Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

13 червня 2019 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася [PERSON] . На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , який не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2009 року. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином - відповідно в до ч.8 ст.128 ЦПК України, відзиву не подав (а.с.28). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння [ADDRESS] . Її право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом (а.с.9). Згідно довідки виданої головою вуличного комітету Шведовою Т., [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 24.02.2013 року проживає в м.Харків (а.с.17). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, тобто колишній член сім`ї набуває статусу наймача жилого приміщення. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Під дію п.п. 1 і 5 та ч.4 ст.71 даний випадок не підпадає, а в ч.1 ст.71 вказано, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач [PERSON] в будинку позивача не проживає з 2013 року, то він відповідно до ст.ст.71, 72, 163 ЖК України втратив право на користування цим жилим приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В зв`язку з тим, що позивач наполягає на не стягненні з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved