Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

14 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 27 квітня 2012 року померла її двоюрідна сестра [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії СМ №074016. За життя сестра склала заповіт, яким заповіла їй вищевказану земельну ділянку. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном не має можливості, у звязку з втратою правовстановлюючого документа. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла 27 квітня 2012 року, право власності на земельну ділянку посвідчену державним актом серії СМ №074016. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 43). Представник відповідача Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 44). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 39). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2012 року в м. Ворожба Білопільського району Сумської області померла [PERSON] (а. с. 6). Сертифікатом на право на земельну часку (пай) серії СМ №003998, виданим 28 березня 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 27 березня 1996 року №97, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28 березня 1996 року за №341, посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Акціонерно пайового товариства закритого типу «Сейм» розміром 4,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 8). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області 08 жовтня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №90, [PERSON] заповіла позивачці вищевказану земельну ділянку (а. с. 7). 29 березня 2005 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації №437 від 08 серпня 2003 року [PERSON] взамін згаданого вище сертифікату було видано державний акт серії СМ №074016, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295, на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1100 га в межах згідно з планом, розташовану на території с. Старі Вирки Білопільського району Сумської області (а. с. 9). Згідно з інформацією Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на імя [PERSON] видавався державний акт серії СМ №074016 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Нововирківської сільської ради, у с. Старі Вирки. Ділянки загальною площею 4,1100 га, кадастрові номери: 5920686000:02:004:0236, 5920686000:01:003:0253. Державний акт виданий на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації №437 від 08 серпня 2003 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №003998 від 28 березня 1996 року (АПТЗТ «Сейм») (а. с. 15). З довідок Нововирківської сільської ради від 13 березня та 12 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] постійно і на день смерті 27 квітня 2012 року була зареєстрована і проживала в с. Нові Вирки одна. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,11 га, посвідчену державним актом серії СМ №074016, яка знаходиться на території Нововирківської сільської ради. Від імені [PERSON] 08 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Нововирківської сільської ради посвідчувався заповіт за №90, який не змінювався та не відмінявся. Спадщину після [PERSON] фактично прийняла [PERSON], здійснивши поховання померлої та у подальшому догляд за її майном (а. с. 11-12, 44). Рішенням Білопільського районного суду від 29 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 09 вересня 2016 року, позивачці визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 27 квітня 2012 року [PERSON] (а. с. 13). 17 січня 2017 року державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори за заявою позивачки заведена спадкова справа №60109638 після померлої 27 квітня 2012 року [PERSON] (а. с. 40-41). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,1100 га в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Старі Вирки Нововирківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії СМ №074016, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла 27 квітня 2012 року. Однак, вона не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 10). З огляду на викладене вище, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved