Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

14 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 24 листопада 2000 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №25. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, в сімейних відносинах почалися непорозуміння, які призвели до тимчасових переїздів, тривалих суперечок, неодноразові прохання щодо приведення сумісного життя до ладу результатів не дали. Вказала, що спору щодо місця проживання спільних дітей не має, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2015 року. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, заперечувала щодо надання сторонам строку для примирення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності, заперечував щодо надання сторонам строку для примирення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24 листопада 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис №25 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Зі змісту позовної заяви та заяв про розгляд справи за відсутності сторін вбачається, що спору щодо місця проживання дітей сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved