Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

14 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Зміївського РУЮ Харківської області, в якій просить зняти арешт з належного йому на праві власності автомобіля Toyota Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Зміївського РУЮ Харківської області від 05 березня 2010 року. В обґрунтування позову зазначив, що 18 червня 2010 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Зміївського РУЮ Харківської області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-144 від 14 червня 2010 року, виданим Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 36556,50 грн. До цього, 05 березня 2010 року, в ході виконання ухвали суду № 2-144 від 05 березня 2010 року, було накладено арешт на автомобіль. 26 грудня 2011 року винесено постанову про закриття виконавчого провадження у звязку з добровільною виплатою заборгованості. Однак, у лютому 2015 року позивачу стало відомо про те, що арешт з автомобіля не знято, чим порушується його право на користування та розпорядження майном. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, без фіксування судового процесу технічними засобами. На задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, судова кореспонденція, направлена на адресу, зазначену у позовній заяві, повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до довідки про доставку смс-повідомлення про виклик у судове засідання, призначене на 11 годину 29 жовтня 2015 року, [PERSON] отримано 19 жовтня 2015 року о 12 годині 05 хвилин. Представник третьої особи ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області у судове засідання не з»явився, надав відзив на позовну заяву, в якій зазначив про те, що на виконанні у відділі ДВС Зміївського РУЮ Харківської області перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області № 2-144 від 14 червня 2010 року. В межах виконавчого провадження було накладено арешт на автомобіль Toyota Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] 15 березня 2010 року виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду № 2-144, виданої 05 березня 2010 року Зміївським районним судом Харківської області, знищено у звязку з закінченням строків зберігання, відповідно до п. 9.9 про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Просили вирішити справу на розсуд суду. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25 травня 2010 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто на її користь з [PERSON] 33500 грн. матеріальної шкоди, 1500 грн. моральної шкоди, 417,33 грн. витрат, повязаних з отриманням висновку спеціаліста авто товарознавця № 6437 від 15 жовтня 2008 року, 750 грн. на правову допомогу, 359, 17 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення. (а.с. 16-18) За заявою [PERSON] відкрито виконавче провадження. (а.с. 11-13) 05 березня 2010 року державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області, на виконання ухвали Зміївського районного суду Харківської області № 2-144, виданої 05 березня 2010 року про забезпечення позову, було винесено постанову про накладення арешту на автомобіль Toyota Rav 4, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 26 грудня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області, у звязку з добровільною сплатою заборгованості, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. (а.с. 20) З листа головного державного виконавця ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області вбачається, що 10 лютого 2014 року виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 2-144, виданої 05 березня 2010 року Зміївським районним судом Харківської області про накладення арешту на автомобіль, належний [PERSON], знищено у звязку з закінченням строків зберігання, відповідно до п. 9.9. Про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Всупереч цьому, у зв'язку із наявністю арешту зазначеного майна, позивач залишається обмеженим у реалізації свого права власності на належне йому майно. Відповідно до ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи викладене вище, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню/

Outcome: approved