Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

13 травня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2/4 частини усіх його заробітків та аліменти на її утримання у розмірі ? частини усіх його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 30 січня 2014 року. Від шлюбу виховує сина [PERSON], [INFO]. Після народження дитини чоловік матеріальної допомоги по утриманню сина не надає, цим самим ухиляючись від обов'язку по утриманню сина. Вона самостійно утримувати сина невзмозі, оскільки джерел доходу, крім соціальних виплат, не має. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, з якою проживає дитина, та на сина, оскільки знаходиться у працездатному віці та має роботу. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі та пояснив, що заради збереження сім'ї згоден виплачувати зазначені у позовній заяві аліменти. Відповідач також пояснив, що він працює в Прилуцькому НГВУ ПАТ «Укрнафта» помічником бурильника і має постійну заробітну плату. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З довідки, виданої Варвинською селищною радою Чернігівської області, вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Позивачка на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обов'язків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] працездатний, суд приходить до переконання, що він повинен утримувати свого сина [PERSON]. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, те, що він працює і має стабільну заробітну плату, стан здоров'я відповідача та дитини, а тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/2 частини усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини слід зазначити наступне. Стаття 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] є працездатним, має постійне місце роботи і заробітну плату, повністю визнав позовні вимоги, враховуючи матеріальний стан позивачки, яка не працює, оскільки здійснює догляд за сином, суд приходить до переконання, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача, а він його може надавати у розмірі ? частини усіх видів його доходів. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір за дві позовні вимоги у розмірі 487,2 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved