Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання, та три проценти річних від суми боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу, а останній отримав від нього грошові кошти в розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень. Вищевказану суму відповідач зобов'язався повернути до 01.01.2017 року. Відповідач власноручно написав розписку, якою підтверджується отримання ним грошових коштів в сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень. Строк виконання зобов'язання закінчився 01 січня 2017 року. До моменту настання прострочення, відповідач повернув позивачеві частину суми позики, а саме 34 000 грн. Станом на день подання позовної заяви сума заборгованості становить 206 000 (двісті шість тисяч) гривень. Відповідач дану суму не повернув, ухиляється від її повернення, що підтверджується наявністю в позивача оригіналу розписки. За період з 02 січня 2017 року (перший день прострочення зобов'язання) по жовтень 2017 року інфляційні витрати складають 23 771 грн. 28 коп.: ([інфляційні втрати] = 206 000 грн. [сума боргу]*111,539% [індекс інфляції] / 100 - 206 000 грн.[сума боргу]). Три проценти річних від суми, яка прострочена відповідачем, складають 5 367 грн. 29 коп.: ([проценти] = 206 000 грн. [сума боргу]*3% [процентна ставка] / 100% / 365 днів *317 днів [кількість днів]). Всього станом на час звернення до суду з позовом зобов'язання відповідача перед позивачем за договором позики від 17 жовтня 2016 року становить 235 138 грн. 57 коп. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М.В., зареєстрованої в реєстрі за №792, надала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказав, що не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] Також відповідач просив слухати справу за його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 17 жовтня 2016 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу, а останній отримав від нього грошові кошти в розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень. Вищевказану суму відповідач зобов'язався повернути до 01.01.2017 року. Відповідач власноручно написав розписку, якою підтверджується отримання ним грошових коштів в сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень. Строк виконання зобов'язання закінчився 01 січня 2017 року. До моменту настання прострочення, відповідач повернув позивачеві частину суми позики, а саме 34 000 грн. Станом на день подання позовної заяви сума заборгованості становить 206 000 (двісті шість тисяч) гривень. Відповідач дану суму не повернув, ухиляється від її повернення, що підтверджується наявністю в позивача оригіналу розписки. Судом встановлено і підтверджено розрахунком позивача [PERSON], що відповідач [PERSON] зобов'язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 14 грудня 2017 року допустив заборгованість за договором позики у сумі 235 138 грн. 57 коп., з яких: - 206 000 гривень сума боргу за договором позики; - 23 771 гривень 28 копійок сума інфляційних витрат; - 5 367 гривень 29 копійок 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначні родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved