Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

14 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18.06.2009 р. в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 211. Свої вимоги мотивує тим, що 18.06.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом сімейне життя не склалося, в сімї відсутнє взаємопорозумння, виникають постійні сварки. Вважає, що їхня сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому звернувся до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, відновлювати стосунки не бажає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони 18.06.2009 року зареєстрували шлюб у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 211, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 18.06.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.07.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї Згідно ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сімя розпалася, подружні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved