Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

13.12.2017 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 16.03.2011 року в загальному розмірі 20609,75 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.01.2018 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного провадження та призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог, банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак, через порушення зобов'язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка до теперішнього часу ним не погашена, в зв?язку з чим банк був змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором б/н від 16.03.2011 року в сумі 20609,75 грн. станом на 10.08.2017 року, яка складається з: 192,54 грн. тіла кредиту, 11055,17 грн. відсотків за користування кредитом, 7904,43 грн. пені, 500 грн. (штраф фіксована частина), 957,61 грн. (штраф процентна складова), та понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, у разі неявки в судове засідання відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував. Також, до суду направив заяву 01.06.2018 року про можливість уточнення позовних вимог, однак в наступні судові засідання представник позивача не з*явився, уточнених позовних заяв до суду не надходило, у зв*язку з чим суд розглядає справу в межах позовних вимог, на підставі поданої до суду заяви від 13.12.2017 року. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами погоджувався частково, стверджуючи, що дійсно отримав до укладеного договору б/н від 16.03.2011 року кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, частково кредит погашав, і в період розгляду справи також вніс суми 134,32 грн., 3060 грн., 12000 грн. за квитанціями від 02.02.2018 року. З позовними вимогами про стягнення тіла кредиту 192,54 грн. погодився, відносно вимог про стягнення 11055,17 грн. відсотків за користування кредитом, 7904,43 грн. пені, 500 грн. (штраф фіксована частина), 957,61 грн. (штраф процентна складова) заперечував. Також, подав до суду заяву про зменшення розміру неустойки згідно ч.3 ст. 551 ЦК України. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що за кредитним договором б/н від 16.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п.2.1.1.5.7 вищевказаних Умов власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Умовами та правилами надання банківських послуг було визначено, що засобами доступу до карткового рахунку є кредитна карта клієнта [PERSON] та його фінансовий телефон, чому передує п. 1.1.1.16 зазначеного договору. Тобто позивач надав відповідачу можливість доступу до карткового рахунку та можливості погашення кредиту різними можливими шляхами, які передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картковий рахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору про надання банківських послуг. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на договірних умовах. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік за п. 2.1.1.12.6 договору. За кредитними правовідносинами між банком та [PERSON] пеня розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобов'язання та може змінюватися на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, клієнт повинен сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. плюс 5,00% від суми позову. Відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, в зв?язку з чим банк був змушений звернутися до суду з позовом. Будь-яких зустрічних позовних вимог до суду надано не було, а лише відповідачем в рахунок погашення заборгованості під час розгляду справи були надані квитанції про погашення заборгованості за кредитом. (а.с. 47). Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. В п. 1.1.7.42 вищевказаних Умов зазначено, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед фінансовою установою, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. На підставі викладеного, суд вважає, що доводи позивача про наявність заборгованості станом на 10.08.2017 року по тілу кредиту у розмірі 192,54 грн., яка визнається відповідачем та заборгованості по нарахуванню відсотків за користування кредитом у розмірі 11055, 17 грн. є обґрунтованими, доведеними під час судового розгляду, у зв*язку з чим суд задовольняє дані позовні вимоги в повному обсязі. Судом також, враховані надані відповідачем квитанції від 02.02.2018 року про сплату заборгованості по кредиту, однак суд зазначає, що будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження того, що ці суми оплати від 02.02.2018 року були внесені на рахунок погашення відсотків або тіла кредиту суду не надано. Навпаки, згідно виписки по рахунку банку дані суми були включені на погашення пені та штрафних санкцій. Також, судом критично оцінені доводи позивача про встановлення штрафних санкцій у вигляді штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 957,61 грн., відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня, у задоволенні вимог про стягнення штрафу необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 957,61 грн. задоволенню не підлягають, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Таким чином, враховуючи, що розмір пені значно перевищує суму боргу, приймаючи до уваги обставини про розмір заробітної плати відповідача (від 4090- до4160 грн. щомісячно), наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, на яку сплачує аліменти, суд застосовує до спірних правовідносин норму ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшує розмір пені за договором до розміру тіла кредиту 192,54 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.33), а оскільки позовні вимоги задоволені частково (55,51%), то стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно від задоволеної частини в розмірі 888,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial