Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернуся до суду з позовом до [PERSON] , який мотивує тим, що 18.04.2015 року о 15 год. 32 хв. позивач, керуючи автомобілем Рено Кенго ДНЗ [NUMBER] , при виїзді з провулку Друкарського м. Охтирка зупинився на перехресті вул. Жовтневої та пров. Друкарського, щоб пропустити автомобіль, який рухався по головній дорозі, після чого відчув удар в задню частину свого автомобіля. Вийшовши з салону, він побачив, що задня частина його автомобіля пошкоджена, а позаду стояв автомобіль марки Сітроен Берлінго ДНЗ [NUMBER] , який належить відповідачу. [PERSON] не заперечував своєї вини в скоєнні ДТП, та сторони домовилися звільнити перехрестя, від`їхавши у сторону, і скласти Європротокол про ДТП. Однак всупереч досягнутої домовленості, автомобіль [PERSON] , яким керував [PERSON] , за перехрестям не зупинився, а поїхав по вул. Жовтневій м. Охтирка в невідомому напрямку. Розшукавши [PERSON] , позивач запропонував йому в добровільному порядку розрахуватися за заподіяну матеріальну шкоду у сумі, приблизно розрахованій працівниками СТО за ремонт автомобіля. Однак відповідач відмовився відшкодувати завдані ним збитки. 21.04.2015 року позивач звернувся із заявою до Охтирського МВ УМВС України в Сумській області за фактом скоєння 18.04.2015 року дорожньо-транспортної пригоди. За результатами перевірки працівниками міліції був складений протокол, згідно якого довести факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди не виявилося можливим, оскільки працівники міліції не знайшли свідків та очевидців даної події. Однак на момент\~ вчинення дорожньо-транспортної пригоди в його автомобілі знаходилася свідок [PERSON] та на перехресті вул. Жовтнева та пров. Друкарському м. Охтирка була встановлена камера відео спостереження, яка зафіксувала дорожньо-транспортну пригоду. В зв`язку з чим, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] 4912,60 грн. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди його автомобіля Рено Кенго та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином. Представник відповідача - Цуркан В.І. в судове засідання 31.05.2016 року не з`явився, хоча повідомлений належним чином. В інших судових засіданнях позовні вимоги не визнавав, просив відмовити у позові до [PERSON] . Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Київ Ре» в судове засідання не з`явився, у письмовій заяві зазначає, що підстав для виплати страхового відшкодування немає, просить ухвалити рішення без стягнення з товариства будь-яких коштів та інших негативних наслідків. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлені належним чином, будь-яких заяв суду не подали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, на підставі ч.1 ст.1188 ЦК України\~ відшкодовується на загальних підставах, а саме, 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було задано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З відеозапису камери зовнішнього відеонагляду, що розташована на перехресті вулиці Жовтневої та пров. Друкарського, наданого з виконкому Охтирської міської ради на запит [PERSON] (а.с.13; 42), вбачається, що 18.04.2015 року з 15 год.31 хв. по 15 год.33 хв. зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобілів Renault Kangoo та Citroen Berlingo. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 182 від 03.12.2015 року, в даній ситуації водій автомобіля «Сітроен» повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху; водій автомобіля «Сітроен» мав в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти зіткненню шляхом\~ виконання вимог пунктів 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху;\~ в діях водія автомобіля «Сітроен» мається невідповідність вимог пунктів 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху; дії водія автомобіля «Сітроен», що не відповідають вимогам пунктів 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху, знаходяться в причинному зв`язку з подією (а.с. 155- 57). Відповідно до висновку додаткової судової автотехнічної експертизи №31 від 01.03.2016 року, якщо видимість прилеглої проїзної частини справа для водія автомобілю «Рено» була недостатньою, то у даній дорожній обстановці з технічної точки зору в діях водія автомобілю «Рено» невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається. Якщо видимість прилеглої проїзної частини справа для водія автомобілю «Рено» була достатньою, то у даній дорожній обстановці з технічної точки зору в діях водія автомобілю «Рено» мається невідповідність вимогам пункту 16.3 Правил дорожнього руху, яке не знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Автомобіль Renault Kangoo [NUMBER] 2008 року випуску належить [PERSON] , його син [PERSON] має посвідчення водія [NUMBER] видане 21.12.2006 року (а.с.111). Згідно протоколу огляду транспортного засобу автомобіля Renault Kangoo [NUMBER] від 21.04.2015 року, оформленого інспектором ВДАІ м. Охтирка, встановлено тріщину заднього бампера справа, тріщину заднього катафоту справа, вм`ятину задньої двері справа багажного відділення, зміщення задньої двері справа багажного відсіку на завісах (арк.8 матеріалів перевірки №1674). Автомобіль Citroen Berlingo\~ АА1014 ОЕ 2007 року випуску належить [PERSON] , який мешкає в м. Києві, володілець автомобілю [PERSON] має посвідчення водія [NUMBER] (а.с.119, на звороті). У процесі огляду 21.04.2015 року автомобіля Citroen Berlingo\~ [NUMBER] ОЕ інспектором ВДАІ м. Охтирка механічних пошкоджень автомобіля не встановлено (арк. 6 матеріалів перевірки №1674). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 15 квітня 2015 року близько 15-ї год. перебувала на передньому сидінні в салоні автомобілю Рено під керуванням Неофітного, який виїхав з провулку Друкарського в напрямку вулиці Жовтневої і зупинився щоб пропустити автомобілі, які рухалися по вул..Жовтневій. Раптом щось трапилося з автомобілем, і Неофітний вийшов із салону, потім через деякий час повернувся і припаркував автомобіль біля будинку культури. Свідок, оскільки вона юрист, записала номери автомобілю, який рухався позаду, це був автомобіль «пиріжок» чорного кольору АА1014, він з місця ДТП швидко поїхав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 15 квітня 2015 року близько 15-ї год. із товаришем сиділи на лавочці біля магазину «Чіп і Дейл» по вул.Жовтневій і пили каву. Свідок бачив, як біля магазину, по пров.Друкарському перед в`їздом на вул.Жовтневу\~ трапилося ДТП, а саме, автомобіль чорного кольору Сітроєн вдарив сзаду автомобіль Рено. Обидва автомобілі виїжджали зі сторони\~ універмагу на вул.Жовтневу.\~ Після чого з автомобілів повиходили незнайомі хлопці і почали кричати. Потім вони посідали у свої автомобілі і поїхали. Автомобіль Рено виїхав на вул. Жовтневу і зупинився, а інший поїхав у невідомому напрямку. Потім свідок побачив в інтернеті на сайті Охтирського порталу у групі в контакті оголошення про ДТП біля універмагу і зателефонував, після чого вони із [PERSON] зустрілися та познайомилися. У липні 2015 р. свідок здав документи і розпочав службу у Національній гвардії у в/ч [NUMBER] . На службі він побачив хлопця та впізнав у ньому водія автомобілю чорного кольору, який спричинив ДТП біля універмагу, і дізнався, що це [PERSON] , він також проходить службу у в/ч [NUMBER] і їздить на тому ж автомобілі Сітроєн берлінго, на якому спричинив ДТП. Це хлопець невисокого зросту, із широким обличчям.\~ Про ДТП свідок з ним не говорив. Свідок зателефонував [PERSON] , щоб повідомити про особу [PERSON] , але [PERSON] сказав, що він вже сам про все дізнався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є товаришем позивача. Одного дня у квітні 2015 року [PERSON] йому сказав, що в нього врізався автомобіль Сітроєн Берлінго, водій втік з місця ДТП. Свідок зателефонував своєму приятелю [PERSON] і запитав у нього, хто їздить на цьому автомобілі. Автомобіль Сітроєн Берлінго має сильну тоніровку на лобовому склі, такий автомобіль по місту Охтирка їздить один, тому швидко дізнався, що про власника, зокрема, де той живе і про його мобільний телефон. По телефону [PERSON] домовився про зустріч із [PERSON] . Разом із [PERSON] вони поїхали до [PERSON] додому за школу №4, перевулок справа, точну адресу сказати не може, взяли із собою ще двох хлопців. [PERSON] у розмові підтвердив, що це був тоді він, проте зазначив, що оскільки міліцію не викликали, грошей за ремонт він не віддасть. Відповідно до ст.33.2 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП. В ухвалі Верховного суду України від 27.10.2010 року №6-30038св09 висловлено правову позицію про те, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, тому відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. В узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив на тому, що під час розгляду таких справ наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Положення ч.3 ст.61 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальній справі або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. Проте вказана процесуальна норма не дає підстав за будь-яких обставин вважати невинною у ДТП особу, відносно якої не порушувалося кримінальної справи і не складався протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином, якщо винна особа з тих чи інших причин не притягнута до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, це не дає підстави вважати її невинною у ДТП, у цьому випадку вину такої особи може бути підтверджено чи спростовано іншими належними та допустимими доказами. Аналізуючи усі докази у сукупності, суд вважає, що вина водія автомобіля Citroen Berlingo [NUMBER] у ДТП, що сталося 18.04.2015 року з 15 год.31 хв. по 15 год.33 хв. по пров. Друкарському м. Охтирка при виїзді на вул. Жовтневу, знайшла своє підтвердження, і водієм вказаного транспортного засобу був саме відповідач [PERSON] . Доводи представника відповідача, викладені письмово, про неправильність проведеного у справі експертного дослідження по причині того, що схема та опис місця ДТП не складалися, не заслуговують на увагу виходячи з наступного. Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції судовий експерт [PERSON] пояснив суду, що на відеозапису, наданому на дослідження, маються всі необхідні дані для проведення експертизи, в тому числі є відлік часу за допомогою таймеру, що дозволяє проводити необхідні розрахунки. Дані про стан дорожнього покриття, дорожні знаки, розташування транспортних засобів на дорозі, наявність ухилів на дорозі, технічний стан транспортних засобів та інші не могли вплинути на розвиток подій. Момент виникнення небезпеки для водія другого автомобіля виник з моменту повторної зупинки першого автомобілю, і не є фактором несподіваності для нього, саме з цього моменту виникнення небезпеки виходив експерт, проводячи експертне дослідження.\~ Схема ДТП, в разі її складання, не надала б додаткової інформації у цьому випадку. Єдине, що не зміг по відеозапису визначити експерт це обзорність проїзної частини для водія автомобілю «Renault Kangoo», однак з відеозапису видно, що після другої зупинки автомобілю «Renault Kangoo» по проїздній частині головної дороги проїхав автомобіль, що дозволяє припустити, що саме його зупиняючись пропускав автомобіль «Renault Kangoo». Навіть, якщо допустити, що обзорність для водія «Renault Kangoo» була достатньою, його дії із призупинення автомобілю все рівно не знаходяться у причинному зв`язку з ДТП. Причиною ДТП стало несвоєчасне реагування водієм «Citroen Berlingo» на зупинку попереднього автомобілю, а не невідповідність дистанції, тобто те, що водій автомобілю «Citroen Berlingo» відволікся від керування. Виходячи з викладеного, суд не вбачає неправильності, невірності наявних у справі досліджень в будь-якій частині і враховує висновки судової авто технічної експертизи при розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом… На час ДТП володільцями транспортних засобів були сторони у справі - [PERSON] користувався належним на праві власності його батькові автомобілем Renault Kangoo [NUMBER] , а [PERSON] користувався належним на праві власності його родичу автомобілем Citroen Berlingo\~ [NUMBER] . Таким чином, шкоду від ДТП зобов`язаний відшкодувати [PERSON] . Цивільна відповідальність водія автомобіля Citroen Berlingo [NUMBER] застрахована згідно договору від 30.05.2014 року із ТОВ «Страхова компанія «Київ РЕ» зі строком дії з 31.05.2014 року по 31.05.2015 року. За змістом ст.33 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року роз`яснив, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди (п.16). В даному випадку суд враховує, що відповідач порушив положення договору страхування, не повідомивши страховика в 3-денний строк про ДТП (п.5 ч.1 ст.989 ЦК, п.5 ч.1 ст.991 ЦК), відтак це порушення перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі №6-1цс10 від 24.12.2010 року. Крім того, існує правова позиція Верховного Суду України №6-2808цс15 від 20.01.2016 року, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Таким чином, потерпілий вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Позивач у своїй уточненій позовній заяві наполягав на стягненні матеріальної шкоди саме з відповідача [PERSON] , незважаючи на те, що у судовому засіданні 08.09.2015 року судом за відсутності заперечень з боку позивача та його представника протокольною ухвалою було залучено співвідповідачем Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре». Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №35 від 03.08.2015 року, розмір матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля марки «Renault Kangoo 1.5 D», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження під час дорожньої транспортної пригоди, що сталася 18.04.2015 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових і без врахування величини ВТВ (витрати товарної вартості), на дату оцінки складає 4912,60 грн. (а.с. 59-84). Стягуючи матеріальну шкоду на користь позивача, суд виходить з правової позиції, висловленої у постанові ВСУ №6-183цс14 про те, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2\~Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] фахівцю в галузі права [PERSON] було сплачено 4503,50 грн. за договором про надання послуг від 12.06.2015 року, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії АААБ № 10 від 13.05.2016 року та актом виконаних робіт. [PERSON] протокольною ухвалою суду за заявою позивача [PERSON] зробленою ним особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу. Під час провадження у даній цивільній справі [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, позовну заяву, заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, клопотання про призначення експертизи та інші документи, а також шість разів ознайомлювався з матеріалами справи, що суд в цілому оцінює в 650 грн., надавав правову допомогу позивачу у судових засіданнях згідно до журналів судових засідань протягом близько 7 годин. З урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, розмір компенсації за вказані дії особи, яка надає правову допомогу, суд визначає у 30% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надає правову допомогу, та в загальному обсязі оцінює\~ розмір наданої правової допомоги в 3500 грн. Також у справі маються судові витрати експертної установи Сумського НДЕКЦ МВС України на проведення автотехнічної експертизи №182 від 03.12.2015 року в сумі 675,36 грн. та додаткової автотехнічної експертизи №31 від 01.03.2016 року в сумі 675,36 грн., усього 1350,72 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved