Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

13.10.2020 року позивач [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах дочки [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, в якому просить визнати за ними право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01.06.2001 року проживає без реєстрації в будинку [ADDRESS] . Будинок був безхазяйним та рішенням Кожанської сільської ради її було призначено опікуном над будинком. [INFO] народилась [PERSON] , яка також проживає за вказаною адресою. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2019 року визнано спадщину померлого [PERSON] відумерлою, передано майно померлого, а саме житловий будинок [ADDRESS] у власність територіальної громади селища Кожанка Фастівського району Київської області. Згодом Кожанською селищною радою був виданий ордер позивачу із сім`єю з двох чоловіків. Позивач вказує, що вона разом з дочкою постійно проживає в будинку. Крім того, вони не використали свої приватизаційні сертифікати на приватизацію житла. При зверненні до відповідача із заявою щодо оформлення передачі будинку в приватну власність, їй було відмовлено, оскільки при виконавчому комітеті Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області відсутній орган приватизації. Оскільки позивач та її дочка не можуть реалізувати своє право на житло, просять позов задовольнити. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судову засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява, відповідно до якої Кожанська селищної ради Фастівського району Київської області не заперечує проти позову та просить розглядати справу без їх участі. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~12\~червня\~2009\~року\~N\~2\~«Про\~застосування\~норм цивільного\~процесуального\~законодавства\~при розгляді\~справ\~у\~суді першої\~інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Кожанської селищної ради від 29.07.2004 року [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] , протягом 3 років, провела певні ремонти, а тому вирішено до визнання спадщини відумерлою призначити її опікуном над вказаним будинком. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 15.07.2010 року, [PERSON] народилась [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Кожанською селищною радою 22.07.2020 року за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] та її дочка [PERSON] . Відповідно до Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2019 року задоволено заяву Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, заінтересовані особи: Відділ з питань Державної реєстрації Фастівської райдержадміністрації Київської області, Фастівська районна державна адміністрація Київської області про визнання спадщини відумерлою. Визнано спадщину померлого [PERSON] , який помер [INFO] та проживав за адресою: [ADDRESS] відумерлою. Передано майно померлого [PERSON] , а саме житловий будинок [ADDRESS] , як відумерлу спадщину у власність територіальної громади селища Кожанка Фастівського району Київської області. Кожанська селищна рада Фастівського району Київської області 18.12.2019 року, розглянувши звернення [PERSON] про передачу комунальної власності територіальної громади смт Кожанка, с. Софіївка та Степове житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в її особисту власність, враховуючи те, що в даному будинку проживає вона з дітьми, вирішила у зв`язку з тим, що [PERSON] була опікуном житлового будинку, що належить комунальній власності територіальної громади смт Кожанка, с. Софіївка й Степове, надати їй та членам її сім`ї: [PERSON] дозвіл для проживання в даному будинку загальною площею 79,9 кв.м та житловою площею 36,8 кв.м, а також видати ордер на вказане жиле приміщення гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] 18.12.2019 року Кожанською селищною радою Фастівського району Київської області був виданий ордер на жиле приміщення № 01, відповідно до якого [PERSON] із сім`єю з двох чоловік надано право на зайняття житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1-3\~ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У відповідності дост. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фондце житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-ХІІ до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч.1\~ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч.1, 3, абз.1 ч .4, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно достатті 5цього Закону\~оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно Довідки № 100.40/0657-09/ від 24.07.2020 року АТ Державного ощадного банку України Ільченко І.С., операції по приватизації житла з 2010 року по теперішній час не здійснювала. 29.07.2020 року [PERSON] від свого імені та від імені [PERSON] звернулась до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області із заявою про оформлення передачі в приватну спільну сумісну власність житлового приміщення, яке вона займає на умовах найму, проте рішення Кожанської селищної ради від 16.09.2020 року їй було відмовлено в оформленні приватизації житлового будинку у зв`язку з відсутністю при виконавчому комітеті Кожанської селищної ради органу приватизації. Як визначає ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого може бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі. У статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно із положеннями ст. 21, 22, 41 та 47 Конституції України кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу, зокрема, придбати житло у власність в порядку, визначеному законом. Конституційні права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані. Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності (ч. 1 ст. 345 ЦК України). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Згідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається із виготовленого 17 січня 2019 року КП «Фастівське бюро технічної інвентаризації» №591 технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] загальна площа житлового будинку складає 799 кв.м., житлова 36,8 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». З викладеного вбачається, що підставою для позову про визнання права власності є відсутність органу приватизації. Аналогічні роз`яснення надано і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5. Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивністю і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, відсутність приватизаційного органу у Кожанській селищній раді Фастівського району Київської області суттєво порушують права громадян на реалізацію своїх прав та створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збереженні існуючого житла. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] .

Outcome: approved