Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 9 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 46, від якого є малолітня дитина. У позовній заяві зазначав, що одруження з відповідачкою виявилося помилковим через психологічну несумісність та різні погляди на сімейне життя, права і обовязки подружжя. Це призвело до фактичного припинення спільного проживання та ведення спільного господарства. Шлюб зберігається формально, що суперечить його інтересам. Дитина залишається проживати з матірю, а він бере участь у вихованні дитини та її утриманні. У судовому засіданні позивач просив розірвати шлюб, підтвердивши фактичну наявність обставин, зазначених у позовній заяві. Суду пояснив, що звернення до суду цілком усвідомлене і відповідальне. Він переконаний у неможливості збереження шлюбу. Відповідач позов визнала і просила розірвати шлюб, підтвердивши фактичну наявність обставин, зазначених у позовній заяві. Суду пояснила, що її визнання позову усвідомлене і відповідальне. Вона також переконана в тому, що шлюб зберегти неможливо. Відновити дошлюбне прізвище не бажає. Суд встановив, що [PERSON], який народився [INFO] в м. Чимкенті, Республіка Казахстан, громадянин України і [PERSON], яка народилася [INFO] в м. Славутичі Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 9 червня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за № 46. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]; дружини - [PERSON]. Місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено наданою копією свідоцтва про народження. Обставини взаємовідносин сторін, зазначені у позовній заяві, ними підтверджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Як зясовано судом, сімейні відносини між подружжям через психологічну несумісність та різні погляди на сімейне життя, права і обовязки подружжя фактично повністю припинені і подружжя не бажає їх відновити. Спору про місце проживання дитини не виникає, вона залишається проживати з матірю. Питання участі батька в утриманні та вихованні дитини вирішуватиметься за домовленістю батьків або в судовому порядку за наявності спору. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини між подружжям фактично припинені, їх взаємовідносини не притаманні сімї і не відповідають її інтересам. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу не вбачається. За встановлених обставин справи суд вважає позовні вимоги достатньо обгрунтованими, а їх визнання не суперечить закону і не порушує права інших осіб, у звязку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Підстав для зміни прізвища дружини після розірвання шлюбу немає. Судові витрати по оплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви на суму 243 грн. 60 коп. за правилами ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved