Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

14 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2018 року № CL-135064 в розмірі 166\~925,67 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 червня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-135064, за яким останній отримав кредит у розмірі 80 000 грн. на строк до 15 вересня 2023 року із зобов`язанням погашення відповідних платежів щомісячно в термін з «11» по «18» число кожного місяця згідно графіку платежів. У пункті 7.1 вказаного договору зазначено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним Договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Вказує, що позичальник [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 20 червня 2019 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 108\~064,92 грн., з яких: 79\~671,67 грн. сума заборгованості за кредитом, 28 393,25 грн\~сума прострочених процентів. 20\~червня 2019\~року між\~ПАТ «Кредобанк»\~та ТОВ\~«ФК «Довіра\~та Гарантія»\~було укладено\~договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 18.09.2018 №CL-135064, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Зазначає, що сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від 18 вересня 2018 року № CL-135064, яка зазначена в Додатку № 1 до договору факторингу №06/19-2 із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20 червня 2019 року, станом на 20 червня 2019 року складає 108\~064, 92 грн. Крім того, вказує, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, останній має сплатити на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 20 червня 2019 року по 17 травня 2021 року в сумі 41\~139,59 грн., інфляційні втрати в сумі 11\~530,43 грн. та три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту в сумі 6\~190,73 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути кредитну заборгованість в загальній сумі 166\~925,67 грн. (108\~064,92 + 41\~139,59 + 11\~530,43 + 6\~190,73), а також понесені судові витрати по справі. Представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не подав. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-135064, за яким останній отримав кредит у розмірі 80 000 грн. на строк до 15 вересня 2023 року зі сплатою відсотків. Відповідно п. 4.1 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. 20 червня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 18 вересня 2018 року № CL-135064, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Згідно витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 06/19-2, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором від 18 вересня 2018 року № CL-135064 станом на 20 червня 2019 року складає 108\~064,92 грн., з яких: 79\~671,67 грн. сума заборгованості за кредитом, 28\~393,25 грн. сума прострочених процентів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст.\~516\~ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.1.6 договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 не вимагається отримання згод Позичальників для відступлення (передачі) Прав Вимоги будь-якій третій особі, зокрема, Фактору. Частиною 1 статті 1077\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 7.1 вищевказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» у зв`язку з переходом до нього від ПАТ «Кредобанк» Прав Вимоги стає кредитором у зобов`язаннях щодо Позичальників за Кредитними договорами та одержує замість ПАТ «Кредобанк» в повному обсязі право вимагати від Позичальників належного виконання ними зобов`язань за Кредитними договорами. Починаючи з визначеної цим Договором дати переходу Прав Вимоги, ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» має право, зокрема, одержувати всі суми, належні до сплати Позичальниками на задоволення відступлених Прав Вимоги, вчиняти будь-які законні фактичні дії, пов`язані з реалізацією (здійсненням) Прав Вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Зважаючи на те, що [PERSON] умови кредитного договору № CL-135064 від 18.09.2018 належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 06/19-2 становить 108064,92 грн., суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. З приводу стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11). Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України підставою застосування передбаченою цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вже було встановлено судом, станом на момент переходу права вимоги від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» (укладення договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019) [PERSON] мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 108064,92 грн., тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 20.06.2019 по 17.05.2021, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 11530,43 грн., три проценти річних за прострочення сплати боргу 6190,73 грн., тому, оскільки дані розрахунки є обґрунтованими, суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню. Проаналізувавши вимогу позивача про стягнення із [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 41139,59 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної вимоги з огляду на наступне. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вже було досліджено судом, у пункті 7.1 кредитного договору № CL-135064 від 18.09.2018, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк», сторони домовились, що розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Оскільки загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 108064,92 грн., то розмір пені не повинен перевищувати 16209,73 грн. (108064,92 грн. х 0,15), тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем, а саме 41139,59 грн. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» підлягає задоволенню частково в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені, в загальному розмірі 141995,81 грн. (108064,92 грн. + 11530,43 грн. + 6190,73 грн. + 16209,73 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (141995,81 грн.), а саме у розмірі 85,06 % (141995,81 х 100 : 166925,67). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2129,80 грн. (2\~503,89 : 100 х 85,06 %). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial