Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

13 травня 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору № СVXWGA00000085 від 09.11.2007 року, [PERSON] 09.11.2007 року отримав кредит у розмірі 28 042,08 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 08.11.2017 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка укладається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 29.04.2014 року допустив заборгованість - 20 064,94 (Долар США), що за курсом 11,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2014 року складає 228 740,30 гривень, яка складається з наступного: 15 623,91 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 2 093,54 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 517,78 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 853,35 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 21.93 (Долар США) - штраф (фіксована частина), 954,43 (Долар США) - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] 09.11.2007 року уклали договір іпотеки № СVXWGA00000085, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 94,20 м?, житловою площею 48.10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки, ціна предмету іпотеки дорівнює 181 000 гривень. Згідно з ч. 2 в ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передачу в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СVXWGA00000085 від 09.11.2007 року, в розмірі 20 064,94 (Долар США), що за курсом 11,40 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2014 року складає 228 740,30 гривень звернути стягнення на будинок загальною площею 94,20 м?, житловою площею 48.10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку, також позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача Беженар І.М. в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, в разі неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином не заперечує проти винесення в справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання двічі не з'явилися, але були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причину неявки суду не повідомили, доводів позивача не спростували, тому суд зі згоди позивача ухвалює в справі заочне рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про звернення стягнення підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Як встановлено судом, відповідно до укладеного між сторонами договору № СVXWGA00000085 від 09.11.2007 року третя особа [PERSON] отримав кредит у розмірі 28 042,08 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом: з кінцевим терміном повернення 08.11.2017 року (а.с. 22-24). Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Також судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] 09.11.2007 року уклали договір іпотеки № СVXWGA00000085, згідно якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 94,20 м?, житловою площею 48.10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 181 000 гривень (а.с.25-27). Як вбачається із матеріалів справи третя особа [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 09.11.2007 року має заборгованість - 20 064,94 (Долар США), що за курсом 11,40 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2014 року складає 228 740,30 гривень, яка складається з наступного: 156 23,91 (Долар США) - заборгованість за кредитом; 2093,54 (Долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 517,78 (Долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 853,35 (Долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 21.93 (Долар США) - штраф (фіксована частина), 954,43 (Долар США) - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до п.п. 18.1, 18.2 договору іпотеки, укладеного між сторонами, ПАТ КБ «Приватбанк» має право у випадку невиконання основного зобов'язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України (а.с. 25). Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів. У відповідності до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави у випадках, встановлених договором. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третій особі [PERSON] надсилалися повідомлення про порушення забезпеченого обтяження зобов'язання з розрахунком заборгованості (а.с.13-14). В даному повідомленні позивач повідомив вищевказаним особам про непогашену заборгованість за кредитним договором № СVXWGA00000085 від 09.11.2007 року, та запропонував на протязі 30 календарних днів погасити заборгованість за вищевказаним кредитним договором, та попередив, що у разі невиконання вимоги банку та непогашення заборгованості на протязі 30 календарних днів, банк розпочне звернення стягнення на заставлене майно. Однак, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] на дані повідомлення не відреагували, та на сьогоднішній день мають непогашену заборгованість. Таким чином, оскільки [PERSON], порушив умови кредитного договору, добровільно в строк не сплатив заборгованість за договором забезпеченим іпотекою, то суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 48.10 кв.м., який знаходиться у [ADDRESS]. В той же час вимоги про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані і проживають в даному домоволодінні зі зняттям з реєстрації задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не виконана процедура добровільного врегулювання спору, як це передбачає закон, а тому виселення не може вирішуватися у судовому порядку, і з цих підстав у задоволенні, в частині позовних вимог про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані і проживають у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], слід відмовити. Зазначені обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювалися, дійсно кредитний договір та договір іпотеки були укладені та підписані зазначеними сторонами. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про звернення стягнення підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2 287,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial