Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

12 серпня 2014 року до суду звернулося ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2001914403, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 557 гривень зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% річних строком до 17 грудня 2015 року. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № 2001914403 у розмірі 23 956 грн. 59 коп., а також понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача за довіреністю Зотов О.В. надіслав заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с. 51). Відповідач [PERSON] в судове засідання, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 53). Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2001914403, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 20 557 гривень на придбання товарів та послуг зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% строком на 36 місяців (а.с. 5-8). Відповідно до п. 1.2.1 Договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування, інші платежі, визначені Договором та Додатком 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною а також виконати інші умови договору. Погашення заборгованості проводиться рівними частинами у сумі 931 грн. шляхом перерахування коштів за реквізитами, вказаними у договорі, у дати, визначені графіком погашення. Відповідно до умов договору факторингу від 18.12.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» банк передав, а Факторинг прийняв право вимоги до Позичальника, що випливають з умов кредитного договору (а.с. 23-30, 31). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідач [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Внаслідок цього станом на 16 липня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 23 956 грн. 59 коп., яка складається з 19 985,92 грн. заборгованості за кредитом; 1,82 грн. - заборгованості за відсотками; 3 968,85 грн. - комісії за РО (а.с. 11). Щодо зазначеного розрахунку заборгованості відповідач заперечень не висловив, а тому суд погоджується з розрахунком позовних вимог. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до п. п. 1.5.4, 1.5.5 Договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Згідно повідомлення № 200070991 від 20.12.2013 року вбачається, що [PERSON] було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні а також заявлено вимогу дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 23 956,59 грн. (а.с. 16). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривні 60 копійки судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 4). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved