Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

14 грудня 2020 року Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії у розмірі 6 383,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу [PERSON] була призначена житлова субсидія на трьох зареєстрованих осіб: [PERSON] та двох дітей на період з 10.10.2015 року по 30.04.2019 року відповідно до заяви від 30.11.2015 року. 30.09.2019 року відповідач звернулася до Управління з заявою про призначення житлової субсидії та декларацією про доходи та майновий стан, в якій зазначила відомості про чоловіка [PERSON] . Враховуючи отриману інформацію, за поданням Управління №46 від 24.10.2019 року на засіданні комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при Правобережному УСЗН ДМР 30.10.2019 року прийнято рішення припинити призначену субсидію відповідачу. Управлінням зроблено перерахунок раніше призначеної субсидії та визначено суму надмірно сплачених коштів за період з 01.05.2018 року по 31.01.2019 року в розмірі 12 569,72 грн. 13.11.2019 року на адресу відповідача надіслано повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої житлової субсидії у грошовій формі у сумі 7883,40 грн. Проте, відповідачем було повернуто лише 1500 грн. Оскільки вся сума надміру перерахованої житлової субсидії відповідачем не повернута, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 04 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст.178 ЦПК України. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 279 ЦПК України передбачено можливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження як з проведенням судового засідання, так і без такого. Таким чином, положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не можуть бути дотримані під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Водночас за змістом ч. 1 ст. 284, ч. 1 ст. 288 ЦПК України метою заочного розгляду справи є надання відповідачу права ініціювати перегляд заочного рішення суду та повернутись до розгляду справи у суді першої інстанції, якщо він з поважних причин не взяв участь у судовому розгляді справи, внаслідок чого не зміг подати докази, які мають істотне значення для її правильного вирішення. Оскільки ч. 2 ст. 281 ЦПК України прямо передбачено можливість заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає, що вищевказане право відповідача на ініціювання перегляду рішення суду у випадку існування поважних причин, з яким він зміг взяти участь у розгляді справи, не може ставитись в залежність від виду спрощеного провадження. Ухвалення у такому випадку рішення суду за загальними правилами призведе до безпідставного обмеження процесуальних прав відповідача, реалізація яких можлива лише під час розгляду справи судом першої інстанції (звернення з зустрічним позовом, подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності тощо), у ситуації, коли відповідач фактично не отримував інформацію про розгляд справи у суді. За таких обставин суд доходить висновку, що положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в частині необхідності повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання та не з`явлення відповідача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, як критерії заочного розгляду справи, не підлягають застосуванню під час розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, оскільки їх дотримання з об`єктивних причин не залежать від волі відповідача, а тому не можуть бути підставою для обмеження його прав. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подав до суду вказаний відзив, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд доходить висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] з 2015 року перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як одержувач житлової субсидії. 30.11.2015 року відповідач звернулася до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради з заявою про призначення житлової субсидії № 68302 та декларацією про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.6). Рішенням про призначення субсидії [PERSON] призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року (а.с.10). Надалі, згідно п.14 Положення (у редакції до 01.05.2017 року) та п.16 (у редакціях після 01.05.2018 року) після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок житлової субсидії на наступний сезон для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому п.13, п.14 цього Положення, без особистого звернення громадян. Таким чином, субсидія автоматично призначалась відповідачу на період з 01.10.2016 року по 30.04.2019 року включно. Згідно із змінами, внесеними до Положення 27.04.2018 року: -абз.3 п.9 під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються; -абз.16 п.16 громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема зміни у складі сім`ї члена домогосподарства. У разі зміни складу зареєстрованих (фактично проживаючих) у житловому приміщенні (будинку) осіб, складу сім`ї члена домогосподарства подаються нові заява та декларація. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у травні 2018 року до позивача не подано нової заяви та декларації, тому розрахунок субсидії проводився з урахуванням доходів зареєстрованих членів сім`ї. З 01.05.2019 року рішенням про призначення субсидії [PERSON] не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг через заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг (а.с.14). 30.09.2019 року відповідач звернулася до Управління з заявою № 68302 про призначення та надання житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.11-12), в якій зазначила відомості про чоловіка, а саме отримання ним доходу в вигляді заробітної платні. Відповідно до п. 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, громадянин, якому призначено субсидію, зобов`язаний протягом місяця проінформувати структурний підрозділ про зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, шляхом подання відповідних документів. Також п. 20 вищезазначеного Положення визначено, що надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. Згідно з витягом з протоколу №12-н від 30.10.2019 року засідання міської комісії з надання житлових субсидій, пільг та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради комісія вирішила призначену субсидію [PERSON] припинити з 01.05.2018 року (а.с.20). Відповідно до перерахунку раніше призначеної субсидії, зробленого позивачем, сума надмірно сплачених коштів за період з травня 2018 року по січень 2019 року становить 12 569,72 грн., за період з лютого 2019 року по квітень 2019 року надмір сплачених коштів монетизованої субсидії становить 7 883,40 грн. (а.с.22). З метою реалізації права на повернення бюджетних коштів у досудовому та добровільному порядку позивачем були направлені відповідачу повідомлення щодо припинення надання та повернення надміру перерахованої житлової субсидії із визначенням порядку та банківських реквізитів управління щодо самостійного повернення надміру виплачених бюджетних коштів від 13.11.2019 року, 24.02.2020 року та 30.03.2020 року. У позові Управління просить стягнути з відповідача надмірно нараховані кошти монетизованої субсидії в розмірі 6383,40грн., оскільки 1500 грн. відповідачем повернуто в добровільну порядку. Відповідно до Положення у разі, коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення, органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що відповідачу була без достатніх правових підстав надмірно виплачена та не повернута допомога у вигляді житлової субсидії в розмірі 6383,40 грн., а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України, є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу, а також враховуючи відсутність інформації про добровільне повернення вказаної суми станом на дату ухвалення рішення суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved