Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 13.05.2016 року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку № 98-100 по вулиці Орджонікідзе (нині Українського козацтва) в м.Маріуполі, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом, складеним його батьком [PERSON] 22.02.2000 року. Після смерті батька він прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори. Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на будинок потребують обміну у звязку з наявністю рішення Орджонікідзевського районного суду від 15.10.2009р. про виділення часток будинку у натурі. Окрім нього спадкоємцями також є [PERSON] та [PERSON], які подали заяви про прийняття спадщини, але згодом їх відкликали, та відмовилися від прийняття спадщини. За таких обставин він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів, просить визнати за ним право власності на будинок № 98 по вулиці Орджонікідзе (нині Українського козацтва) в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду. Від третьої особи [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 13 травня 2016 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 13 травня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 821. Згідно заповіту від 22 лютого 2000 року, посвідченого нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за № 1-109, [PERSON] заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному все належне йому майно. Після смерті [PERSON] нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу за № 323/2016. Спадщину прийняли, подавши 18 липня 2016 року заяви про прийняття спадщини за заповітом сини померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак 26.07.2016р. [PERSON] та [PERSON] свої заяви відкликали та відмовились від належної їм частки спадщини на користь позивача [PERSON] Зазначені обставини підтверджені копією спадкової справи. Відповідно договору купівлі-продажу від 03.04.1990 року, посвідченого нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого за № 1520, ? частка будинку № 98-100 по вулиці Орджонікідзе (нині Українського козацтва) в м.Маріуполі належить на праві приватної власності [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 15.10.2009р. за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності та виділення частки у натурі, [PERSON] було виділено у натурі домоволодіння № 100 по вулиці Орджонікідзе (нині Українського козацтва) в м.Маріуполі та припинено право спільної часткової власності на будинок № 98-100. Постановою нотаріуса Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 12 грудня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 98 по вулиці Орджонікідзе (нині Українського козацтва) в м.Маріуполі, оскільки правовстановлюючі документи на будинок потребують обміну у звязку з наявністю рішення Орджонікідзевського районного суду від 15.10.2009р. про виділення часток будинку у натурі. Згідно ч.1 ст.1241 ЦПК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Як розяснив пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності частини будинку померлому [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved