Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

13.02.2018 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 03.01.2010 року на ј частку квартири №1 по пров. Колонному -1, будинок 5 в м. Харкові в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що квартира №1 по пров. Колонному -1, будинок 5 в м. Харкові належить на праві сумісної власності її бабусі [PERSON], відповідачу у справі та її батькові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 11.07.2007 року Госпрозрахунковим відділом приватизації державного житлового фонду ВАТ «Промбуд-2», реєстровий номер 1103. 03.01.2010 року в м. Харкові помре її батько [PERSON]. Заповіту він не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири №1 по пров. Колонному -1, будинок 5 в м. Харкові. Вона є спадкоємцем першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України. Спадщину вона прийняла згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, так як на день смерті батька була неповнолітньою. Мати , [PERSON] , дружина померлого спадщину після смерті чоловіка не прийняла, в суд з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини не зверталася. Відповідач [PERSON] мати померлого спадщину прийнята фактично, так як була зареєстрована з померлим на час відкриття спадщини. Але у встановлений законом строк для прийняття спадщини , ніхто зі спадкоємців з заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертався. Відповідно до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У листопаді 2017 року вона звернулася до Першої ХДНК з заявою про прийняття спадщини та з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину . Її заява про прийняття спадщини після померлого 03.01.2010 року батька [PERSON] , було зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №1818, спадкова справа №625/2017. Але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як не були подані документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме свідоцтво про право власності на спадкове майно, яке утримує у себе відповідач та категорично відмовляється його надавати для оформлення спадкових прав. Поза судовим шляхом вона не має можливості оформити свої спадкові права після смерті батька [PERSON]. У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали свої позовні вимоги та надали пояснення відповідні вищенаведеному. Позивач у судовому засіданні, яке відбулося 23.05.2018 року позов [PERSON] не визнала, не вважає її спадкоємицею після смерті сина [PERSON], а тому відмовила надати позивачу свідоцтво про право власності та заявила,що таке від неї онука не отримає. Не заперечувала той факт, що спірна квартира належить їй та сину [PERSON] на праві сумісної власності. У зазначене судове засідання відповідач не зявилася, її інтереси представляв представник за ордером [PERSON], який заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених його довірителем. Суд, вислухав вступне слово позивача, її представника, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню,виходячи з наступного. Судом встановлено , що 03.01.2010 року в м. Харкові помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке зареєстроване Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції серія І-ВЛ №516962. (а.с.25). За життя [PERSON] мав у приватній сумісній власності з [PERSON] квартиру квартири №1 по пров. Колонному -1, будинок 5 в м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 11.07.2007 року Госпрозрахунковим відділом приватизації державного житлового фонду ВАТ «Промбуд-2», реєстровий номер 1103, що підтверджується довідкою КП «ХМБТІ» за №1028709 від 07.12.2017 року.(а.с.33). Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив , та батьки. Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці : мати померлого [PERSON] [PERSON] та донька [PERSON]. Той факт,що позивач у справі є донькою спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження , зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова серія І-ВЛ №097202. (а.с.26). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину , крім випадків , встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. На момент смерті [PERSON] , його донька [PERSON] була неповнолітньою, що підтверджується вищенаведеним свідоцтвом про народження, а тому відповідно до вимог чинного законодавства вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Дружина померлого [PERSON], [PERSON] спадщину після чоловіка не прийняла. Відповідач у справі [PERSON], мати спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла, оскільки на момент смерті мешкала разом з сином. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Першої ХДНК від 29.12.2017 року , до нотаріальної контори звернулася [PERSON] , що проживає за адресою [INFO] щодо оформлення спадкових прав після померлого 03.01.2010 року батька [PERSON] ,[INFO], що постійно проживав за адресою : [INFO], на частку квартири №[ADDRESS] -1 в м. Харкові, на підставі чого була заведена спадкова справа №6155713, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, нотаріальна контора видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно не має можливості, та розяснено позивачеві її право на звернення до суду за захистом своїх прав.(а.с.5,34). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved