Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

13 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконувала зобовязання по договору внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 14900,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але до суду надав заяву з клопотанням справу слухати за його відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно вимог ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що 13 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31 травня 2016 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 14900,20 грн., яка складається з наступного: 431,84 грн. заборгованості за кредитом; 9838,43 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3444,21 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина штрафу; 685,72 грн. - процентна частина штрафу. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором від 13 грудня 2010 року на суму 14900,20 грн., суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved