overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

12 лютого 2014 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17.03.2006 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 22 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 31.12.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 65 942,18 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2006 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 22 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 31 грудня 2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 65 942,18 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 12 490,48 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 47 835,41 грн; - заборгованість по комісії - 2 000 грн; - штраф (процентна складова) - 3 116,29 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

12 лютого 2014 р. до суду з позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15 вересня 2006 р. позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області. Cпільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на життя, введення домашнього господарства, через що між сторонами постійно відбувалися суперечки та сварки. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнає та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 14). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі 15 вересня 2006 р. у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 49. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Височанською селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 49 (а.с.4). Однак сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують з 2011 р., внаслідок чого ставлення один до одного склалося як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сім'ї, яка фактично розпалася, є неможливим. Подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 24 лютого 2007 року у відділі РАЦС Кемського району Управління РАЦС Республіки Карелія Російської Федерації зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO]. У лютому 2012 року шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачкою були припинені через різні погляди на питання сімейного життя, виникаючи через це непорозуміння. Примирення з відповідачкою він вважає неможливим і просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення з позивачем вважає неможливим. З'ясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 24 лютого 2007 року у відділі РАЦС Кемського району Управління РАЦС Республіки Карелія Російської Федерації зареєстрували шлюб. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться на вихованні у відповідачки. У лютому 2012 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 21 липня 1990 року у виконавчому комітеті Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 47. Від шлюбу мають дочку, яка досягла повноліття. Позивач зазначає, що він і відповідачка з 2010 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в зв'язку із сварками, різницею характерів, відсутністю взаєморозуміння, кожен з них зараз живе своїм життям, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволенні позову її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 21 липня 1990 року у виконавчому комітеті Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 47, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, з 2010 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідачка є батьками неповнолітнього - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідачка в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не пояснила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК суд розглядає справу за відсутності відповідача. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з батьком за адресою:[ADDRESS] Відповідачка у добровільному порядку матеріально допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст. 183 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду, кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Згідно зі ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання нею свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що остання може щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, відомості про поважність причин неявки у судове засідання матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступне. 12 квітня 1996 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Південній товарній біржі укладено договір № 4056 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого відповідачі продали, а позивач купив вищезазначену квартиру. Раніше даний об'єкт нерухомого майна належав [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 23.06.1993 року, зареєстрованого МОБТІ за реєстровим № 18639. Сторони по угоді виконали всі суттєві умови договору, відповідно до якого відповідачі передали у власність позивачу квартиру [ADDRESS], а позивач в свою чергу передав відповідачам визначену договором суму грошей. В подальшому сторони, виконавши договір, ухилилися від нотаріального посвідчення. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 427 від 30.08.1996 року вулицю [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS]. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Аргументуючи заявлені вимоги, вказала, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 2008 року виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, за актовим записом №99. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різних поглядів на життя, постійні сварки. Фактично не мешкають разом один рік Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд задовольнити позов. Майнового спору та спору з приводу виховання дитини не має. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. Майнового спору та спору з приводу виховання дитини не має. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 грудня 2008 року виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, за актовим записом №99 (а.с.6). Як вбачається із копії свідоцтва про народження (а.с.5), 06.03.2010 року народився [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачкою, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Відповідач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матір'ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 15.06.2006 року вона з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №53. Від цього шлюбу неповнолітній дітей немає. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, відповідач проживає з іншою жінкою, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, примиритися не бажала. Відповідач позов не визнав, оскільки вважав, що сім'я не розпалася. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.06.2006 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №53. Від цього шлюбу неповнолітній дітей немає. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначає, що [INFO] померла [PERSON], 1941 р.н. рідна сестра заявника, яка постійно до дня смерті проживала в с. Первомайському Жовтневого району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Проте, успадкувати земельні ділянки вона не може, оскільки відсутнє відповідне свідоцтво про народження її рідної сестри. У судовому засіданні представник заявник доводи наведені у заяві підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи просить розглянути справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, з'ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Із свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 26 листопада 2013 року виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, вбачається, що [PERSON], померла [INFO]. Відповідно до копії паспорту громадянина України вбачається, що [PERSON] народилась [INFO]. Факт родинних відносин, що померла [PERSON] є рідною сестрою заявниці підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] жителів с. Петропавлівка Нововоронцовського району, та матеріалами справи. Аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт родинних відносин, необхідний для оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 20 червня 1987 року в В.Хуторській сільській раді Волчанського району Харківської області. Від спільного шлюбу подружжя має двої повнолітніх дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали сварки, вони не могли знайти спільних рішень щодо ведення спільного господарства, розприділення і використання сімейного бюджету. Вказує, що сторони більше двох років не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Спільне проживання і збереження сім'ї не можливе, тому позивач звернулась до суду, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3), копію свідоцтва про шлюб (а.с.4), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.5,6), копію паспорта та коду позивача (а.с.7), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved