Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

14.05.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в його користь аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до його смерті, та стягувати з відповідача на його користь додаткові витрати на оплату реабілітаційних послуг у розмірі 2458,33 грн. додаткових витрат, щомісячно, протягом одного року, починаючи від дня пред'явлення позову, а також понесені ним судові витрати. В\~обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є батьком [PERSON] та на даний час йому виповнилось 73 роки, він є пенсіонером, проживає один, за станом здоров'я не може працювати. Інших джерел доходів, крім пенсії, не має. Зазначає, що після перенесеного інсульту у 2015 році тяжко хворіє, у зв'язку з чим йому необхідне постійне лікування, значні витрати становлять ліки, тому його матеріальне становище є вкрай важким. Відповідач, який є його сином, не допомагає йому, погрожує прогнати з єдиного житла, примушує його оплачувати усі комунальні послуги по будинку, який він подарував своєму синові. Такі витрати для нього є значними, зважаючи на потребу у ліках, одягу тощо, у звязку із чим у нього не залишається коштів навіть на харчування. В той же час, відповідачу відомо, що він переніс інсульт, у нього порушена функціональність правої руки та ноги, не дає спокою постійний тупий біль, його стан дедалі погіршується, він потребує сторонньої допомоги, у звязку із чим невропатологом для підтримання його стану здоров'я та відновлення рекомендовано займатись відновлювальною фізкультурою з реабілітологом, що є для нього фінансово неможливим. Відповідач працює на тимчасових роботах із будівництва та ремонту заміських будинків, в тому числі за кордоном, в Російській Федерації та [PERSON] і з його слів має великі, але нерегулярні доходи, які витрачає на свою сім'ю. Відповідач ніяких утриманців не має, аліменти нікому не платить, і в нього є можливість надавати йому матеріальну допомогу. Відзначає, що він будучи батьком відповідача, свої батьківські обовязки виконував у необхідному обсязі та їх не позбавлявся, не зважаючи на те, що з матірю відповідача він був розлучений, брав участь у вихованні та утриманні сина. Натомість, він не отримує від нього не тільки матеріальної допомоги, а й особистого турботливого ставлення. На даний час вартість необхідної програми реабілітації становить 7375 грн., а рекомендований період реабілітації 12 місяців, а відтак вартість реабілітаційних послуг для проходження всієї програми протягом року становить 88 500 гривень, що є для нього надзвичайно великою сумою грошових коштів, а тому змушений звернутись до суду із даним позовом. 14.05.2018 року суддею направлено запит щодо отримання доступу до персональних даних в АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON], відповідь на який судом отримано 22.05.2018 року. Ухвалою від 07.06.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подальшого відзиві на позовну заяву, пред'явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Розгляд справи призначено на 06.07.2018 року на 09.30 год. без повідомлення (виклику сторін). 26.06.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. У відзиві посилається на безпідставність, необґрунтованість предявленого позову. Звертає увагу на те, що пенсія позивача відповідає прожитковому мінімуму, субсидії частково покривають витрати по сплаті за газ, позивачем не доведено значно завищеного розміру аліментів та додаткових витрат, предявлено позов лише до однієї дитини, а також через його неможливість сплачувати таку велику суму аліментів та додаткових витрат через утримання дружини, яка є інвалідом, вважає, що позовні вимоги варто залишити без задоволення. Оскільки відповідачем не надано доказів щодо направлення відзиву позивачу, а тому ухвалою від 06.07.2018 року розгляд справи відкладено, позивачу надіслано копію відзиву та встановлено строк для подання відповіді на відзив. 24.07.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позов підтримує, просить його задоволити. Доводи відповідача вважає безпідставними. Також позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.07.2018 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому просить в позові відмовити. Ухвалою від 31.07.2018 року про розгляд справи в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 14.09.2018 року. 14.09.2018 року справа не розглядалась у звязку з перебуванням головуючої на амбулаторному лікуванні і була відкладена на 27.09.2018 року. 27.09.2018 року справу відкладено на 04.10.2018 року у зв'язку з клопотанням представників сторін про неможливість взяти участь в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Так, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає, що позивач [PERSON] є батьком для [PERSON], позивач батьківських прав відносно свого сина не позбавлений. Позивач є пенсіонером та згідно довідки, виданої в Трускавецькому відділі обслуговування громадян [PERSON] фонду України від 26.03.2018 року за № 416/2, отримує пенсію в розмірі 3326,13 грн. станом на грудень 2017 року. Згідно довідки № 245 від 06.04.2018 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділі СМЛ з 02.03.2015 року по 10.03.2015 року (а.с. 8). Відповідно до довідки № 205 від 23.03.2018 року вбачається, що [PERSON] поставлено діагноз «Стенокардія напруги 3 фк.» із супутнім захворюванням «Дифузний кардіосклероз» (а.с. 7). Також, із змісту інформації про розрахунки за спожитий газ споживачу [PERSON] вбачається, що субсидія не цілком допомагає покрити витрати по використанню природного газу, і станом на березень місяць 2018 року заборгованість становить 5453,83 грн. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач подарував своєму синові житловий будинок, в якому на даний час залишився проживати і за таким будинком рахується заборгованість за газ. Отже, судом встановлено, що позивач є батьком для відповідача, подарував відповідачу житловий будинок, на даний час являється пенсіонером, хворіє, а відтак, на думку суду, потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, [PERSON] добровільно матеріальну допомогу своєму батькові не надає, а доказів іншого суду не надано. Що стосується посилання відповідача на нотаріально завірені приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу заяви [PERSON], серії ННС № 917399 та [PERSON], серії ННС № 917398, останні судом не можуть бути взяті до уваги як доказ, оскільки сам факт їхнього посвідчення нотаріусом свідчить лише про встановлення справжності підпису особи та особу, яка таку заяву підписувала, однак не свідчить про достовірність викладених у заяві даних. При цьому, зазначені особи не були попереджені про кримінальну відповідальність при складанні заяви, а тому судом не можуть бути розцінені як належний та допустимий доказ факту ухилення позивача від виконання своїх обовязків щодо утримання свого сина відповідача у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Так, позивач просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно. Поряд з цим, із відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] вбачається, що останній на даний час не має жодного доходу. Разом з тим, у І кварталі 2015 року відповідач отримав дохід в розмірі 497094 грн. На даний час офіційно відповідач доходів не отримує. Проте, у відзиві на позов та запереченні відповідач вказує, що займається тимчасовими роботами і отримує нерегулярні доходи. Крім цього, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії П-СГ № 383803 від 10.02.1990 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.02.1990 року, а згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 375562 вбачається, що [PERSON], яка є дружиною відповідача по справі [PERSON], являється інвалідом третьої групи із загальним захворюванням. Інвалідність встановлена на строк до 01.07.2019 року. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати аліментів батькові, суд виходить з того, що відповідач є працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого у 2018 році не може бути меншим 3723,00 грн. З такого доходу можуть стягуватися аліменти на батька. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін (позивач подарував відповідачу будинок), стан здоров'я позивача, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості і визначає їх в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи від дня звернення з даним позовом до суду і довічно. На думку суду вказаний розмір аліментів забезпечить позивачу належний та достатній рівень матеріального утримання. Що стосується позову в частині стягнення додаткових витрат в розмірі по 2458,33 грн. на оплату реабілітаційних послуг згідно рахунку №2 від 16.04.2018 року, виданого Приватним підприємством «ЦЕНТР ФІЗИЧНОЇ РЕАБІЛІТАЦІЇ «ФОРМУЛА РУХУ», суд вважає, що така вимога не може бути задоволена, оскільки слушними є доводи відповідача щодо того, що вказане підприємство є приватним, позивач не позбавлений права звернутися до державного закладу охорони здоровя, де йому була б надана кваліфікована допомога безкоштовно або за набагато меншу вартість, яка б відповідала розміру отримуваної пенсії та стягуваних аліментів, визначених у даному рішенні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання батька в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 704 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved