Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

13 серпня 2020 року позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , за життя [PERSON] отримала у спадок від своєї матері - [PERSON] житловий будинок загальною площею 43,5 м. разом з надвірними будовами, що розташований по [ADDRESS] . У вказаному будинку [PERSON] постійно проживала з 1939 року до дня своєї смерті [INFO] , будинок мав статус колгоспного двору і [PERSON] була останнім членом колгоспного двору. Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний йому житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Позивачу надали роз`яснення про те, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного позивач просив суд визнати за ним право власностіна житловий будинок загальною площею 43,5 м. разом з надвірними будовами, що розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . 17 серпня 2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі їхнього представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.01.2018 року виконавчим комітетом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, серія [NUMBER] /а.с.9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок разом з надвірними будовами, що розташований по [ADDRESS] , яка [PERSON] отримала у спадок після своєї матері - [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Дідовщинської сільської ради Фастівського району Київської області №102 від 19.07.1990 року будинок мав статус колгоспного двору і [PERSON] була останнім членом колгоспного двору /а.с.11/. Відповідно до довідки виконавчого комітету Дідовщинської сільської ради народних депутатів №65 від 19.07.1990 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживала і була прописана у вищевказаному будинку сама до дня смерті [INFO] /а.с.12/. Згідно довідки Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області №12-06/67 від 10.07.2020 року [PERSON] до дня смерті - [INFO] проживала в житловому будинку [ADDRESS] . Згідно довідки Фастівським БТІ №236 від 26.02.2020 року житловий будинок [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON] /а.с.14/. Свідоцтво про право власності на житловий будинок не видавалося. Після смерті матері [PERSON] її дочка [PERSON] проживала в вищевказаному будинку, обробляла земельну ділянку, але землю не приватизувала і ця земельна ділянка у приватну власність не передавалася /а.с.13/. Відповідно до технічного паспорту власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] /а.с.15-23/. 17 листопада 1986 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будовами, які знаходяться в с. Дідовщина Фастівського району Київської області заповіла дочці [PERSON] /а.с.25-26/. Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на належний йому житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на житловий будинок за спадкодавцем. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність житловий будинок [ADDRESS] , однак не встигла за життя здійснити державну реєстрацію будинку у відповідних органах. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але в зв`язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, немає можливості переоформити на своє ім`я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності житлового будинок разом з надвірними будовами в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не існує

Outcome: approved