Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з дійсним позовом, про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 червня 1984 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 423. Позивач зазначив, що шлюбні відносини між сторонами припинені в серпні 2014 року, внаслідок того, що на протязі останніх років сімейного життя, відносини між ними стали поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. Позивач та відповідач, мають діаметрально-протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між сторонами зникло почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Влітку 2014 року, ведення спільного господарства сторонами припинено, позивач почав проживати окремо з іншою жінкою. На даний час, сторони продовжують мешкати окремо. У зв'язку з наведеним, позивач вважає, що примирення між ним та відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу недоцільним. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності за участю його представника, позов задовольнити, зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує ( а.с. 16, 19 ). Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі договору-доручення про надання правової допомоги від 13 травня 2015 року (а.с. 10), в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином., надав суду заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності, позов задовольнити (а.с.20). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судовою повісткою (а.с. 21). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 16 червня 1984 року [PERSON] і [PERSON], зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 423 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 12.05.2015 р (а.с.3)). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON], з серпня 2014 року не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час, подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved