Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

14 травня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом про зобов»язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [NUMBER] в садівничому товаристві «Берізка» шляхом перенесення паркану у відповідність до меж земельної ділянки [NUMBER] визначених державним актом на право власності на землю виданого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 07 лютого 2000 року на підставі рішення від 20.12.1999 року за № 330. Судом до участі в справі в якості співвідповідача залучено Чернігівську міську раду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, щодо проведення експертизи поклалася на думку суду. Представник третьої особи Садівничого товариства «Берізка» подав письмові заперечення проти позову та послався на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.02.2012 року, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання узгодженими меж земельної ділянки, відмовлено. Представник співвідповідача Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є членом садівничого товариства «Берізка», земельна ділянка [NUMBER], що виділена в користування складає 314 кв.м., що підтверджується довідкою садівничого товариства «Берізка». Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0420 га в садівничому товаристві «Берізка» ділянки [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЧН №021679-1700. Відповідно до вимог ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди не дійсною; визнання не дійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-384 від 13.12.2013 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки [NUMBER], якою користується [PERSON] становить 0,0307 га, фактична площа земельної ділянки [NUMBER], якою користується [PERSON] становить 0,0420 га. При цьому, фактична площа земельної ділянки у користуванні [PERSON] менша на 0,0007 га (7 кв.м.), а збільшення або зменшення площі земельної ділянки [PERSON] не виявлено. Одночасно було встановлено, що землекористувачем земельної ділянки [NUMBER] у садівничому товаристві «Берізка» [PERSON] не чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою [NUMBER], що перебуває в користуванні [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні не було надано до суду з боку позивача достовірних та беззаперечних доказів щодо здійснення перешкод з боку відповідача щодо користування земельною ділянкою [NUMBER] в садівничому товаристві «Берізка» та встановлення паркану на земельній ділянці позивача. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed