Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

13 жовтня 2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом про визнання права власності. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 11/20 частки житлового будинку [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу постановою від 21.09.2017 р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим, вимушений звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2017 року визначено головуючого по справі суддю [PERSON]. Ухвалою від 16.10.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі Рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя України від 25.11.2020 р. №3242/3дп/15-20. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1202.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. 15.02.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А. Ухвалою від 17.02.2021 року справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм чинного законодавства. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження. 26 лютого 1979 року [PERSON] придбала 13/25 частини жилого будинку з відповідною частиною прилеглих надвірних споруд в [ADDRESS] , що підтверджується договором , посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, за реєстром №І-464. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 24.05.1990 р., 11/20 частин житлового будинку в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на підставі право особистої власності. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00017827929 від 24.03.2017 р., [PERSON] 27 лютого 1950 року зареєструвала шлюб, після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. При зверненні до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачу постановою від 21.09.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №148/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за законом як спадкоємиць після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . За такого , суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved