Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

12 жовтня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Миру, 21 в селі Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що 10 березня 2015 року померла мати її чоловіка [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 21 з господарськими будівлями, розташованого по вулиці Миру в селі Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області. Зазначений будинок належав померлій [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 29.12.1978, посвідченого секретарем Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та зареєстрованого у виконкомі Криничанської сільської ради за № 51. Спадщину за законом після смерті [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв її син, чоловік позивача [PERSON]. 08 лютого 2013 року помер [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, як дружина померлого. Після смерті чоловіка, позивач [PERSON] звернулася з заявою до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON], померлого 08 лютого 2013 року, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташований по вулиці Миру, 21 в селі Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області. Посилаючись на законність набуття права власності на нерухоме майно спадкодавцем, позивач [PERSON] просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначений житловий будинок. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому 14.12.2016 позивач та її представник [PERSON] подали суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 14.11.2016 відповідач також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі і просив розглядати справу без участі його представника. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.6). 08 лютого 2013 року [PERSON] помер у віці 45 років у с.Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області (а.с.8). За життя [PERSON] проживав та був зареєстрований разом зі своєю матір'ю [PERSON] в будинку № 21 по вулиці Миру в селі Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 9, 10). Зазначений будинок належав [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 29.12.1978, посвідченого секретарем Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та зареєстрованого у виконкомі Криничанської сільської ради за № 51 (а.с.11). 10 березня 2005 року [PERSON] померла у віці 63 років у с.Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. За таких обставин, після смерті [PERSON], позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги на спадкування. При цьому, 28 вересня 2016 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 08 лютого 2013 року [PERSON], яка складається з житлового будинку, розташованого по вулиці Миру, 21 в селі Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з тим, що позивачем [PERSON] не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.16). Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином позивач згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначений житловий будинок, яке фактично було набуто спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved