Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

13.10.2015 року позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована та проживає в с. Мар»янське, вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району Дніпропетровської області. За вказаною адресою позивач проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON], двома дітьми та батьком чоловіка [PERSON] Вказаний будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами належить [PERSON], який помер 02.02.1988 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів вказаний будинок та все майно відповідачу [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач та її чоловік [PERSON] фактично вступили в управління і володіння вказаним майном, продовжували вести спільне господарство, підтримували в належному стані тощо. Чоловік позивача [PERSON] помер 01.01.2005 року. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. У 2011 році позивач вирішила оформити свої спадкові права на вказане домоволодіння і випадково дізналася, що [PERSON] склав заповіт на свого онука відповідача [PERSON], який не підтримував ні з ким родинних відносин. Відповідач пропустив строк на прийняття спадщини, тому звернувся до Апостолівського районного суду із позовною заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Апостолівського районного суду від 24.02.2010 року позов відповідача було задоволено, на підставі чого відповідач звернувся до Апостолівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а 26.08.2011 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, відповідно до якого за відповідачем було визнано право власності на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с. Мар»янське, вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2011 року рішення Апостолівського районного суду від 24.02.2010 року скасовано та відповідачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 25.11.2014 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого її чоловіка [PERSON], але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з відсутністю рішення суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та наявністю державної реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем. Просить позов задовольнити, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 серпня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 939 та видане на ім.»я [PERSON], зареєстрованого в [INFO], на будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в с. Мар»янське по вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району Дніпропетровської області, та скасувати його державну реєстрацію. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник 3-ї особи подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1268, 1269 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В судовому засіданні з копії спадкової справи № 261/2010, направленої державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори, встановлено, що спадкоємцем майна померлого 21.01.2005 року [PERSON] є його дружина [PERSON], яка 01.12.2010 року звернулася в Апостолівську держнотконтору із заявою про прийняття спадщини, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. 05.12.2013 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач є спадкоємцем майна [PERSON], яке складається із земельної ділянки, площею 6.170 га, що розташована на території Мар»янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. 25.11.2014 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в с. Мар»янське по вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району, та належав батьку [PERSON] - [PERSON], померлому 02.02.1988 року. Згідно довідки від 29.09.2014 року, виданої Мар»янською сільською радою, [PERSON] був зареєстрований та мешкав в с. Мар»янське, вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району Дніпропетровської області з 1953 року по день смерті 02.02.1988 року. На день смерті разом з померлим були зареєстровані та проживали: син [PERSON], невістка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON] Таким чином, чоловік позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] З копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Мар»янської сільської ради народних депутатів, встановлено, що спірний житловий будинок належить колгоспному двору, голова [PERSON] 04.08.1980 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належний йому будинок онуку [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2014 року 26.08.2011 року за № 939 видано свідоцтво про право на спадщину на майно померлого 02.02.1988 року [PERSON] Згідно довідки КП «Апостолівське БТІ» від 01.12.2014 року право власності на житловий будинок, що розташований в с. Мар»янське, вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.08.2011 року, посвідченого Апостолівською держнотконторою за р.№ 939. Постановою від 28.08.2015 року державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок, що розташований в с. Мар»янське, вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району, який перейшов йому у спадок після смерті його батька [PERSON], оскільки свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок видано [PERSON], якому на підставі рішення Апостолівського районного суду від 24.02.2010 року визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, вказане свідоцтво не визнано недійсним за рішенням суду, наявна державна реєстрація права власності на спірний будинок. З рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2011 року по справі за позовом [PERSON] до Мар»янської сільської ради Апостолівського району про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини встановлено, що рішення Апостолівського районного суду від 24.02.2010 року скасовано, а [PERSON] відмовлено у задоволенні його позовних вимог про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Мар»янське, вул. Б. Хмельницького, 45, Апостолівського району Дніпропетровської області, належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON], померлий 02.02.1988 року. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки був зареєстрований та проживав з батьком у спірному будинку, але спадщину не оформив у встановленому законом порядку та 01.01.2005 року помер. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла позивач [PERSON], оскільки проживала на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем. Відповідач [PERSON] строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропустив, в звязку з чим звернувся до суду із заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Апостолівського районного суду від 24.02.2010 року відповідачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON], на підставі чого відповідачу 26.08.2011 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок. Також судом встановлено, що рішення Апостолівського районного суду від 24.02.2010 року скасовано апеляційним судом Дніпропетровської області 06.12.2011 року, вказане рішення не оскаржувалося та набуло законної сили. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 26.08.2011 року отримав свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [PERSON], не маючи права на спадкування, на підставі чого суд приходить до висновку, що вищевказане свідоцтво у відповідності до положень ст.1301 ЦК України підлягає визнанню недійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 487,2 гр.

Outcome: approved