Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

14.05.2018 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання за нею, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Степана Криворученка (попередня назва - Красіна), буд.17, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 06 серпня 2017 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за життя [PERSON] був власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. 05.04.1976 року [PERSON] помер, а 14.10.1978 року померла дружина [PERSON] [PERSON]. Також зазначає, що спадкоємцями після смерті [PERSON] залишились діти: [PERSON], [PERSON] ( дівоче - [PERSON]) та [PERSON] ( дівоче - [PERSON]). На день смерті [PERSON] з ним проживав та був зареєстрованим його син, [PERSON], який прийняв спадщину, після смерті батька, що підтверджується записом в будинковій книзі. Він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав в вищевказаному будинку, управляв ним та вів господарство, після смерті спадкодавця. 16.04.2008 року померла [PERSON] (дівоче [PERSON]), дочка [PERSON]. Інша дочка [PERSON], [PERSON] ( дівоче [PERSON]) не була зареєстрована та не проживала на день смерті батька разом з ним. До нотаріуса із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не звертались. Позивач стверджує, що після смерті [PERSON], 17.10.1989 року, спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка на день смерті проживала разом з чоловіком та була зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується записом в будинковій книзі, таким чином вона вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжила проживати, вести господарство у вищевказаному будинку та управляти ним. Також зазначає, що 08.08.2017 року [PERSON] померла, і спадкоємцем залишилась дочка [PERSON] (дівоче прізвище -[PERSON]), позивач у справі, а інша дочка [PERSON] померла 22 жовтня 2008 року, син якої [PERSON] також помер. Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно. - грошовий внесок з відсотками На інше спадкове майно нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що винесена постанова. Причиною такою відмови стала відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Степана Криворученка (попередня назва вул. Красіна), будинок 17. Позивач дала оголошення про їх втрату в газеті «Трудова слава» та зазначає, що в цьому випадку необхідно в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Степана Криворученка (попередня назв вул. Красіна), будинок 17. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов повністю підтримали, а також підтвердили викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] 04.09.2018 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі , проти позову не заперечує, а також підтвердила, що не бажає приймати спадщину після смерті її батька [PERSON], який помер 05.04.1976 року (а.с. 55). Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, копію спадкової справи № 350/2017, відкритої щодо майна померлої [PERSON], суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 05.04.1976 року помер [PERSON] у віці 66 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-БК №440122, виданим 06 квітня 1976 року Бориспільським міським відділом ЗАГСу (а. с. 20). Згідно зі свідоцтвом про подружжя №10, виданим 06 січня 1954 року Баришівською радою Баришівського району, [PERSON] з 24 січня 1931 року перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] (а.с.21). 14.10.1978 року [PERSON] померла у віці 66 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-БК №440906, виданим 16 жовтня 1978 року Бориспільським міським відділом ЗАГСу (а. с. 20). Встановлено, що з 1964 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали у [INFO], що підтверджується даними Будинкової книги (а.с.11-14). Згідно з даними Технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по вул.Красіна, 17 в м.Борисполі, виготовлений 12.04.2005 року (а.с.27) встановлено, що рік побудови житлового будинку - 1965 рік. Така сама інформація міститься в Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП «Бориспільське БТІ» 21лютого 2018 року (а.с.41-45). Суд звертає увагу, що самочинно зведені будівлі та споруди в технічному паспорті відсутні. З Плану забудови земельної ділянки в м.Бориспіль по вул.Красіна, 19 (а.с.28) вбачається, що рішенням виконкому Бориспільської міської ради депутатів від 16 липня 1959 року №20 надано дозвіл будівництва жилого будинку гр.[PERSON]. Встановлено, що на момент ухвалення рішення про надання дозволу на будівництво будинку та на момент будівництва будинку [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON]. Від шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] мали сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], яка змінила прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про одруження, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.22,23,24) та є відповідачем у справі. [PERSON] того, згідно з даними позовної заяви [PERSON] та [PERSON] мали третю дитини [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], яка 16.04.2008 року померла (а.с.3). На день смерті [PERSON] з ним проживали та були зареєстровані за вказаною адресою по вул.Красіна, 19 в м.Борисполі: дружина спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON], що підтверджується даними Будинкової книги (а.с.11-14). Враховуючи встановлені судом вищенаведені фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в спадковому будинку та проживали разом зі спадкодавцем, фактично вступили в управління спадковим майном, а тому у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР(1963 р.), вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Проте, за життя [PERSON] не встигла звернутися до нотаріуса для оформлення права на зазначене спадкове майно, оскільки 14.10.1978 року вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з належних їй на праві власності частки 1/2 у спільному майні подружжя, а також 1/4 частки, успадкованої після смерті померлого чоловіка [PERSON], у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому по вул.Красіна, 17 в м.Борисполі Київської області. Спадкоємцем, який в силу вимог ст. 549 ЦК Української РСР(1963 р.), вважається таким, що прийняв спадщину після померлої [PERSON], є її син [PERSON], оскільки був зареєстрований в спадковому будинку та проживав разом із спадкодавицею на момент її смерті, фактично вступив в управління спадковим майном, що підтверджується даними Будинкової книги (а.с.11-19). Встановлено, що 17.10.1989 року [PERSON] помер у віці 54 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІV-263809, виданим відділом ЗАГС Бориспільського міськвиконкому 17 жовтня 1989 року (а.с.30). З долучених до матеріалів справи документів встановлено, що на момент смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюб зі [PERSON] (дошлюбне прізвище -Литовка) [PERSON], [INFO], від якого в них народились діти : [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка померла 22 жовтня 2008 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, про укладення шлюбу та про смерть (а.с.32,33, 36). З урахуванням вимог ст. 549 ЦК Української РСР(1963 р.) [PERSON], дружина померлого спадкодавця [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину після померлого чоловіка, оскільки була зареєстрована в спадковому будинку та проживала разом із спадкодавцем, фактично вступила в управління спадковим майном, що підтверджується даними Будинкової книги (а.с.11-19). Встановлено, що [PERSON], [INFO], померла 06 серпня 2017 року. Позивач у справі є рідною дочкою померлої [PERSON] та єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Інша дочка спадкодавиці [PERSON] [PERSON] померла 22 жовтня 2008 року, син якої, онук спадкодавиці, [PERSON] також помер 15 лютого 2013 року у віці 23 роки, що підтверджується відповідним свідоцтвами про смерть серії І-ОК №138391 та Серії І-ОК №274275 (а.с.33,34). Згідно з матеріалами спадкової справи №350/2017, відкритої щодо майна померлої [PERSON], витребуваної судом за клопотання позивача та її представника, позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а саме протягом шести місяців з моменті її смерті звернулась до нотаріуса з відповідною заявою (а.с.68,69). Постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 19.03.2018 вих. № 465/02-31, [PERSON] було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , розташований за адресою: Київська область, сул.[PERSON] (колишня вул..Красіна), 17, після смерті 06 серпня 2017 року матері [PERSON] з причини ненадання спадкоємцем правовстановлюючого документу на спадкове майно (а. с.98). З досліджених письмових доказів встановлено, що спір щодо спадкового майна між спадкоємцями відсутній. За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України\~\~від 22 червня 2011 року № 703\~(в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Враховуючи, що позивач [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], не може оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину, як правонаступник майнових прав, оскільки її мати [PERSON] за своє життя хоч і прийняла спадщину, але не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, а тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved