Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

14.07.2016 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона є донькою відповідача [PERSON], якій належить ? частки квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва від 14.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О., зареєстрованого у реєстрі за № 1272, зареєстрованого у реєстрі речових прав на нерухоме майно від 14.08.14 року, та на підставі свідоцтва про придбання майна від 12.11.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О., зареєстрованого у реєстрі за № 1-2989, зареєстрованого у реєстрі речових прав на нерухоме майно від 16.02.2010 року. ? частка зазначеної квартири належить [PERSON] на підставі договору дарування від 30.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В.М., реєстровий номер 785, зареєстрованого у реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.09.2014 року. Вона мешкає у цій квартирі разом із дитиною, мати їх зареєструвала за адресою їх мешкання, проте відповідач [PERSON] звернувся із заявою до міграційної служби в Малиновському районі м. Одеси та скасував їх реєстрацію. З тих підстав, що згоди він не надавав. Але вона дійсно мешкає в спірній квартирі разом з дитиною з дозволу своєї матері, і вона як власник ? часток цієї квартири, може надавати дозвіл на користування її частками, то згода іншого власника ? частки на користування у цьому випадку не потрібна. Її дитина [PERSON] відвідує навчальний заклад, загальноосвітню школу - ліцей №53, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. В.Терешкової, 35А, поряд з квартирою їх проживання. Факт не проживання відповідача підтверджується його позовною заявою про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, справа №512/18611/14-ц, заявами до міліції про створення йому перешкод у користуванні [PERSON] висновком про відсутність кримінального провадження від 08.10.2014 року. Сама [PERSON] не вчиняє ніяких дій по відновленню їх порушеного права на користування квартирою. [PERSON] є сторонньою особою, що є раніше судимим за ст. 185 КК України, що підтверджується вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2012 року, не є членом їх родини та ніколи ним не був. Отримав у дар ? частку також він від сторонньої особи. Тому його згоди на вселення до власника інших ? часток спільної сумісної власності своєї дитини та онука, не потрібно. Просить суд визнати за нею та її сином [PERSON] право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на її користь понесені та документально підтверджені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, але просить в позовній заяві справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності зі ст. 317ч.1, 321 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 405 ч. 1 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 06.03.2006 року та довідкою (витягом з домової книги про склад родини та реєстрацію) від 14.05.2015 року. [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 30.09.2014 року належить ? частина квартири [ADDRESS] та відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна від 20.11.2009 року належать інші ? частини зазначеної квартири. Згідно довідки (витягу з домової книги про склад родини та реєстрацію) №732 від 09.07.2015 року за вимогою [PERSON] [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] було знято з реєстрації в [ADDRESS]. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року [PERSON] було вселенно в [ADDRESS] та зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні ? частиною [ADDRESS]. [PERSON] є донькою [PERSON], а [PERSON] онуком. В судовому засіданні встановлено, що позивач та її син є членами сім'ї співвласника квартири, тому мають права користуватися житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved