками в ст. 22 ЦК України маються на увазі втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню збитки в розмірі 12 380,0 гривень на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Але згідно з п. 5.2 договору за несвоєчасне встановлення виробу або зрив поставки виконавець сплачує замовнику неустойку в розмірі 0,1% в день від вартості не встановленого виробу, при цьому загальна сума штрафу не може перебільшувати 10% від суми договору. Позивач погодився з умовами договору, підписавши його, але вимогу про визнання даного пункту несправедливою, а отже такою, що підлягає визнанню недійсною на підставі ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, позивачем не заявлено. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної або юридичної особи, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін. На день подання позову прострочка виконання зобов'язань з боку виконавця за договором від 07.09.2013 року складає 123 дні, а отже пеня , яка підлягає стягненню з відповідача складає :12 380 грн.(вартість замовлення) : 100% х 123 дні = 15 227,40 грн., а 10% від суми договору складає 1 522,74 грн. , яка і підлягає стягненню на користь позивача. Що стосується позовних вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, однак згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вимог ст.. 23 ЦК України спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Оскільки відповідачем не надано продукції з дефектом, а іншим законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, що виникли між сторонами, то в цій частині позовні вимоги позивачів задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст.. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 708,0 грн. - судового збору та 600,0 грн. за надання юридичної допомоги. На підставі ст.ст. 526 - 527, 530, 610-611 ЦК України,

Outcome: partial