Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

13 грудня 2017 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, на житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS], на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, а також на земельну ділянку площею 8,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], який фактично прийняв спадщину, але не оформив у зв'язку зі смертю, після смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], яка прийняла спадщину, але не оформила у зв'язку зі смертю після смерті свого батька - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказував, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв її чоловік - [PERSON]. Спадщина складалась із земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Грейгівською сільською Радою Жовтневого району Миколаївської області 22 вересня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 546; грошового внеску з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні у філії Жовтневого відділення Ощадного банку України в Миколаївській області № 6047/09 на рахунку [NUMBER]; земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Жовтневою райдержадміністрацією Миколаївської області 27.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01.10.1997 року за № 2771. Це факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАВ № 656045, виданим державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Бердніковою А.Ю. 03 квітня 2003 року. В свою чергу, він після прийняття спадщини Державні акти на земельну ділянку та земельну частку (пай) не отримав. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] залишилась спадкова маса, яка складалась з житлового будинку [ADDRESS], земельної ділянки площею 8.40 га, що розташована в межах території Грейгівської сільської ради, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 18.10.2002 року № 659- Р, а також майна, що останній успадкував після смерті дружини - [PERSON] Оскільки зі спадкодавцем на день смерті була зареєстрована та проживала його донька - [PERSON], тому остання фактично прийняла спадщину після його смерті. Вона оформила спадщину частково, а саме на: земельну ділянку площею 8.40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, а також грошових внесків. Після її смерті, [INFO], спадкоємцями першої черги є діти - позивач та його брат [PERSON], який помер [INFO]. Останній на день смерті був зареєстрований та проживав із [PERSON], та є таким, що фактично прийняв після неї спадщину, в свою чергу до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Ні дружини, ні дітей не мав. Звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до Вітовської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім'я спадкодавця. Вказує, що нині захист його прав можливий лише шляхом визнання за ним - позивачем права власності на вищевказане спадкове майно. Представник позивача в суді позов підтримав у повному обсязі та проив про задоволення позовних вимог свого довірителя, просив визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно. Відповідач - Грейгівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді: земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 546; грошового внеску з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні у філії Жовтневого відділення Ощадного банку України в Миколаївській області № 6047/09 на рахунку [NUMBER]; земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Димитрова в с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 27.10.1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 01.10.1997 року за № 2771. Факт належності померлій земельної частки (паю) також підтверджується листом відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області № 0-14.15-0.3-22285/2-15 від 27.05.2015 року (а.с. 29). Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України (прийнятого у 1990 році), який був чинний на момент смерті [PERSON], документом, який підтверджує право власності на земельну ділянку є державний акт про право власності на земельну ділянку. В свою чергу, за життя спадкодавець не встигла отримати Державний акт на земельну частку (пай) та зареєструвати право власності в установленому законом порядку. В той же час, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула права на земельну часку (пай), однак належно свого права власності на неї не встигла оформити. Як вбачається зі спадкової справи№ 93/2003 року, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] до нотаріуса звернувся її чоловік - [PERSON]. Останній прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на вище вказане спадкове майно за законом (а.с. 14). Однак, так не встигнув отримати правовстановлюючі документи на це майно на своє ім'я. В той же час, відповідно до ч 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття спадщини [PERSON] квітень 2003 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на квітень 2003 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В свою чергу спадкодавець [PERSON] після оформлення спадщини у вигляді вищевказаної земельної ділянки та земельної частки (пай) не зареєстрував своє право власності відповідно до чинного на той час законодавства. [INFO] помер [PERSON], актовий запис про смерть № 15, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді майна, успадкованого після смерті [PERSON] та земельної ділянки площею 8.40 га, що розташована в межах території Грейгівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який виданий на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 18.10.2002 року № 659- Р (а.с. 17). Крім цього, виконкому Грейгівської сільської ради народних депутатів було прийнято рішення № 3 від 04.03.1993 року «Про оформлення права власності на житлові будинки та реєстрацію правовстановлюючих документів в виконкомі сільської ради», який [PERSON] було надано право на оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS]. Однак, він правовстановлюючій документ на вказаний житловий будинок не встиг оформити (а.с. 18). Відповідно до довідки виконкому Грейгівської сільської ради від 26.10.2016 року № 2035 спадкодавець був зареєстрований та мешкав за вищевказаною адресою (а.с. 25). Як вбачається з довідки КП ММБТІ від 14.05.2016 року № 1-1444 право власності на зазначений житловий будинок станом на 28.12.2012 року не зареєстровано (а.с. 24). В той же час, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу. Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року реєстрація права власності на жилий будинок підтверджувалась саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час набуття [PERSON] вказаного домоволодіння, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. За такого суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув права власності на це нерухоме майно (домоволодіння), однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформив. Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності [PERSON] на житловий будинок із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджало оформленню спадкових прав [PERSON] як наступному спадкоємцю. На день смерті разом із [PERSON] була зареєстрована та проживала його донька - [PERSON] (а.с. 26), яка фактично приняла спадщину. Дослідивши спадкову справу № 456/2004, судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась його донька - [PERSON], але отримала свідоцтво право тільки на частину спадщини, а саме: земельну ділянку площею 8,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на земельну частку (пай) 6,89 умовних кадастрових гектарах та грошові внески (а.с. 15-16). В свою чергу, відповідно до відомостей відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 07.04.2016 року державний акт про право власності на земельну ділянку площею 8,40 га, що розташована в межах Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я [PERSON] не видавався (а.с. 30). Відповідно до ч 6 ст. 126 Земельного кодексу України при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. В той же час, згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття спадщини [PERSON] грудень 2004 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В свою чергу спадкодавець [PERSON] після оформлення спадщини набула право власності на спірну земельну ділянку та земельну частку (пай), але не зареєструвала своє право відповідно до чинного законодавства. [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач та його брат - [PERSON]. Факт родинних відносин із померлою та її дітьми, підтверджується свідоцтвом по народження - [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 22), [PERSON], свідоцтво народження серії [NUMBER] (а.с. 23), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 27.02.2015 року (а.с. 21), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 27.02.2015 року (а.с. 20), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 23). В той же час, її сина - [PERSON], фактично прийняв спадщину після її смерті, оскільки відповідно до довідки виконкому Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26.10.2016 року № 2037, був зареєстрований та мешкав разом із нею на день смерті (а.с. 27). В свою чергу, спадщину в установленому законом порядку не встиг оформити, оскільки помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.01.2018 року та Алфавітних книг обліку спадкових справ спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26.10.2016 року № 2038 (а.с. 28) на день смерті разом із [PERSON] ніхто не був зареєстрований та не проживав. Після його смерті відкрилась спадщина, яку він фактично прийняв після смерті своєї матері - [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Спадкоємці, що мають право на обов'язкову частку відсутні. Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду підтверджуються змістом постанови державного нотаріуса Вітовської районної державної нотаріальної контори, яким йому відмовлено в оформленні спадщини, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця (а.с. 36). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 цього ж Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як вказує позивач його братом [PERSON] була фактично прийнята спадщина після смерті матері - [PERSON], але [PERSON] не оформив спадщину та не зареєстрував своє право в установленому законом порядку, в зв'язку з чим він позбавлений можливості скористатися своїм правом спадкоємця після смерті брата. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім'я [PERSON] був втрачений, про позивачем було надано оголошення в газеті (а.с. 34). Дослідивши копію спадкової справи № 75/20155 після смерті [PERSON], судом встановлено, що після його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся лише його брат - позивач по справі (а.с. 56-100). Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна - відсутні. На час смерті спадкодавця, останній в зареєстрованому шлюбу та незареєстрованих шлюбних відносинах не перебував, дітей не має. Позивач є єдиним спадкоємцем після його смерті. Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, та, що спадкові правовідносини не вичерпано, що відповідно до вимог ст.ст.1262,1268 Цивільного кодексу, позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті брата [PERSON], та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщини гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім'я спадкодавця, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом, шляхом визнання за ним права власності спадкове майно.

Outcome: approved