Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

12 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що її матеріальний стан змінився, у звязку з чим дитина потребує збільшення розміру аліментів. З посиланням на приписи ст.192 СК України, позивач просить суд збільшити розмін аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до 1\~400,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив суд стягувати аліменти у розмірі 1\~150,00 грн. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2002 року до 04 грудня 2008 року. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON]. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2008 року у справі №2-3772/07 постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти, на утримання доньки у розмірі 450,00 грн. щомісячно. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не проживає разом з сином та не приймає участі в його утриманні, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дитиною. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На думку суду, присуджений у 2008 році розмір аліментів не може покрити витрати на забезпечення належного фізичного та духовного розвитку дитини, оскільки є меншим за половину прожиткового мінімуму для дитини віком з 06 до 18 років, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у розмірі 1\~860,00 гривень з 01 січня 2018 року. Отже, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, розмір аліментів слід збільшити до твердої грошової суми у розмірі 1\~150,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки заявлена до стягнення сума аліментів у розмірі 1\~400,00 грн. є явно завищеною. Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Суд окремо зазначає, що аліменти збільшується з дня набрання цим рішенням законної сили. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору у розмірі 704,80 грн., як особа звільнена від його сплати, тому його слід стягнути з відповідача на користь держави. Стосовно заявлених позивачем до стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3\~400,00 грн., суд зазначає, що на підтвердження здійснених витрат позивач надала квитанцію до прибуткового касового ордера №112 від 10 квітня 2018 року. Однак із зазначеної квитанції не зрозуміло яке саме підприємство, установа чи організація, або яка саме фізична особа (підприємець чи самозайнята особа) прийняла ці кошти, оскільки відповідна верхня графа квитанції, де зазначаються ці відомості, не заповнена. Крім того під час судового засідання на питання суду позивач особисто вказала що сплатила адвокату за представлення її інтересів у суді 1\~700,00 грн., в той час як з доданої квитанції слідує, що вона сплатила 3\~400,00 грн. Наведені розбіжності ставлять під сумнів належність наданих позивачем доказів на обґрунтування понесених витрат на правову допомогу адвоката, а тому суд відмовляє у присудженні цих витрат за рахунок відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial