Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

13 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що з 24 квітня 2004 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. До шлюбу, тобто 02 березня 2004 року у них народилася донька [PERSON]. Після реєстрації шлюбу 11 лютого 2007 року у сторін народилася друга донька [PERSON]. 01 грудня 2009 року сторони розірвали шлюб. 20 жовтня 2013 року у них народилася третя спільна дитина [PERSON]. У свідоцтві про народження дітей батьком вказаний [PERSON]. Нормальне спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. Діти мешкають з позивачем, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та нехтує своїми батьківськими обовязками, злісно ухиляючись від утримання дітей. При цьому відповідач працює та отримує заробітну плату. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що з жовтня 2015 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. 22 грудня 2015 року [PERSON] дав позивачу 800 грн., але на які потреби ці гроші не сказав. Зі слів відповідача їй відомо, що розмір його щомісячної заробітної плати складає близько 3000 грн. Просить стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на кожну дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що до 20 жовтня 2015 року його банківська картка для отримання заробітної плати знаходилася у позивача і вона знімала з неї кошти та користувалася ними на власний розсуд. 23 грудня 2015 року він на утримання дітей давав [PERSON] гроші у розмірі 800 грн., а ще раніше 700 грн. та 1000 грн. Він згоден сплачувати щомісячно аліменти на дітей, але розмір аліментів, які просить стягнути позивач, вважає завищеним, оскільки після сплати аліментів у нього не залишиться грошей на своє утримання. Він сам сплачує комунальні послуги за квартиру, де мешкає позивач і діти, а тому після сплати аліментів в такому розмірі може виникнути заборгованість за комунальні послуги. Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. З 24 квітня 2004 року по 01 грудня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони та їх неповнолітні діти проживають в одній квартирі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 1-2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні суд встановив, що відповідач [PERSON]С працює в ПАТ «Дружківське рудоуправління» і отримує щомісяця заробітну плату, яка, з його слів, після утримання податків і зборів складає 5400 грн. на місяць. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» №80-V-ІІІ від 28 грудня 2014 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3/4 частин на трьох дітей, що з розрахунку із вказаної відповідачем заробітної плати складає 4050 грн. на місяць, що майже складає розмір трьох прожиткових мінімумів на дітей. Відповідно до п.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати на стягнення аліментів не може перевищувати 70 відсотків. Суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач, має бути зменшений, оскільки після сплати аліментів на дітей у розмірі 3/4 частин, відповідач не буде мати достатньої кількості коштів для свого утримання. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 3/5 частин з усіх видів його доходу, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом для кожної дитини. Суд вважає, що такий розмір аліментів є достатнім для утримання дітей. Крім того, позивач і діти проживають разом з відповідачем, і не потребують додаткових витрат на забезпечення житлом. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: partial