Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] на її користь майнової шкоди в розмірі 12 555 грн 79 коп.; стягнення з [PERSON] майнової шкоди в розмірі 10 342 грн 25 коп. Позивачка зазначила, що 29 жовтня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль марки Пежо. Обґрунтовуючи ціну позову [PERSON] вказала на те, що вартість здійсненого нею відновлювального ремонту становила 19 000 грн, втрата товарної вартості автомобіля склала 5 711 грн 58 коп., витрати на проведення оцінки вартості заподіяної шкоди - 400 грн. Оскільки завдану майнову шкоду було частково відшкодовано приватним акціонерним товариством (надалі - ПрАТ) «Страхова компанія «Провідна» як страховиком цивільно-правової відповідальності [PERSON], розмір заподіяної шкоди становить 22 898 грн 04 коп. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів, оскільки їх вина, на думку позивачки, є доведеною судовими рішеннями в справах про адміністративні правопорушення. 13 травня 2014 року судом поставлено ухвалу, якою прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог до [PERSON], закрито провадження в цивільній справі в частині позовних вимог до [PERSON] 13 травня 2014 року до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій представник позивачки просив стягнути з відповідача - [PERSON], суму майнової шкоди в розмірі 22 070 грн 37 коп., з яких 21 670 грн 37 коп. - вартість збитків, нанесених пошкодженням транспортного засобу і 400 грн - сплата за проведення дослідження (а.с. 80). Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 34). Представник позивачки - адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зміну розміру позовних вимог обґрунтовано тим, що пошкодження передньої частини належного позивачці автомобіля сталося з вини [PERSON] При цьому, для розрахунку завданих збитків, позивачкою було замовлено та оплачено відповідну експертну оцінку. Так, розрахована вартість відновлюваного ремонту передньої частини становила 15 958 грн 79 коп., втрата товарної вартості автомобіля внаслідок його пошкодження склала 5 711 грн 58 коп., а вартість самого дослідження - 400 грн. Витрати на оплату дослідження, на думку представника, також мають бути відшкодовані відповідачем, оскільки зазначена оцінка ніким не оспорювалася, а звіт, складений за наслідками дослідження, є доказом розміру завданої шкоди. Відповідач під час розгляду справи позов визнав повністю та пояснив, що коштів на відшкодування завданої позивачці майнової шкоди не має. Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2013 року на автодорозі Миколаїв - Парутине - Очаків сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки Пежо модель 3008, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Сторони не заперечують, що постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124. КупАП. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER], та здійснюючи обгін, виїхав на зустрічну смугу, не переконавшись, що вона є вільною від транспортних засобів і допустив зіткнення з автомобілем Пежо, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9, 10). 21 листопада 2013 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, [PERSON] Судом встановлено, що останній, керуючи транспортним засобом марки Хюндай, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Миколаїв - Парутине - Очаків, не витримав безпечну дистанцію, допустив зіткнення з транспортним засобом Пежо, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13). В результаті дорожньо-транспортних пригод автомобіль Пежо отримав механічні пошкодження. Як вбачається з матеріалів справи, на замовлення позивачки суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] було проведено оцінку вартості (розміру) шкоди, заподіяної пошкодженням передньої частини транспортного засобу, за результатом якої складено звіт №02/11-13 (а.с. 15-28). Згідно з висновками експерта, вартість відновлюваного ремонту складає 15 958 грн 79 коп., величина втрати товарної вартості автомобіля становить 5 711 грн 58 коп. Так, згідно з калькуляцією, доданою до звіту про оцінку вартості збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, вартість робіт та запчастин, а також втрата товарної вартості розраховані оцінювачем саме по передній частині автомобіля (а.с. 24, 25). 30 жовтня 2013 року товариством з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Франк Авто» відкрито наряд-замовлення №ФА-0000574 на виконання ремонтних робіт з відновлення автомобіля марки Пежо модель 3008 за замовленням [PERSON] (а.с. 30) За змістом Акту виконаних робіт №ФА-0000574 від 01 листопада 2013 року, на замовлення позивачки були виконані роботи з розборки та зборки автомобіля для ремонту, рихтовки переднього бризговика та задньої арки колеса, фарбування заднього та переднього бамперів, фарбування задньої двері та переднього правого крила та встановлено такі деталі: передній бампер, фару в зборі, переднє крило, підсилювач бампера, підкрилок, декоративний елемент бампера, задній протитуманний ліхтар, кронштейн кріплення усього на суму 19 000 грн (а.с. 29). Зазначена сума була повністю сплачена [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №925 від 01 листопада 2013 року, копію якої долучено до матеріалів справи (а.с. 31). При цьому, 2 544 грн сплачені позивачкою за відновлювальний ремонт задньої частини автомобіля, а 16 456 грн - вартість ремонту по передній частині автомобіля (а.с. 29, 31). З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», як страховик цивільно-правової відповідальності [PERSON], виплатила [PERSON] 2 213 грн 54 коп страхового відшкодування за шкоду заподіяну задній частині автомобіля (а.с. 14). Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на період з 31 січня 2013 року по 30 січня 2014 року була застрахована приватним акціонерним товариством (надалі - ПАТ) «Лафорт». В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію поліса №АЕ/ 0688262 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11). В судовому засіданні відповідач пояснив, що на місці пригоди зателефонував до страхової компанії, проте представники останньої з ним говорити відмовилися. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд звертає увагу, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, що випливає зі змісту ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Така правова позиція суду узгоджується з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в п. 4 Постанови Пленуму №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено таку постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило ушкодження належного [PERSON] автомобіля Пежо, суд погоджується з твердженням позивачки про доведеність вин відповідача в заподіянні шкоди передній частині належного їй автомобіля. Щодо обраного позивачкою способу захисту цивільних прав, суд зазначає наступне. За змістом правового висновку Верховного Суду України, викладеного в Постанові судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-112цс13, який, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковим для всіх судів України, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу в потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якої потерпіла особа уклала договір добровільного страхування автомобіля. Вирішуючи питання про включення до майнової шкоди витрат на проведення оцінки розміру заподіяної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Незалежною, згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. За змістом ст. 7 Закону, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Вказане свідчить, що витрати позивачки на проведення оцінки завданої їй майнової шкоди були необхідними та обґрунтованими з огляду на встановлену законодавством обов'язковість проведення незалежної оцінки у разі звернення за отриманням страхової виплати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка своє право на звернення до страховиків реалізувала, отримавши страхову виплату в розмірі 2 213 грн 54 коп. Крім того, суд погоджується з доводами представника позивачки про те, що отриманий за наслідками експертного дослідження звіт використано під час судового розгляду цивільної справи як належний та допустимий доказ. Оскільки витрати на проведення оцінювання були необхідними та обґрунтованими, суд дійшов висновку про необхідність стягнення зазначених витрат з винної особи - [PERSON] Враховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази, зокрема звіт про оцінку вартості (розміру) шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу (а.с. 15), яким обґрунтовано розмір втрати товарної вартості автомобіля на суму 5 711 грн 58 коп. та розмір вартості відновлюваного ремонту передньої частини автомобіля - 15 958 грн 79 коп (який є меншим від фактично сплаченої позивачкою суми за проведення ремонтних робіт по передній частині автомобіля), акт виконаних робіт №ФА-0000574 (а.с. 29) та квитанцію до прибуткового касового ордеру №925 (а.с. 31) на суму 19 000 грн, якими підтверджено фактичні витрати на ремонтно-відновлювальні роботи, квитанцію до прибуткового касового ордеру №24 від 04.11. 2013 року (а.с.28), якою підтверджено майнову шкоду на суму 400 грн, витрачені на проведення оцінки заподіяної шкоди, повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (а.с. 14), що ним підтверджено проведення позивачці страхової виплати на суму 2 213 грн 54 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп., що підтверджується квитанцією №1039.54.1 від 21.03.2014 року, доданою до матеріалів справи (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про оплату судового збору за рахунок позивачки за згодою останньої. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved