Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

14.11.2017 р. ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» /далі [PERSON]/ звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32471,82 грн. та 1600,00 грн. судових витрат. В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 29.10.2013 року [PERSON] надав [PERSON] кредит у розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, п. 2.1.1.5.5, Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» - у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та умов даного договору та у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте [PERSON] не виконує свої зобовязання по кредитному договору, у звязку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 06.06.2017 року становить 32471,82 грн. і складається з наступних сум: 5549,28 грн. заборгованість за кредитом, 831,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 24068,88грн. заборгованість за пенею, 500грн. штраф (фіксована частина), 1522,47 грн. штраф (процентна складова). Крім того [PERSON] просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 28.11.2017 року, та справу було призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. При цьому, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи зазначене і положення ст.ст.19, 258-260, 274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.10.2013 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (боржником підписано заяву). Відповідач взяв на себе зобовязання, передбачені п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, п. 2.1.1.5.5 договору, має заборгованість перед Банком по кредитному договору в сумі 32471,82 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.5-7,48-59). Крім того [PERSON] просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1600 грн. судового збору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи правову природу зобовязань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті\~526,\~527,\~530,\~599,1048,\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5549,28 грн., по відсоткам 831,19 грн.. Щодо стягнення неустойки, вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність\~- це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2\~ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~ строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України,\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за пенею у розмірі 24068,88 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам\~500,00 грн. (фіксована частина), 1522,47грн.(процентна складова). На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial