Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

13.12.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] в якому вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 12.01.2007 року, від даного шлюбу мають сина. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через те, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, а також скандали, які виникали через сина відповідача від першого шлюбу. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини і вони з вересня 2018 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо,спільне господарство не ведуть, тому посилаючись на вищевикладене просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 17.12.2018 року справа призначена до підготовчого засідання на 17.01.2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що примирення між ними не можливе, шлюбні відносини фактично припинені, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Вказує, що відсутній спір щодо спільного майна подружжя та місця проживання дитини. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням положень ст. ст. 200, 206 ЦПК України, визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити судове рішення. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, зазначених сторонами та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.01.2007 року серії [NUMBER] та мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сім'я розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, про що зазначив в поданій ним заяві. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного сторонами та

Outcome: approved