Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

13 лютого 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позов обґрунтовано наступним. Відповідач [PERSON] є рідним сином позивача [PERSON] У власності позивача [PERSON] перебуває земельна ділянка, розташована за адресою: вул.\~Піонерська 1-в, с. Біленьке, Запорізького району Запорізької області та житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці, який вона отримала за ордером у 1993 році. Відповідач [PERSON] тривалий час (більше року) не проживає за адресою своєї реєстрації. Він разом зі своєю дружиною [PERSON] мешкає за іншою адресою. В той же час, за адресою проживання позивача [PERSON] та фактичної реєстрації відповідача [PERSON] від банківських установ постійно приходять повідомлення про необхідність сплати [PERSON] кредиту, до якого позивач [PERSON] не має жодного відношення. Враховуючи той факт, що відповідач тривалий час (майже два роки) не мешкає за місцем своєї реєстрації в будинку позивача, позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 1-в по вулиці Піонерській в с. Біленьке, Запорізького району Запорізької області та зобовязати відділ реєстрації Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позову та просили суд відмовити в його задоволенні, оскільки відповідач [PERSON] є співвласником спірного житлового будинку і не може бути позбавлений права користування ним та знятий з реєстрації в цьому будинку. Відповідачем [PERSON] до суду подано відповідні письмові заперечення проти позову, в яких викладені ті ж обставини, що були надані ним та його представником в судовому засіданні (а.с. 18, 19). Вислухавши позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідачем до матеріалів справи додано копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 756306, відповідно до якого відповідач [PERSON] є власником 1/3 частки спірного житлового будинку (а.с. 23). Вказане також підтверджено копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕС № 744900 (а.с. 24). Копією технічного паспорту на спірний житловий будинок підтверджено, що правом власності на нього в рівних долях по 1/3 частині мають позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та інша особа (син позивача та рідний брат відповідача [PERSON]В.) а.с. 25-30. Оригінали вказаних документів оглянуті в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст.\~319 ЦК України. Право власності, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вказаний цивільно-правовий принцип непорушності права власності, окрім того є конституційним принципом, закріпленим статтею 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право особи мирно володіти своїм майном закріплене також Статтею 1 Протоколу\~1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до вказаної статті ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, діючим законодавством України не передбачено жодних обмежень власнику нерухомого майна у праві розпорядження та користування цим майном в залежності від того, чи виділена його частка в натурі з цілого майна, чи не виділена, як про це зазначає позивач, наголошуючи на наявність відповідного судового спору. Крім того, фактичне проживання власника за іншою адресою ніяк не впливає на його право власності на нерухоме майно, розташоване за місцем його реєстрації, але не в місці його фактичного проживання. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог статті 88 ЦПК України та з урахуванням відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі (ухвала від 17 лютого 2017 року).

Outcome: approved