Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

14 грудня 2015 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем розірвано шлюб, проте з останнім не досягнуто домовленості на утримання їх спільної дитини, тому звернулась до суду, відповідно до положень Сімейного кодексу України. У судове засідання позивач не з'явилась, однак, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позов визнавав та просив розглядати справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 17 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 79. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 цього ж Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач працює на посаді старшого інспектора у Північному територіальному управлінні Національної гвардії України (в/ч №3001, яка розташована за адресою: 01133, м.Київ, вул. Щорса, 38). При визначені розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved