Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

13 листопада 2017 року, позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві посилається на те, що 08 вересня 2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим запитом №1513. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею. Спільне життя не склалося, внаслідок різних поглядів на подружнє життя, шлюбні стосунки припинені вже більше року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Таким чином, шлюб несе формальний характер та повинен бути розірваний. На примирення не згідна. Зазначає, що відповідач, майже одразу після народження дитини залишив її із дитиною та знявся з реєстрації, переїхавши в Глибоцький район Чернівецької області, с. Толока, а згодом в Сторожинецький район Чернівецької області, село Просіка де проживає вже більше року, з тих пір жодним чином не забезпечує дитину належним та не виконує обовязків батька. Вона самотужки забезпечує нормальне життя дитини та сплачує всі необхідні витрати, із цим повязані, купує дитині одяг, іграшки і т.ін. Її прохання про матеріальну допомогу на утримання сина відповідачем ігнорує. Угоди про добровільно сплату аліментів між ними не досягнуто. В звязку з тим, що відповідач приховує свої реальні доходи, добровільно аліменти не сплачує, уникає обовязку із додаткових витрат на дитину, аліменти на користь малолітньої дитини слід встановити в твердій грошовій сумі, виходячи з суми 3500 гривень щомісячно. 26 грудня 2017 року до суду надійшов відзив відповідача. В своєму відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що заявлений позов [PERSON] до нього він визнає частково, а саме в частині розірвання шлюбу. В частині стягнення аліментів в розмірі 3500 грн. позов він не визнає, вважає, що стягнення аліментів в такому розмірі є необгрунтовани та таким, що поставить його у вкрай тяжке матеріальне становище. Зазначає, що на даний час він не працює, доходів та будь-яких пенсій не отримує, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Чернівецькій області №894 від 11.12.2017 року, у відповідності до якої, на обліку у Пенсійному фонді України не перебуває, будь-якої допомоги по безробіттю не отримує та на обліку в центрі зайнятості не перебуває, про що надав суду довідку, а також не являється особою-підприємцем. Крім того, у нього відсутнє будь-яке рухоме та не рухоме майно, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 15.11.2017 року № 0-1530798258 про відсутність зареєстрованих за ним транспортних засобів та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107027587 від 11.12.2017 року про відсутність зареєстрованого за ним нерухомого майна. Просить суд врахувати зазначені обставини при визначенні розміру аліментів Таким чином, враховуючи наведене просив суд позов [PERSON] задовольнити частково. Шлюб укладений між ним та позивачем розірвати, визначити розмір стягуваних з нього аліментів в сумі 900 грн. щомісяця. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовну заяву, надала аналогічні пояснення позову, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково, підтримав викладені обставини в письмовому відзиві. Також, просив пробачення у позивачки, просив її відмовитися від розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 08 вересня 2015 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим запитом №1513, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-МИ №110824 (а.с.6). Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сімї. На примирення позивачка не згідна, також відповідач у відзиві просив шлюб розірвати, в судовому засіданні строк на примирення не просив, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Від шлюбу сторони мають неповнолітню сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ №252195 (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обовязку кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно із вимогами. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до п 17. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 цього кодексу щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.8). У відповідності до ст. 199 сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На час розгляду справи угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто. Таким чином, з положення ст. 181 Сімейного кодексу України випливає, що вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, у відповідача відсутнє рухоме та не рухоме майно, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 15.11.2017 року № 0-1530798258 про відсутність зареєстрованих за ним транспортних засобів та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 107027587 від 11.12.2017 року про відсутність зареєстрованого за ним нерухомого майна, інших осіб на утриманні немає, здоровий, працездатний, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, з урахуванням часткового визнання відповідачем вимог про стягнення аліментів в розмірі 900 грн., а також з урахуванням того, що позивачка ніде не працевлаштована та неможливістю на разі працевлаштуватися у звязку з доглядом за малолітнім сином, з урахуванням необхідності та достатності розміру аліментів на забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в повернення витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial