Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з дійсним позовом, про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 12 січня 2013 року, перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 07.10.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. На теперішній час, дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у вихованні дитини участі не бере, не несе витрат по утриманню і догляду за дитиною, з донькою не спілкується, не турбується про її фізичний та духовний розвиток. В позовній заяві позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час, дату та місце судового розгляду телеграмою (а.с.25), в судове засідання не з'явився, відомостей про причини неявки суду не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Представник зацікавленої особи Калашнікова Т.Л., яка діє на підставі довіреності №29/01-528 від 20 травня 2015р. (а.с.21), в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, не заперечувала проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника зацікавленої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки, [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно (а.с.11-13). Станом на 31 березня 2015 рок, розмір заборгованості по аліментам з [PERSON] на користь [PERSON] по виконавчому листу №2/243/1790, виданому на підставі вищевказаного рішення суду, складає 5 967, 75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції (а.с.14). Як вбачається з довідки від 29 квітня 2015р., виданої [PERSON], її донька [PERSON] відвідує дошкільний заклад №66 «Журавленок» з 16 березня 2015 року, за час відвідування закладу, батько дитини жодного разу доньку не відвідав, не приймав участі в житті дитячого садка, не з'являвся на батьківські збори (а.с.15). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав за №29/01-554 від 02 червня 2015р., враховуючи, що батько дитини, [PERSON], має заборгованість по аліментам в розмірі 5 967,75 грн., тобто не надає дитині необхідної матеріальної допомоги, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться успіхами доньки, не турбується про її стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, нехтує своїми батьківськими обов'язками, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає доцільним позбавлення батька - [PERSON], батьківських прав у відношенні його дитини [PERSON] (а.с. 27 ). У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилявся від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON], про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 243 грн. 60 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved