Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

12 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, в якому просить ухвалити про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частку в розмірі 9/16 в житловому будинку [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла його мама - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29 січня 2019 року серія [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Він, [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом майна, яке належало його матері - спадкодавцеві [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України та довідкою № 5602 про присвоєння ідентифікаційного номера. За життя його мати [PERSON] заповіту не складала, а тому за даних фактичних обставин має місце спадкування за законом. На виконання вимог ст. ст. 1268, 1270 ЦК України, він, позивач, після смерті матері звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. із заявою про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу № 04/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59114885, виданому 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. Після смерті спадкодавця [PERSON] він, позивач, залишився єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки його, позивача, батько та чоловік спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] . Інших дітей у спадкодавця [PERSON] не було. Спадкове майно після смерті матері складається із рухомого та нерухомого майна. Рухоме майно складається, зокрема, але не обмежуючись, із майнових прав власника приватного підприємства «Акумед» (код ЄДРПОУ 33963839), на яке ним, позивачем, вже отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. та зареєстроване в реєстрі за № 32. Нерухоме майно складається, зокрема, але не обмежуючись, із частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Головою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29 квітня 2004 року згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.04.2004 р. № 412, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3761529, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 04 червня 2004 року. Крім цього, Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 15 квітня 2004 року виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] . Згідно вищевказаних правовстановлюючих документів, копії яких долучено до позовної заяви, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , і право власності на нього було оформлене 29 квітня 2004 року. Як зазначалось вище, [PERSON] - це його, позивача, батько та чоловік спадкодавця [PERSON] (його, позивача, матері). Юридичний факт укладення шлюбу 14 лютого 1980 року між [PERSON] та [PERSON] (батьки позивача) підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 14 лютого 1980 року серія [NUMBER] . Його, позивача, батьки - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та фактично разом проживали з 14 лютого 1980 року і до часу смерті батька, яка настала до [INFO] . Факт смерті [PERSON] 23 червня 2011 року підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 24 червня 2011 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Факт спільного проживання спадкодавця [PERSON] без реєстрації та ведення спільного господарства разом з [PERSON] до моменту його смерті та здійснення нею його поховання підтверджується довідкою № 1162 від 27.07.2011 року, виданою ЛКП «Тополя-406». Оскільки право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , набуто 29 квітня 2004 року, тобто, в період перебування в зареєстрованому шлюбі та під час фактичного проживання його батьків: [PERSON] та [PERSON] , то вказаний житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було набуто на підставі наступних документів: -договору купівлі-продажу від 20 лютого 1997 року, посвідченого Попович Г.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1299 (копія додається), укладеного між колективним підприємством «Акмяна» та гр. [PERSON] , за умовами якого КП «Акмяна» продало, а [PERSON] купив приміщення офісу в будинку [ADDRESS] , загальною площею 39,8 кв.м; -з розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації Виконавчого комітету Львівської міської ради № 180 від 16 лютого 1998року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії» вбачається, що за результатами розгляду заяви п. [PERSON] та враховуючи листа головного управління архітектури та містобудування № 1610/2295 від 09.01.1998 року про узаконення самовільного будівництва було встановлено, що на місці існуючого приміщення офісу по [ADDRESS] самовільно збудовано 2-х поверховий житловий будинок розміром 9,0 х 8,4м. Висновком міжвідомчої комісії (прот.№ 14/1 від 22.04.97р.) погоджена подальша експлуатація окремо розміщеного 2-х поверхового житлового будинку [ADDRESS] , розміром 9,0 х 8,4м; -з наказу департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради № 1610/32-07 від 28 січня 1999 року «Про затвердження акту державної технічної комісії про готовність до експлуатації 2-х поверхового житлового будинку [ADDRESS] » видно, що цим наказом було затверджено Акт державної технічної комісії від 11 січня 1999року про готовність до експлуатації 2-х поверхового житлового будинку на [ADDRESS] , збудованого гр. [PERSON] , відповідно до розпорядження Шевченківської райадміністрації від 16.02.198 року №180 та проектної документації, погодженої Головним управлінням архітектури і містобудування затвердити; -із розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 343 від 08.04.2004 року «Про присвоєння поштового номера» вбачається, що житловому будинку, який розташований на [ADDRESS] , загальною площею 168,9 кв.м. і належить [PERSON] , було присвоєно поштовий номер 7. Копії вищевказаних договору купівлі-продажу, наказу та розпоряджень долучені до позовної заяви. Він, позивач, вважає, що викладені документально підтверджені факти свідчать про те, що в період перебування його батьків в зареєстрованому шлюбі та їх спільного проживання було куплено приміщення офісу площею 39,8 кв.м., проте в подальшому перебудовано в житловий будинок, загальною площею 168,9 кв.м. та здано в експлуатацію в 1999 році, а тому вказаний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними. З огляду на це, можна зробити висновок, що його матері, спадкодавцеві [PERSON] , в цьому житловому будинку належить на праві власності належить 1/2 частка. Щодо стосується іншої 1/2 частки у вищевказаному житловому будинку [ADDRESS] , яка належала його, позивача, батькові [PERSON] та чоловікові спадкодавця [PERSON] , то він, [PERSON] , вважає за необхідне зазначити наступне. 22 січня 2009 року його батько [PERSON] склав заповіт на користь свого позашлюбного сина [PERSON] , [INFO] , яким заповів останньому все належне йому майно. Проте, оскільки спадкодавець - [PERSON] на момент смерті свого чоловіка була непрацездатною вдовою, так як є інвалідом 3 групи з дитинства, що підтверджується довідкою серія [NUMBER] , виданою Головою МСЕК, то вона мала право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. З метою реалізації права, передбаченого ст. 1241 ЦК України, його мати - спадкодавець [PERSON] звернулась в Третю львівську державну нотаріальну контору із заявою № 1333 від 27 липня 2011 року про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку), де вказала наступне: « [INFO] помер мій чоловік - [PERSON] , [INFO], уродженець с. Гарбузів, Зборівського р-ну, Тернопільської області, що проживав в [ADDRESS] , особняк та залишив заповіт на ім`я [PERSON] . На день його смерті залишилось таке спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка, що розташована на [ADDRESS] , та передана для обслуговування житлового будинку; земельна ділянка, що розташована в селі Підгірці Бродівського району Львівської області. Спадщину за законом я приймаю. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Спадкоємцем до обов`язкової частки є я дружина померлого - [PERSON] . Зміст ст. 60 СК України мені нотаріусом роз`яснено, на видачу Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя я претендую». 06 грудня 2011 року спадкодавець [PERSON] повторно звернулась в Третю львівську державну нотаріальну контору із додатковою заявою № 2354 про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку), де вказала додатковий перелік рухомого та нерухомого спадкового майна, спадщину на яке вона приймає та на яке претендує. Таким чином, спадкодавець [PERSON] вчинила всі необхідні активні юридичні дії та прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] і є спадкоємцем до обов`язкової частки спадкового майна померлого. Розмір частки у майні (житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка, він, позивач, визначає наступним чином: - 1/2 частка у житловому будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , належить спадкодавцеві [PERSON] на праві власності, як частка кожного із співвласників у праві спільної власності подружжя, які є рівними (ст. 60 Сімейного кодексу України); - інша частка в розмірі 1/2 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] (чоловіку спадкодавця [PERSON] ) на праві власності, як частка кожного із співвласників у праві спільної власності подружжя, які є рівними (ст. 60 Сімейного кодексу України). З цієї частки визначається розмір обов`язкової частки, на яку мала право і успадкувала [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України, як непрацездатна вдова (інвалід третьої групи з дитинства). У випадку спадкування за законом після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були б: дружина - [PERSON] ; він - позивач [PERSON] , як син; [PERSON] - позашлюбний син від іншої жінки, з якою [PERSON] ніколи в шлюбі не перебував; син - [PERSON] , народжений до реєстрації укладення шлюбу з [PERSON] . Тобто, всього спадкоємців за законом 4 особи. Таким чином, у випадку спадкування за законом з частки в розмірі 1/2 у житловому будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , кожному із чотирьох спадкоємців належала б частка в розмірі 1/8 із 1/2 частки. Отже, розмір обов`язкової частки його матері [PERSON] в цілому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 1/16. З врахуванням належності [PERSON] на праві власності частки в розмірі 1/2, як частки співвласника у праві спільної власності подружжя, та обов`язкової частки в розмірі 1/16, можна визначити загальний розмір належної її частки в цілому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: 8/16 + 1/16 = 9/16. Таким чином, загальний розмір частки [PERSON] в цілому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 9/16 (56,25%). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. йому, позивачу, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно щодо якого [PERSON] , а тому він вирішив звернутись в суд. На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного м. Львова від 13 серпня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного м. Львова від 28 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 04 березня 2021 року о 14.30 год., представник позивача [PERSON] - адвокат Бобер А.М. не з`явився, подав заяву про згоду на розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник Львівської міської ради Балюєв С.В. в судове засідання не з`явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та подав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Оскільки, в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 04 березня 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до справи копією свідоцтва про смерть від 29 січня 2019 року серія [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна, яке належало його матері - спадкодавцеві [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України та довідкою № 5602 про присвоєння ідентифікаційного номера. За життя його мати [PERSON] заповіту не складала, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом. На виконання вимог ст. ст. 1268, 1270 ЦК України, позивач [PERSON] після смерті матері звертався до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. із заявою про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу № 04/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59114885, виданим 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] залишився єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки його батько та чоловік спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] . Інших дітей у спадкодавця [PERSON] не було. Спадкове майно після смерті матері складається із рухомого та нерухомого майна. Рухоме майно складається, зокрема, але не обмежуючись, із майнових прав власника приватного підприємства «Акумед» (код ЄДРПОУ 33963839), на яке ним, позивачем, вже отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. та зареєстроване в реєстрі за № 32. Нерухоме майно складається, зокрема, але не обмежуючись, із частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Головою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29 квітня 2004 року згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.04.2004 р. № 412, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3761529, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 04 червня 2004 року. Крім цього, Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 15 квітня 2004 року виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] . Згідно вищевказаних правовстановлюючих документів, копії яких долучено до позовної заяви, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , і право власності на нього було оформлене 29 квітня 2004 року. [PERSON] - це батько позивача [PERSON] та чоловік спадкодавця [PERSON] (мати позивача. яка померла [INFO] ). Юридичний факт укладення шлюбу 14 лютого 1980 року між [PERSON] та [PERSON] (батьки позивача) підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 14 лютого 1980 року серія [NUMBER] . Батьки позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та фактично разом проживали з 14 лютого 1980 року і до часу смерті батька, яка настала до [INFO] . Факт смерті [PERSON] 23 червня 2011 року підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 24 червня 2011 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Факт спільного проживання матері позивача [PERSON] - спадкодавця [PERSON] без реєстрації та ведення спільного господарства разом з [PERSON] до моменту його смерті та здійснення нею його поховання підтверджується довідкою № 1162 від 27.07.2011 року, виданою ЛКП «Тополя-406». Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (в редакції чинній станом на 29 квітня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домаш-нього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , набуто 29 квітня 2004 року, тобто, в період перебування в зареєстрованому шлюбі та під час фактичного проживання його батьків: [PERSON] та [PERSON] , то вказаний житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було набуто на підставі наступних документів: -договору купівлі-продажу від 20 лютого 1997 року, посвідченого Попович Г.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1299 (копія додається), укладеного між колективним підприємством «Акмяна» та гр. [PERSON] , за умовами якого КП «Акмяна» продало, а [PERSON] купив приміщення офісу в будинку [ADDRESS] , загальною площею 39,8 кв.м; -з розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації Виконавчого комітету Львівської міської ради № 180 від 16 лютого 1998року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії» вбачається, що за результатами розгляду заяви п. [PERSON] та враховуючи листа головного управління архітектури та містобудування № 1610/2295 від 09.01.1998 року про узаконення самовільного будівництва було встановлено, що на місці існуючого приміщення офісу по [ADDRESS] самовільно збудовано 2-х поверховий житловий будинок розміром 9,0 х 8,4м. Висновком міжвідомчої комісії (прот.№ 14/1 від 22.04.97р.) погоджена подальша експлуатація окремо розміщеного 2-х поверхового житлового будинку [ADDRESS] , розміром 9,0 х 8,4м; -з наказу департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради № 1610/32-07 від 28 січня 1999 року «Про затвердження акту державної технічної комісії про готовність до експлуатації 2-х поверхового житлового будинку [ADDRESS] » видно, що цим наказом було затверджено Акт державної технічної комісії від 11 січня 1999року про готовність до експлуатації 2-х поверхового житлового будинку на [ADDRESS] , збудованого гр. [PERSON] , відповідно до розпорядження Шевченківської райадміністрації від 16.02.198 року №180 та проектної документації, погодженої Головним управлінням архітектури і містобудування затвердити; -із розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 343 від 08.04.2004 року «Про присвоєння поштового номера» вбачається, що житловому будинку, який розташований на [ADDRESS] , загальною площею 168,9 кв.м. і належить [PERSON] , було присвоєно поштовий номер 7. Копії вищевказаних договору купівлі-продажу, наказу та розпоряджень долучені до позовної заяви. На підставі викладених документально підтверджених фактів можна зробити висновок, що в період зареєстрованого шлюбу та фактичного спільного проживання спадкодавця [PERSON] та його батька [PERSON] ним було куплено приміщення офісу площею 39,8 кв.м., проте в подальшому перебудовано в житловий будинок загальною площею 168,9 кв.м. та здано в експлуатацію в 1999 році. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Положеннями ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 цього Кодексу співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Згідно абз. 7 п. 3.4. Листа 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Таким чином, на підставі аналізу наведених законодавчих положень, та враховуючи те, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , набутий в період перебування в зареєстрованому шлюбі та спільного фактичного проживання, то він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, а відтак можна зробити висновок, що спадкодавцеві [PERSON] в цьому житловому будинку належить на праві власності частка в розмірі 1/2. Щодо стосується іншої 1/2 частки у вищевказаному житловому будинку [ADDRESS] , яка належала батькові позивача [PERSON] - [PERSON] та чоловікові спадкодавця [PERSON] , то суд вважає за необхідне зазначити про таке. [PERSON] за життя 22 січня 2009 року склав заповіт на користь свого позашлюбного сина [PERSON] , [INFO] , яким заповів останньому все належне йому майно. Однак мати позивача [PERSON] - спадкодавець [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] була непрацездатною вдовою, так як є інвалідом 3 групи з дитинства, що підтверджується довідкою серія [NUMBER] , виданою Головою МСЕК, а тому вона мала право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту. Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Таким чином, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту, тобто, закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. З метою реалізації права, передбаченого ст. 1241 ЦК України мати позивача [PERSON] - [PERSON] зверталась в Третю львівську державну нотаріальну контору із заявою № 1333 від 27 липня 2011 року про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку), де вказала наступне: « [INFO] помер мій чоловік - [PERSON] , [INFO], уродженець с. Гарбузів, Зборівського р-ну, Тернопільської області, що проживав в [ADDRESS] , особняк та залишив заповіт на ім`я [PERSON] . На день його смерті залишилось таке спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS] ; земельна ділянка, що розташована на [ADDRESS] , та передана для обслуговування житлового будинку; земельна ділянка, що розташована в селі Підгірці Бродівського району Львівської області. Спадщину за законом я приймаю. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Спадкоємцем до обов`язкової частки є я дружина померлого - [PERSON] . Зміст ст. 60 СК України мені нотаріусом роз`яснено, на видачу Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя я претендую». 06 грудня 2011 року спадкодавець [PERSON] повторно звернулась в Третю львівську державну нотаріальну контору із додатковою заявою № 2354 про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку), де вказала додатковий перелік рухомого та нерухомого спадкового майна, спадщину на яке вона приймає та на яке претендує. Таким чином, спадкодавець [PERSON] вчинила всі необхідні активні юридичні дії та прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] і є спадкоємцем до обов`язкової частки спадкового майна померлого. 04 вересня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу №450/328_15-ц та зробив наступний правовий висновок: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємець не здійснив державної реєстрації права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. До складу спадкової маси включається не обов`язкова частка як така, а конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до розміру цієї частки. Слід розмежовувати поняття «обов`язкова частка» і «майно, що входить до складу спадщини». Обов`язкова частка не входить до складу спадщини, спадкуванню підлягає саме майно. Верховний суд звернув увагу, що ст. 1276 ЦК України визначає сутність спадкової трансмісії, а саме: якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). За спадковою трансмісією перехід права на спадкування здійснюється не за правом черговості, а за правом закликання до спадщини правонаступника померлого спадкоємця. Згідно із ч.1 ст. 1276 ЦК України, перехід права на прийняття спадщини за спадковою трансмісією не застосовуються щодо обов`язкової частки у спадщині. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема, відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому, на думку суддів, право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала це право. Разом із тим Верховний суд наголошує: якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. На думку суду, за даних фактичних обставин, має місце юридичний факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку після смерті свого чоловіка [PERSON] , шляхом подання заяви № 1333 від 27.07. 2011 року про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку) та додаткової заяви № 2354 від 06.12.2011 року про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку) в нотаріальну контору. [PERSON] померла після прийняття спадщини та не здійснила державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а відтак її спадкоємцем (позивачем [PERSON] ) успадковується майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. Тобто, має місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємця (позивача), а прийняття спадщини у загальному порядку. Розмір частки у майні (житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка визначається наступним чином: - 1/2 частка у житловому будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , належить спадкодавцеві [PERSON] на праві власності, як частка кожного із співвласників у праві спільної власності подружжя, які є рівними (ст. 60 Сімейного кодексу України); - інша частка в розмірі 1/2 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] (чоловіку спадкодавця [PERSON] ) на праві власності, як частка кожного із співвласників у праві спільної власності подружжя, які є рівними (ст. 60 Сімейного кодексу України). З цієї частки визначається розмір обов`язкової частки, на яку мала право і успадкувала [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України, як непрацездатна вдова (інвалід третьої групи з дитинства). У випадку спадкування за законом після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги були б: дружина - [PERSON] ; він - позивач [PERSON] , як син; [PERSON] - позашлюбний син від іншої жінки, з якою [PERSON] ніколи в шлюбі не перебував; син - [PERSON] , народжений до реєстрації укладення шлюбу з [PERSON] . Тобто, всього спадкоємців за законом 4 особи. Таким чином, у випадку спадкування за законом з частки в розмірі 1/2 у житловому будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , кожному із чотирьох спадкоємців належала б частка в розмірі 1/8 із 1/2 частки. Отже, розмір обов`язкової частки його матері [PERSON] в цілому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 1/16. З врахуванням належності [PERSON] на праві власності частки в розмірі 1/2, як частки співвласника у праві спільної власності подружжя, та обов`язкової частки в розмірі 1/16, можна визначити загальний розмір належної її частки в цілому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: 8/16 + 1/16 = 9/16. Таким чином, загальний розмір частки [PERSON] в цілому житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 9/16 (56,25%). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 29 травня 2020 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Гуцал Л.І. було відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно щодо якого [PERSON] не оформила спадкових прав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття. У відповідності до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ч.1. ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до натаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути - визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку з вищенаведеним суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved