Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

12 жовтня 2020 року позивач звернулася у суд з позовом, в якому просила визначити рівними розмір часток подружжя [PERSON] та [PERSON] у квартирі, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і знаходиться за адресою - [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19589570). Також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09 жовтня 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні відносини припинені. За період перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] . Тому просила визначити рівними частки подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частини вказаної квартири. Представником відповідача адвокатом Ульяновим С.М. поданий відзив на позов, згідно якого позов визнає частково і просив визнати за позивачем право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.63-83). Представником позивача адвокатом Брус Т.М. подано відповідь на відзив (а.с.91-93). Також подано заяву про збільшення позовних вимог, просила визнати за позивачем право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , за відповідачем - визнати право власності на 1/3 частини вказаної квартири (а.с.94-97). 18.02.2021 року представником позивача подана заява про зменшення позовних вимог, просила визначити рівними розмір часток подружжя [PERSON] та [PERSON] у квартирі, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і знаходиться за адресою - [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19589570). Також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі (а.с.149-150). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити та визначити рівними розмір часток у спірній квартирі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Брус Т.М. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. У судове засідання представник відповідача адвокат Ульянов С.М. з`явився, позов визнав, згідний визначити рівними розмір часток сторін у спірній квартирі. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. У суді встановлено, що 09 жовтня 2006 року між сторонами був зареєстрований шлюб Новоселицькою сільською радою Чигиринського району Черкаської області, актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09 жовтня 2006 року (а.с.11). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12, 13). Сімейне життя не склалося, сторони припинили сімейні відносини і ведення спільного господарства, позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 22.12.2020 року, яке набрало законної сили 21.01.2021 року шлюб між сторонами розірваний. В період шлюбу 02 серпня 2007 року була придбана квартира [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу квартири, нотаріально посвідченого 02 серпня 2007 року Грищенко С.Г., нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №2207 (а.с.14). Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за №2256199 02.08.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №4385595 від 02.08.2007 року (а.с.15). На підставі вказаного договору купівлі-продажу квартири Корсунь-Шевченківським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного БТІ 02.08.2007 року за відповідачем було зареєстровано право власності на цю квартиру, реєстраційний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19589570, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15451030 від 02.08.2007 року (а.с.16). Технічні характеристики квартири підтверджуються технічним паспортом на квартиру, згідно якого квартира - трикімнатна, розміщена на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку, житлова площа квартири 35.9 кв.м, загальна - 56.1 кв.м. Вказана квартира була придбана сторонами за 136 350.00 грн. Джерелом коштів для придбання вказаної квартири були сімейні заощадження в сумі 35 350.00 грн та кошти отримані в позику від ЗАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 03.08.2007 року під заставу квартири [ADDRESS] . Ці обставини підтверджуються вищевказаним договором купівлі-продажу квартири та договором іпотеки № CSK0GK00000193 від 03.08.2007 року (а.с.17-21). В період шлюбу до червня 2012 році позивач та відповідач за рахунок спільних коштів сім`ї було повністю виплачено банківський кредит і відповідно 06.06.2012 року анульовано заставу на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація вилучення запису). Позивач і відповідач, обоє, постійно працювали, зокрема позивач з 2006 року і по даний час працює електромеханіком на станції Корсунь виробничого підрозділу служби сигналізації та зв`язку «Шевченківська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Вказані обставини визнаються стороною відповідача. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог згідно заяви представника позивача про зменшення позовних вимог (а.с.149-150). За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] набута в період шлюбу сторін за спільні кошти і є спільною сумісною власністю сторін. Тому суд повністю задовольняє позов та визначає рівними розмір часток колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя - квартирі [ADDRESS] , по Ѕ частині. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840.80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000.00 грн. Згідно ч.1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється повністю, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80 грн, який був сплачений нею при подачі даного позову. Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 06.10.2020 року №21/2020, укладений між адвокатом Брус Тетяною Миколаївною та [PERSON] , згідно якого адвокат приймає на себе зобов`язання щодо підготовки позовної заяви, інших документів, представництва клієнта в суді у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток сторін у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а [PERSON] зобов`язується сплатити адвокату Брус Т.М. за надання правничої допомоги згідно цього договору гонорар в сумі 1000.00 грн (а.с.28-29). 06.10.2020 року [PERSON] проведено оплату адвокату Брус Т.М. за надання правової допомоги за договором в сумі 1000 грн, що підтверджується квитанцією від 06.10.2020 (а.с.42). Адвокатом Брус Т.М. та [PERSON] складений акт виконаних робіт до договору №21/2020 від 06.10.2020 року, в якому зазначений обсяг виконаних робіт та затрачений час (а.с.30). Враховуючи категорію справи, затрачений час, обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000.00 грн є співмірними і стягує вказану суму з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved