Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

13.06.2015 року позивачем подано до суду відповідну позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 05 серпня 2015 року внаслідок протікання води в квартирі № 41, що знаходиться поверхом вище та належить [PERSON], сталося залиття її квартири, про що 13.10.2015 року комісією КП «Жилкомсервіс» було складено відповідний акт. Крім того, 20 жовтня 2015 року внаслідок протікання води в тій самій квартирі №41, що знаходиться поверхом вище та належить [PERSON], знову сталося залиття її квартири, про що 20.10.2015 року та 03.11.2015 року комісією КП «Жилкомсервіс» було складено відповідні акти. 09 травня 2016 року її квартиру було втретє залито водою з вини відповідача, проте до КП «Жилкомсервіс» вона не зверталася. Посилаючись на те, що залиття сталося з вини власника квартири № 41, з урахуванням збільшених у червні 2017 року позовних вимог, [PERSON] остаточно просила стягнути з [PERSON] на відшкодування завданої їй залиттям квартири матеріальної шкоди 2 540 гривень та на відшкодування моральної шкоди - 5 000 гривень. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов та викладені у ньому вимоги підтримали повністю, просили стягнути суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 2542 гривні, як це визначено експертизою та просили стягнути завдану моральну шкоду в сумі 5000 гривень. Позивач зазначала суду, що вона є літньою особою, інвалідом 2 групи, внаслідок неодноразового залиття вона хвилювалась, вживала заходів для усунення залиття, розуміла, що буде змушена проводити ремонт, витрачати кошти, її пенсія маленька, зверталась до просила позовну заяву задовольнити, мотивуючи свої доводи аналогічно викладеному в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про слухання справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах цивільної справи містяться поштові конверти повернені на адресу суду із позначками про сплив терміну зберігання. Представник 3-ї особи, в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся. Враховуючи неявку відповідача та думку позивача, представника позивача, що не заперечували проти розгляду справи заочно, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], перевіривши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі № 41 цього ж будинку, що розташованої над квартирою позивача, зареєстровано відповідача [PERSON] Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. 13.10.2015 року КП «Жилкомсервіс» за участю позивача було складено акт, з якого вбачається, що комісією виявлені сухі сліди залиття, яке сталося внаслідок протікання води з квартири №41, що розташована поверхом вище квартири [ADDRESS]. Обстежити квартиру №41 не видалося можливим за відсутності в ній мешканців. В матеріалах справи наявні акти КП «Жилкомсервіс» аналогічного змісту від 20.10.2015 року та 03.11.2015 року. Отже, зазначені акти, складені представниками організації, до повноважень якої належить управління, утримання, обслуговування та ремонт будинку [ADDRESS] містять інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини. Зазначені висновки узгоджуються з висновком експертного будівельно-технічного дослідження № №286 від 27.03.2017 року, складеного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Гнєтнєвим С.С. при візуальному обстеженні належного позивачу приміщення. Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідач [PERSON] не довела відсутність своєї вини у завданні позивачу майнової шкоди, що є її процесуальним обов'язком відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №286 від 27.03.2017 року розмір матеріального збитку, завданого залиттям власнику квартири [ADDRESS], становить 2 542 грн. Жодних доказів, які б свідчили про інший розмір завданої залиттям квартири матеріальної шкоди, відповідачем не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Згідно ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права чи інтересу та вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підстави відповідальності за завдання якої передбачені статтею 1167ЦК України. Позивач зазначала, що вона є інвалідом ІІ групи та вказувала в позові , що спричинена їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку iз пошкодженням її майна, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача у зв'язку з пошкодженням її майна залиттям з вини [PERSON] та тривалістю негативних наслідків такого пошкодження, суд вважає за можливе частково задовольнити позов [PERSON] в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування спричиненої моральної шкоди 1 000 гривень. Оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України пропорційно від задоволених вимог. Так, при подачі позову підлягав сплаті судовий збір в розмірі 640 гривень за вимоги немайнового характеру щодо відшкодування моральної шкоди та 1% від ціни позову але не менше 0,4 мінімальних заробітних плат за вимоги майнового характеру, якими є вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, у розмірі 640 гривень, оскільки вимоги матеріального характеру задоволені повністю, а вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково на 20%, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 768 гривень (640 +640х20%). Також до складу судовий витрат входять витрати на проведення експертизи, оскільки позивач при подачі клопотання про проведення експертизи звільнена від сплати її вартості, як інвалід 2 групи, то витрати в розмірі 6190 гривень, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial