Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

14.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і вказує, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, подружні відносини між ними фактично припинені і вони проживають окремо. Основною причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та планів на спільне життя. Від спільного шлюбу у подружжя є син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 139349. В судове засідання позивачка не з'явилася, в поданій до суду заяві просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується повідомленнями про вручення судової повістки, відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України він був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином (а.с.13,17,19 ). З урахуванням письмової позиції позивачки та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою позивачки на підставі ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Шлюб може бути розірваний, якщо він розпався остаточно та безповоротно і існує лише формально. Судом встановлено, що 16.05.2010 року сторони зареєстрували шлюб, що засвідчується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 073943 від 16.05.2010 року. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 139349. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини остаточно, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору щодо провижання дитини немає За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалась та не може бути збережена, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved