Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

13 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом [PERSON] про збільшення з дати набрання чинності Законом України № 2037-VIII мінімального розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду з відповідача на користь позивача для утримання доньки [PERSON], з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що згідно судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року з відповідача на корить позивача для утримання доньки [PERSON] стягується аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість Законом України № 2037-VIII визначено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на характер позовних вимог, на підставі ст. 274, ч.4 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Також до суду не надходили клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників. Таким чином, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 130593 від 24.03.2011 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). 04.04.2016 Кегичівським районним судом Харківської області видано судовий наказ щодо щомісячного стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 29.03.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII. Вказаним Законом внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто Сімейним Кодексом України прямо передбачено збільшення мінімального розміру аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що співвідноситься з положеннями ст. 192 даного Кодексу щодо інших випадків для зміни розміру аліментів. В той же час право позивача на збільшення мінімального розміру аліментів які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини відповідачем не визнається оскільки самостійних дій на приведення мінімального розміру аліментів у відповідність до вимог закону ним не вжито. Враховуючи те, що позивачем ставиться питання про приведення у відповідність до вимог закону мінімального розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, з метою захисту майнових прав дитини направлених на забезпечення її гармонійного розвитку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог в цій частині. В той же час у СК України відсутні норми, що регулюють час з якого сплачуються аліменти у зміненому розмірі. В звязку з чим суд на підставі ч.9 ст. 10 ЦПК України застосовує аналогію закону, зокрема положення ч.1 ст. 191 СК України. Так, відповідно до даної правової норми аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на те, що позивач не була позбавлена можливості звернутись до суду із позовом про збільшення мінімального розміру аліментів відразу після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII, але такою можливістю своєчасно не скористалась, а несвоєчасне звернення позивача до суду може призвести до безпідставного виникнення заборгованості у відповідача по сплаті аліментів за минулі періоди, суд вважає необхідним змінити мінімальний розмір аліментів з дати подання позивачем позовної заяви, що узгоджуватиметься з положеннями ст. 430 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів підлягають повному задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial