Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

13 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову вказала, що11 лютого 2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Володимир-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області про що зроблений актовий запис № 23, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилась дочка [PERSON] .. Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час вони проживають окремо один від одного, дочка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний надавати. Їй одній утримувати дитину дуже важко, так як вона ніде не працює, постійно зайнята доглядом за дочкою, допомоги, яку вона отримує щомісячно не достатньо для належного утримання дочки, інших доходів в неї немає. Відповідач є працездатним, працює у ПАТ «Нововолинський ливарний завод» на посаді електрика, має постійний, регулярний дохід. Просить стягнути з відповідача на утримання дочки на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття та на її утримання, як непрацюючої матері по перебуванню за доглядом дитини до досягнення трьохрічного віку, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних права обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Володимир-Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області про що зроблений актовий запис № 23та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. На даний час позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає разом із матір`ю. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відтак, обрання способу стягнення аліментів є виключним правом позивача та не залежить від волі відповідача у такій категорії справ. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році, зокрема для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень Згідно своїх вимог, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Згідно письмових пояснень позивача відповідач є здоровим працездатним чоловіком,офіційно працює має постійний, регулярний дохід. Доказів з приводу наявності об`єктивних причин, які б не дозволяли відповідачу сплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини, ним до суду не надано. Відповідач є батьком, який у відповідності до Закону зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину та повинен самостійно визначати необхідність та достатність своїх доходів, які мають бути еквівалентними та в повній мірі кореспондуватися із обов`язковими витратами, до яких в даному випадку відносяться аліменти на утримання неповнолітніх дітей. При вирішенні питання про розмір аліментів суд першочергово враховує життєвонеобхідні потреби дитини, матеріальне ставище позивача, яка самостійно не здатна забезпечити їй необхідний рівень проживання та розвитку. Приймає суд також до уваги і той факт, що позивач на період догляду за дитиною є непрацездатною, у зв`язку з чим вона потребує додаткові ресурси та кошти для забезпечення дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує встановлені законодавством мінімальні та рекомендовані мінімальні розміри аліментів, а також те, що відповідач являється працездатною молодою особою, а також те, що у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а тому вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці - матері незалежно від цієї обставини. З огляду на зазначене та з врахуванням всіх вище перелічених обставин, суд приходить до переконання, що з відповідача додатково слід стягувати кошти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 13.08.2020 року. Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 1 681,60 грн. (840,80 грн.+ 840,80 грн.=1 681,60 грн).

Outcome: approved