Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

14.10.2011 року кредитна спілка «ТАНДЕМ» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким обґрунтовувала наступним. 17.10.2007 року між КС «Тандем» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 02-04-0587-0963 від 17.10.2007 року, згідно з яким відповідач отримала кредит в сумі 5000 гривень терміном з 17.10.2007 року до 15.10.2008 року зі сплатою 55% річних, а при пристроченій заборгованості - закінчення строку кредитного договору 60% річних, що діє до повного погашення заборгованості. 19.10.2007 року між КС «Тандем» та відповідачем [PERSON] був укладений ще один кредитний договір № 02-04-0587-0965 від 19.10.2007 року згідно з яким відповідач отримала кредит в сумі 5000 гривень терміном з 17.10.2007 року до 15.10.2008року зі сплатою 55% річних, а при пристроченій заборгованості - закінчення строку кредитного договору 60% річних. Зобов'язання за обома кредитними договорами було забезпечено договорами поруки від 17.10.2007 року та від 19.10.2007 року, які укладено з поручителем [PERSON] За час користування кредитом відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання, не сплатила в повному обсязі кредит та відсотки за його користування, а поручитель не забезпечив виконання позичальником кредитних зобов'язань. Оскільки відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконують, позивач просить стягнути з них в солідарному порядку: заборгованість за кредитним договором № 02-04-0587-0963 від 17.10.2007 року у сумі 21532,88 грн., що складається з тіла кредиту 5000 грн. та відсотків 16532,88 грн., та заборгованість за кредитним договором № 02-04-0587-0965 від 19.10.2007 року у 21515,06 грн., що складається з тіла кредиту 5000 грн. та відсотків 16515,06 грн., а всього заборгованість по двом кредитним договорам у загальному розмірі 43047,94 грн. та судові витрати в сумі 539,22 грн. (а.с.3-5). Заочним рішенням від 29.03.2012 року позов КС «ТАНДЕМ» було задоволено. Стягнуто з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь КС «ТАНДЕМ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 43047,94 грн. та в дольовому порядку судові витрати в сумі 539,22 грн. (а.с.106-107). Ухвалою суду від 11.10.2016 року заочне рішення суду скасоване за заявою відповідача [PERSON] та справа призначена до розгляду загальному порядку (а.с.137-138). В судовому засіданні 10.01.2017 року представник позивача Кредитної спілки «Тандем» Майсун Т.М. позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, надала розрахунки заборгованості по двом кредитним договорам (а.с.199-200, 201-202), а також надала докази на підтвердження повноважень КС «ТАНДЕМ» як фінансової установи (а.с.213, 214-216, 218-221, 222-233). Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях проти позову заперечував в частині вимог до відповідача [PERSON], надав письмові заперечення (а.с.121-126), просив відмовити у позові в зв'язку з пропуском строку позовної давності (а.с.234-236). Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання (31.10.2016 року, 15.11.2016 року, 09.12.2016 року, 10.01.2016 року, 10.02.2016 року) не з'явилась, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 156, 172, 181, 188, 210), заперечень проти позову не подавала, будь-яких заяв не подавала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 02-04-0587-0963 від 17.10.2007 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 5000 гривень терміном з 17.10.2007 року до 15.10.2008 року зі сплатою 55% річних, а при пристроченій заборгованості - закінчення строку кредитного договору 60% річних, що діє до повного погашення заборгованості (а.с.7-8). Відповідно до укладеного кредитного договору № 02-04-0587-0965 від 19.10.2007 року [PERSON] отримала кредит в сумі 5000 гривень терміном з 17.10.2007 року до 15.10.2008року зі сплатою 55% річних, а при пристроченій заборгованості - закінчення строку кредитного договору 60% річних (а.с.13-14). Відповідно до укладених кредитних договорів, відповідач [PERSON] зобов'язалась щомісячно погашати кредит та суму нарахованих процентів в повному обсязі з погашенням по проміжним пунктам сплати відповідно до графіків погашення (а.с.9, 15). На забезпечення кредитних договорів, укладених з [PERSON], 17.10.2007 року та 19.10.2007 року Кредитна спілка «ТАНДЕМ» уклала з [PERSON] два договори поруки, відповідно до яких поручитель зобов'язався відповідати перед кредитною спілкою за погашення заборгованості по зобов'язаннях [PERSON] за її кредитними договорами № 02-04-0587-0963 та № 02-04-0587-0965 (а.с.11, 17). З матеріалів справи вбачається, що КС «ТАНДЕМ» свої зобов'язання за кредитними договорами виконала та видала позичальнику [PERSON] кредитні кошти у сумі 5000 грн. 17.10.2007 року та у сумі 5000 грн. 19.10.2007 року (а.с.18,19). Позичальник [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань та не погасила кредит та проценти, що підтверджується особовими картками члена КС «ТАНДЕМ» (а.с.10,16). Оскільки боржником не були виконані належним чином взяті на себе зобов'язання, то станом на 14.10.2011 року утворилась заборгованість за кредитним договором № 02-04-0587-0963 від 17.10.2007 року у сумі 21532,88 грн., що складається з тіла кредиту 5000 грн. та відсотків 16532,88 грн.; та заборгованість за кредитним договором № 02-04-0587-0965 від 19.10.2007 року у 21515,06 грн., що складається з тіла кредиту 5000 грн. та відсотків 16515,06 грн., а всього заборгованість за двома кредитними договорами у загальному розмірі 43047,94 грн. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 07.09.2016 року у справі №6-1412цс16. Однак суд звертає увагу, що у кредитних договорах, укладених між [PERSON] та КС «ТАНДЕМ» (а.с.7, 13), пунктом 1.1. Договорів встановлено строк виконання договору та повернення процентів: до 15 жовтня 2008 року по договору № 02-04-0587-0963 та до 17 жовтня 2008 року по договору № 02-04-0587-0965 - у розмірі 55%, а крім того, договорами встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку (п. 1.1 Договорів - 60% річних - а.с.7, 13), тому в даному випадку відсутні підстави визначати розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Тому в цій частині суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на невірне нарахування розміру нарахованих відсотків, та вважає, що відсотки нараховані позивачем відповідно до умов кредитних договорів, а саме: до настання строку повернення кредиту - у розмірі 55% річних, а після спливу вищезазначеного строку - у розмірі 60%, і відповідач [PERSON] при укладенні кредитних договорі погодилась на вищевказані умови. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що кредитор змінив відсоток за користування кредитом вже після закінчення строку дії кредитного договору, оскільки з тексту кредитних договорів вбачається, що розмір процентів за користування кредитом був одразу при укладенні визначений в договорах, а саме: до настання строку повернення кредиту - у розмірі 55% річних, а після спливу вищезазначеного строку - у розмірі 60% (п.1.1 договорів), і ця умова договору була погоджена сторонами відразу, а не після закінчення строку дії договору, як помилково стверджує представник відповідача. Оскільки розмір процентної ставки був відразу погоджений і прописаний в договорі (55% до настання строку повернення кредиту, та 60% після закінчення строку кредитного договору при простроченій заборгованості), то представник відповідача необґрунтовано вважає, що кредитор самостійно змінив процентну ставку. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, відповідно до п. 1.1 кредитних договорів, кредит по договору № 02-04-0587-0963 надавався на строк до 15.10.2008 року (а.с.7), по договору № 02-04-0587-0965 - на строк до 17.10.2008 року (а.с.13). Відповідно до п. 4.11 кредитних договорів, термін дії зобов'язання наступає з моменту підписання кредитного договору і до повного погашення суми кредиту та відсотків. Як встановлено судом, [PERSON] не виконала своїх зобов'язань про договору, і не погасила заборгованість по кредиту та процентам ні в установлені договорами строки, ні на час звернення КС «ТАНДЕМ» до суду з позовом 14.10.2011 року, ні на час перегляду заочного рішення. Відповідач [PERSON] не оскаржувала розрахунок заборгованості, наданий кредитною спілкою. Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитних договорів, та правової позиції, що обов'язкова для судів, суд вважає обґрунтованою вимогу кредитної спілки про стягнення суми заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентам станом на 14.10.2011 року по двом кредитним договорам у загальній сумі 43047,94 грн. Стосовно позовних вимог КС «ТАНДЕМ» до поручителя [PERSON], судом встановлено наступне. На забезпечення кредитних договорів, укладених з [PERSON], 17.10.2007 року та 19.10.2007 року Кредитна спілка «ТАНДЕМ» уклала з [PERSON] два договори поруки, відповідно до яких поручитель зобов'язався відповідати перед кредитною спілкою за погашення заборгованості по зобов'язаннях [PERSON] за її кредитними договорами № 02-04-0587-0963 та № 02-04-0587-0965 (а.с.11, 17). Відповідно до п. 2.2 вказаних Договорів поруки, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором відповідаючи по зобов'язанню позивальника (а.с.11,17). В п. 3.1 вказаних Договорів поруки зазначено, що договір поруки припиняється після повного виконання всіх зобов'язань, якій він забезпечує (а.с.11,17). В п. 3.2 вказаних Договорів поруки зазначено, що договір поруки припиняється у разі, якщо кредитор не пред'явить вимог до поручителя протягом трьох років з дня закінчення строку дії кредитного договору (а.с.11,17). В позові КС «ТАНДЕМ» вказало, що вони повідомляли поручителя, що позичальник не виконує своїх зобов'язань, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що КС «ТАНДЕМ» якимось чином повідомило поручителя про невиконання основним боржником кредитного договору, а також відсутні будь-які докази того, що кредитна спілка пред'являла вимоги до поручителя у зв'язку з невиконанням боржником основного зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.1 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, якій він забезпечує, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися. Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 14.09.2016 року у справі №6-1451цс16. У кредитних договорах, укладених між [PERSON] та КС «ТАНДЕМ», строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту до 15 жовтня 2008 року по договору № 02-04-0587-0963 та до 17 жовтня 2008 року по договору № 02-04-0587-0965 (а.с.7, 13). За таких обставин у кредитної спілки виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON] про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 15 жовтня 2008 року і протягом наступних шести місяців по договору № 02-04-0587-0963 та починаючи з 17 жовтня 2008 року і протягом наступних шести місяців по договору № 02-04-0587-0965. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. В даному випадку судом встановлено, що боржник [PERSON] зобов'язалася повернути кредити у строк до 15 жовтня 2008 року та до 17 жовтня 2008 року, а оскільки кредитна спілка звернулася до поручителя з позовом у жовтні 2011 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові до поручителя [PERSON] у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у сумі 539,22 грн.

Outcome: partial