overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 24 квітня 2001 року у Довжицькій сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 03. Від шлюбу в них є дві неповнолітніх дитини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними часто виникали сварки, вже більше ніж пів - року вони проживають окремо. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримала повністю, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати покласти на відповідача, а неповнолітніх дітей проживати з нею. Відповідач [PERSON] погоджується з доводами позивача та всіма її позовними вимогами, крім того щоб судові витрати стягнути з нього. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і наполягають на розірванні шлюбу, що є добровільним вирішенням їх волі з цього питання, спільно не проживають тривалий час і не підтримують будь - яких сімейних стосунків, добровільно вирішили питання про місце проживання неповнолітніх дітей, що в сукупності свідчить, що шлюб між ними носить формальний характер. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши неповнолітнього сина проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне відповідачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 11 липня 2014 року вона здала до магазину «[INFO]», що належить відповідачеві, планшет q-pad RC973 для ремонту гнізда зарядки. Не дочекавшись усунення вказаної несправності, вирішила забрати планшет, однак виявила тріщину на екрані останнього. Відповідач відмовився відшкодувати вартість зіпсованої речі. Посилаючись на зазначене обґрунтування, а також на Закон України «Про захист прав споживачів», просила стягнути з відповідача на її користь 1 918 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, що складається з вартості пошкодженого планшету, а також 300 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях через пошкодження майна. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що дійсно прийняв у позивачки планшет для ремонту та передав до сервісного центру «Сота» в м. Миколаєві, де йому повідомили, що подряпина на планшеті є наслідком некваліфікованої спроби відкрити його. Заперечуючи свою причетність до вказаного пошкодження, просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 11 липня 2014 року позивачка [PERSON] прийшла до магазину «[INFO]» в м. Очакові Миколаївської області і здала планшет q-pad RC973 для ремонту гнізда зарядки. Вказаний факт не оспорюється сторонами, і тому суд вважає його встановленим . Разом із тим, як вбачається з товарного чеку від 14 лютого 2013 року (а. с. 4) та рахунку-фактури № РО30400934 від 12 лютого 2013 року вказаний вище планшет марки q-pad RC973 було придбано [PERSON], яка є донькою позивачки. Нормою ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Із наведеного вище слідує, що [PERSON] не має права вимоги відшкодування їй майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження планшету, оскільки вона не є власницею цієї речі. Наявні у справі докази свідчать про те, що власником зазначеного вище планшету є інша особа - [PERSON], однак позов в її інтересах [PERSON] як представником за довіреністю не заявлено. За таких обставин, проаналізувавши сукупність доказів, наданих сторонами, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за відсутністю в останньої права вимоги. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 88 ЦПК України, підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що є бабусею неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обоє батьків дітей [PERSON], дочка позивачки, та [PERSON] - відповідач по справі, позбавлені відносно них батьківських прав. Розпорядженням голови Снігурівської райдержадміністрації від 19 серпня 2014 року її призначено опіком онуків. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Просила суд стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача з моменту подачі заяви й до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, при причини неявки суду не повідомив, а тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість прийняття рішення за наявними у справі доказами. Так, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.3,4). Відносно обох своїх дітей рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року відповідач позбавлений батьківських прав (а.с.5). Після цього, розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області №№288-р, 329-р від 23.07.2014 року та від 19.08.2014 року, відповідно, малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, над дітьми встановлено опіку з правом отримання всіх видів виплат та соціальних допомог, їх опікуном призначено [PERSON] (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки діти не отримують від батька грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню у заявленому позивачкою розмірі, оскільки обставин, які свідчили б про необхідність визначення до стягнення аліментів в іншому розмірі у ході розгляду справи не встановлено. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, до суду не з'явився. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 липня 1976 року отримала свідоцтво [NUMBER] про закінчення Первоуральського професійного торгово-кулінарного училища на дошлюбне прізвище [PERSON]. При зверненні, в 2014 році, до управління Пенсійного фонду України в м.Очакові та Очаківському районі Миколаївської області для призначення пенсії, було виявлено, що зазначене свідоцтво видане на ім'я [PERSON], замість [PERSON]. Посилаючись на те, що наявність помилки в написані по-батькові позбавляє її можливості довести належність їй правовстановлюючого документу, просила про задоволення заяви. У судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в м.Очакові та Очаківському районі Миколаївської області Могильницька І.Б. - у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. З копії свідоцтва [NUMBER], що видане Первоуральським професійним торгово-кулінарним училищем 02 липня 1976 року вбачається, що воно видане на ім'я [PERSON], яка в 1974 році вступила до вказаного училища, закінчила його у 1976 році та їй присвоєно кваліфікацію - касир-контролер продовольчих товарів (а.с.6). 05 травня 1983 року [PERSON] уклала шлюб і їй присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 05 травня 1983 року Новоуткінською посрадою, м.Первоуральськ Свердловської області (а.с.5). Згідно паспортних даних прізвище, ім'я, по батькові заявниці - [PERSON], народилися вона [INFO] року в селищі Новоуткінськ, м.Первоуральськ Свердловської області (а.с.3-4). Крім того, з копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що вона видана 07 липня 1976 року на ім'я [PERSON], [INFO], яка має спеціальність - касир-контролер продовольчих товарів, в якій під № 1 мається, внесена на підставі свідоцтва [NUMBER], запис «Навчання в Первоуральському ПТКУ з 1974-1976 роки» (а.с.7-8). Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що свідоцтво [NUMBER], що видане Первоуральським професійним торгово-кулінарним училищем 02 липня 1976 року на ім'я [PERSON] дійсно належить заявниці. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки помилка в правовстановлюючому документі позбавляє її права на врахування періоду навчання при оформленні пенсії. Таким чином, суд вважає, що вимога заявниці є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 10 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 186. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з червня 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, різними поглядами на життя, сімейні відносини, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 10 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 186, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з червня 2013 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 64. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає в заяві, що вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні, вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1\\6 частки його заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 64, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони є батьками дитини - [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. У відповідності до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають в шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст. 84 цього Кодексу. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачка перебуває у відпустці до досягнення дитиною до досягнення нею трирічного віку, вона потребує матеріальної допомоги. Враховуючи наведене, а також наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дружини повинен складати 1\\6 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

13 жовтня2014року [PERSON]звернулася до суду з позовом доЛихолата Ю.М. про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Вочковецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області 28 березня 2012року, актовий запис № 1, Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову позивачка посилається, що їх сім'я не може бути збережена у зв'язку з тим, що відповідач не приймає участі у вихованні сина та через те, що у неї та відповідача різні інтереси та погляди на життя.З лютого 2013 року шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти надання строку для примирення з відповідачем заперечує. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у йоговідсутності, позовні вимоги визнає, проти надання строку для примирення з позивачкою заперечує. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, довідкою про склад сім'ї позивачки, і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти обов'язку утримувати дитину, але не має можливості сплачувати аліменти в заявленій сумі. Також пояснив, що вже тривалий час не працює, так як не має можливості знайти роботу, доходи отримує від домашнього господарства, проживає разом з батьком, який є пенсіонером. Крім того, зазначив, що під час медогляду в нього було виявлено ознаки серцево-судинного захворювання, від якого помер його брат, у зв'язку з чим проходив стаціонарне обстеження в обласному кардіологічному диспансері. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області 13 травня 2010 р. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання - Теофіпольським ВУЖКГ від 06.10.2014 р. № 319 та не заперечується самим відповідачем. Відповідно до довідки КЗ «Теофіпольський центр ПМСД» від 07.10.2014 р. № 216 дитина здорова. Відповідач не має на утриманні інших дітей, однак має певні відхилення в серцево-судинній системі, що підтверджується випискою з історії хвороби № 3233 Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру. Враховуючи викладені обставини, а також необхідність витрачання коштів на власне утримання, судом вбачається можливість стягнення аліментів в розмірі 400 грн./міс. Судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог - 80 %.

Outcome: partial