Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

14.08.2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень до позову від 05.11.2013 року просить визнати неправомірними дії [PERSON] щодо створення перешкод в приватизації земельної ділянки [PERSON] шляхом визнання безпідставною відмову [PERSON] на пропозицію [PERSON] погодити межі суміжних земельних ділянок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визнати право [PERSON] на розробку проекту землеустрою, одержання у власність відповідно до закону земельної ділянки площею 114 кв.м. за адресою: [ADDRESS], державну реєстрацію прав власності і отримання правовстановлюючих документів - без згоди суміжного землекористувача [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що рішенням Одеської міської ради №542-VI від 08 квітня 2011 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зазначає, що серед документів, які необхідно надати для розробки проекту землеустрою, є акт про погодження меж земельної ділянки з власниками/користувачами суміжних земельних ділянок та їх письмова згода на приватизацію [PERSON] земельної ділянки. [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки. У зв'язку з цим, [PERSON] 22 травня 2013 року направив йому рекомендований лист з проханням погодити суміжні межі та дати погодження на приватизацію земельної ділянки. До листа була додана схема земельної ділянки. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, лист був отриманий адресатом 28 травня 2013 року. Однак по цей час [PERSON] не отримав від [PERSON] погодити межі земельної ділянки, якою користується [PERSON] Викладені обставини зумовили звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій уточнений позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа Управління Держземагентсва у м. Одесі Одеської області у судове засідання не з'явилася, надали заяву про слухання справи за їх відсутності, розгляд справи залишили на розсуд суду. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] Судом також встановлено, що рішенням Одеської міської ради від 08 квітня 2011 року [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресоюю: [ADDRESS]. 22 травня 2013 року [PERSON] направив [PERSON] рекомендований лист з проханням погодити суміжні межі та дати погодження на приватизацію земельної ділянки. Судом також встановлено, що у травні [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] «про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, звільнення земельної ділянки». Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2013 року позовні вимоги були задоволені , визнано недійсним державний акт серії ЯА №271673, виданий [PERSON] Одеським міським управлінням земельних ресурсів Держкомзему на право власності на земельну ділянку, площею 0,0038 га за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] звільнити земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.12.2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2013 року залишено без змін. Таким чином, між суміжними землекористувачами сталися неприязні відносини, внаслідок чого відповідач не надає згоду на розробку проекту землеустрою. Відповідно до ст. 21 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частин 1 та 5 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Положення частин 1-4 та 6 ст. 13 ЦК України встановлюють, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих ій договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України ). Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В супереч вимог ст. 61 ЦПК України відповідач не надав суду доказів на підтвердження того факту, що розробка проекту землеустрою та одержання у власність суміжної земельної ділянки будь-яким чином впливає чи порушує його права у тому числі щодо землекористування. Проте, позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку судом встановлена бездіяльність відповідача у вигляді не підписання заяви, що є її правом, відповідно до чинного законодавства. При викладених обставинах, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме визнати право [PERSON] на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею 114 кв.м. за адресою: [ADDRESS],- без згоди суміжного землекористувача [PERSON] Вимоги щодо визнання права позивача на одержання у власність земельної ділянки, державну реєстрацію права власності та отримання правовстановлюючих документів без згоди відповідача є необґрунтованими, оскільки на даних етапах оформлення правовстановлюючих документів згода суміжного землекористувача не потрібна. Його згода вимагається лише під час погодження акту погодження меж земельної ділянки в натурі та при погодженні акту приймання-передачі земельної ділянки, тобто на етапі розробки проекту землеустрою та виконання технічної документації.

Outcome: partial