Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

12 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Барвінківського КП «Благоустрій», в якій з урахуванням уточнених вимог, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі, розмір якого складає 3 168 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03 квітня 2014 року він працював у Барвінківському КП «Благоустрій» на посаді «економіст». 28 лютого 2017 року він був звільнений з підприємства, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення у відповідача існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати у розмірі 13 395,56 грн., яка була сплачена [PERSON] 17 березня 2017 року. [PERSON] посилаючись на те, що період затримки виплати заробітної плати склав 12 робочих днів, на підставі ст. 117 КЗП України, абзацу 2 ст. 233 КЗпП України, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечував та пояснив, що розрахунок по заробітній платі проведено відповідно до вимог діючого трудового законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 03 квітня 2014 року працював на посаді економіста в Барвінківському КП «Благоустрій». 28 лютого 2017 року був звільнений з посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.26 КЗП України, відповідно до Наказу №11к від 28 лютого 2017 року (а.с.10). З довідки №133 від 22 березня 2017 року, наданою т.в.о. директора КП «Благоустрій», вбачається , що 17 березня 2017 року [PERSON] сплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 10 895,56 грн. 20 березня 2017 року позивач звертався до т.в.о. директора КП «Благоустрій» з заявою про виплату йому середнього заробітку за весь час затримки по заробітній платі, проте 03 квітня 2017 року [PERSON] у виплаті зазначених коштів було відмовлено (а.с.6-7). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року. Із копії довідки про доходи №142 від 24 березня 2017 року вбачається, що сума заробітної плати [PERSON] за два останні місяці роботи становила 10 560 грн. Таким чином матеріалами справи встановлено, що період затримки розрахунку по заробітній платі склав 17 днів. Отже, остаточний розмір середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі за період з 28 лютого 2017 року по 17 березня 2017 року становить - 3168 гривень, розрахунок здійснено наступним чином - 10 560 грн (заробітна плата за останні два місяці) : 40 (робочі дні) х 12 (кількість робочих днів затримки розрахунку по заробітній платі). З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь держави і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved