Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

14.05.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], відділу Державної міграційної служби України в Дзержинському районі м. Харкова, відділу Державної міграційної служби України в Московському районі м. Харкова, в якому просили визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також зобов'язати відділи Державної міграційної служби скасувати та зареєструвати малолітню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 13.02.2013 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в квартирі, що належить [PERSON], однак фактично в ній не мешкає. На теперішній час склалася ситуація, за якої [PERSON] тимчасово не працює та, відповідно не в змозі нести витрати на утримання квартири. Комунальні платежі нараховуються на кількість зареєстрованих в квартирі людей, тобто і на малолітню [PERSON] Фактично малолітня мешкає разом з матір'ю в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та просить справу розглядати за його відсутності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 03.07.2014р. подав до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає та просить справу розглядати за його відсутності. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не заперечувала проти задоволення позову, про що надала висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, та просила справу розглядати без фіксації технічними засобами. Належним чином повідомлені відповідачі [PERSON] та представники відділу Державної міграційної служби України в Дзержинському районі м. Харкова і відділу Державної міграційної служби України в Московському районі м. Харкова повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавали. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно довідки №3068/584 від 26.11.2013р. виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця №1, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Квартира на праві власності належить [PERSON] Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2013р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як убачається з висновку від 28.08.2014р. №374, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON] Крім того, у висновку зазначено, що згідно акту обстеження умов проживання від 12.08.2014 року за адресою проживання дитини ([ADDRESS]) матір'ю, [PERSON], створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Санітарний стан приміщення задовільний, чисто, охайно. Для дитини виділена окрема кімната. Мати дитини надала письмові пояснення, у яких вказує, що не заперечує проти визначення місця проживання дочки разом з нею. Частиною 1 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення. На підставі ст. 161 СК України, ст. 10, 11, 60, 197, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved