Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

14.01.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі вартості реалізованого автотранспортного засобу «Chrysler 300C», д.н. [NUMBER], - 32800 грн. 80 коп., стягнути судовий збір 328 грн. 01 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 17.11.2005 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 208200 грн. зі сплатою процентів в розмірі 15% річних. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору [PERSON] за договором застави передав АТ «Укрсиббанк» в заставу автотранспортний засіб «Chrysler 300C». 13.05.2009 року Господарським судом Харківської області прийнято постанову по справі, згідно з якою фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ФОП [PERSON] було призначено арбітражного керуючого [PERSON], якого судом зобовязано виконати ліквідаційну процедуру, надати суду звіти про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, тощо до 13.11.2009 року. Ухвалою господарського суду Харківської обл. від 16.08.2010 року було визначено кінцевий термін проведення ліквідаційної процедури до 13.11.2010 р. 28.07.2011 року [PERSON] подано на затвердження до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс ФОП [PERSON], за яким відповідач повідомив господарський суд про завершення ліквідаційної процедури банкрута, реалізацію належного йому майна та задоволення вимог кредиторів. 21.09.2011 року Харківським апеляційним господарським судом постанову господарського суду Харківської області від 13.05.2009 року про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця [PERSON] скасовано та провадження у справі припинено, як таке, що було порушено без наявності законних підстав. 22.08.2012 р. банку стало відомо з листа УДАІ ГУМВС України в Харківській обл. про те, що автотранспортний засіб «Chrysler 300C», який належав [PERSON], було зареєстровано 11.08.2011 року за [PERSON] Продаж майна відбувся за Протоколом №1 проведення відкритих торгів від 01.07.2011 рік за 24 200 грн. За договором від 01.07.2011 року укладеного між ліквідатором [PERSON] та [PERSON], покупець зобовязувалась сплатити 24200 грн. протягом 30 днів з дня підписання цього договору. Грошові кошти від продажу заставленого майна в ліквідаційній процедурі ФОП [PERSON] відповідачем банку не перераховано. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Зазначила, що станом на час подання банком вказаного позову грошові кошти, отримані від реалізації заставленого майна в ліквідаційній процедурі ФОП [PERSON] [PERSON] банку, як заставному кредитору, не перераховані. Попередньо обрані банком способи захисту порушеного права шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, проданого в процедурі банкрутства ФОП [PERSON], порушені права банку не відновили, а тому єдиним способом захисту порушеного права банк вважає стягнення грошових коштів з відповідача, як такого, що прострочив виконання грошового зобовязання, не перерахувавши на рахунки банку вартість реалізованого транспортного засобу. Відповідач проти задоволення позову заперечував повністю, зазначив, що кошти від реалізованого автомобіля були перераховані на депозит нотаріуса. У нього відсутній обовязок перед банком по перерахуванню грошових коштів від реалізованого ним в ліквідаційній процедурі ФОП [PERSON] заставленого автотранспортного засобу, оскільки за ст. 48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що діяла на час провадження справи про банкрутство ФОП [PERSON], господарським судом не було прийнято рішення про розподіл коштів за поданим його клопотанням, як ліквідатора ФОП [PERSON] В подальшому банк оскаржив Постанову про визнання ФОП [PERSON] банкрутом до суду апеляційної інстанції, якою дана постанова була скасована, провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON] припинено, тому він не міг розподілити та перерахувати їх АТ «УкрСиббанк», як заставному кредитору ФОП [PERSON] Третя особа [PERSON] не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним, причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.11.2005 року між АТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 449/грн-ак-ту2, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 208200 грн. строком користування до 17.11.2011 року зі сплатою процентів в розмірі 15% річних (а.с. 6-9) В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 17.11.2005 року між АТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір застави, згідно з яким позичальник передав АТ «Укрсиббанк» в заставу автотранспортний засіб «Chrysler 300C», сірого кольору, шасі 1C3H8B3RX6Y110957, державний номер [NUMBER].(а.с. 10-12) 13.05.2009 року Господарським судом Харківської області прийнято постанову по справі № Б-50/46-09, вх. № 3146/2-50, згідно з якою фізичну особу-підприємця [PERSON] визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ФОП [PERSON] було призначено арбітражного керуючого [PERSON], який повинен був виконати ліквідаційну процедуру, надати суду звіти про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, в тому числі, акти оцінки майна, відомості про реалізацію кожного обєкту ліквідаційної маси банкрута, звіт про виплачені кредиторам кошти, докази погашення кредиторської заборгованості по кожному кредитору окремо, реєстр погашених вимог кредиторів, тощо до 13.11.2009 р. (п.7 резолютивної частини постанови) (а.с.13-16). Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.08.2010 року було визначено кінцевий термін проведення ліквідаційної процедури відносно ФОП [PERSON] до 13.11.2010 року (а.с. 17-18). 28.07.2011 року ліквідатором [PERSON] подано на затвердження до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс ФОП [PERSON], за яким Відповідач повідомив господарський суд про завершення ліквідаційної процедури банкрута, реалізацію належного йому майна та задоволення вимог кредиторів (а.с. 27-29). 21.09.2011 року Харківським апеляційним господарським судом постанову господарського суду Харківської області від 13.05.2009 року по справі № Б-50/46-09, вх. № 3146/2-50 про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця [PERSON] скасовано та провадження у справі № Б-50/46-09, вх. № 3146/2-50 припинено, як таке, що було порушено без наявності законних підстав (а.с. 19-22). 22.08.2012 р. ПАТ «УкрСиббанк» стало відомо з листа УДАІ ГУМВС України в Харківській обл. про те, що автотранспортний засіб «Chrysler 300C», сірого кольору, шасі 1C3H8B3RX6Y110957, державний номер АХ 0886МІ, який належав [PERSON], було зареєстровано за [PERSON] 11.08.2011 року, 18.08.2011 року [PERSON] відчужила автотранспортний засіб [PERSON] (а.с. 23) ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до нового власника заставленого автомобіля [PERSON] про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який згідно з рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.10.2013 року, яке залишено в силі судом касаційної інстанції, однак був залишений без задоволення (а.с.85-93). Станом на час звернення з вказаним позовом до суду грошові кошти, отримані від реалізації заставленого майна в ліквідаційній процедурі ФОП [PERSON], арбітражним керуючим [PERSON] ПАТ «УкрСиббанк» перераховані не були. Доводи відповідача суд до уваги не приймає з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на час прийняття постанови господарським судом 13.05.2009 року), ліквідатор з дня свого призначення реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом. Частиною 2 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Ліквідаційна процедура здійснюється ліквідатором згідно з ч. 2 ст. 22 вказаного Закону у визначений у постанові про банкрутство строк, який не може перевищувати дванадцять місяців. Строк ліквідаційної процедури може бути продовжений господарським судом на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи Постановою господарського суду Харківської області від 13.05.2009 року про банкрутство ФОП [PERSON] судом визначено строк завершення ліквідаційної процедури до 13.11.2009 р а.с. (а.с. 13-16). Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.08.2010 року строк ліквідаційної процедури було продовжено до 13.11.2010 року (а.с. 17-18). Продаж заставленого майна відповідачем відбувся 01.07.2011 року, що підтверджується копією протоколу №1 проведення відкритих торгів, відповідно до умов якого транспортний засіб «Chrysler 300C», сірого кольору, шасі 1C3H8B3RX6Y110957, державний номер АХ 0886МІ, який належав [PERSON], був придбаний переможцем [PERSON], яка повинна була протягом 30 днів внести вказані кошти на рахунок Товарної біржі (а.с.24) 19.07.2011 року був укладений договір купівлі-продажу заставленого транспортного засобу між відповідачем та [PERSON], що вбачається зі звіту відповідача (а.с.28). 28.07.2011 року відповідачем було подано до господарського суду клопотання про розподіл коштів, ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс (а.с. 27-29). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Частиною 7 ст. 48 вказаного Закону передбачено, що кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом. Отже, вказаним Законом не передбачено прийняття господарським судом процесуального документа про розподіл коштів від реалізації майна банкрута - фізичної особи-підприємця. За приписами вказаного Закону поданню звіту та ліквідаційного балансу передує задоволення ліквідатором боржника вимог кредиторів за рахунок реалізованого майна боржника. Зазначених дій, передбачених Законом, [PERSON], ставши стороною у зобов'язанні, не вчинив. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Отже, відповідачем не доведено суду те, що він мав правові підстави для незадоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» як заставного кредитора ФОП [PERSON] в ліквідаційній процедурі боржника, не надав суду доказів внесення грошових коштів, отриманих від реалізації майна боржника на депозитний рахунок нотаріальної контори, як і не надав доказів того, що ним було вжито заходів щодо направлення цих коштів на задоволення вимог кредиторів ФОП [PERSON] до 28.07.2011 року - дати подачі звіту та ліквідаційного балансу до господарського суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що підставою для задоволення вимог кредиторів боржника ФОП [PERSON] для відповідача була Постанова господарського суду Харківської області від 13.05.2009 року по справі № Б-50/46-09, вх. № 3146/2-50, яка була чинною до 21.09.2011 року. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів від вартості реалізованого транспортного засобу «Chrysler 300C», державний номер АХ 0886МІ, який належав [PERSON], у розмірі 24200 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити кошти тощо, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, в тому числі із рішення судів (ч. 5 ст.11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, то є підстави для застосування відповідальності, встановленою вказаною статтею. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості, інфляційне збільшення суми боргу 24200 грн. за період з 28.07.2011 року по 01.01.2015 року становить 6106 грн. 54 коп. (а.с. 31) Три відсотки річних за період з 28.07.2011 року по 01.01.2015 року (1254 днів) становить 2494 грн. 26 коп. (24200 х 0,03 / 365 х 1254 = 2494,26) Розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався. На підставі викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 6106 грн. 54 коп. та 3 відсотки річних у розмірі 2494 грн. 26 коп. підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 328 грн. 01 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved