Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

14 грудня 2016 року адвокат [PERSON], який діяв від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Макіївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступні обставини. 06 травня 2012 року помер син позивача [PERSON], [INFO], 27.02.2011 року померла дружина позивача [PERSON], а 19 вересня 2012 року померла донька позивача [PERSON], [INFO]. Після смерті дружини позивач та його діти прийняли спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1054 від 26.09.2011 року. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своїх дітей, оскільки заповіту ніхто із померлих не залишив. Після їх смерті відкрилася спадщина на майно, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS], згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 13.12.2016 року № 75706361. На час смерті сина позивач проживав у вказаній квартирі, тобто фактично прийняв спадщину. 05 березня 2013 року позивач звернувся до Першої донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON], де була заведена спадкова справа № 54225420, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45564048 від 26.10.2016 року. На даний час позивач не може оформити спадщину нотаріально, оскільки в нотаріальних конторах, розміщених в зоні АТО, відсутній доступ до реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, та матеріали справ залишились на неконтрольованій території. Тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,01 кв. м, житловою площею 45,91 кв. м, після смерті сина [PERSON], який помер 06 травня 2012 року, та доньки [PERSON], яка померла 19 вересня 2012 року. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. З огляду на це, на підставі\~ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], згідно паспорту громадянина України серії ВВ, № 267271, виданого Червоногвардійським РВ Макіївського УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за постійним місцем проживання у [INFO], з 30 грудня 1965 року (а.с. 6). Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року\~Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України\~та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Макіївка Донецької області, де зареєстрований позивач [PERSON] Квартира [ADDRESS] належала на праві приватної спільної часткової власності сімї позивача: 2/3 частки належали позивачу [PERSON], та по 1/6 частці належали його дітям [PERSON] та [PERSON], на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1054 від 26.09.2011 року Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право власності № 2733 від 28.07.1993 року, виданого комісією, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 13.12.2016 року № 75706361 (а.с. 15-16). Після смерті [PERSON], яка померла 27.02.2011 року, позивач та його діти прийняли спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1054 від 26.09.2011 року (а.с. 18-20). Співвласники квартири [PERSON], [INFO], помер 06 травня 2012 року, а 19 вересня 2012 року померла донька позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про смерть від 07.05.2012 року та 20.09.2012 року відповідно (а.с. 10-11). Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на день його смерті, 05 березня 2013 року звернувся до Першої донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина та доньки, де була заведена спадкова справа № 54225420, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45564048 від 26.10.2016 рок (а.с. 17-18). На даний час позивач не може оформити спадщину нотаріально, оскільки в нотаріальних конторах, розміщених в зоні АТО, відсутній доступ до реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, та матеріали справ залишились на неконтрольованій території, згідно до наказу Міністерства юстиції від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи, щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції». На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому за позивачем [PERSON], який відповідно до ст.1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги, слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його сина [PERSON] та доньки [PERSON].

Outcome: approved