Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

14 травня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача у якому зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,62 га для ведення товарного сільгоспвиробництва, розташовану в межах території Березнегуватського району, що належала покійному на підставі Державного акту на право власності. Після його смерті вони та їх бабуся, яка на той час була живою спадщину прийняли. Відповідач є братом їх батька, який прийняв спадщину після смерті бабусі, що мала частку в спадщині після смерті батька. Однак нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з втратою оригіналу Державного акту на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати право власності на 1/3 частини земельної ділянки за кожною в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON] Позивачі в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,62 га розташовану в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 25 березня 2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 31 жовтня 2002 року № 473 зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка фактично складається із ділянок площею 2,96 га та 3,66 га (а.с.17,18). Позивачі доводяться померлому доньками, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.10,11), копіями свідоцтв про реєстрацію шлюбу, за якими вони при реєстрації шлюбу змінили прізвища на «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.9-11). Та експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/188-а/2 від 16.12.2014 року за яким, розбіжності у записах прізвища померлого у Державному акті на право власності на земельну ділянку («[PERSON]») та свідоцтвах про народження позивачів («[PERSON]») - виникли внаслідок неусталеності правил і принципів передачі подвоєння приголосних у власних назвах при міжмовному перетворенні прізвища, що є типовою девіацією в умовах українсько - російської двомовності (а.с.13). З копії спадкової справи зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 56079461 убачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі та його мати [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом державному нотаріусу Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с.24-31). Однак [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом не отримала, оскільки померла, відповідно спадкоємцем належної їй частини є відповідач, як спадкоємець першої черги за законом. 29 липня 2014 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.19). Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст.1267, ст.1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки отримавши відмову нотаріуса позивачі відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулися до суду за захистом порушеного права, їх позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved