Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

13 липня 2021 року до суду надійшла справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів і судових витрат, а саме грошової сумі у розмірі 20500 доларів США, що складає на момент позову 562\~630 грн., та судового збору у розмірі 5627 грн. Позивачка посилається на те, що в 2013 році вона придбала у ТОВ «Макрополос» майнові права на 1 кімнатну квартиру та сплатила повну суму в розмірі 20\~100 доларів США, що складало на той час 165 100 грн. Гроші у повному обсязі, директор ТОВ «Макрополос» [PERSON] , передав директору ТОВ «Граніт К» Гуріну В.Г. для завершення будівництва Гроші, останній, на рахунок підприємства ТОВ «Граніт К» не вніс. До даного часу [PERSON] гроші не повернув. Оскільки договір з ТОВ «Макрополосом» не передбачає передачу грошей третім особам, а майна вона не отримала, позивачка вважає, що [PERSON] гроші отримав безпідставно, та має їх повернути. У подальшому сторони домовилися, що сума яка підлягає поверненню становить 20\~500 доларів США, тобто збільшено на 400 доларів за рахунок тривалості утримання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, надавши заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач позов визнав, надавши заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Тому, згідно до вимог ст.200 ЦПК України суд дослідивши матеріали справи вважає за можливе задовольнити позов за результатами підготовчого провадження з наступних підстав: Судом встановлено, що 12 грудня 2013 року за договором купівлі продажу № 6-2-28 зі строком виконання 1 квартал 2015 року, позивачка придбала в ТОВ «Макрополос» майнові права на 1 кімнатну квартиру та сплатила повну суму в розмірі 20\~100 доларів США, що складало на той час 165 100 грн. Гроші отримав особисто директор ТОВ «Макрополос» [PERSON] . Гроші у повному обсязі, [PERSON] передав директору ТОВ «Граніт К» [PERSON] , для завершення будівництва. Однак до даного часу майно у власність позивачки не передано, гроші не повернено. 03 вересня 2020 року, на підтвердження отримання грошей та зобов`язання них повернення, [PERSON] надав розписку де особисто зобов`язався, повернути гроші. З урахуванням тривалості утримання коштів, за домовленістю сторін, сума боргу складає 20\~500 доларів США, яку мав повернути - в строк до 1 січня 2021 року. Оскільки договір від 12 грудня 2013 року № 6-2-28 не передбачає передачу грошей третім особам, суд вважає що гроші [PERSON] отримав безпідставно, та має повернути за вимогою кредитору. Згідно ст.\~1212 ЦК України\~предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є,\~зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньо правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава,на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта,правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена,або була відсутня взагалі. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За умовами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Разом з тим, частина друга статті 524 ЦК України та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається у гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц. Таким чином, суд дійшов до висновку, що гроші, [PERSON] набув безпідставно без будь-яких правових підстав та має повернути у повному обсязі, а саме, у розмірі 20 500 доларів США, що по курсу НБУ на час звернення до суду складало 562 930 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved