Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

12 травня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 18.07.2002 року їй належить ? частина жилого будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою м. Охтирка, вул. Київська, 86 Сумської області, що складає квартиру № 2 зі складовими житлових приміщень: веранди (2-1) площею 6.3 кв.м., кухні (2-2) площею 7.70 кв.м., житлової кімнати (2-3) площею 12.0 кв.м., житлової кімнати (2-4) площею 10.0 кв.м., тамбура з ганком ІІ площею 3.9 кв.м. зі сходинками. 16.09.1986 року у вищевказаній квартирі був зареєстрований [PERSON]. Разом з позивачкою в даному житловому будинку проживає сімя позивачки та неповнолітня дитина. Відповідач більш ніж 3 роки у квартирі не проживає, не з'являвся, участі в її утриманні не приймає, комунальні послуги не сплачує. Відповідач фактично не проживає у спірному будинку, квартира на праві власності належить позивачці, відповідач має постійне місце проживання в іншому місці. З урахуванням збільшених позовних вимог від 05.06.2015 року позивачка просить суд усунути перешкоди у володінні та користуванні обєктом права приватної власності [PERSON] у вигляді ? частини житлового будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою по вул. Київській, 86 в м. Охтирка Сумської області, що складає квартиру № 2, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зазначивши в рішенні суду, що визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] є підставою для зняття його з паспортної реєстрації без його участі, що має здійснюватися Центром надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позов підтримав повністю і пояснив суду, що відповідач [PERSON] більш ніж 3 роки у квартирі [ADDRESS] не проживає, участі в її утриманні не приймає, комунальні послуги не сплачує, до вищевказаної квартири не зявляється. Відповідач фактично не проживає у спірному будинку, квартира на праві власності належить позивачці, відповідач має постійне місце проживання в іншому місці. З урахуванням збільшених позовних вимог від 05.06.2015 року просить суд усунути перешкоди у володінні та користуванні обєктом права приватної власності [PERSON] у вигляді ? частини житлового будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями за адресою по вул. Київській, 86 в м. Охтирка Сумської області, що складає квартиру № 2, шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зазначивши в рішенні суду, що визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] є підставою для зняття його з паспортної реєстрації без його участі, що має здійснюватися Центром надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі. Відповідач, будучи своєчасно увідомленим повісткою суду про день та час розгляду цивільної справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Центр надання адміністративних послуг в м. Охтирка та Охтирському районі до початку судового засідання надали суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно вимог ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 156 ч. 1 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 3 ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору-дарування від 18.07.2002 року позивачці належить ? частина жилого будинку із господарськими спорудами та надвірними будівлями, що складає квартиру [ADDRESS]. (а.с. 7). 01 березня 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с. 6). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка з сімєю та відповідач по справі [PERSON] (а.с. 18). Згідно довідки Виконавчого комітету Охтирської міської ради № 566 від 11.06.2015 року [PERSON] зареєстрована і проживає [INFO] і має склад сімї : мати [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрований за вищевказаної адресою, але не фактично не проживає. (а.с.41). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БП № 067633 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області від 27.08.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.43). Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що є матірю позивачки, проживає у [INFO] та підтвердила суду, що спірна квартира згідно договору дарування належить доньці [PERSON] Відповідач [PERSON] більше трьох років у вищевказаній квартирі не проживає, витрат по утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, у квартирі не зявляється, виїхав на постійне місце проживання до матері в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області. Судом встановлено, що відповідач по справі більш ніж три роки в спірній квартирі не проживає, житлом не користується. Витрат по утриманню житла не несе. Доказів поважності причин непроживання в ньому, суду не надано. Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем доказами та показами свідка [PERSON], яка підтвердила ті обставини, що відповідач більше трьох років у спірній квартирі не зявлявся, житлом не цікавився. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] понад рік без поважних причин не проживає в спірному житлі, не користується ним, фактично втратив до нього інтерес, проживає в іншому місці, спільних витрат по утриманню житла не несе, зазначеними діями відповідач порушує житлові права позивачки, пов'язані з утриманням житла, без визнання його втратившим право користування житлом, позивачка позбавлена можливості зняти його з реєстрації та сплачувати комунальні платежі відповідно до кількості фактично мешкаючих в приміщенні осіб. Таким чином, суд вважає за можливе визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], а тому вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, рішення суду про визнання [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] згідно вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття відповідача [PERSON] з реєстрації у квартирі [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] були понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу представником [PERSON] [PERSON] надано договір про надання правової допомоги від 12.05.2015 року, укладений між [PERSON] та фахівцем в галузі права [PERSON], акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, розрахункова квитанція від 12.05.2015 року на суму 1500,00 гривень. Як передбачено ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Судом встановлено, що фахівцем в галузі права [PERSON] надавалась правова допомога під час участі в судових засіданнях, а саме: 05.06.2015 року з 10 год. 56 хв. по 11 год. 05 хв. тривалістю 9 хвилин, 22.06.2015 року з 10 години 13 хвилин по 10 годину 48 хвилин, тривалістю 35 хвилини, що підтверджується журналами судового засідання від 05.06.2015 року та 22.06.2015 року по даній справі. Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем в галузі права обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, часу витраченого на участь у судовому засіданні, а саме 44 хвилини, суд вважає, що з [PERSON] в розумінні\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~необхідно стягнути 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі в судовому засіданні, що становить 487 грн. 20 коп. за годину роботи. Час витрачений фахівцем в галузі права в судових засіданнях становить 44 хвилини. 44 хвилини х 40 % = 357,28 гривень. З урахуванням часу витраченого фахівцем в галузі права на проведення консультації, складання процесуальних документів, зазначених у акті виконаних робіт, суд вважає витрати на правову допомогу в сумі 1500 гривень обґрунтованими і такими, що підлягають стягненню на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved