Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

13 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення. Ухвалою суду від 13 грудня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи був залучений Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 12 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON] в його інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 10 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GK00000104, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 13 000,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 11,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2022 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 11 жовтня 2012 року становить 21 944,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2012 року (7,99 грн. за 1 долар США) складає відповідно 175 339,28 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 11 161,44 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 4 954,16 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 066,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3 688,45 доларів США ; штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 043,50 доларів США. Позивач також зазначає, що в забезпечення виконання кредитного договору, 10 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNN0GK00000104, відповідно до якого, відповідач [PERSON], в забезпечення виконання кредитного договору № DNN0GK00000104 від 10 жовтня 2007 року надав в іпотеку Банку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 79,90 кв.м., житловою площею 40,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку з невиконанням відповідача [PERSON] умов кредитного договору, посилаючись на вимоги ст.ст. 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд: -в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DNN0GK700000104 від 10 жовтня 2007 року в розмірі 21 944,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2012 року (7,99 грн. за 1 долар США) складає відповідно 175 339,28 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 79,90 кв.м., житловою площею 40,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу зазначеного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. -виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO] з житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS]. -тягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати. В судовому засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги.. Відповідач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO] в судовому засідання позов визнав частково, посилався на те, що в нього виникли фінансові труднощі, в зв'язку з чим, виникла заборгованість за кредитом. Крім того, він не згоден з сумою заборгованості, в нього немає іншого житла. Представник відповідача в судовому засідання позов визнала частково, посилалася на те, що не погоджується з сумою заборгованості за кредитним договором, крім того, підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового будинку відповідачів немає, оскільки, відповідачі не мають іншого житла, будуть порушені права неповнолітньої дитини, крім того, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути відчужено майно, яке є предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань за кредитним договором, за споживчими кредитами в іноземній валюті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що вона не має іншого житла, просила суд відмовити в задоволенні позову. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, як третя особа, в своєму листі просила суд розглянути справу без участі її представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Згідно до ст. 11ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNN0GK00000104, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 13 000,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 11,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 жовтня 2022 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 11 жовтня 2012 року становить 21 944,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2012 року (7,99 грн. за 1 долар США) складає відповідно 175 339,28 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 11 161,44 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 4 954,16 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 066,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3 688,45 доларів США ; штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США; штраф (процентна складова) - 1 043,50 доларів США.., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. Як зазначалося вище, відповідач [PERSON] та його представник заперечували суму заборгованості за кредитним договором. У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування або заперечення вимог. В той же час, відповідач [PERSON] та його представник не надали доказів того, що сума заборгованості є меншої, ніж зазначена в розрахунках Банку, ними не надавалися уточнені розрахунки, не ставилося питання про призначення з зазначеного приводу експертиз, тощо, тому, суд зазначені заперечення відхиляє та не бере до уваги. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець (Кредитор) має право дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Судом встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору, 10 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № DNN0GK00000104, відповідно до якого, відповідач [PERSON], в забезпечення виконання кредитного договору № DNN0GK00000104 від 10 жовтня 2007 року надав в іпотеку Банку нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 79,90 кв.м., житловою площею 40,00 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішення суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає також і право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 03 червня 2014 року був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого, не може бути стягнуте (відчужене без згоди власника) майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» таабо є предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника) з споживчими кредитами, наданих йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. В той же час, суд приходить до переконання, що вимоги зазначеного вище закону не є підставою для відмови в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» можуть бути застосованими на стадії виконання рішення суду. Судом встановлено, що в житловому будинку, який є предметом іпотеки та розташований за адресою: [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], неповнолітня [PERSON] [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданої виконавчим комітетом Вільненської сільської ради. Як зазначалося вище, представник відповідача посилався на те, що при виселенні будуть порушені права неповнолітньої дитини. Суд приходить до переконання, що зазначені посилання є необґрунтованими, з наступного. Відповідач [PERSON] став власником нерухомого майна, яке є предметом іпотеки у відповідності до договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2007 року, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, був зареєстрований за зазначеною адресою з 27 листопада 2007 року. Згідно п.14.9 договору іпотеки від 10 жовтня 20087 року, при укладенні цього договору іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім'ї і осіб, які мають право користування даним предметом іпотеки. Особи, які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки, дали згоду на їх виселення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст. 109 ЖК України та ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача в зазначеній частині є обґрунтованими. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 1753,39 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved