Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

12 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «АВТО-РИТМ», який був уточнений 22.10.2018р., про захист прав споживачів, зобов`язання повернути грошові кошти за послуги та товар. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 серпня 2018 року вона уклала з ТОВ «АВТО-РИТМ» попередній договір купівлі продаж транспортного засобу № 0123, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання придбати у власність у третіх осіб предмет договору - автомобіль «Ніссан Мікра», який в подальшому зобов`язався відчужити на користь позивача на умовах укладення основного договору. Основний договір мав бути укладений між сторонами 07.08.2018 року. На підставі попереднього договору позивач перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 218 000 (двісті вісімнадцять тисяч) гривень. Зазначена сума розцінена сторонами як аванс. У визначений попереднім договором час відповідач відмовився від укладання основного договору, не повідомивши про причини та підстави. Звернувшись за телефоном до відповідача і виклавши свої вимоги щодо виконання умов попереднього договору позивач знов чекав на виконання. Декілька діб тому позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти за попереднім договором, у зв`язку із відмовою від виконаня договору з боку відповідача. Станом на день звренення до суду ані підписання основного договору ані повернення грошових коштів не відбулося. 21.08.2018 року позивач написав заяву про розірвання договору та повернення грошових коштів в сумі 218 000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 218 000 грн., судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.10.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.02.2019р. справу призначено до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив до суду не надходив, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне: 03 серпня 2018 року між [PERSON] (покупець) та ТОВ «Авто-Ритм» (продавець) укладено попередній договір № 0123 купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно п.п.1.1, 1.2 попереднього договору, сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу на умовах, встановлених у цьому договорі. Транспортний засіб (майно), яке продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за основним договором, та який являтиметься предметом основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: марка «Ніссан», модель «Мікра», рік випуску 2014, інші характеристики 1.2 АТ Комфорт,білий+ГБО+МРЕО+доп.установка.Згідно п.1.5 попереднього договору, сторони зобов`язуються укласти основний договір 07 серпня 2018 року, за умови повного виконання п. 2.1. цього попереднього договору. Відповідно до п.2.1 попереднього договору, в момент його укладення покупець перераховує на поточний рахунок продавця грошові кошти в розмірі 218000 грн., а продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання таких коштів. Крім того, згідно п.1.5 попереднього договору, якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 (п`ятий) день після придбання продавцем майна, про що останній зобов`язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 10 серпня 2021 року. Згідно п.3.4 договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення Основного договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. 03 серпня 2018 року позивачем було перераховано суму в розмірі 218 000 грн. на рахунок ТОВ «Авто-Ритм», що підтверджується квитанцією № 0.0.1100155652.1 21 серпня 2018 року, позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про повернення йому внесених коштів. Відповідно до ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Зі змісту спірного договору випливає, що отримання автомобіля позивачем можливе за умови внесення коштів та за умови виконання зобов`язання відповідачем щодо придбання майна у третіх осіб, на що вказано в розділі 1 наведеного договору. Визначена дата укладення основного договору 03.08.2018 року, але в іншому підпункті цього попереднього договору вже вказана інша дата виконання своїх зобов`язань продавцем та термін укладення основного договору до 10.08.2021 року. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно вимог ч. 1ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію його укладення. Позивач вказує, що виконав умови договору щодо сплати відповідачу грошових коштів та розраховував на укладення основного договору 07.08.2018 року. Відповідач не повідомив причини невиконання ним укладеної угоди. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачем на виконання умов укладеної між ним та ТОВ «Авто-Ритм» угоди було сплачено 218 000 грн., однак відповідачем до теперішнього часу умови договору не виконані. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Авто-Ритм» на користь позивача сплачені ним грошові кошти в сумі 218 000 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави і судовий збір за розгляд даного позову у суді та від сплати якого позивач звільнений відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 2180 грн.

Outcome: approved