Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

13 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], ТОВ «Кей-Колект», третя особа: ПАТ «Укрсиббанк» про визнання нотаріальних дій незаконними, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.12.2005 року між АК ІБ «Укрсиббанк» та ним був укладений кредитний договір № 438-В/ІЦ-05, за яким банк надав йому споживчий кредит у сумі 25000 доларів США на придбання квартири, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Липовій, 20. 13.11.2006 року та 29.01.2009 року між ними були укладені додаткові угоди до кредитного договору, зокрема, 29.01.2009 року було змінено № кредитного договору від 14.12.2005 року з 438-ВІЦ-05 на 10404651000. З метою забезпечення споживчого кредиту між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір іпотеки №438-В/ЫЦ-05/1 від 14.12.2005 року, за умовами якого позивачем в іпотеку до банку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка є його власністю на підставі укладеного 14.12.2015 року договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №14545. В червні липні місяці 2012 року ПАТ «Укрсиббанк» листом №12-21/15225 від 20.06.2012 року повідомив позивача, що він за Договором Факторингу №4 11.06.2012 року відступив ТОВ «Кей-колект» право вимоги заборгованості за Кредитним договором №10404651000 від 14.12.2005 року, укладеного між ним та банком. На підставі цього ж договору також перейшли права Іпотекодержателя за Договором іпотеки №438-В/ІЦ-05/1 від 14.12.2005 року. В грудні 2015 року йому стало відомо, що 31.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі звернення ТОВ «Кей-Колект» було задоволено вимогу як іпотекодержателя про передачу у власність нерухоме майно, а саме: за ТОВ «Кей-Колект» було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], що належала позивачу на праві власності. Позивач вважає такі дії незаконними та просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо реєстрації 31.07.2015 року права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект», скасувати реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кей-Колект» та визнати право власності на квартиру за позивачем. В судове засідання позивач та його представник не зявились, повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій підтримували позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин викладених у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не зявився повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник третьої ПАТ «Укрсиббанк» особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. В судовому засіданні було встановлено, що 14.12.2005 року між АК ІБ «Укрсиббанк» на теперішній час ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 438-В/ІЦ-05, за яким банк надав споживчий кредит у сумі 25000 доларів США на придбання квартири, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Липова, 20. (а.с. 10-14) 13.11.2006 року та 29.01.2009 року були укладені додаткові угоди до Кредитного договору, зокрема, 29.01.2009 року було змінено № Кредитного договору від 14.12.2005 року з 438-В/ІЦ-05 на 10404651000. З метою забезпечення споживчого кредиту між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір іпотеки № 438-В/ІЦ-05/1 від 14.12.2005 року, за умовами якого ним в іпотеку до банку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка є його власністю на підставі укладеного 14.12.2015 року договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №14545 (а.с. 15-19). В червні липні місяці 2012 року ПАТ «Укрсиббанк» листом №12-21/15225 від 20.06.2012 року повідомив позивача, що він за Договором факторингу відступив ТОВ «Кей-колект» право вимоги заборгованості за Кредитним договором №10404651000 від 14.12.2005 року, укладеного між ним та банком. На підставі цього ж договору також перейшли права Іпотекодержателя за Договором іпотеки №438-В/ІЦ-05/1 від 14.12.2005 року (а.с. 20). 31.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі звернення ТОВ «Кей-Колект» було задоволено його вимогу, як іпотеко держателя, про передачу у власність нерухомого майна, а саме: за ТОВ «Кей-Колект» було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 73-75). Про дані обставини позивачу стало відомо в грудні 2015 року. Пунктом 5.1 Договору іпотеки, передбачено, що у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Пунктом 5.3 Договору іпотеки, передбачено, що у разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя, як способу задоволення вимог іпотекодержателя, право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 Договору іпотеки. Частиною 2 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Частиною 3 ст.36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодердателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Приходячи до висновку про необхідність задоволення позовних вимог суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи письмова вимога про усунення порушень була направлена позивачу за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Семафорна, 31/28, в той час коли дійсною адресою позивача є м. Дніпро, вул. Липова, 20/104. Відповідно до п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Єдиним житловим приміщенням, в якому проживає позивач разом зі своєю родиною є трикімнатна квартира [ADDRESS], загальна її площа не перевищує обмежень, встановлених вищенаведеним Законом та складає 68,9 кв.м., крім того позивачем не надавалася згода на відчуження вказаного нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладене, той факт що на момент вчинення нотаріальних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно діяв мораторій щодо відчуження нерухомого майна, суд приходить до висновку про незаконність дій нотаріуса щодо реєстрації за ТОВ «Кей-Колект» права власності на спірну квартиру, а тому вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved