Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

13 лютого 2015 року позивач звернувся з позовом до суду про зобов'язання вчинити дії, в якому просив суд зобов'язати відповідача укласти договір купівлі - продажу 1/20 частини нежитлового приміщення, розташованого в [ADDRESS], за ціною 20000 грн., посилаючись на те, що 03 червня 2014 року між ними було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку, згідно з попереднім договором сторони домовилися , що в строк не пізніше 01 лютого 2015 року [PERSON] продасть належну йому частку нежитлового приміщення. При цьому, сторони узгодили в попередньому договорі всі суттєві умови, в тому числі, вартість нерухомого майна, суму завдатку, яку отримав відповідач. У січня 2015 року позивач прибув на територію України для укладення договору купівлі-продажу. Але відповідач відмовився укладати договір без будь-яких об'єктивних причин. Таким чином, відповідач в порушення вимог ст..ст.525,526 ЦК України відмовився в односторонньому порядку від взятих на себе зобов'язань, суму завдатку не повернув. Позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач з позовом погодився. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що нежитлове приміщення, яке розташоване в м.Полтаві по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON] - 9/10 частин, [PERSON] та [PERSON] по 1/20 частині кожному, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.6-9) та нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 23 січня 2013 року ( а.с.3-5). 03 червня 2014 року позивач та відповідач уклали попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку, згідно з яким сторони домовилися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу 1/20 частини нежитлового приміщення , розташованого в [ADDRESS], між ними погоджена ціна майна - 20000 грн., строк укладення договору - до 01 лютого 2015 року, сума завдатку - 10000 грн., яку отримав відповідач в момент підписання договору. У визначений попереднім договором термін - до 01 лютого 2015 року сторони договір купівлі-продажу не уклали. У відповідності до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Вказаний попередній договір укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача. Частиною першою ст..220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Беручи до уваги, що сторони уклали попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна у простій письмовій формі, основний договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, а тому і попередній договір також повинен бути нотаріально посвідчений, чого не було дотримано сторонами, а тому попередній договір є нікчемний і не може породжувати взаємні права та обов'язки за ним, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed