Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

13.01.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 20.06.1989р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають троє повнолітніх дітей. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, сімейне життя з ним не склалося через те, що він останнім часом не працюючи за рахунок сімейного бюджету зловживає спиртними напоями, а перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння застосовує до позивачки фізичне насилля і ображає нецензурною лайкою, чим принижує її людську гідність. Враховуючи на зазначене, позивачка дійшла висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, але відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.14). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без його участі (а.с.15). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, уклали шлюб 20.06.1989р., про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1989 року червня місяця 20 числа зроблено запис за №10; після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Осичківською сільською радою Савранського району Одеської області 20.06.1989р. (а.с.3). Як вбачається з позовної заяви шлюб з відповідачем виявився невдалим, відповідач зловживає спиртними напоями і застосовує до позивачки фізичне насилля і погрози. Неповнолітніх дітей у подружжя немає. Позивачка на примирення категорично не згодна, але відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану. Приймаючи до розгляду дану справу суд враховує, що згідно з ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Між тим, відповідно до положень ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, законодавством передбачено безпосереднє право подружжя, яке не має дітей, на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу у разі, якщо відповідач проти цього заперечує. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому вимога позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу теж підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved