overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

14 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 23 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецької області за актовим записом № 07 між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сім'ї, є те, що на протязі тривалого часу постійно виникали сварки. Проте, основою причиною стало те, що відповідачка виїхала на заробітки до Італії, де проживає з іншим чоловіком і повертатись вона не має наміру. Вказує, що довгий час вони не проживають разом, спільне господарство не ведеться. Спору щодо спільного майна подружжя немає. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, заяви у її відсутності не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23 лютого 2013 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції у Чернівецької області за актовим записом № 07 (а.с.4). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спору щодо спільного майна подружжя немає, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

14 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 20 грудня 2011 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Майна, яке підлягає розподілу, не має. Також не має спору про місце мешкання та утримання дитини. З відповідачем спільне життя не склалось, з причини непорозуміння в сімї, не зійшлися характерами, не підтримують подружніх відносин. Примирення не можливе. Припинили подружнє життя 01 грудня 2015 року. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у шлюбі з 20 грудня 2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спір між подружжям про розподіл майна, відсутній. Також відсутній спір про місце мешкання та утримання дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній, та спору щодо виховання та утримання дитини не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

14 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 06 липня 2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені півтора року тому. Розлад сімейного життя стався через постійні непорозуміння, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Майновий спір на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 502. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині присвоїти [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

14 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.12.1995 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23.12.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №285831 від 23.12.1995 року, актовий запис №2718 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №110806 від 07.10.2003 року, актовий запис №34 (а.с.4) Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові, та зраду чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, а також те, що судом неодноразово надавався термін на примирення, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача [PERSON] боргу по кредитному договору у розмірі 12936 грн. 21 коп. та судових витрат: 1378,00 грн. по сплаті судового збору. В позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір з відповідачем [PERSON] було укладено 04 березня 2011 року, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач скористався послугами банку отримавши кошти, але не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті коштів за користування кредитом. Станом на 30.11.2015 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 12936 грн. 21 коп., яка включає в себе борг : 3595 грн. 98 коп. заборгованість по кредиту, 8248 грн. 03 коп. заборгованість по відсоткам, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 592 грн. 20 коп. штраф (процентна складова). В добровільному порядку борг вона не погашає, а тому банк змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився, від нього надійшла заява в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу розглянути без участі їхнього представника. Відповідач також не зявилася в судове засідання. В письмовій заяві до суду просить справу розглянути без її участі. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Укладення між сторонами спірного кредитного договору підтверджується матеріалами справи /а.с.7-33/. Позивач свої зобовязання виконав, шляхом надання кредиту в сумі 2300 гривень, а відповідач на момент розгляду справи в суді повністю борг банку не повернув, що підтверджується розрахунком станом на 30.11.2015 року /а.с.5-6/. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. Зазначену норму закону відповідач не виконав. Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту обґрунтовані. Відповідач ніяким чином не оспорює розрахунок заборгованості та сам позов. Суд вважає необхідним також задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, виходячи з того, що спір вирішений на його користь, а їх оплата підтверджується платіжними дорученнями /а.с.2 /.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача [PERSON] боргу по кредитному договору у розмірі 15276 грн. 45 коп. та судових витрат: 1378,00 грн. по сплаті судового збору. В позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір з відповідачем [PERSON] було укладено 20 лютого 2012 року, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач скористався послугами банку отримавши кошти, але не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті коштів за користування кредитом. Станом на 30.11.2015 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 15276 грн. 45 коп., яка включає в себе борг : 1864 грн. 30 коп. заборгованість по кредиту, 9508 грн. 51 коп. заборгованість по відсоткам, 2700 грн. 00 коп. заборгованість з комісії та пені; 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 703 грн. 64 коп. штраф (процентна складова). В добровільному порядку борг вона не погашає, а тому банк змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з»явився, від нього надійшла заява в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та справу розглянути без участі їхнього представника. Відповідач, якому судова повістка надсилалася за останнім відомим місцем реєстрації, в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена. Тому суд прийняв рішення про розгляд\~справи \~у її \~відсутність з ухваленням \~заочного рішення. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Укладення між сторонами спірного кредитного договору підтверджується матеріалами справи /а.с.7-34/. Позивач свої зобовязання виконав, шляхом надання кредиту в сумі 2000гривень, а відповідач на момент розгляду справи в суді повністю борг банку не повернув, що підтверджується розрахунком станом на 30.11.2015 року /а.с.5-6/. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. Зазначену норму закону відповідач не виконав. Пунктом 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту обґрунтовані. Відповідач ніяким чином не оспорює розрахунок заборгованості та сам позов. Суд вважає необхідним також задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, виходячи з того, що спір вирішений на його користь, а їх оплата підтверджується платіжними дорученнями /а.с.2 /.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 червня 2013 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис № 114, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначив, що брачно-сімейні відносини припинили з грудня 2013 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач[PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON]. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 114, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.5). Сторони від спільного проживання мають двох неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом [PERSON], [INFO] (а.с.4). З грудня 2013 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 28 серпня 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом шести місяців сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

14 січня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 05 серпня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного, хоча сторони декілька разів намагалися зберегти сім'ю, однак нічого не вийшло. Шлюбні відносини припинили понад рік тому та з того часу спільне господарство разом не ведуть. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 285 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). 30 січня 2007 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7) та 02\~червня 2009 року народився син [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені 06 лютого 2015 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved