Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи вимоги тим, що відповідач періодично надає допомогу на утримання дитини, однак вважає, що обовязок матеріального забезпечення дитини з боку батька має бути встановлений судом. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що 06 вересня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Позивач не може самостійно забезпечити дитині належні потреби, однак відповідач лише періодично надає матеріальну допомогу. Домовленості з ним про спосіб виконання його батьківського обовязку по забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позовної заяви до суду і закінчуючи досягненням дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і пояснив, що у звязку з ситуацією в сімї він згодний виплачувати аліменти на утримання дитини у встановленому законом порядку та зазначеному позивачем розмірі. Він фізично здоровий, працює, не є інвалідом. Інших утриманців не має. Вислухавши пояснення, сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позивних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. 06 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 1129, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від цього шлюбу 26 лютого 2014 року народилася дочка [PERSON]. Спільне з відповідачем життя виявило, що вони різні за характером люди, у звязку з цими обставинами вони втратили один до одного почуття кохання та поваги. За цих підстав вони у травні 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо за різними адресами, не підтримують сімейних відносин. Неповнолітня дитина за взаємною згодою проживає з позивачем. Відповідач добровільно аліменти не сплачує, на його утриманні ніхто не знаходиться. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). З наданих документів убачається, що виховуючи та доглядаючи малолітню дитину позивач не має можливості працевлаштуватися для заробітку коштів на забезпечення гідного існування. Відповідач [PERSON] працює, фізично здоровий. Зазначені обставини визнані відповідачем у судовому засіданні. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Згідно з приписом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] не в повному обсязі виконує у відношенні своєї малолітньої доньки передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні - у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON] Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved