Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

14.08.2018р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Добропільського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що 07.03.2016р. помер її чоловік [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 7,85 га, яка була набута на підставі рішення суду. Але після отримання судового рішення [PERSON] за переоформленням сертифікату на право на земельну ділянку не звертався. 15.07.2016р. позивач звернувшись до нотаріальної контори, для прийняття спадщини, отримала відмову оскільки не надала сертифікат на спадкове право на земельну частку. У звязку з чим у відповідача відсутня можливість реалізувати своє право через нотаріальну контору, тому просить визнати право власності за собою на земельну частку розміром 7,85 в кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 07.03.2016р., що належала йому на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р, У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але в матеріалах справи мається заява від 17.09.2018р., про розгляд справи без її участі, з участю її представника [PERSON], позовні вимоги підтримує, просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON] у відкрите судове засідання також не зявився, 31.10.2018р. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. На позовних вимогах наполягав, просиві їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Добропільського району Донецької області в судове засідання також не зявився. 22.10.2018р. на адресу суду надійшла заява від голови [PERSON] сільської ради про розгляд справи без участі представника, у звязку з відсутністю можливості прибути у судове засідання. Заперечень на позовну заяву до суду не надходило. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін та їх представників на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії сертифікату серії ДН 0121683 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Добропільське» розміром 7,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.13). Відповідно до належним чином засвідченої копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р., за [PERSON], [INFO], уродженця р-п Більшовик Авдіївського району Донецької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) №1976613331 визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування\~ після смерті [PERSON], яка померла\~ 15 лютого 2001 року, що належала останній згідно Сертифікату на право на\~ земельну частку (пай) серії ДН №0121683 від 27 червня 1997 року, розміром 7,85 в умовних\~ кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, який\~ видано\~ на підставі\~\~ розпорядження\~ [PERSON] райдержадміністрації\~ від 07 квітня\~ 1997 року № 134 (а.с.10-12). Згідно повідомлення відділу у Добропільському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області №1051/103-18 від 30.05.2018р., зазначений сертифікат, який належав гр. [PERSON] серії ДН 0121683 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Добропільське» розміром 7,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на громадянина [PERSON] не переоформлений (а.с.19). Позивач [PERSON] є дружиною гр.[PERSON], про що в матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб, яке видане 20.08.2014 року виконкомом [PERSON] сільської ради Добропільського району Донецької області, шлюб зареєстрований 12.07.1975р., актовий запис №3 (а.с.9). [PERSON] помер 07.03.2016р. у віці 62 років відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО №943043, виданого 09.03.2016р. виконкомом [PERSON] сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №10 (а.с.14). Як зазначає позивач, після його смерті залишалась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 7,85 га, яка була набута на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с.10-12). 15.07.2016р. [PERSON] звернулась до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою №174 про прийняття спадщини на майно померлого 07.03.2016 року чоловіка [PERSON], 12.02.1954р.н., на підставі якої була відкрита спадкова справа №75/2016 до майна померлого. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори №200/02-31 від 05.06.2018р. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки сертифікат який був виданий на імя [PERSON], після смерті якої 15.02.2001р. за спадкодавцем у судовому порядку було визнано право власності на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р. Та за переоформленням сертифікату на право на земельну частку (пай) на своє імя спадкодавець не звертався. Тому видати [PERSON] свідоцтво про прав на спадщину за законом на спадкове право на земельну частку неможливо (а.с.5, 6). Позивач у позові зазначає, що спадкоємцями також є [PERSON] та [PERSON], які надали заяви про відмову від спадщини на користь своєї матері, дружини померлого [PERSON], про що в матеріалах справи маються відповідні копії заяв (а.с.16, 17). Також своїм листом №321/02-14 від 19.10.2018р. [PERSON] державна нотаріальна контора повідомила, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є дружина [PERSON], яка спадщину прийняла у встановлений законом строк, діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON], які відмовились від спадщини на користь своєї матері, дружини спадкодавця [PERSON] Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Аналізуючи норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно. Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори №200/02-31 від 05.06.2018р. вбачається, що позивач дійсно зверталась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 7,85 га, без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться в землях КСА «Добропільське». Але у видачі зазначеного свідоцтва їй було відмовлено, оскільки спадкодавець [PERSON] на своє імя не переоформив сертифікат на право на земельну частку пай, який набув право власності на земельну ділянку на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2015р., яке набрало законної сили 29.12.2015р. У відповідності зі ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином суд зауважує, що у позивача відсутня будь-яка інша можливість щодо отримання свідоцтва про спадщину у нотаріальній конторі, позивач в свою чергу здійснив всі необхідні дії для реєстрації своїх прав на спадщину, але через не переоформлення у свою чергу спадкодавцем [PERSON] на своє імя сертифікату на земельну ділянку, не може реалізувати свого права на спадщину. Враховуючи викладене, єдиною підставою для одержання спадщини в даному випадку є рішення суду про визнання права власності в порядку спадкування. Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги викладені у поданій заяві обставини, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність заперечень з боку відповідача, з метою захисту права на спадщину, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved