overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

13.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 05.03.2013 року; після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені у листопаді 2016, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом Свідоцтва про шлюб, 05 березня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №155. Подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені у листопада 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

13.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 08.10.2010 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] 2010 року народження, яка проживає з нею. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягала, на примирення не згодна, фактичні шлюбні відносини припинені з весни 2017 року, після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Донька [PERSON] 2010 року народження проживає та залишиться проживати з нею. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, фактичні шлюбні відносини припинені з весни 2017 року, не заперечував, щоб донька після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачкою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 08 жовтня 2010 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №360. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони погодили, що спільна дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з весни 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

13.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку останнього на утримання дитини. Позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони не проживають з 2010 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Посилаючись на те, що утримання дитини є законним обов'язком відповідача, позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь для їх спільної дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася. При цьому надала письмову заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив відповідач не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку у відсутності відповідача та на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні, що не оспорюється відповідачем. У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. При цьомусудом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дітей. Відповідно ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При цьому судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

13.07.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позов тим, що їй на праві власності належить житлове приміщенням за адресою: м.Полтава, вул.С.Петлюри (Артема) [ADDRESS]. На даний час попередній власник житла [PERSON] не знявся з реєстраційного обліку і в добровільному порядку знятися не бажає, в звязку чим просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м.Полтава, вул.С.Петлюри (Артема) [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду адвоката [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши адвоката [PERSON] та пояснення свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.06.2001 року [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 3/10 частини жилого будинку разом з частиною надвірних будівель по вул. Артема, 46 в м.Полтава, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.5). Крім того, судом встановлено, що за вище зазначеною адресою попередній власник жилого будинку, що розташований за вищевказаною адресою [PERSON] в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. З наданих в судовому засіданні пояснень свідка [PERSON] вбачається, що на даний час [PERSON], [INFO] в жилому приміщенні, що розташоване за адресою: м.Полтава, вул.С.Петлюри (Артема) [ADDRESS] з моменту його продажі не проживає, його речі за даною адресою відсутні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннямпідлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

13.07.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В своїй заяві зазначає, що він є сином [PERSON], померлого [INFO] року. Для отримання спадкового майна заявнику необхідно підтвердити факт родинних відносин, оскільки в правовстановлюючих документах, які в нього є, не можна довести родинний зв'язок в нотаріальній конторі при отриманні свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки в більшості документів зазначено його прізвище та ім'я та по батькові зазначено [PERSON], однак 31.07.2013 року він отримав паспорт громадянина [PERSON], в якому вказане лише прізвище, ім'я, дата народження, місце народження. Посилаючись на те, що встановлення факту родинних відносин йому потрібно для оформлення спадщини, просив задовольнити заяву. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву повністю, просив суд про її задоволення. Зацікавлена особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Матвєєва Інна Миколаївна у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01 серпня 1962 року зареєстровано факт народження [PERSON]. Датою народження зазначено - [INFO] року. Батьками записані - [PERSON] та [PERSON]. Крім того, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, видана на ім'я [PERSON]. Відповідно до паспорту громадянина [PERSON] [NUMBER], зазначено прізвище, ім'я - [PERSON], дата народження - [INFO] року. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], що видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Факт родинних відносин між померлим [PERSON], померлим [INFO] року і заявником стверджується співпадінням зазначення їх родових прізвищ, які відображені в наданих суду документах. Заявник являється спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] року і юридично оформити спадщину за законом у нього немає можливості, оскільки у заявника документи не містять достатніх відомостей про факт його родинних відносин з батьком. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно для юридичного оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

13.07.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Кілківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що заповідачка позивача [PERSON], яка\~ померла 01.01.1997 року, і після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на\~ житловий будинок, розташований за адресою: провулок Середній, буд. 6, с. Волосівка Чуднівського району Житомирської області, загальною площею 50,7 м?, житловою площею 14,0 м?, на який позивач є спадкоємцем за заповітом, посвідченим Кілківською сільською радою Чуднівського району Житомирської області 01 червня 1993 року за реєстром 14. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно не має. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті спадкодавця, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Чуднівської державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, в тексті позовної заяви просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач - Кілківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Кілківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

\~ \~ 13.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають з березня 2013 року, збереження шлюбу неможливо, дітей в них немає, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, - немає, але відповідач не з'являється до органу РАЦС для розірвання шлюбу у позасудовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~ Сторони у судове засідання не зявилися, позивач надав суду заяви про слухання справи за його відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу для примирення не надавати. \~ \~ \~ Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце судового розгляду справи - за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку - не отримував судові повістки, про що в матеріалах справи є відповідні докази, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, заперечень чи будь-яких пояснень суду не представив. Розглянувши вимоги вищезазначеного позову, дослідивши надані докази та матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.\~\~ \~\~\~\~\~ Згідно матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 18 серпня 2012року Болградським районним відділом державної реєтрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області\~ (свідоцтво про одруження\~ серії І-ЖД №290082, видане\~ повторно 25.07.2017року, актовий запис №86). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Від цього шлюбу сторони, зі слів позивача, не мають дітей та спору про спільне майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам, оскільки позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач заперечень проти задоволення позову суду не надав, з матеріалів справи спору між сторонами про майно та місце проживання дитини не вбачається. \~ Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов\~ висновку\~ щодо\~ задоволення позовних\~ вимог\~ про\~ розірвання\~ цього\~ шлюбу,\~ що\~ не суперечить вимогам законодавства України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

13.07.2017 року позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, указав, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], донька мешкає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1000 гривень, з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справу у її відсутність.. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини: Відповідач є батьком не малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується витягом з актового запису про народження дитини, яка мешкає з позивачкою та знаходиться в неї на утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, що порушує права позивачки передбачені ст 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити частково з урахуванням матеріального становища сторін, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1-4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

13.07.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач позов визнав; від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 21.09.2013 року, при цьому мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як випливає з пояснень сторін, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З березня 2014 року сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved