Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

14.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 89 203 грн. 89 коп. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 10000 грн. заподіяної моральної шкоди, а всього 99 203 грн. 89 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 31 грудня 2015 року о 8 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ-24, державний номер [NUMBER], рухаючись по Львівському шосе у м. Хмельницькому, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номер [NUMBER] під його керуванням (та який йому належить на праві власності), який рухався по головній дорозі. Внаслідок вказаного зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та, відповідно, у пошкодженні його автомобіля «Форд» державний номер [NUMBER], підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року (справа 686/73/16-п), яка набрала чинності 22.01.2016 року. Згідно висновку №004/01/2016 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля - «Форд», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 15.01.2016 року, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Форд», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], виходячи про стан пошкодження та необхідний обєм і характер відновлювального ремонту, які визначені при огляді, в цінах на 15.01.2016 року становить: 88 003,89 грн. За проведення оцінки пошкоджень автомобіля та складання висновку № 004/01/2016 експертного автотоварознавчого дослідження, ним було сплачено ФОП [PERSON] 1200 грн. власних коштів, які просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути моральну шкоду, оскільки у нього хронічні захворювання опорно-рухового апарату, і йому важко самому пересуватися, а тому він не має можливості самостійно пересуватися по місту на громадському транспорті. Єдиним засобом його пересування по місту та за його межами був власний автомобіль, який був пошкоджений на тривалий термін з вини відповідача. Тим самим [PERSON] фактично позбавив його можливості самостійно пересуватися навіть у межах міста, у тому числі і для поїздок у лікарню, яку він змушений часто відвідувати, зважаючи на характер захворювання. 05.03.2018 р. представником відповідача надано відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що шкоду завдану майну потерпілого внаслідок ДТП повинна відшкодувати страхова компанія, а не відповідач. Зазначає, що позивачем не зазначено, чи здійснювалося таке відшкодування страховою компанією. А наявний звіт оцінювача не є доказом, а тому відповідачем такий не визнається. Також, позивачем не доведено моральної шкоди. Ухвалою судді від 26.12.2017 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання, а 26.02.2018 р. продовжено строк підготовчого засідання. Ухвалою суду від 05.03.2018 р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»» та витребувано матеріали страхової справи. 29.03.2018 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Україна»» в судове засідання не зявився, будучи повідомленими належним чином, пояснень не направив, клопотань не надходило. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Так, судом встановлено, що 31 грудня 2015 року о 8 год. 00 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ-24, державний номер [NUMBER], рухаючись по Львівському шосе у м. Хмельницькому, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (та який йому належить йому на праві власності), який рухався по головній дорозі. Внаслідок вказаного зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та, відповідно, у пошкодженні автомобіля «Форд» державний номер [NUMBER], підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2016 року (справа 686/73/16-п), яка набрала чинності 22.01.2016 року. Згідно якої [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Автомобіль ГАЗ-24, державний номер [NUMBER] станом на час ДТП застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Україна»». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з вимогою до страхової не звертався, шкоди йому не відшкодовано. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. За загальними правилом ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1187, 1188\~ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.\~1166\~ЦК України стосовно майнової шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188\~ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст.\~1187\~ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди\~\~джерелом підвищеної небезпеки . Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки. Крім того, Верховний Суд України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно- правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. А тому така шкода повинна відшкодовуватися [PERSON], який є особою, яка заподіяла шкоду за правилом генерального делікту. Його вина встановлена та має причинно наслідковий зв'язок із завданою шкодою. За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, збитки, завданні джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються винною особою в повному обсязі, відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Механізм оцінки колісних транспортних засобів встановлюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395. Згідно п.2.3 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24 листопада 2003 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ\~\~визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження, з урахуванням фізичного зносу (п.2.4 [PERSON]). Згідно висновку №004/01/2016 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля - «Форд», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 15.01.2016 року, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Форд», 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], виходячи про стан пошкодження та необхідний обєм і характер відновлювального ремонту, які визначені при огляді, в цінах на 15.01.2016 року становить: 88 003,89 грн. Під час оцінки, огляд автомобіля був проведений за присутності як позивача так і відповідача, що вбачається із висновку. Такий висновок відповідачем не спростований, а на розяснення представнику відповідачу щодо можливості призначення експертизи, останній такого клопотання не заявляв. Враховуючи вищевикладене та те, що вина відповідача є встановленою у заподіянні шкоди позивачу, тому право позивача на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, а тому позов є обґрунтованим та в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення в сумі 88 003,89 грн. Що стосується стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1\~ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що позивачу внаслідок ДТП завдано моральної шкоди, яка виявляється в душевних стражданнях, переживаннях, порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, розмір компенсації моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача, який є винуватцем ДТП, на користь позивача, виходячи із глибини та тривалості душевних страждань, вимог розумності та справедливості, суд визначає в сумі 1 000 грн., тим самим позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнивши частково. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 890 грн. При цьому, у стягненні 1 200 грн. витрат понесених на оцінку майна, слід відмовити, оскільки звіт про оцінку майна не відноситься до судових витрат відповідно до ст.ст 133 139 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 16,\~ 22, \~23, \~1166,\~1167,\~1187, 1188 ЦК України,

Outcome: partial