Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

13 жовтня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Іванівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Проте до відкриття провадження у справі [PERSON] подав заяву про те, що відповідачем слід вважати [PERSON], яка прийняла частину спадщини. Тому було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2013 році від [PERSON] він отримав заповіт на земельну ділянку площею 7.104га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року за [PERSON] було визнано 1/6 частину права власності, як обовязкова частина останньої. Позивач має намір оформити спадщину на себе, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було надано правовстановлюючих документів, підтверджуючих склад майна у вигляді державного акту про право власності на землю на імя спадкодавця [PERSON] Заяву про відмову від прийняття спадщини позивач не подавав. Оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно було втрачено, про що було зроблено відповідне оголошення в газеті «Межівський меридіан» про його втрату. Позивач просить суд визнати за ним 5/6 частини права власності на земельну ділянку 5.920га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222684400:001:0178, яку він отримав у заповіт від [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. В звязку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В звязку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ДП №068929 [PERSON] належала земельна ділянка (пай №191) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7.104 гектар в межах згідно з планом, яка розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, виданого на підставі рішення 21 сесії XXIII скликання Іванівської сільської ради народних депутатів №135 від 20 вересня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №407. Заповітом посвідченого секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 12 червня 2013 року, зареєстрованого у реєстрі за №57 підтверджується, що [PERSON] заповітним розпорядженням заповів позивачу земельну ділянку площею 7.104га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії IV- ДП №068929. Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2016 року, справа №181/368/16-ц, за [PERSON] визнано в порядку спадкування право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 7,1040га, кадастровий номер 1222684400:01:001:0178, що знаходяться на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Довідкою відділу Держгеокадастру в Межівському районі Дніпропетровської області №1100 від 10 жовтня 2016 року підтверджується, що вартість земельної ділянки по колишньому АТ «Іванівське» станом на 2013 рік складала 65568 гривень. За постановою приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального округу від 22 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з підставі відсутності оригіналу документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Згідно оголошення, яке опубліковане в газеті «Межівський меридіан» №79 (11625) від 26 жовтня 2016 року, втрачений документ державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ДП №068929, кадастровий номер 1222684400:01:001:0178, виданий Іванівською сільською радою 20 вересня 2001 року на імя [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Приписами ч.1 ст.1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Пунктом «а» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно з п.5.2 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року за № 43, для отримання дубліката власник утраченого (зіпсованого) державного акта на право постійного користування або на право власності на земельну ділянку письмово звертається до відповідного органу, яким було видано зазначений державний акт. Власник також дає повідомлення про втрату зазначеного державного акта в місцевих засобах масової інформації. Якщо протягом місяця з дня публікації ніяких повідомлень власнику не надійшло, то відповідний орган, яким було видано зазначений державний акт, дає доручення місцевому державному органу земельних ресурсів Держкомзему України виготовити дублікат утраченого (зіпсованого) зазначеного державного акта. Але в даному випадку це неможливо в звязку зі смертю власника [PERSON] Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд вважає позовну заяву обґрунтованою, а також доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

Outcome: approved