Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON], яку в подальшому уточнив та просив відшкодувати матеріальну шкоду, завданої під час дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5499 грн 88 коп., а також судові витрати.. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що 05 листопада 2016 року, о 10 год. 29 хв., з вини водія [PERSON], яка керувала автомобілем «Toyota Rav4» державний номер [NUMBER], на вул. Москалівській, 108А/1 в м. Харкові, на паркувальному майданчику, сталося зіткнення з автомобілем «Ford Focus», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Цивільна відповідальність [PERSON] не була застрахована, тому в процесі розгляду справи Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - МТСБУ) виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 7 565 грн 12 коп., хоча загальна сума збитків становить 13 065 грн за даними підприємства «Автотрейдінг-Харків», що є офіційним представником автомобілей Ford, тому позивач просив стягнути на його користь з відповідача різницю між сплаченою страховиком сумою та загальним розміром збитків. Позивач [PERSON] просив також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року позовні вимог [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 3 322 грн 38 коп., судовий збір - 551 грн 20 коп., а всього 3 873 грн 58 коп. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення. Не погодившись з вказаним рішенням, представник [PERSON] - [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд постановляючи рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 05 листопада 2016 року, о 10 год. 29 хв., в м. Харкові, по вул. Москалівській, 108А/1, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Rav4», державний номер [NUMBER], на паркувальному майданчику, рухаючись заднім ходом, не впевнилась у безпечності, чим порушила вимоги пункту 10.9 Правил дорожнього руху, та скоїла зіткнення з автомобілем «Ford Focus», державний номер [NUMBER], який рухався позаду. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Вказана постанова суду набрала законної сили та відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України є преюдиціальною при розгляді цієї справи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ СК «Нова», згідно полісу № АЕ /8230800, але при перевірці централізованої бази даних МТСБУ встановлено недійсність поліса, оскільки страховик позбавлений права укладати договори страхування з 05 травня 2016 року. Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності №1120 від 12 грудня 2016 року про вартість автомобіля до ДТП, а також відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, без ПДВ, сума страхового відшкодування склала 7 565 грн 12 коп. Позивач під час розгляду справи не заперечував, що МТСБУ перерахувало йому в травні 2017 року визначену звітом матеріальну шкоду в сумі 7565 грн 12 коп. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення різниці між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту, встановленого спеціалістом, про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із тих підстав, що [PERSON] не надав підтвердження оплати ремонту та до тепер автомобіль ним не відремонтовано через недостатність суми, потрібної для відновлювальних робіт, а тому така різниця підлягає стягненню з винної особи. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного. На обгрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] різниці сплаченого МТСБУ розміру страхової суми та повного відшкодування завданої йому шкоди в розмірі 13065 грн, посилався на рахунок-фактуру № АХО-013958 від 17 листопада 2016 року, складеного ДП «АВТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ». Як роз'яснено у пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Розмір збитків, що підлягають відшкодування визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Разом з цим, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності належить виходити з того, що відшкодування шкоди здійснюється відповідно до реальної вартості втраченого або пошкодженого майна, а також робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ та усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З матеріалів справи вбачається, що позивачем суду першої інстанції не надано доказів про сплату ним визначеної вищезазначеним рахунком-фактурою суми. Не надано таких доказів й суду апеляційної інстанції. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактична сума реальної матеріальної шкоди визначена звітом експерта-оцінювача та складає 7 565 грн 12 коп., яка була виплачена позивачу МТСБУ, а тому підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення на користь [PERSON] 3 322 грн 38 коп. у суду першої інстанції не було. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 309 ЦПК України, рішення в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди скасовує та ухвалює в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Outcome: partial