Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

14.07.2015 р. [PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину [PERSON] (28.10.1997 р. н.) у розмірі 2\~972,00 (дві тисячі девятсот сімдесят дві ) гривня 00 копійок (а. с. ). Далі, від 29.09.2016 р. (а. с. 73 75), від 02.02.2016 р. (а. с. 100 101) позивач позовні вимоги змінював і уточнював, збільшив суму додаткових витрат до 8\~880,50 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 50 копійок. В обгрунтування позову зазначив, що 10.10.2011 р. Біляївським районним судом Одеської області постановлено рішення, яким визнанно [PERSON] батьком дитини [PERSON] (28.10.1997 р. н.). Згідно рішення від 14.05.2012 р. ухваленого Біляївським районним судом Одеської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини заробітку з усіх видів заробітку, кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.10.2015 р. 24.10.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про зміну імені, де зазначено, що [PERSON] (28.10.1997 р. н.) змінила ім'я на «Карагенова Анастасія Петрівна». Позивач зазначає, що на протязі 2013 2015 років, на утримання доньки [PERSON] (28.10.1997 р. н.) поніс додаткові витрати у розмірі 8\~880,50 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 50 копійок. З посиланням на положення ст. 185 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), просить стягнути з відповідача підтверджені додаткові витрати на дитину і витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 87). Відповідач в судове засідання не з'явився, наддав до суду заперечення, в яких просить залишити позов без задоволення. В обґрунтування заперечень виклав, що дійсно є батьком [PERSON]; своєчасно сплачує аліменти, на підставі рішення суду; вважає, що вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на лікування дитини за період з 2013 р. по 2015 р. безпідставні, які не обгрунтованні належними доказами (а. с. 71). Суд дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] (28.10.1997 р. н.), відповідно до копії рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.10.2011 р. (а. с. 13). На підставі встановленого факту за рішенням суду, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеської області видане повторне свідоцтво про народження дитини [PERSON] (28.10.1997 р. н.), де батьками зазначені [PERSON] (нині [PERSON]) Снєжана Володимирівна і [PERSON] (а. с. 14). Рішенням Біляївького районного суду Одеської області від 14.05.2012 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку з усіх видів заробітку кожного місяця але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму (а. с. 20). Згідно копії свідоцтва про зміну імені (серія I- ЖД №008847 від 24.10.2014 р.) [PERSON] іменується як «Карагенова Анастасія Петрівна» (а. с. 21). Відповідно до копії довідки, виданої від 29.01.2015 р. за №248 секретарем Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, донька [PERSON] (28.10.1997 р. н.) проживає разом з матірю [PERSON] (1977 р. н.), братом [PERSON] (09.06.2008 р. н.). Відповідно до копії медичної довідки, виданої комунальною медичною установою від 02.02.2015 р., вбачається що дитина перебуває на обліку «Д» з діагнозом - «дискинезия желчевыводящих путей, холецистит», має інші захворювання, дитині необхідне лікування (а. с. 12, 17). Крім того, про наявність хронічних захворювань у дитини підтверджують численні медичні довідки (а. с. 37, 40, 44 48, 51 54, 56, 60), виписки із історії хвороби (а. с. 35), медичні та консультативні висновки (а. с. 36, 38, 39, 41, 42, 49, 50, 55, 57). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як зазначив Верховний Суд України в ухвалі від 08.12.2010 р. № 6-21692св09, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Суд, вважає необхідним здійснити аналіз витрат, які зазнала позивач, з метою розмежування як таких, що є повсякденними і мають покриватись за рахунок визначених за рішенням суду аліментів, і окремо тих, що є додатковими. Як вбачається з матеріалів справи, на думку суду, відповідають вимогам ст. 185 СК України наступні витрати: -на придбання ліків, відповідно до копій чеків в сумі 138,68 (а. с. 5); в сумі 198,18 (а. с. 5 з. б.); в сумі 190,24 (а. с. 6); в сумі 477,12 (а. с. 7); в сумі 155,36 (а. с. 8); в сумі 291,72 (а. с. 8 з. б.); в сумі 367,61 (а. с. 9); в сумі 326,96 (а. с. 10); -оплата за лекції і консультації по акторському мистецтву в сумі 714,00 (а. с. 11); -часткова оплата за навчання у вищому навчальному комунальному закладі «Одеському театрально художньому училищі» в сумі 1\~114,91 (одна тисяча сто чотирнадцять) гривень 91 копійка (а. с. 76). Всього позивач поніс підтверджених додаткових витрат у 2013 2015 роках на неповнолітню дитину [PERSON] (28.10.1997 р. н.) в сумі 3\~974,78 (три тисячі девятсот сімдесят чотири) гривні 78 копійок. Саме такі витрати суд визнає спрямованими на задоволення потреб, повязаних із особливими обставинами, зокрема із хронічними захворюваннями дитини та розвитком її здібностей. Дослідивши докази по справі в їх сукупності на підтвердження фактичних витрат, їх спрямування на лікування і розвиток здібностей дитини, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову. Розмір додаткових витрат на дитину позивач обґрунтовує довідками з медичних закладів, виписками їз історії хвороби, копіями платіжних документів (чеками). У розумінні ст. 185 СК України, суд вважає необхідним включити у додаткові витрати часткову оплату за навчання, яка повязана з розвитком здібностей дитини. Суд не може покласти в основу прийнятого рішення надані позивачем на підтвердження власних вимог усі витрати по оплаті за навчання [PERSON] (28.10.1997 р. н.) в Одеському театральному художньому училищі у сумі 5\~800,00 гривень за 2015 2016 навчальний рік (а. с. 76, 85, 86, 102), з підстав того, що [PERSON] 28.10.2015 р. досягла повноліття. А також, не може вбачати понесення додаткових витрат на дитину сплата благодійних внесків (а. с. 6). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу, що обовязок утримання дитини, а також обовязок оплати додаткових витрат на утримання дитини є рівним для обох батьків. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» слід звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком\~\~її\~\~здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. З урахуванням встановленої судом загальної суми понесених позивачем додаткових витрат на дитину, майнового стану відповідача, який в період з 01.06.2015 р. по 31.10.2015 р. отримав заробітну плату в загальному розмірі 10\~601,87 (десять тисяч шістсот одна) гривня 87 копійок, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 3\~974,78 (три тисячі девятсот сімдесят чотири) гривні 78 копійок. Відповідач до суду не надав належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial