Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13.03.2014 року позивач звернулася до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа - [PERSON] в обґрунтування якої зазначила, що відповідно до свідоцтва про права власності на квартиру за № 5465 від 28.09.2004 року квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] -1/3 частини, [PERSON] -1/3 частина, [PERSON] -1/3 частини. [PERSON], 1997 року народження, і [PERSON], 1995 року народження - діти позивача. З відповідачем позивач проживала однією родиною з 2004 року у вищевказаній квартирі. [INFO] у позивача та відповідача народилась донька [PERSON]. Після народження дитини, 09.08.2005 року позивач зареєструвала відповідача за адресою вищевказаної квартири. 07.08.2010 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб та позивачу була присвоєно прізвище [PERSON]. В листопаді 2010 року шлюбні відносини позивача та відповідача були припиненні. В січні 2011 року відповідач покинув квартиру, та сім'ю, переїхав на інше місце мешкання, та створив нову сім'ю, при цьому він забрав усі свої особисті речі. 16.11.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З моменту добровільного виїзду відповідача з квартири до теперішнього часу відповідач ніколи не вселявся в спірну квартиру, не сплачував комунальні послуги, не цікавився квартирою, ніколи не приходив до квартири. Позивач та члени її родини не чинили перепони в користуванні спірною кватирою відповідачу. Позивач на протязі всього часу сплачувала комунальні послуги за квартиру. Відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин вже більше трьох років. В добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації зі спірної квартири. На підставі викладеного просила визнати [PERSON] втративши право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що в матеріалах цивільної справи є розписка про своєчасне вручення судової повістки (а.с.22). До суду надійшла заява № 5677 від 01.04.2014 року (а.с.24) з проханням розглянути справу в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, на підставі ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши надані суду документи та матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо житлових правовідносин. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має всі підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник май на має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути у примусовому порядку позбавлений житла не інакше як згідно законодавства за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 64 ЖК УРСР Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до наданих суду: копії свідоцтва про право власності на квартиру від 28 вересня 2004 року, № 5465, та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6336474 від 27.01.2005 року - квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] -1/3 частки, та членам її сім'ї: [PERSON] -1/3 частки, [PERSON] -1/3 частки (а.с.4,5). Згідно копії домової книжки для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], позивач з 23.07.2002 року , відповідач з 09.08.2005 року, [PERSON] з 09.10.2012 року, а [PERSON] з 25.10.2013 року зареєстровані у спірній квартирі (а.с.6-8). Дослідивши копії свідоцтв про народження на ім'я [PERSON], [INFO], та свідоцтва на ім'я [PERSON], [INFO] встановлено, що батьками вищевказаних дітей є батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 16.01.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.10). Згідно копії довідки № 137 від 11 березня 2014 року , яка видана головою комітету ЦОФ «Чумаківська», позивач проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] зареєстрований, але фактично не мешкає за вищевказаною адресою з січня 2011року. (а.с.11). Згідно копії єдиної розрахункової книжки платежів за житлово - комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], житлово - комунальні послуги сплачувала позивач (а.с.12,13). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача пояснила, що відповідача за вказаною адресою не бачила приблизно останні 2 роки, коли відповідач проживав з позивачем він постійно зловживав спиртними напоями. Місце його теперішнього проживання їй не відомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача пояснила, що з відповідачем була знайома у зв'язку з тим, що він був чоловіком позивача. Після того, як позивач розірвала з відповідачем шлюб, він виїхав з квартири. Відповідача вона не бачила приблизно останні 2 роки. Де зараз проживає відповідач їй не відомо. Аналізуючи вищенаведене, та надані докази у їх сукупності приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору на користь позивача у розмірі 243,60 грн. (а.с.1) На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved