Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

14 березня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 4354 грн. в якості компенсації 1/2 частини витрат, понесених позивачем за період з 25.05.2020 до 16.03.2021 на лікування [PERSON] , [INFO] . Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в сумі 3000 грн. щомісяця, пов`язані з лікуванням та медичними обстеженнями доньки - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття або одужання. Обґрунтовано позов тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . 26 лютого 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Донька сторін перебуває на обліку в лікаря нервопатолога, є інвалідом, у зв`язку з чим позивач вимушена систематично витрачати кошти на придбання ліків, проведення аналізів, а також консультувати дитину в лікувально-діагностичному центрі неврології та епілепсії. Щомісячна вартість для придбання життєво важливих ліків, без яких дитина не може нормально жити становить 125 Євро, що складає 4200 грн. Крім того, дитина потребує щорічного обстеження - МРТ головного мозку та кожні 6 місяців - відеомоніторинг електроенцефалографії. Вартість вказаних обстежень на рік коштує приблизно 10000-12000 грн. У період з 25 травня 2020 року по теперішній час позивачем витрачено на діагностику стану здоров`я дитини 8708 грн. З моменту розлучення відповідач коштів на лікування доньки не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вже понесених нею додаткових витрат на дитину та витрат, які вона понесе в майбутньому. Зокрема, відповідач зазначає, що на підтвердження витрат на лікування дитини у 2020 році позивач додала до позовної заяви квитанції на суму 6200 грн. та 2708 грн., проте у 2020 році сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та несли спільні витрати на утримання дитини, оскільки шлюб між ними був розірваний лише 08 лютого 2021 року. Також, позивачем не доведено співмірність витрачених коштів на лікування дитини з розміром її заробітної плати, яку вона, з її слів, повністю витрачає на лікування дитини. Зазначає, що необґрунтованими також є вимоги позивача щодо стягнення на її користь додаткових витрат на дитину щомісячно у розмірі 3000 грн. до досягнення дитиною повноліття чи її одужання, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на лікування дитини потрібна саме така сума коштів щомісячно з урахуванням того, що дитина проживає з матір`ю та отримує допомогу від неї також. Крім того, відповідач не має постійного заробітку, проте від утримання дитини не ухиляється та сплачує аліменти на користь позивача, в тому числі несе і додаткові витрати на дитину. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві. Також, зокрема, вказала, що відповідач визнає ті обставини, що дитина потребує додаткових витрат, готовий їх нести, однак слід врахувати, що відповідач також купує дитині життєво-необхідні ліки, які призначені лікарем, і саме він їх замовляє за кордоном, а позивачем не доведено того, що на лікування дитини потрібна саме така сума коштів щомісячно, як просить позивач. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2016 року, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 лютого 2021 року - розірвано (а.с. 4-5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). 26 лютого 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 лютого 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). Донька сторін - [PERSON] є дитиною з інвалідністю (а.с. 6). Згідно із індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 06/0520 (вікова категорія від 0 до 18 років) [PERSON] встановлено інвалідність на період з 08.01.2020 по 08.01.2022; визначено види та форми реабілітаційних заходів; визначена дата контролю за виконанням індивідуальної програми реабілітації - 01.2022 (а.с. 9-13). Відповідно до копії довідки, що видана лікарем-неврологом дитячим [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в лікаря-невролога дитячого з 2018 року. На даний час за станом здоров`я потребує тривалого лікування: таблетки, ринкова вартість яких 120 євро та сироп, ринкова вартість якого 5 євро. За станом здоров`я потребує щорічного обстеження - МРТ головного мозку та раз на 6 місяців відеомоніторінг електроенцефалографії нічної (а.с. 18). Згідно із консультативним висновком Лікувально-діагностичного центру неврології та епілептології від 09 червня 2020 року [PERSON] рекомердовано ряд медичних препаратів, необхідність проведення відповідних аналізів (а.с. 14-16). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Так, фіскальними чеками від 25.05.2020 та 02.09.2020 підтверджується здійснення витрат на взяття та проведення аналізів у ТОВ «Незалежна лабораторія «Інвітро» на загальну суму 1691 грн. (а.с. 20). Однак, як встановлено судом, а також і не заперечувалося позивачем у судовому засіданні, вказані витрати були понесені у період перебування сторін у шлюбі та були їх спільними витратами, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення суд не знаходить. При цьому, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 25 від 21 січня 2021 року підтверджується сплата позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний центр неврології та епілептології» 6200 грн. за НВЕМ та консультативне заключення (а.с. 19). Також, позивачем було здійснено оплату ТОВ «Незалежна лабораторія «Інвітро» в сумі 1017 грн. за взяття та проведення аналізів, що підтверджується фіскальним чеком від 13.01.2021 (а.с. 20). Суд вважає, що витрати на загальну суму 7217 грн., які були понесені позивачем на обстеження дитини, взяття та проведення аналізів, враховуючи характер та специфіку проведених досліджень, об`єктивно пов`язані з особливостями стану здоров`я дитини, її інвалідністю, а тому є додатковими в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. У ході розгляду справи проти стягнення половини цих витрат не заперечувала і представник відповідача. Статтею 141 Сімейного кодексу України закріплено принцип рівності батьків у правах та обов`язках щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Матеріали справи не містять відомостей, які свідчать про необхідність відступити від принципу рівності батьків у обов`язках щодо дитини. Крім того, позивач у позовній заяві також зазначає про необхідність сплати відповідачем саме 1/2 частини фактично понесених нею додаткових витрат на дитину. За таких обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3608 грн. 50 коп. - половини витрат, які вже фактично понесені позивачем на обстеження доньки сторін (7217:2=3608,50), оскільки ці витрати пов`язані із особливими обставинами (хворобою дитини) та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. При вирішення питання щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування та медичні обстеження дитини в сумі 3000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття або до її одужання суд виходить з наступного. За приписами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обгрунтовуючи розмір щомісячних додаткових витрат на дитину позивач зазначає, що щомісячна ринкова вартість ліків, необхідних дитині становить 125 євро, що підтверджується довідкою лікаря, а приблизна вартість необхідних обстежень, які повинна проходити дитина щороку та що півроку становить 10000-12000 грн. У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідач також купує необхідні ліки для доньки, що вказані у довідці лікаря, оскільки необхідний препарат не випускається в Україні, його необхідно купувати за кордоном, а відповідач має можливість і замовляє ці ліки за кордоном без посередників і переплат. З довідки, виданої лікарем-неврологом дитячим [PERSON] , вбачається, що дитина потребує тривалого лікування, проте в ній не зазначено, протягом якого саме періоду необхідно приймати вказані у довідці ліки. У консультативному висновку від 09 червня 2020 року (а.с. 14-16) зазначені лише рекомендації щодо прийому певних ліків дитиною, однак також не вказано протягом якого конкретно періоду їх слід приймати. Крім того, витрати позивача на обстеження дитини не є щомісячними додатковими витратами, а здійснюються один раз на рік (один раз на півроку), тобто є разовими витратами. Вартість вказаних досліджень у довідці не визначена, а у позовній заяві позивач зазначає лише приблизний розмір витрат на обстеження дитини (10000-12000 грн.), проте жодних доказів, на підтвердження саме такої вартості вказаних досліджень позивачем не надано. Таким чином, за встановлених судом обставин та з наданих позивачем доказів неможливо визначити розмір щомісячних передбачуваних додаткових витрат на дитину, які можуть бути понесені позивачем у майбутньому, та період, за який вони будуть понесені, а розмір таких витрат, визначений позивачем (3000 грн. щомісяця) не підтверджений належними доказами, а також не відомо, яке лікування буде потрібно дитині в подальшому, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення таких витрат після фактичного їх понесення. Також, враховуючи, що позивач згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial