Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

13.05.2017 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить : визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON]такими, що втратили право користування жилим приміщенням(квартирою) за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є наймачем квартири 10 в будинку комунального житлового фонду по [ADDRESS]. Вказану квартиру було надано у постійне користування 27.11.1978 року його батьку. У вказаній квартирі крім нього, також зареєстровані відповідачі: [PERSON]- колишня дружина, [PERSON]-син, [PERSON]- син колишньої дружини, які були вселені до зазначеної квартири та зареєстровані за рішенням суду. Проте, відповідачі більше шести місяців, з 25 вересня 2016 року, по місцю реєстрації не проживають, з ним не спілкуються, тому в добровільному порядку питання про зняття з реєстрації вирішити не надається можливим. Факт реєстрації відповідачів у квартирі є наслідком виникнення проблем з оформлення субсидії, що порушує права позивача. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просили їх задовольнити, та не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, заперечень по суті позовних вимог та заяв про розгляд справи у їхню відсутність не подавали. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач та його представник не заперечували. Заслухавши позивача, його представника, допитавши позивача [PERSON] в якості свідка в порядку, визначеному ст.184 ЦПК України, дослідивши письмові матеріали даної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється наймачем квартири [ADDRESS] Так, дослідження архівного витягу № 05-04/50 від 18.02.2008 року, виданого Архівним відділом Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, встановлено, що відповідно протоколу засідання виконавчого комітету Бориспільської районної ради народних депутатів № 23 від 27 листопада 1978 року: надається [PERSON], батьку позивача, як сім»ї, що має 3-х дітей, трикімнатна квартира [ADDRESS] З акту державного виконавця Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 25.02.2014 року вбачається, що на виконання в/л 2/359/512, виданого 30.10.2013 року Бориспільським міськрайонним судому Київської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселилися до квартири [ADDRESS], отримали ключі від квартири та доступ до неї (а.с.25). Також встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], квартиронаймачем якої є позивач [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ревненської сільської ради № 02-32-153 від 14.04.2017 року (а.с.26) та довідками адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 22.05.2017 року ( а.с.20-22). З довідки № 02-32-171, виданої 11.05.2017 року Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області, вбачається, що [ADDRESS] у відповідності до рішення сесії Ревненської сільської ради від 19.11.2015 року № 19-2-УІІІ «Про перейменування вулиць та провулків на території Ревненської сільської ради»(а.с.27). Відповідно до актів обстеження житлових умов, складених в період з 25 вересня 2016 року по 02 квітня 2017 року комісією, у складі: депутата сільської ради [PERSON], мешканців будинку по [ADDRESS]- [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживає у квартирі один, зареєстровані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації не проживають. Будь-яких обставин, які б свідчили про поважність причини, з якої відповідачі не проживають за місцем їх реєстрації, судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею ст. 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того, як зазначено в п.10 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідачі тривалий час, понад шість місяців, без поважних причин не проживають в квартирі [ADDRESS], вони втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 640 гривень, понесені позивачем (а. с. 11), підлягають стягненню з відповідачів з кожного окремо у рівних частках, тобто по 213 гривень 33 копійки з кожного, на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved