Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

14.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 54\~642,71 грн. відшкодованої шкоди в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2012 року в м. Новоград-Волинський з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Оскільки [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Хлібозаводом, з останнього рішенням суду було стягнуто завданої [PERSON] 60\~000 грн. моральної шкоди, яку потерпілій було відшкодовано в повному обсязі. Відтоді до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача про відшкодування виплачених [PERSON]В коштів, частину яких [PERSON] було сплачено, однак не повністю. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений, зокрема телефонограмою, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новоград-Волинського районного суду від 05.05.2014 року, яке набрало законної сили, з Хлібозаводу на користь [PERSON] було стягнуто 60\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Судом було встановлено, що відповідальність за завдану [PERSON] шкоду в результаті ДТП повинен нести володілець джерела підвищеної небезпеки Хлібозавод, з яким [PERSON], винний у заподіянні шкоди, знаходився в трудових відносинах, і шкода заподіяна ним у звязку з виконанням трудових обовязків. З платіжних доручень від 30.05.2014 року, 18.06.2014 року, 18.07.2014 року та 18.08.2014 року слідує, що позивач рішення суду виконав та сплатив [PERSON] моральну шкоду в сумі 60\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації (ст. 134 КЗпП України). Таким чином, після виплати потерпілій відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі виплаченого відшкодування. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved