Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вимоги обгрунтовує тим, що 10 лютого 2017 року у Нововолинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх декількох років вони не підтримують з відповідачем шлюбних стосунків, не розуміють один одного та проживають порізно. Між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, а тому, вважає, що необхідності надалі перебувати у шлюбі немає. Їх спільна дочка залишилася проживати із нею та на даний час перебуває виключно на її утриманні, матеріально забезпечувати дитину відповідач відмовився. Зазначає, що її дохід складає державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягненню нею трьохрічного віку, що недостатньо для забезпечення [PERSON] всім необхідним, а враховуючи те, що відповідач є працездатним, має нерегулярний, мінливий дохід, просить суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, а також розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Судові витрати просила залишити за нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила позов задоволити (а.с.29). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.39). Відповідно до ст.280, ст.281 СК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України суд визначає частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що з 10 лютого 2017 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5-6). У їх шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконує обов`язки по утриманню своєї дочки [PERSON] , є здоровим, працездатним, інших утриманців не має і враховуючи, що він офіційно не працює, має мінливий дохід та беручи до уваги законом встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини віку до 6 років, а обов`язок по утриманню дитини чинним СК України покладається на обох батьків, суд визначає до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини такого віку з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням того, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що укладений між позивачем та відповідачем шлюб слід розірвати. Беручи до уваги положення ст.141 ЦПК України, а також те, що сплачений судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу, позивач просила залишити за нею, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вимогу майнового характеру.

Outcome: approved