Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

14.07.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернувся до Добропільського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за\~договором № 11230516000 від 08.10.2007 року, в обґрунтування кого зазначив, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 08.10.2007р. було укладено кредитний договір № 11230516000 від 08.10.2007 року, згідно якого відповідачу було надано в користування грошові кошти в розмірі 19167 дол США на строк до 08.10.2014 року під 12% річних. 04.07.2014 року в зв`язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору АТ «УкрСиббанк» звернувся до Харцизького міського суду Донецької області, яким було прийнято позовну заяву до провадження, але рішення по справі ухвалено не було. З врахуванням того, що розпорядженням ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014р. територіальна підсудність цивільних, кримінальних, справ про адміністративні правопорушення, підсудних Харцизькому суду Донецької області була передана Добропільському міськрайонному суду Донецької області банк неодноразово, а саме 31.08.2014р., 19.01.2016р., 21.07.2016р,28.11.2016р.,28.12.2018р.,звертався із запитами до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із проханням повідомити про дату, час проведення судового засідання або надати інформацію про хід розгляду справи, відкритої Харцизьким міським судом Донецької області, але отримував повідомлення про те, що дана справа з Харцизького міського суду Донецької області до Добропільського міськрайонного суду Донецької області не передавалася. 24.09.2019р. між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір факторингу № 144, згідно якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 11230516000 від 08.10.2007 року. Враховуючи існуючу за кредитним договором № 11230516000 від 08.10.2007 року заборгованість та приймаючи до уваги, що справа щодо стягнення заборгованості з [PERSON] не була розглянута Харцизьким міським судом Донецької області, рішення по справі не було прийнято, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за \~договором № 11230516000 від 08.10.2007 року в розмірі 4978,26 доларів США, яку просив суд стягнути на його користь. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 року справу було передано на розгляд судді Кошлі А.О. Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11230516000 від 08.10.2007 року в розмірі 4978 Доларів США 26 центів, з яких: 4064,03 Доларів США заборгованість за процентним кредитом; 622,07 Доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 245,92 Доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 46,24 Доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, також стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. 10.02.2021 року на адресу суду надійшла заява від представника [PERSON] адвоката Майорова В.О. про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року у справі № 227/2757/20, в обґрунтування якої зазначено, що про наявність заочного рішення відповідач дізнався випадково, він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, в зв`язку з чим не мав змоги з`явитися до суду та подати свої заперечення на позовну заяву. Окрім того, представник заявника зазначив, що згідно умов укладеного договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, який додано до позовної заяви, відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 19167,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 08.10.2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити проценти в розмірі 12,00 % річних. Додатковою угодою № 2 від 30.03.2010 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11230516000 від 08.10.2007 року сторони домовились змінити щомісячний термін сплати процентів. В подальшому між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» було укладено договір, відповідно до якого банком було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Представник заявника зазначає, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом припиняється, таким чином, проценти та пеня, які було нараховано банком та стягнуто судом, не підлягали стягненню з відповідача, оскільки строк дії кредитного договору сплинув. На підставі вищевикладеного, представник заявника просив скасувати заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2020 року по цивільній справі № 227/2757/20 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також застосувати строк позовної давності за всіма вимогами позивача до відповідача, в тому числі за тілом кредиту, процентами та неустойкою. Заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду було передано на розгляд судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 23 в зв`язку з відрядженням судді Кошлі А.О., який розглядав зазначену справу та ухвалював рішення, до іншого суду, та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2021 року заяву [PERSON] , подану в його інтересах адвокатом Майоровим Василем Олександровичем, про перегляд заочного рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року по справі № 227/2757/20, було задоволено, скасовано заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року по цивільній справі №227/2757/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором та призначено справу до розгляду в загальному порядку з проведенням підготовчого судового засідання. \~ \~ \~В ході\~підготовки справи\~до судового\~розгляду представником\~відповідача [PERSON] \~ адвокатом\~Майоровим В.О.\~було надіслано\~до суду\~заяву про\~застосування позовної\~давності,\~в якій\~він зазначив,\~що позивачем\~в обґрунтування\~позову зазначено,\~що 08.10.2007\~року між\~Акціонерним комерційним\~інноваційним банком\~«УкрСиббанк» та\~відповідачем [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання споживчого\~кредиту та\~заставу транспортного\~засобу №\~11230516000,\~відповідно до\~умов якого\~банк надав\~відповідачу кредит\~в іноземній\~валюті в\~сумі 19167,00\~доларів США,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~наданий кредит\~у повному\~обсязі не\~пізніше 08.10.2014\~року згідно\~з графіком\~погашення кредиту\~та сплатити\~за користування\~кредитом проценти\~у розмірі\~12,00\~%\~річних.\~24.09.2019\~року між\~ПАТ «УкрСиббанк»\~та ТОВ\~«Українська факторингова\~компанія» було\~укладено договір\~факторингу №\~144,\~відповідно до\~якого право\~грошової вимоги\~за договором\~про надання\~споживчого кредиту\~та заставу\~транспортного засобу\~за вказаним\~договором,\~та на\~підставі якої\~представник позивача\~ просить\~суд стягнути\~заборгованість за\~кредитом,\~яка станом\~на 02.07.2014\~року складає\~4978,26\~доларів США,\~з яких:\~4064,03\~доларів США\~ заборгованість\~за процентним\~кредитом,\~622,07\~доларів США\~ заборгованість\~по простроченим\~процентам за\~користування кредитом,\~245,92\~доларів США\~ пеня\~на своєчасне\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~46,24\~доларів США\~ пеня\~за несвоєчасне\~погашення заборгованості\~по процентам\~за користування\~кредитом.\~Відповідач не\~погоджуються із\~викладеними позовними\~вимогами та\~просить відмовити\~в їх\~задоволенні,\~оскільки у\~пункті 91\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~28.03.2018\~року у\~справі №\~444/9519/12-ц\~(провадження\~№ 14-10цс18)\~зроблено висновок,\~що після\~спливу визначеного\~договором строку\~кредитування чи\~у разі\~пред`явлення до\~позичальника вимоги\~згідно з\~ч.\~2\~ст.\~1050\~ЦК України\~право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється.\~Додатково представник\~відповідача зазначив,\~що проценти\~та пеня,\~які нараховані\~банком та\~стягнені судом,\~не могли\~взагалі нараховуватися\~після настання\~строку виконання\~кредитного зобов`язання\~в повному\~обсязі,\~який настав\~21.01.2014\~року,\~оскільки після\~настання зазначеного\~строку кредитний\~договір припиняє\~свою дію.\~Також адвокат\~Майоров В.О.\~зазначив,\~що за\~вказаними позивачем\~вимогами пройшов\~строк позовної\~давності,\~який рахується\~з моменту\~закінчення строку\~повернення кредиту.\~Враховуючи викладене,\~представник відповідача\~просив застосувати\~строк позовної\~давності за\~всіма вимогами\~позивача до\~відповідача,\~в тому\~числі за\~тілом кредиту,\~процентами та\~неустойкою,\~та відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~в повному\~обсязі. Окрім того, представником відповідача було надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому було наведено аналогічні заперечення, зазначені ним в заяві про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Представником позивача було надіслано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначив, що не погоджується із ствердженнями представника відповідача про те, що ним було пропущено строк позовної давності, оскільки строк кредитного договору встановлено до 08.10.2014 року, 04.07.2014 року представником АТ «Укрсиббанк» на поштову адресу Харцизького міського суду Донецької області було направлено позовну заяву про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11230516000 від 08.10.2007 року з [PERSON] , яка була вмотивована тим, що банк виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а позичальник, всупереч умовам договору, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позовну заяву було прийнято до розгляду, що підтверджується повістками про виклик до суду представника позивача від 04.08.2014 року та 11.08.2014 року. Згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2017 року територіальна підсудність цивільних справ, кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, підсудних Харцизькому міському суду Донецької області, здійснюється Добропільським міськрайонним судом Донецької області. Банк неодноразово протягом 2014-2018 року звертався із запитами про надання інформації до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з проханням повідомити про дату та час проведення судового засідання або надати інформацію про хід розгляду позовної заяви про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 11230516000 від 08.10.2010 року з [PERSON] , і з наданих судом відповідей вбачається, що справи, які знаходилися в провадження Харцизького міського суду Донецької області, не були передані до Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Також представник позивача посилався на ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», якою встановлено, що у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої з цим законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. Представник позивача просить суд врахувати, що ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до суду та надало усі наявні документи, що були долучені ПАТ «УкрСиббанк» до позовної заяви, на підставі чого просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача надіслав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що достовірно не відомо, по якому саме кредитному договору та яку саме суму стягував ПАТ «УкрСиббанк», окрім того, відсутній розрахунок заборгованості та вимога про повернення грошових коштів. Позивач в той же час подав окремий позов про стягнення кредитних коштів, що свідчить про те, що у нього відсутні в достатньому обсязі документи, для розгляду справи та відновлення провадження. Окрім того, з 2014 року пройшло 6 років, а ПАТ «УкрСиббанк» не намагався подати повторний позов або застосувати ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», а до позивача перейшли права та обов`язки ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі внаслідок купівлі права вимоги по кредитному договору. Таким чином, представник відповідача повторно просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв`язку з спливом позовної давності та неможливістю нарахування процентів та неустойки після спливу строку повернення кредиту. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду від 08.06.2021 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 05.07.2021 року з`явилися представники позивача та відповідача, Відповідач [PERSON] та представник третьої особи ПАТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавали. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначивши що між позивачем та відповідачем було укладено договір і в зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань банком було надіслано позовну заяву до Харцизького міського суду Донецької області 02.07.2014 року, яку не було розглянуто судом через початок проведення антитерористичної операції. Після зміни територіальної підсудності вказаного суду банком неодноразово надсилалися запити до Добропільського міськрайонного суду Донецької області стосовно надходження вказаної позовної заяви до суду, проте згідно наданих відповідей будь-які документи з Харцизького міського суду не були передані. Враховуючи, що банком своєчасно було подано до суду позов про стягнення заборгованості, а тому, на думку представника позивача, не було пропущено строку позовної давності, на підставі чого остання просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні, наполягаючи на тому, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом, окрім того, позивачем неправомірно нараховувалися проценти за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору. Окрім того, первісний кредитор ПАТ «Укрсиббанк», вже у 2015 році знаючи про відсутність справи в Добропільському міськрайонному суді, не здійснював будь-яких належних та достатніх дій для стягнення заборгованості з відповідача, а лише періодично звертався до суду із запитами про надання інформації стосовно надходження справи з Харцизького міського суду Донецької області, при цьому усвідомлюючи про неможливість продовження судового розгляду та відновлення провадження по справі, відкритої Харцизьким міським судом Донецької області. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № [NUMBER] . (а.с.49-53). Відповідно до п. 1.1 Договору Банк зобов`язався надати Позичальнику, а Позичальник забов`язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти в сумі 19167,00 Доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 96793,35 гривень за курсом НБУ на день укладання Договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.2.1, 1.2.2 Договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: 08 жовтня 2007 року; позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 08 жовтня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Відповідно до п. 1.3.1, 1.3.4, 1.3.5 Договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,00% річних; строк сплати процентів: з01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти; позичальник згідно умов Договору в день видачі кредиту сплачує Банку у національній валюті комісію за надання кредиту у розмірі еквівалентному сумі 20 Доларів США за курсом НБУ станом на дату видачі кредиту. Відповідно до п. 1.4 Договору цільове призначення кредиту кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання автомобіля марки Skoda Octavia, колір червоний. Відповідно до п. 2.1 Договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позивальника за Договором позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки Skoda моделі Octavia, 2007 року випуску, колір червоний, тип т/з легковий хетчбек, держаний номер [NUMBER] . Додатковою угодою №1 до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11230516000 від 08.10.2007 року сторони внесли деякі зміни до Договору в частині визначення та узгодження нового графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту, сплату комісії, а також зміни банком процентної ставки у випадках, передбачених договором. (а.с.57)Згідно з графіком погашення кредиту сторони домовились про те, що відповідач зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості в період з 08.10.2007 року по 08.10.2014 року (а.с. 58-59). 24.09.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено Договір факторингу№144, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11230516000 від 08.10.2007, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». (а.с.63-66). Відповідно до копії реєстру Боржників до Договору факторингу №144 від 24.09.2019 року [PERSON] має заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11230516000 від 08.10.2007 року. (а.с.67-68) .На підтвердження факту відступлення права вимоги на підставі вказаного договору факторингу представником позивача на виконання запиту суду було надано копію платіжного доручення № 71 від 24.09.2019 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом,наданого до суду представником позивача, сума заборгованості за період з 08.10.2007 року по 24.09.2019 року по тілу кредиту складає 4064,03 доларів США, за процентами за період з 31.10.2007 року по 24.09.2019 року 3210,70 доларів США, пені за період з 12.12.2010 року по 12.04.2013 року фактично сплачено 129,55 доларів США. В той же час, до стягнення позивачем заявлено суму в загальному розмірі 4978 Доларів США 26 центів, з яких: 4064,03 Доларів США заборгованість за процентним кредитом; 622,07 Доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 245,92 Доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 46,24 Доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. В той же час, суд вважає за необхідне зауважити, що обґрунтованого та детального розрахунку суми заборгованості, яку позивачем заявлено до стягнення, матеріали справи не містять. Представник позивача в обґрунтування заявлених вимог в частині дотримання строку позовної давності посилається на той факт, що 02.07.2014 року попереднім кредитором ПАТ «Укрсиббанк» було направлено позовну заяву до Харцизького міського суду Донецької області про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені (а.с. 47-48) і судом було відкрито провадження в справі, про що свідчать копії судових повісток, які направлялися Харцизьким міським судом Донецької області позивачу, про виклик до суду (а.с. 60, 61). Також представник позивача зазначає, що банком також було надіслано відповідачу [PERSON] за його адресою письмову вимогу про погашення заборгованості (а.с. 62), проте доказів отримання цієї вимоги відповідачем [PERSON] матеріали справи не містять. Згідно інформації, наданої керівником апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області на виконання запиту, в автоматизованій системі документообігу Харцизького міського суду Донецької області містяться наступні відомості та документи: в справі № 248/3855/14-ц (провадження № 2/248/1387/2014 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості): ухвала суду про відкриття провадження від 23 липня 2014 року (ухвала має статус «Оригінал»); ухвала про закінчення досудової підготовки та призначення справи до судового розгляду від 28 липня 2014 року (ухвала має статус «Проект»); в справі № 248/3856/14-ц (провадження № 2/248/1388/2014 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості): ухвала суду про відкриття провадження від 24 липня 2014 року (ухвала має статус «Оригінал»); ухвала суду про закінчення досудової підготовки та призначення справи до судового розгляду від 04 серпня 2014 року (ухвала має статус «Проект»), будь-які інші документи та відомості щодо вихідної кореспонденції по вищезазначеним справам відсутні. Окрім того, представник позивача вказує, що через початок проведення на території м. Харцизька антитерористичної операції Харцизький міський суд Донецької області припинив свою діяльність. Так, у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції, статтею 1 Закону України\~«Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції»\~ передбачена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам наступним чином: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції визначено підсудність місцевим загальним судам, апеляційним судам, що визначаються головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження Головою Верховного Суду.У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року було визначено зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Харцизькому міському суду Донецької області, визначена підсудність Добропільському міськрайонному суду Донецької області. З матеріалів справи вбачається, що представники АТ «УкрСиббанк» зверталися до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із запитами від 31.08.2014 року (а.с. 12), від 19.01.2016 року (а.с. 13), від 28.11.2016 року (а.с. 14), від 21.07.2016 року (а.с. 15) щодо надання інформації щодо розгляду цивільної справи за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11230516000 від 08.10.2008 року з [PERSON] , яку було направлено банком до Харцизького міського суду Донецької області. Добропільський міськрайонний суд Донецької області неодноразово надсилав на адресу АТ « УкрСиббанку» відповіді, в тому числі останній раз в січні 2019 року, якими повідомляв про те, що справи, які знаходилися в провадженні Харцизького міського суду Донецької області, не передані до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, тому надати будь-яку інформацію стосовно вищезазначеної справи немає можливості. Необхідно також зазначити, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Харцизьк Донецької області віднесено до вказаного переліку. Будь-яких змін в частині виключення вказаного населеного пункту з зазначеного переліку до розпорядження не вносилося з 2014 року, що свідчить про той факт, що матеріали будь-яких справ з Харцизького міського суду Донецької області не могли бути передані до Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Відповідно до Розділу Х ЦПК України «Відновлення втраченого судового провадження» регулюється процедура відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито(ст.488 ЦПК України). Враховуючи, що по справі № 248/3855/14-ц (провадження № 2/248/1387/2014 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості) судові рішення по суті не було ухвалено, таким чином зазначена справа не підлягала відновленню і позивач ПАТ «УкрСиббанк» мав можливість повторно звернутися до із зазначеним позовом до суду, якому було передано підсудність Харцизького міського суду Донецької області, а саме Добропільського міськрайонного суду Донецької області, що протягом часу з 2014 року до 24.09.2019 року( часу укладання договору факторингу) ПАТ « УкрСиббанк» зроблено не було. Таким чином, протягом майже п`яти років банком не вживалися будь-які належні та достатні заходи для того, щоб в передбаченому законодавством порядку стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором, і банк лише надсилав на адресу суду формальні запити, в той час коли зазначене питання вже було врегульовано нормами діючого законодавства, а саме : нормами ЦПК України та розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 0 02.09.2014 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Зі змісту договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11230516000, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , вбачається, що сторонами було узгоджено кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 08.10.2014 року. Будь-яких відомостей щодо узгодження між сторонами іншого строку повернення кредитних коштів матеріали справи не містять. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Крім того, у постанові ВС від 12.08.2020 року у справі № 495/4057/17 йдеться зокрема, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно із статтею 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Відповідно до частини четвертоїстатті 267 ЦК Українисплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальним правилом, закріпленим у частині першійстатті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~Слід зазначити,\~що за\~договором,\~що визначає\~щомісячні платежі\~погашення кредиту\~та кінцевий\~строк повного\~погашення кредиту\~перебіг позовної\~давності (стаття\~257\~ЦК України)\~щодо місячних\~платежів починається\~після несплати\~чергового платежу,\~а щодо\~повернення кредиту\~в повному\~обсязі зі\~спливом останнього\~дня місяця\~дії картки\~(стаття\~261\~ЦК України),\~а не\~закінчення строку\~дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Таким чином, позиція Верхового Суду з приводу строків позовної давності є однозначною, та їх треба вираховувати від часу, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться встатті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Окрім того,\~норма ч.1\~ст.261\~ЦК передбачає\~презумпцію обізнаності\~особи про\~стан своїх\~суб`єктивних прав.\~Про це\~зазначив Верховний\~Суд України\~у своїй\~постанові від\~29.10.2014\~у справі\~№6-152цс14.\~Пізніше такий\~висновок підтвердився\~і у\~практиці Верховного\~Суду (постанова\~Великої палати\~ВС від\~12.06.2019\~у справі\~№487/10128/14-ц).\~А у\~постанові ВП\~ВС від\~26.11.2019\~у справі\~№914/3224/16\~було сказано,\~що аналіз\~стану поінформованост і\~особи,\~в ираженого дієсловами\~«довідалася» та\~«могла довідатися»,\~дає підстави\~для висновку\~про презумпцію\~можливості та\~обов`язку особи\~знати про\~стан своїх\~майнових прав,\~ а тому\~доведення факту,\~через який\~позивач не\~знав про\~порушення свого\~цивільного права\~і саме\~з цієї\~причини не\~звернувся по\~його захист\~до суду,\~недостатньо. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд приходить до висновку, що про порушення своїх прав первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» дізнався ще в 2014 році, в зв`язку із чим звернувся до Харцизького міського суду Донецької області із відповідним позовом 04.07.2014 року, після цього, знаючи про те, що Харцизький міський суд Донецької області не здійснює правосуддя через проведення АТО в Донецькій та Луганській областях, будь-яких заходів, передбачених законом, щодо стягнення суми заборгованості з боржника за період часу з 2014 року до 24.09.2019 року не вживав, і на момент відступлення права вимоги за кредитним договором у 2019 році та набуття позивачем ТОВ «Українська факторингова компанія» прав та обов`язків кредитора, достеменно знав, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з [PERSON] було пропущено. Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів щодо узгодження між сторонами кредитного договору будь-якого іншого строку позовної давності, який би підлягав застосуванню до спірних правовідносин. Окрім того, позивачем не було надано до суду належним та допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, та не було подано до суду будь-яких заяв щодо поновлення строку позовної давності та не надано доказів на підтвердження поважності причини його пропуску. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.\~141\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи, що судом було прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору при зверненні до суду, слід залишити за позивачем. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення було сплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, з позивача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 454,00 грн. На підставі ст.ст. 256 257, 260-262, 267 ЦК України,

Outcome: approved