Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

14.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності, посилаючись на те, що 25.11.2004 року помер його, позивача, батько - [PERSON], і після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі. На час смерті батька він, позивач, був неповнолітнім і з померлим не проживав, так як батько хворів інфекційною хворобою туберкульозом, зловживав алкогольними напоями, й його, позивача, мати, забороняла йому з ним спілкуватися та бачитися, а відтак були втрачені сімейні звязки з батьком та його матірю (бабусею). Проте з червня 2012 року з ним відновила родинні стосунки бабуся [PERSON], після чого він дізнався, що після смерті батька залишилося спадкове майно і Другою одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за №11/2005 відносно майна [PERSON], померлого 25.11.2004 року, проте отримати свідоцтво про право на спадщину він, позивач, не може так як таке свідоцтво на ? частину спадкового майна було видано дружині померлого - [PERSON] Позивач вважає, що в силу положень ч.4 ст.1268 ЦК України, якою визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою\~\~ст. 1273 цього Кодексу, та положень ч.1 ст.1261 ЦК України, згідно якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив, та батьки, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, а тому з моменту прийняття спадщини набув право власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі. В судовому засіданні позивач підтримав позов, уточнив позовні вимоги, просив суд: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] 07 червня 2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за номером в реєстрі №3-1604, на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яка належала померлому [PERSON] [INFO], загальною площею 29,3 кв.м., та яка складається в цілому з двох жилих кімнат житловою площею 20,4 кв.м.; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яке було прийнято на підставі надання державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за номером в реєстрі №3-1604; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яка належала померлому [PERSON] [INFO], загальною площею 29,3 кв.м., та яка складається в цілому з двох жилих кімнат житловою площею 20,4 кв.м. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, надали суду заяву про застосування строків позовної давності в порядку ст.267 ЦК України, зазначивши, що згідно п.4 ст.261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Втім позивач звернувся до суду з позовом після спливу семи років після його повноліття, а його, позивача, доводи про необізнаність про існування нерухомого майна у батька не є поважними для поновлення строку позовної давності й при цьому позивач не довів, що існували якісь надзвичайні і непереборні обставини, які б перешкоджали йому довідатися про порушення свого права на спадщину. Третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області надало суду заяву, в якій зазначила, що позивач не заявляє окремих вимог до третьої особи й при цьому реєстрація права власності за [PERSON] на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі була вчинена, а тому необхідно застосовувати абзац другий п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1141, згідно з яким у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2004 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, право власності на яку він набув у порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1996 року за №0196, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району м.Одеси, зареєстрованого 17.06.1996 року в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі № 45пр, на стор. №35, за р.№762. Як вбачається зі спадкової справи №11/2005, заведеної Другою одеською державною нотаріальною конторою до майна померлого 25.11.2004 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого [PERSON]; мати померлого [PERSON] звернулася із заявою про відмову від належної їй частини спадкового майна після смерті сина [PERSON]; 07.06.2005 року [PERSON] було видано свідоцтво право на спадщину за законом на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07.07.1989 року відділом ЗАГСу Київського РВК м.Одеси. На час смерті [PERSON] та відкриття спадщини на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, позивач був неповнолітнім. Частиною 4\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою\~\~ст.1273 цього Кодексу. Згідно ч.2,3,4 ст.1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Матеріали спадкової справі №11/2005 на померлого [PERSON] свідчать, що неповнолітній [PERSON] від спадщини після смерті свого батька не відмовлявся. Отже, неповнолітній [PERSON] є таким що прийняв спадщину в силу\~\~ч.4\~ст.1268 ЦК України, а тому відповідачка [PERSON] не мала права на спадкування ? частини квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, а лише на ? частину цієї квартири. Частиною 1\~ст.1298 ЦК України\~встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~ст. 1297 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України\~передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК). Статтею 1301 ЦК України\~встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки свідоцтво про право на спадщину на частку (?) неповнолітнього [PERSON] \~\~було видано [PERSON], то судовий захист\~\~прав неповнолітнього \~\~необхідно здійснити\~\~шляхом визнання такого свідоцтва \~недійсним. Посилання відповідачки та її представника на те, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, пропустив строки позовної давності, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з 25.11.2004 року. З огляду на викладене суд вважає, що після смерті [PERSON], яка сталася 25.11.2004 року, спадкоємцями ? частини квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, є дружина померлого - [PERSON] на ? частину зазначеної квартири та син померлого - [PERSON] на ? частину зазначеної квартири. Враховуючи відсутність умов для отримання\~\~[PERSON] у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ним права власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі на підставі ч.5\~ст.1268 ЦК України. З матеріалів спадкової справі №11/2005 на померлого [PERSON] вбачається, що Свідоцтво про право власності на спадщину на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яке було видано державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за номером в реєстрі №3-1604 на імя [PERSON], було зареєстроване в Спадковому реєстрі 08.06.2005 року за номером у спадковому реєстрі 36702247, про що було сформовано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №386141 від 08.06.2005 року. Згідно ч.2\~ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З врахуванням вищевикладеного та положень п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за №1141, згідно з яким у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, суд вважає за необхідне скасувати запис про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на спадщину на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яке було вчинено в спадковому реєстрі 08.06.2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved