Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

14 листопада 2019 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 05 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею. Позивач зазначає, що шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але фактично з січня 2019 року вони не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбно - сімейні стосунки не підтримують. Відповідач в добровільному порядку відмовився від надання матеріальної допомоги дитині та ухиляється від обов`язку її утримувати. Інших утриманців не має, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому вона вважає, що він здатний сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивач був змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 березня 2020 року відповідачем надано відзив на позов, відповідно до якого він задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково, призначити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за заявою позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що він надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини щомісячно у розмірі 800 грн., однак доказів цього у нього не має, оскільки розписки з неї він не брав. Крім того, зазначає, що постійно приймає участь у додаткових витратах на дитину, а також самостійно виплачує спільний кредит. Таким чином підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі не має. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданому відзиві просив розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 05 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №42. Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційного управління «Докучаєвське» №3185 від 08.11.2017 року. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, подані як позивачем так і відповідачем, та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2 000, 00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а його позов було задоволено частково, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial