Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

14 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов'язання за договором не виконував, в звязку з чим станом на 30 квітня 2018 року допустив заборгованість у сумі 14629грн. 98коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1370грн. 95коп., по процентах за користування кредитом - 9253 грн. 13коп., за пенею та комісією 3071грн. 14коп., штраф (фіксована частина) 250грн., штраф (процентна складова) 684грн. 76коп., яку просить стягнути. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує ухваленню рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, відзиву напозов неподав, клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву чи надання суду доказів, якщо вони не подані з поважних причин на адресу суду не направив. В зв'язку з неявкою сторін, згодою представника позивача на заочний розгляд справи, постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, про що винесено відповідну ухвалу 20 вересня 2018 року. Із-за неявки в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви від 26 травня 2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 250 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цією ж заявою відповідач ствердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Пунктом 6.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обовязок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконував, в результаті чого станом на 30 квітня 2018 року допустив заборгованість у сумі 14629 грн. 98 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1370 грн. 95коп., по процентах за користування кредитом - 9253грн. 13коп., за пенею та комісією 3071грн. 14коп., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 26 травня 2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] штрафів в сумі 250 грн. та 684грн. 76коп. в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з п.8.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості, що становить 13695 (тринадцять тисяч шістсот дев'яносто п'ять) гривня 22копійок. При наявності таких доказів, суд вважає доведеним отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем [PERSON] позивачу кредиту в зазначеній позивачем сумі, оскільки в справі відсутні будь-які обєктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, зокрема сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданими до матеріалів справи квитанціями. Згідно листа від 07 липня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк».

Outcome: partial