Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

13 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50% всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття старшої дитини, а після досягнення повноліття старшої дитини продовжувати стягувати аліменти на утримання молодших дітей до повноліття [PERSON] у розмірі 50 % від доходу відповідача, після досягнення повноліття [PERSON] продовжувати стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу)до повноліття [PERSON], [INFO], після досягнення нею повноліття - аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу)до повноліття [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року (а.с. 6). У відповідності до свідоцтв про народження, від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], діти із позивачкою (а.с. 7-10). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний на це, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька(матері). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] власних доходів не мають, мають задовільний стан здоров'я, а також те, що відповідач працездатний, має задовільний стан здоров'я, може надавати матеріальну допомогу в розмірі 50% його заробітку(доходу), суд стягує з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 50% частини його заробітку(доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття старшої дитини. Вирішуючи позов в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON], суд виходив з наступного. Так, виходячи з аналізу ч.2 ст. 183 СК України, право звернення до суду із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей після досягнення найстаршою дитиною повноліття, виникає після досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв'язку з цим, позов у цій частині не підлягає до задоволення, як передчасний. Крім того суд, у відповідності із ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. в дохід держави. Щодо стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування по справі. У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження таких витрат, позивачем суду надана квитанція від 11 грудня 2013 року, з якої вбачається, що вона сплатила 150 грн. за отримання юридичної допомоги. Разом з тим, з врахуванням того, що у судовому засіданні позивачеві не надавалась правова допомога, вказана квитанція про витрати на юридичну допомогу не може слугувати доказом надання у даній цивільній справі правової допомоги позивачці поза судовим засіданням з метою вчинення окремої процесуальної дії та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, оскільки з даної квитанції не вбачається з приводу яких окремих процесуальних дій поза судовим засіданням позивач отримала юридичну допомогу, чи стосується вона безпосередньо даної справи, та який час витрачено на надання такої допомоги. В зв'язку з цим, у суду немає достатніх підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial