Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

13.12.2017 року до суду звернулася представник позивача за довіреністю [PERSON] з даним позовом, в якому просила визнати за її довірительницею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], після померлого [INFO] чоловіка [PERSON]. Ухвалою суду від 26.02.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання, визначений порядок та строки подання відповідачем відзиву на позов та запропоновано сторонам подати суду клопотання, вирішення яких потребує участь суду, зобов'язано позивача надати суду у підготовче судове засідання оригінали поданих нею документів (а.с.27-28). Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 22.03.2018 року підготовче судове засідання у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2018 року (а.с.43). Представник позивача, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не прибула, надала через канцелярію суду заяву від 19.04.2018 року (а.с.56), в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Від уповноваженого за посадою представника відповідача надійшла заява від 21.03.2018 року за №02-18/525, в якій Золочівський селищний голова проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував та просив розглянути справу без участі представника відповідача (а.с.40). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Золочівської Державної нотаріальної контори Харківської області, в судове засідання не з'явилася, просила слухати справу за відсутності представника (а.с.55). Від Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшли витребувана судом інформація та витяги зі спадкового реєстру, відповідно до яких було встановлено, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла позивач, якій було відмовлено в оформленні спадкових прав відповідною постановою нотаріуса, оскільки спадкове майно не було належним чином зареєстроване (а.с.33). Враховуючи, що учасники справи до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. [INFO] в смт. Золочів Харківської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харквській області (актовий запис №216 від 01.12.2015 року)(а.с.16). Позивачка по справі є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.08.1963 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS], вказаний будинок 1950 року побудови. При цьому вказане майно в установленому законом порядку не зареєстровано. Спадкоємцями першої черги після смерті останнього, крім його дружини [PERSON], були його діти, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які заявами від 14.07.2017 року поданими до Золочівської ДНК Харківської області, відмовилися від прийняття спадщини після померлого батька (а.с.33). 17.04.2017 року до Золочівської нотаріальної контори надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності. Її заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2017 рік за №553 та заведено спадкову справу №246/2017, що підтверджується копією витягу №51082640 зі спадкового реєстру від 27.02.2018 року (а.с.35), однак отримала відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом, оскільки вказаний будинок померлим не був належним чином зареєстрований (а.с.24). До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, або до них не приєднані. Житловий будинок [ADDRESS], числиться за [PERSON], нині померлим, згідно інформації Золочівського селищного голови №02-18/494 від 28.03.2018 року (по господарська книга №3, за 2011-2015 роки), що підтверджується наданою суду довідкою КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» за №02-18/494 від 28.03.2018 року (а.с.23,52). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS], на праві власності. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивачки перейшло право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] після смерті свого чоловіка [PERSON]. Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. Строків оформлення спадкових прав діюче законодавство не визначає. Даних про визнання вищевказаного житлового будинку як відумерлої спадщини суду надані не були. При постановленні рішення по справі суд вказує усі наявні за даними БТІ при житловому будинку господарські будівлі з метою реєстрації права власності на них. Визнання позову відповідачем не протирічить вимогам ч.4 ст.206 ЦК України, а тому позов може бути задоволений. На підставі зазначеного та

Outcome: approved