Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

14.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на квартиру та земельні ділянки в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 12 квітня 2002 року в м. Первомайськ Миколаївської області помер її дідусь [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з 1/2 частини квартири № 4, що знаходиться по вул. Тихій, 2 в м. Первомайськ, Миколаївської області, грошових внесків, що залишилися на рахунках у ВАТ «Державний Ощадний банк України», земельної ділянки № 30, розміром 0,037 га для садівництва та земельної ділянки № 43, розміром 0,0966 га для ведення садівництва та обслуговування садового будиночка, що розташовані в садово-городньому товаристві «Мічурінець». Спадкоємцями за законом після смерті дідуся стала позивачка та його син, її дядько, [PERSON]. Так, вони з дядьком отримали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири та на грошові внески в рівних долях. 26.05.2008 року ними було отримане свідоцтво про право власності на квартиру, згідно з яким позивачці належить 35/100 частки квартири, а дядькові 65/100 часток. Право власності на земельні ділянки залишилося не переоформленим. 10 січня 2015 року [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина у вигляді 65/100 часток квартири № 4, що знаходиться по вул. Тихій, 2 в м. Первомайськ, Миколаївської області та 1/2 часток земельної ділянки № 30, розміром 0,037 для садівництва та земельної ділянки № 43, розміром 0,0966 га для ведення садівництва та обслуговування садового будиночка, що розташовані в садово-городньому товаристві «Мічурінець». [PERSON] єдина спадкоємиця за законом після смерті дядька, інші спадкоємці відсутні. У встановленому законодавством порядку вона подала заяву до Першої Первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті дядька, але у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно нотаріусом їй було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Крім того, у свідоцтві про право власності на квартиру прізвище дядька вказане як [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON]. Земельні ділянки належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-МК № 005222 від 17.02.1998 року, реєстраційний № 2885, виданого на підставі розпорядження Первомайської районної держадміністрації від 27.01.1998 р. № 21-р та державного акту на право приватної власності на землю 03.06.1994 року, реєстраційний № 2510, виданого на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 24.05.1994 № 114, про що свідчать копії вказаних державних актів та інформаційний лист Управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області № 29-14-0.4-2976/0/2-15 від 04.08.2015 р. 65/100 квартири належало померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.05.2008, виданого виконкомом Первомайської міської ради та зареєстрованого в Первомайському МБТІ за реєстровим номером 12163, що підтверджується копією вказаного свідоцтва та інформаційною довідкою Державної реєстраційної служби. Державна реєстраційна служба Міністерства юстиції України видає дублікати зазначених документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. А тому, отримати дублікат на померлу людину неможливо. Крім того, щодо належності свідоцтва про право власності на квартиру саме [PERSON], позивачка зазначила, що у свідоцтві на право власності на квартиру від 08.02.1994 року виданого фондом комунального майна міськвиконкому, у свідоцтві про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири від 08.01.2003 року, виданого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-10 та у реєстровому написі Первомайського МБТІ та в технічному паспорті, прізвище її дядька зазначене як «Вакуленко». Проте, у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 26.05.2008, виданого виконкомом Первомайської міської ради та зареєстрованого в Первомайському МБТІ за реєстровим номером 12163, яке було видане на підставі вказаних вище свідоцтв, прізвище дядька записане як «Вакулєнко». Вказані документи свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON], це одна й та сама особа, так як у написанні прізвищ дядька виникла помилка. На даний час таку помилку виправити неможливо, тому що дядько помер. Отже, з підстав, зазначених вище, [PERSON] не може отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту її прав є звернення до суду для визнання права власності у порядку спадкування. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник Первомайської міської ради в судове засідання також не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка, відповідно до положень ст. 1258, 1261 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її дядька [PERSON], який помер 10.01.2015 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: 65/100 часток квартири № 4, що знаходиться по вул. Тихій, 2 в м. Первомайськ, Миколаївської області та 1/2 часток земельної ділянки № 30, розміром 0,037 для садівництва та земельної ділянки № 43, розміром 0,0966 га для ведення садівництва та обслуговування садового будиночка, що розташовані в садово-городньому товаристві «Мічурінець». Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва на право на спадщину, через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, у свідоцтві про право власності на квартиру прізвище дядька вказане як [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON]. Суд вважає, що наявні в справі матеріали в повній мірі підтверджують факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на 65/100 часток квартири за адресою: вул. Тиха, 2/4 в м. Первомайськ, Миколаївської області. Крім того, позивачка та її дядько [PERSON], свого часу не повністю прийняли спадщину після смерті [PERSON], який помер 12.04.2002 року, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки не видавались. Тож, земельна ділянка № 30, розміром 0,037 га передана для садівництва на підставі розпорядження Первомайської районної держадміністрації від 27.01.1998 року № 21-р, та земельна ділянка № 43, розміром 0,0966 га передана для ведення садівництва та обслуговування садового будиночка, на підставі рішення виконкому Первомайської міської ради від 24.05.1994 року № 114, що розташовані в садово-городньому товаристві «Мічурінець», на даний момент значаться за [PERSON]. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved