Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

13.04.2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 20.07.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він надав [PERSON] позику в розмірі 369360 грн., що в еквіваленті становило 13500 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути йому у строк до 30.08.2020 року. Факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною розпискою. Разом з тим, в обумовлений строк [PERSON] кошти не повернув. На його численні прохання повернути борг відповідач відмовляв, мотивуючи це відсутністю у нього коштів. Таким чином, станом на лютий 2021 року [PERSON] кошти, отримані ним згідно договору позики від 20.07.2020 року йому не повернув та в позасудовому порядку вирішити даний спір не виявляється за можливе. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу, яка становить 369360 грн., а також судові витрати по справі. До початку судового засідання від позивача на адресу суду надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомленим належним чином (а.с. 26) заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.07.2020 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено Договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 13500 дол. США, що в еквіваленті становило 396360 грн., та які відповідач зобов`язався повернути позивачу до 30.08.2020 року (а.с. 10). Факт отримання [PERSON] грошових коштів в якості позики за відповідним Договором від 20.07.2020 року підтверджується Розпискою від 20.07.2020 року, власноруч написаною відповідачем (а.с. 11). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] в обумовлений Договором позики від 20.07.2020 року строк кошти [PERSON] не повернув. 14.09.2020 року [PERSON] було надіслано на адресу [PERSON] грошову вимогу про добровільне повернення отриманих у борг коштів в розмірі 13500 дол. США, що в еквіваленті становило 396360 грн., в строк до 25.09.2020 року (а.с. 12). Однак, ані на день звернення до суду з даним позовом, ані на день постановлення даного судового рішення, відповідач жодних коштів у рахунок погашення боргу за Договором позики від 20.07.2020 року позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3693,60 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 20). На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved