Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

14 квітня 2015 року впозивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.09.2005 відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця за попередній місяць, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (місячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак в порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з чим, станом на 28.02.2015 відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 16706,50 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 8508,19 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6326,57 гривень; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 600,00 гривень; штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 гривень; штрафу (процентної складової) в розмірі 771,74 гривень. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 16706,50 гривень та судові витрати в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно брав кредит в Приватбанку, платіжною карткою, яку видав банк користувався він та його дружина, картку не втрачав, лише неодноразово міняв її за закінченням терміну дії, також зазначив, що з його картки в лютому 2014 року було списано на покупку товару суму 5600 грн., однак ні він, ні його дружина зазначені кошти не витрачав, звертався з цього факту до органів внутрішніх справ, на теперішній час кримінальне провадження за його заявою закрито, і він має намір оскаржити постанову про закриття провадження. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 07.09.2005 між ПАТ КБ «ПриватБанк» ([PERSON]) та відповідачем [PERSON](Позичальник) було укладено кредитний договір (Заява Позичальника) № б/н, відповідно до якого відповідач (Позичальник) отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією Ззаяви та Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 10,11-16). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що відповідачем умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов'язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.6-9), з яким погоджується суд, станом на 28.02.2015 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань дійсно має заборгованість в розмірі 16706,50 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 8508,19 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6326,57 гривень; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 600,00 гривень; штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 гривень; штрафу (процентної складової) в розмірі 771,74 гривень. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, та те, що відповідачем не доведено в суді належними та допустимими доказами факт того, щовін не користувався кредитними коштами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved