Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

13.08.2018 позивач ПАТ КБ\~«Приватбанк» (на теперішній час АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованності за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28.10.2010 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у виглді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором та станом на 31.03.2018 має заборгованність у розмірі 111387,03грн, із них тіло кредиту 4994,96 грн, відсотки за користування кредитом 106392,07 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач\~ у судове засідання не з`явивився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.10.2010 [PERSON] заповнив та підписав заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна», з встановленням платіжного ліміту 5000,00 грн. Своїм підписом відповідач\~ погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 договору встановлено прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банка. За умовами вказаного вище договору [PERSON] отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого банком\~ розрахунку, заборгованість за договором б\\н від від 28.10.2010 утворилась у розмірі 111\~387,03 грн, тіло кредиту 4994,96 грн, відсотки за користування кредитом 106392,07 грн. Так, станом на момент укладення договору відсоткова ставка складала 30%, з 01.09.2014 34,80%, з 01.04.2015- 43,20 грн. Приписами ч.1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Судом було перевірено розмір нарахованих відсотків, яка відповідно до розрахунку надано банком у 21,2 разів перевищує тіло кредиту, та виявлено, що їх нарахуванням не відповідає умовам договору. Таким чином, судом було проведено наступний перерахунок нарахованих процентів. З розрахунку вбачається, що банком проценти почали нараховуватись з 28.10.2010 Отже, за період з 28.10.2010 по 31.08.2014 минуло 1403 днів. Розмір процентів складає (4994,96*30%/360)*1403=5839,94 грн. За період з 01.09.2014 по 31.03.2015 минуло 211 днів. Розмір процентів складає (4994,96*34,80%/360)*211=1018,80 грн. За період з 01.04.2015 по 31.03.2018 минуло 1095 днів. Розмір процентів складає (4994,96*43,20%/360)*1095=6563,37 грн. \~ \~ \~ \~Отже, загальна заборгованість за відсотками станом на 31.03.2018 становить 5839,94+1018,80+6563,37=13422,11 грн. Приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги були задоволені тільки на 16,5 % судовий збір підлягає стягненню у розмірі 16,5% від сплаченої суми, тобто 290,70 грн (1762,00*16,5%). На підставі викладеного,

Outcome: partial