Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

14 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що їй на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] Крім неї у квартирі зареєстрований [PERSON]. Відповідач у квартирі не проживає з 2002 року, оскільки проживає у Польщі за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин позивач просить визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не прибула, проте представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, пояснив, що з 29 серпня 2002 року по теперішній час постійно проживає у Польщі за адресою: [ADDRESS] просив розглянути справу без його участі. Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]зареєстрували шлюб 03 листопада 2000 року (а.с. 28-30). Позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно будинкової книги, відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, відповідач [PERSON]зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7, 25). Відповідач з 29 серпня 2002 року зареєстрований за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-11). [PERSON] є громадянином Польщі (а.с. 10-11). Відповідно до частини першої статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців. Стаття 72 Житлового кодексу України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач заперечила наявність іншої домовленості між нею та відповідачем стосовно обставин права користування спірним житлом. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому відповідача [PERSON] необхідно визнати особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України, статті 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved