Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

12 лютого 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до приватного сільськогосподарського підприємства (ПСП) імені Шевченка, просив постановити рішення, яким поновити його на посаді директора ПСП імені Шевченка, стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації за затримку та середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичної виплати, середній заробіток в межах посадового окладу директора за час вимушеного прогулу з 13.01.2016 року до дня поновлення на роботі, стягнути моральну шкоду в сумі 5 000 гривень та витрати на правову допомогу. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 15.01.2016 року з інтернет сайту Міністерства юстиції України йому стало відомо , що з 14.01.2016 року керівником приватного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка призначено [PERSON]. До вказаного призначення зазначену посаду займав позивач. Про причини та правові підстави звільнення його з посади засновником підприємства не повідомлено. Також власником в порушення ст. 47 КЗпП України з ним не проведено розрахунок і не видано трудову книжку. Крім цього на момент його звільнення , рахувалася заборгованість по заробітній платі, яку він не отримував з жовтня 2015 року. Позивач зазначає, що в результаті незаконного звільнення йому не була нарахована середньомісячна заробітна плата, , тому відповідач при поновленні його на роботі зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також йому завдана моральна шкода , яку він оцінює в 5 000 гривень і яка полягає в тому , що він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, який негативно відображається на спілкуванні з родиною. Крім того викликає хвилювання і той факт, що в даний час знайти іншу роботу , щоб утримувати сім'ю досить нелегко. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю із підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав , вважає їх безпідставними , неконкретними, а тому такими, що задоволенню не підлягають. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності , суд прийшов до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає із слідуючих підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу №16 від 12.08.2012 року був прийняти на посаду директора ПСП імені Шевченка , що підтверджується копією трудової книжки на його ім»я (а.с.52-56). Згідно копії наказу № 2-К від 14.01.2016 року [PERSON] звільнений з посади директора\~ ПСП імені Шевченка з 13.01.2016 року\~ за п.5 ст.41 КЗпП України (а.с.34)., а саме: з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадової особи. Підставою видачі\~ даного наказу\~ став протокол зборів засновників ПСП імені Шевченка від 13 січня 2016 року\~ № 1/13/01/2016 (а.с.35).\~ \~Згідно копії акту\~ від 14.01.2016 року про відмову від ознайомлення під розпис з рішенням\~ власників\~ про\~ звільнення\~ та\~ наказом, позивачу було оголошено в приміщенні\~ за адресою село Радулин, вул. Шевченка,2 Баранівського району Житомирської області рішення\~ власників ПСП імені Шевченка ,\~ а саме: протокол\~ № 1/13/01/2016 року від 13.01.2016 року про припинення повноважень і звільнення з посади директора ПСП імені Шевченка [PERSON], та призначення на посаду директора ПСП імені Шевченка [PERSON]Позивач згідно даного акту відмовився\~ ставити підпис про ознайомлення з протоколом, наказом та отримати копію наказу (а.с.71). При цьому позивач та його представник вказали на фіктивність даного акту, що він складений не датованим числом - 14 січня 2016 року, а пізніше , але ніяких клопотань щодо перевірки достовірності вказаних ними фактів суду не подавали, хоча судом були розяснені їх права у судовому засіданні.\~ Тому суд вважає складений акт від 14 січня 2016 року належним доказом. \~Таким чином\~ суд встановив, що наданими письмовими доказами,\~ та поясненням в судовому засіданні передставник\~ відповідача\~ довів свої\~ заперечення щодо пред»явлених позовних вимог . Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 р. № 1255-VII, який набрав чинності 1 червня 2014 р. (далі Закон № 1255), доповнив пунктом 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), а саме: крім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у разі припинення повноважень посадових осіб. Зокрема\~ до посадових осіб належать: особи, які обіймають постійно або тимчасово на підприємствах, установах або організаціях незалежно від форми власності посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням.\~ Враховуючи те, що позивач [PERSON], перебуваючи на посаді директора ПСП імені Шевченка , виконував обов»язки посадової особи, тому його звільнення відповідач провів саме згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України . При цьому позивачу та його представнику було\~ запропоновано судом у судовому засіданні \~ уточнити позовні вимоги та їх підставу в зв»язку із долученням до матеріалів справи нових доказів ( наказу про звільнення , доказів про заборгованість, тощо) , але позивач та його представник своє право не використали\~ та відмовились\~ у судовому засіданні уточнювати позовні вимоги. \~ Враховуючи вищезазначене, приписи ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач\~ у своїх позовних вимогах щодо поновлення на роботі не зазначив, який наказ про звільнення просить визнати незаконним та з яких підстав, а лише послався на ст.235 КЗпП України, та вважав, що він\~ підлягає поновленню на попередній роботі у звязку із звільненням без законних підстав. На підставі цього суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в цій частині вимог , оскільки заявлені\~ позивачем позовні вимоги\~ неконкретизовані, а обставини на які позивач посилається як на підставу\~ своїх вимог недоведені доказами. Відповідно, виходячи із викладеного, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволенню не підлягають, так як вони є похідними від вимоги про поновлення на роботі. \~Крім цього , аналогічно щодо позовних вимог про стягнення боргу по заробітній платі з урахуванням компенсації за її затримку та виплату середнього заробітку за час затримки по день фактичної виплати, враховуючи приписи ч.1 ст.11 ЦПК України, позивач\~ у своїх позовних вимогах в цій частині не зазначив, яка сума боргу по заробітній платі підлягає стягненню із відповідача і за який період , не навів суду розрахунок компенсації за затримку розрахунку із врахування витребуваних судом та долучених до справи доказів, тому суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити, оскільки заявлені\~ позивачем позовні вимоги\~ є неконкретними . На підставі ст. 88 ЦПК України, в разі відмови судом у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, не стягуються із відповідача на його користь. \~На\~ підставі викладеного,

Outcome: dismissed