Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним нікчемного договору, заявивши вимоги до [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 16.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Даніель» укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42722 щодо розміщення з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року вкладу в розмірі 191 900,00 грн.. Цього ж дня - 16.01.2014 року Постановою Правління НБУ № 14 ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. В свою чергу, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) рішенням №1 від 16.01.2014 року розпочав процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Даніель». Внаслідок проведення, відповідно вимог ст.38 Закону України «Про систему гарантуваня вкладів фізичних осіб» в редакції на час запровадження тимчасової адміністрації банку, перевірки договорів, які були укладені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, було встановлено, що 16.01.2014 року між банком та фізичними особами укладено договори вкладу, які мають ознаки нікчемності. Зазначає, що вказаний договір є нікчемним, оскільки його укладено від імені ПАТ «КБ «Даніель» заступником голови правління [PERSON], яка діяла на підставі посвідченої нотаріусом довіреності від 12.12.2013 року у день, коли вона не мала повного обсягу цивільної дієздатності на вчинення відповідної дії, а саме цього дня вже діяла тимчасова адміністрація, що є грубим порушенням норм ЦК України та підставою для визнання договору нікчемним. Крім того, договір укладено з прямим порушенням ч. ч. 1, 3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються усі повноваження органів управління банку. Уповноважена особа Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і про її припинення. Також позивач посилається на те, що відповідно витягу з програмного засобу Операційний день «Б2», сертифікованого НБУ, щодо операцій за вкладними рахунками, здійсненими 16.01.2014 року в ПАТ «КБ «Даніель», датою ведення вказаної операції є 16.01.2014 року 21 год. 39 хв., тобто після операційного часу. Окремого наказу по банку щодо продовження післяопераційного часу не було, отримання від клієнтів банку коштів та їх проведення по вкладним рахункам не передбачено. У зв»язку з вказаним вважає, що вказаний договір укладено з метою штучного створення обов'язку Фонду щодо відшкодування грошових коштів за рахунок державних коштів. Разом з тим, відповідач вважає, що він має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Дії відповідача свідчать про незгоду щодо визнання Договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42722 від 16.01.2014 року нікчемним в розумінні ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і вказує на відсутність права не відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду в порядку, визначеному ст.ст. 26, 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте Уповноважена особа Фонду заперечує дійсність вказаного договору. Просить визнати недійсним нікчемний Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42722 від 16.01.2014 року, укладений між ПАТ «КБ «Даніель» в особі заступника голови правління [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, повідомив суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду судом повідомлявся належним чином, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення встановленого строку зберігання, що за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. Відповідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволеню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2014р. між відповідачем [PERSON] та ПАТ «КБ «Даніель» укладено Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» Т-42722, за яким розміщено вклад у розмірі 191 900,00 грн з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року (а.с.11). Постановою правління Національного банку України від 16.01.2014 року №14 ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 року №1 розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в банку, яку запроваджено з 16.01.2014 року до 16.04.2014 року. Згідно п.3 зазначеного рішення, уповноваженою особою Фонду призначено [PERSON].(а.с.8). Відповідно Постанови правління Національного банку України від 15.04.2014 року №217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.04.2014 року №29 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду [PERSON] з 17 години 30 хвилин 16.04.2014 року по 15.04.2015 року (а.с.9). Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Правилами п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 зазначеного вище Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, а безпосередньо частиною першою цієї ж статті визначено, що, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до правил ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку, приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб (п. п. 1, 2, 5 ч.1 ст.48 Закону). Приймаючи до уваги, що з 16.01.2014 року розпочато процедуру введення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Даніель» та призначено уповноважену особу Фонду, і з 16.01.2014 року банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично був позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати розміщення вкладу відповідача [PERSON] У зв'язку з цим договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42722 є недійсним (нікчемним) в силу вимог ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. У разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Вищезазначений правочин порушує публічний порядок, впливає на інтереси держави, адже спрямований на виплату державних коштів за правочином, який є недійсним. Відповідно до частин 2 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд, що ж стосується оспорюваного правочину, то він може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно роз'яснень, що містяться в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору і вона може бути заявлена окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в судовому рішенні суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Іншими словами, суд не визнає нікчемний правочин недійсним, а лише констатує факт його нікчемності (недійсності). Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Правилами статей 215 та 216 ЦК визначено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Уповноважена особа Фонду заперечує дійсність Договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42722 від 16.01.2014 року, що свідчить про існування між сторонами спору щодо нікчемності правочину. Тобто, за наявності ознак нікчемності правочину - такого, що суперечить ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в розумінні ч.1 ст.203 ЦК України, в позивача виникло право на звернення з даним позовом, а зазначені підстави для позову є такими, що знайшли своє підтвердження під час його судового розгляду. За таких обставин суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позову та наявності підстав для визнання Договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-42722 від 16.01.2014 року нікчемним. З огляду на висновки суду про задоволення заявленого позивачем до [PERSON] позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем відповідно до правил ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial