Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

14.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому, вказала, що вона згідно договору дарування від 25.12.2000 року є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вернадського, буд. 214. У вказаному домоволодінні є зареєстрованими її донька [PERSON] та - онуки [PERSON], [PERSON]. Однак більше трьох років вказані особи за місцем реєстрації не проживають. Знятися з реєстрації відмовляються, в той час, як позивач вимушена сплачувати додаткові комунальні платежі та не може отримати субсидію, тому позивач\~просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вернадського, буд. 214. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові просила суд його задовольнити. У судові засідання призначені на 08.12.2016 року, 27.01.2017 року не зявилися відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені за місцем їх реєстрації, через оголошення в пресі, своїх заперечень на позов суду не надали. Відповідно до\~ст.169 ЦПК України\~суд прийшов висновку про можливість розглянути справу у відсутності відповідачів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України.\~\~\~\~ Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 25.12.2000 року є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вернадського, буд. 214 (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] з 02.08.2003 року по 21.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 7 копія рішення, а.с. 8 копія свідоцтва про одруження). У вказаному домоволодінні є зареєстрованими відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с. 9 копія довідки), однак більше трьох років за місцем реєстрації не проживають ( а.с. 10 копія акту). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] під присягою підтвердили той факт, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше року в домоволодінні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вернадського, буд. 214, не проживають. Ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом , як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас,\~ ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною першою ст. 165 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. В той же час, відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки в судовому засіданні з наданих позивачем доказів, судом встановлено, що відповідачі більше року, не проживають за місцем свого реєстрації, а саме в домоволодінні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Вернадського, буд. 214, їх реєстрація чинить перешкоди позивачу як власнику житла в розпорядженні та користуванні своєю власністю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved