Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

14 січня 2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 30.12.2015 між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, яке в подальшому буде неможливим, оскільки проживають вони окремо, спілкуються тільки щодо спільної дитини. Посилаючись на вищезазначені обставини [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. 25 січня 2021 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 02.03.2021. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 22). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 23). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. 30 грудня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 30.12.2015 (а.с. 3). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні. Шлюб розпався у зв`язку з тим, що вони не підтримують подружніх стосунків, кожен з них живе окремим життям та має свої особисті інтереси. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачкою слід прийняти. З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції про сплату судового збору від 11.01.2021 № 7 встановлено, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 грн (а.с. 1). Заяву про визнання позову [PERSON] подано до початку розгляду справи по суті. У зв`язку із визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позову. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі [PERSON] в розмірі 50 відсотків, що становить 454,00 грн, на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved