Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 12 жовтня 2020 року від [PERSON] в особі представника адвоката Щасливого О.Р. до суду надійшла позовна заява до АТ «Альфа-Банк», третя особа приватний нотаріус ЗМНО Туріченко О.М., за результатами розгляду якої позивач просить визнати недійсним іпотечний договір № 994/08П0191 від 8.10.2008 року, укладений між АТБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] . Позиція позивача В обґрунтування позову зазначено, що 07 жовтня 2008 року між ним та АТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 994/08П019К, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 16.00 процентів річних та комісій. Також, 07.10.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки № 994/08П191, відповідно до умов якого він передав в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання всіх зобов`язань за договором кредиту нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 кв.м. та жилою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В іпотечному договорі не ідентифікований об`єкт іпотеки, а саме не зазначений номер квартири, що є одним із істотних умов договору і тому він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на ст. 202, ч.1 ст. 203, ст.215 ЦК України, ст.ст. 1,3,5, 18 Закону України « Про іпотеку». Позиція відповідача 16 листопада 2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» надійшов відзив, відповідно до якого він заперечує проти позовних вимог [PERSON] на підставі такого. 7 жовтня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 994/08П019К, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 16.00 процентів річних та комісій на споживчі потреби. Згідно з п. 1.3. договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яке належить позичальнику на праві власності, заставною вартістю 363 750 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 74 699,66 доларів США. В той же день, на виконання п. 1.3 договору кредиту було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань кредитор укладав з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оригінал договору кредиту було отримано Позичальником 07.10.2008 року, про що свідчить відповідний підпис на договорі. В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди до договорів кредиту та іпотеки. Станом на сьогодні зобов`язання за договором є частково виконаними. Договір іпотеки містить всі необхідні дані ідентифікації предмета іпотеки, зазначені жила площа, загальна площа, адрес предмета іпотеки. Також, наявні правовстановлюючі документи дають змогу ідентифікувати предмет іпотеки, а відсутність в договорі іпотеки номеру кредиту не свідчить про неможливість здійснити ідентифікацію предмета іпотеки. Не зазначення в договорі іпотеки номеру квартири є виключно технічною опискою. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (стаття 3 ЦК України), дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В даних обставинах справи поведінка іпотекодержателя не є добросовісною. Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності звернення з позовом до суду. Кредитний договір та договір іпотеки було підписано 07.10.2008 р. В подальшому в 2010 році було укладено декілька додаткових угод. Також, на протязі 2009 року представниками AT «Укрсоцбанк» було проведено перевірку нерухомості, про що був складений відповідний акт перевірки нерухомості з підписом позивача. 15.03.2010 року позивач звертався до банку із заявою про реструктуризацію боргу. Вищевказані обставини свідчать про обізнаність позивача з умовами договору іпотеки \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволені позову [PERSON] . Процесуальні дії суду, заяви, клопотання сторін Ухвалою суду\~від 16\~жовтня 2020\~року позов\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по зазначеній\~справі.\~Вирішено розгляд\~справи проводити\~за правилами\~загального позовного\~провадження,\~призначено підготовче\~судове засідання (а.с. 33-34). 16 листопада 2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив (а.с. 51-53). 09 грудня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого він вважає посилання відповідача на договір кредиту, в якому зазначено номер квартири недоречним, адже предметом правового аналізу суду є саме договір іпотеки, в якому не зазначений номер квартири. Також він вважає, що строк позовної давності почав свій перебіг тільки в жовтні 2019 року, після того, як він отримав довідку про те, що банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (а.с. 87-88). Ухвалою суду\~від 10\~грудня 2020\~року підготовче\~провадження по\~справі закрите,\~справа призначена\~до розгляду\~по суті (а.с. 93). 26.01.2021 року від третьої особи - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 101). 05.02.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 103). 08.02.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с. 105). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини 07 жовтня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 994/08П019К, за умовами якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (споживчі потреби) в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 16.00 процентів річних та комісій (а.с. 56-64). Згідно з п. 1.3. Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за Договором, кредитор укладає в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яке належить позичальнику на праві власності, заставною вартістю 363 750 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 74 699,66 доларів США (а.с. 57). 07.10.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки № 994/08П191, відповідно до умов якого, іпотекодавець, яким є [PERSON] , передає в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання всіх зобов`язань за договором кредиту наступне нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43.9 кв.м. та жилою площею 29,3 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 23.10.2003 року за реєстром № 4-2785, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 20499002, реєстраційний № 2809185, виданого Орендним підприємством ЗМБТІ 08.10.2008 року. В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди до договорів кредиту та іпотеки (59-64,71-72). Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку») та має похідний характер від основного зобов`язання. Законом України «Про іпотеку» не передбачено існування конструкції іпотеки, при якій іпотека існує поза зв`язком із забезпеченням основного зобов`язання. Відповідно до положень п. 3 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки має містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. З договору іпотеки вбачається, що ідентифікація іпотечного майна визначена реєстраційними даними, а саме - витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.10.2008 року, в якому зазначена адреса об`єкта: [ADDRESS] (а.с. 73). Отже, в договорі іпотеки є ідентифікуючи ознаки предмета іпотеки, а не зазначення в договорі іпотеки номеру квартири є виключно технічною опискою, а матеріали справи не містять підстав для визнання договору іпотеки недійсним. Суд зауважує, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) доктрина заборони суперечливої поведінки базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Судом встановлено, що позивач був обізнаний про те, що в договорі іпотеки не зазначено номер квартири, але не пред`являв вимоги про визнання договору недійсним до того часу, поки банк не задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Більш того, відповідачем в подальшому укладалися додаткові угоди до договору без зауважень та пропозицій та зобов`язання за договором частково виконані. Отже, своїми діями відповідач визнавав договір іпотеки. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) Велика Палата Верховного Суду визначає, що поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності. Це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що всі зобов`язання перед ним за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав і правомірних інтересів кредитора. Таким чином, позовна вимога позивача про визнання договору іпотеки недійсним не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed