Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

12 грудня 2019 Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області звернулися з позовом до [PERSON] , в якому просять позбавити останню батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що на території Миколаївської сільської ради в [ADDRESS] , проживає сім`я [PERSON] , [INFO] , неодруженої, одинокої матері двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач по справі має не одну судимість, відбувала покарання у місцях позбавлення волі, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя. Дана родина стоїть на супроводі сільської ради, як родина яка веде асоціальний спосіб життя. З самого народження дітей, їх вихованням займалася бабуся [PERSON] , [INFO], - мати відповідача, яка померла [INFO] . В 2012 році відповідачем було написано заяву для оформлення старшого сина [PERSON] в школу-інтернат міста Дніпра, де він і перебував до кінця 2016 року, після чого був оформлений у прийомну сім`ю в смт. Меліоративне, де вже проживав його менший брат [PERSON] . Розпорядженням голови Новомосковської РДА №Р-417/0/328/15 від 28.09.2015 року малолітнім [PERSON] , [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що їх мати [PERSON] з 31.08.2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Також за вищевказаною адресою відповідача, зареєстровані та проживають інші члени родини, а саме її брат [PERSON] , [INFO], який має дві судимості, відбував покарання в місцях позбавлення волі, схильний до вживання алкогольних напоїв, веде аморальний спосіб життя. Сестра відповідача [PERSON] , має доньку [PERSON] , [INFO], вихованням якої також займалася покійна бабуся, оскільки мати дівчинки зловживає алкогольними напоями, агресивна, на зауваження не реагує, не працює, тижнями могла не повертатися додому, у зв`язку з чим, відносно неї також направлено позов до суду про позбавлення її батьківських прав щодо її доньки [PERSON] . У зв`язку з цим, з усіма членами родини [PERSON] неодноразово проводилися роз`яснювальні роботи щодо виховання дітей, виконання ними своїх батьківських обов`язків, які, нажаль, не дали позитивних результатів. Наприкінці 2017 року неповнолітній [PERSON] втік з прийомної сім`ї з невідомих причин. На початку 2018 року [PERSON] повернувся до своєї бабусі [PERSON] , запевнюючи, що буде під її наглядом та допомагати їй по господарству, в тім цього не сталося, [PERSON] продовжував красти, знущатися з малечі, не відвідував школу, тікав з дому від бабусі, вів бродяжний спосіб життя, вживав алкогольні напої, тютюнові вироби. Далі, в жовтні 2018 року, після чергової втечі від бабусі, [PERSON] було знайдено працівниками поліції та направлено до дитячого відділення Новомосковської ЦРЛ, де неповнолітній поводив себе неадекватно, погрожував покінчити життя самогубством, внаслідок чого був направлений до КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР». 17 жовтня 2018 року за відсутності психіатричних розладів [PERSON] було виписано з лікарні, того ж дня в КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» лікарем - наркологом було проведено обстеження та надано консультативний висновок. Навіть після зазначених обставин, прийомна родина, в якій проживав [PERSON] , надала йому останній шанс повернутися до них, але його поведінка не покращувалася, він поводився нагло, зухвало підло, і в подальшому, у 2019 році [PERSON] знову втік з родини та потрапив до Дніпропетровського наркологічного диспансеру, а серпні 2019 року останнього влаштовано в професійно-технічне училище №6 м. Дніпра. 30.08.2019 року [PERSON] звільнилася з установи позбавлення волі. 25.10.2019 року на черговому засіданні виконкому Миколаївської сільської ради, згідно акту від 16.10.2019 про відвідування родини [PERSON] та доповіді голови органу опіки та піклування Миколаївської сільської ради було прийнято рішення про направлення даного позову до суду. 29.10.2019 року в черговий раз було здійснено виїзд за вищевказаною адресою до гр. [PERSON] , але вдома нікого не було, на сьогоднішній день номер телефону відповідача є не дійсним, зв`язок з нею втрачено. Зазначені обставини підтверджуються багатьма документами, виданими компетентними органами, копії яких долучено до позову, та вказують на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, закріплених ч.1-3 ст. 150 Сімейного кодексу України, і такі дії відповідача, у відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 02 січня 2020 відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позов підтримала та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про час, дату і місце судового засідання, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому в силу вимог ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Представник третьої особи - служби у справах дітей Новомосковської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю дітей значиться відповідач по справі - [PERSON] (а.с.5,6). У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст.150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України, у відповідності до яких мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Судом встановлено, що мати неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , систематично ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дітей, про що свідчить наступне. Суду подано акт обстеження умов проживання, складений 15.05.2012 року повноважною комісією Миколаївської сільської ради, у відповідності до якого за результатами обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за адресою житлового будинку [ADDRESS] , комісією було встановлено, що власником будинку є [PERSON] - пенсіонерка, разом з нею проживають її дочка [PERSON] , - одинока матір двох неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , - одинока мати неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO]. Санітарний стан в будинку задовільний, але в ньому лише дві жилі кімнати, у будинку відсутні місця для відпочинку та навчання дітей. Мати дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, міняє співмешканців, часто залишає дітей вдома на декілька тижнів, зовсім не виконує своїх батьківських обов`язків. Її старший син [PERSON] неодноразово був помічений у крадіжках. В сім`ї не здоровий психологічний клімат, часті сварки між сестрами, між бабусею і дочками (а.с.8). Далі, 24.10.2015 за результатами обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітніх дітей за вказаною вище адресою, комісією було встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом та під опікою бабусі [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] навчається та проживає в дитячому будинку «Родина». Матір хлопчиків [PERSON] з 31.08.2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Сім`я постійно знаходиться під супроводом сільської ради, усі дорослі члени сім`ї зловживають спиртними напоями (а.с.11). Розпорядженням голови Новомосковської районної державної адміністрації №Р-417/0/328/15 від 28.09.2015 року (а.с.12) малолітнім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, у зв`язку з тим, що їх мати [PERSON] з 31.08.2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі, а відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Дійсно, довідками з державної установи «Чернігівська виправна колонія №44» підтверджується, що [PERSON] , [INFO] у період з 31.08.2015-31.08.2019 року відбувала покарання у зазначеній установі за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст.ст. 304 ч., 185 ч.3, 70 ч.1 КК України (а.с.13,25). Згідно характеристик, виданих Миколаївською ЗОШ (а.с.14,15) [PERSON] , учень 9-а класу, який був зарахований до 1 класу, а в 2012 році відрахований у зв`язку з переведенням на навчання до Перещепинського НВК «Родина», а в лютому 2018 році знову зарахований під тимчасову відповідальність бабусі, продемонстрував знання початкового рівня з усіх предметів, окрім фізичної культури. З першого дня навчання відвідував лише по декілька уроків, на уроках не працював, домашні завдання ніколи не виконував. Характер у хлопця нестриманий, вчинки непередбачені, бабуся [PERSON] не має ніякого впливу на нього, він є загрозою для життя та здоров`я учасників освітнього процесу. Із поданого до суду Акту від 12.10.2018 року вбачається, що в жовтні 2018 року [PERSON] було подано заяву до Новомосковського ВП про зникнення онука [PERSON] , [INFO]. За результатами проведення працівниками поліції розшуковий дій, останнього було знайдено та направлено до дитячого відділення Новомосковської ЦРЛ, а звідти направлено до КЗ «ДКПЛ» ДОР», де лікарями було проведено огляд та направлене на стаціонарне лікування в 35 дитяче відділення (а.с.19). Вказані в цьому акті обставини підтверджуються висновком, випискою з медичних закладів на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.20,22). Бабуся неповнолітніх дітей [PERSON] померла [INFO] (а.с.27), і лише вона, як свідчать усі перелічені письмові матеріали, виконувала усі обов`язки по господарству в сім`ї та вихованню дітей. Мати дітей [PERSON] 31.08.2019 року звільнена з установи відбування покарань, однак поданий до суду акт (а.с.24) свідчить про те, що з дня звільнення з місць позбавлення волі та по жовтень 2019 року, остання не зверталася до сільської ради, служби у справах дітей та не поцікавилася життям дітей та взагалі де знаходяться її діти. Довідкою - характеристикою, виданою Миколаївською сільською радою 04.11.2019 року стверджується, що [PERSON] , неодружена, має не одну судимість, мати двох синів, вихованням яких майже не займалася (старшого сина [PERSON] , ще з малечку, беручи з собою, змушувала залазити в приватні будинку, магазини для здійснення крадіжок) має шкідливі звички, веде аморальний спосіб життя. Після повернення з місць позбавлення волі до сільської ради, служби у справах дітей з заявою про повернення дітей не зверталася (а.с.28). За таких обставин, 25 жовтня 2019 року Миколаївською сільською радою було прийнято рішення №36 про подачу позову до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.26). В свою чергу, Служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації позов підтримала в повному обсязі. Так, статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідачем по справі до суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем у позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, в інтересах неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд дійшов до такого висновку. Так, згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь особи або закладу, де будуть знаходитися діти, аліменти на їх утримання, у розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідач повинна відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved