Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

13 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначила, що в грудні 2018 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики на суму 4000 доларів США, згідно з яким відповідач зобов`язався повернути вказану суму в строк до 01.03.2019, що підтверджується борговою розпискою, написаною власноруч [PERSON] 31 грудня 2018 року. Позивач умови договору виконав належним чином шляхом передання грошових коштів у визначеній сумі, відповідач прийняв кошти та написав боргову розписку. В порушення умов договору, станом на 01 березня 2019 року та на час звернення до суду з позовом відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, вимоги про повернення боргу ігнорує, на телефонні дзвінки не відповідає, в результаті чого [PERSON] має заборгованість в сумі 100633,95 грн. Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 100633,95 грн. та понесені нею при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 серпня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] , надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, відзиву не подав (а.с. 14). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що згідно укладеного договору позики [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 доларів США грн., останній отримав кошти та згідно з борговою розпискою (а.с.3) зобов`язувався повернути вказані кошти в строк до 01.03.2019 року. Відповідач зобов`язання не виконав, борг у вказаний строк не повернув. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Станом на 13.08.2019 встановлений Національним банком України офіційний курс гривні до долара США у співвідношенні 2515.8487 грн за 100 доларів США, отже розмір зобов`язання відповідача на день звернення до суду складає 100633,95 грн. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору. Змістом статті 545 ЦК України визначено положення підтвердження виконання зобов`язання. Так прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Враховуючи наявність у позивача оригіналу розписки про отримання позики відповідачем, відсутність розписки [PERSON] про повернення [PERSON] позики, суд приходить до переконання про невиконання [PERSON] зобов`язання про повернення позики на суму 4000 доларів США, що в перерахунку валютного еквівалента за офіційним курсом НБУ становить 100633 грн. 95 коп. На підставі вищевикладеного з відповідача, [PERSON] , необхідно стягнути на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 100633 грн. 95 коп. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved