Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості (а.с. 1). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с.78-79). В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.86-88). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.08.2008 року, відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії 3,5 %. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору станом на 05.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі - 16638,58 грн., з яких: 2093,36 грн. - заборгованість за кредитом, 7397,96 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 5878,765 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 768,50грн. - штраф (процентна складова). Суд 1 інстанції, враховуючи положення ст. ст. 257, 258, 261 та 267 ЦК України, й виходячи із того, що строк дії кредитного договору закінчився 11.08.2009 року, позовна давність за даним договором сплинула 11.08.2012 року, а позивач звернувся з позовом до суду 14.01.2014 року, тобто з пропуском строку, дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позовної давності. Однак, з вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія судів не погоджується, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог про часткове їх задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не заявлялося про застосування позовної давності, а тому судом було безпідставно її застосовано та з цих підстав відмовлено в позові. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно заяви про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 11.08.2008 року [PERSON] отримала кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії 3,5 %. Свої зобов'язання за цим договором відповідач належним чином не виконувала та станом на 05.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі - 16638,58 грн., з яких: 2093,36 грн. - заборгованість за кредитом, 7397,96 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 5878,765 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 768,50грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України. При ухваленні нового рішення апеляційний суд виходить зі змісту позовних вимог та з наявних в заяві про видачу кредитних коштів та умов та правил надання банківських послуг, доданих позивачем до заяви, а саме: розміру кредитування (п.5 заяви - 3000 грн.), розміру процентної ставки (п. 5 заяви - 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом), розміру комісії (п. 5 заяви - щомісячна комісія 3,5 %) та розміру штрафу (п.8.6 умов та правил - 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5% від суми позову - штраф (процентна складова)). При цьому, колегія суддів звертає увагу, що нарахування процентів на прострочену заборгованість у розмірі 180% річних, ані заявою про видачу кредитних коштів, ані умовами та правилами надання банківських послуг не передбачене. Отже така вимога позивача є безпідставною та необґрунтованою. Розмір заборгованості за процентами слід розраховувати з урахуванням процентної ставки, встановленої заявою, а саме 2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, яка з урахуванням періоду заборгованості, станом на 05.12.2013 року становить - 1015,89 грн. Отже, з урахуванням умов заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та меж заявлених позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягає заборгованість в сумі 9962,41 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2 093, 36 грн., заборгованість по відсоткам - 1015,89 грн., 5878,76 - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 474, 00 грн. - штраф (процентна складова - 5% від ціни позову - сума про стягнення якої дійшов суд апеляційної інстанції (без урахування штрафу у процентній складовій) - 9488,01). Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України та виходячи зі змісту ЗУ «Про судовий збір», понесені позивачем судові втрати, підлягає стягненню з відповідача на його користь відповідно до суми задоволених позовних вимог у сумі 137,35 грн.

Outcome: partial