Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

13.01.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та звільнення опікуна від виконання його повноважень. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є двоюрідним братом [PERSON], яка, за твердженням позивача, з жовтня 2014 року утримується у Міській психіатричній лікарні ім. Павлова з власної ініціативи відповідача [PERSON] При цьому, позивач стверджує, що відповідач [PERSON] має на меті таким чином заволодіти документами та ключами від квартири [PERSON], а також документами, що підтверджують родинні стосунки між позивачем та [PERSON] і в подальшому відчужити належну [PERSON] квартиру. Позивач зазначає, що в січні 2015 року він зі своєю родиною поїхали в лікарню до [PERSON] та зясували зі слів останньої, що в лікарні вона утримується насильно, а [PERSON] обманув її, оскільки казав, що везе до хірурга, а привіз у психіатричну лікарню. Позивач вказує, що опікуном [PERSON] була її покійна мати [PERSON] відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.1995 року і з цього часу [PERSON] не заходилась на лікуванні в жодному психіатричному стаціонарі а ж до появи опікуна [PERSON] Позивач зазначає, що сестра впізнала його як брата та хотіла поїхати додому саме із ним, а не з опікуном та казала, що ліки їй в лікарню привозить не опікун та інші люди. Крім того, [PERSON] написала заяву лікарю з проханням виписати її, однак лікарі відмовились приймати цю заяву та заборонили позивачу і його родині спілкуватись із [PERSON] За твердженням позивача, до перебування [PERSON] в медичному закладі, вона сама опікувалась собою, сплачувала житлово-комунальні послуги та доглядала до смерті свою матір [PERSON] Позивач вважає, що [PERSON] став опікуном скориставшись довірою [PERSON] та смертю її матері [PERSON], незаконно заволодів документами на квартиру та помістив останню до психіатричної лікарні з метою подальшого відчуження належної [PERSON] квартири, яка також є спадкоємицею майна померлої [PERSON] Позивач вказує, що від дня смерті [PERSON], він постійно спілкувався з [PERSON], вітав зі святами, телефонував та підтримував родинні стосунки. 07.11.2014 року позивач зателефонував [PERSON], але слухавку ніхто не взяв, так само трапилось і з привітанням на Новий рік, і вже після цього позивач та його родина довідались, що [PERSON] знаходиться у психіатричній лікарні. 11.01.2015 року з пояснень чергового лікаря позивачу стало відомо, що опікуном [PERSON] є [PERSON], а не [PERSON] і що вона визнана недієздатною особою за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.1995 року. За твердженням позивача, дільничний лікар, яка видавала направлення до психіатричної установи, пояснила, що направлення було видане у звязку із тим, що [PERSON] була агресивною та схвильованою, становила небезпеку для сусідів, стукала по батареях і відкривала вікно. При цьому, позивач заперечує наявність у [PERSON] будь-якої агресії та вважає, що таким чином опікун [PERSON] не виконує належним чином своїх обовязків, а має намір закріпити за собою житлову площу та від імені [PERSON] відмовитись від прийняття спадщини після померлої [PERSON] Позивач вказує, що зі смерті [PERSON] опікун [PERSON] досі не переоформив договір на надання телекомунікаційних послуг з померлої на [PERSON], яка є спадкоємицею після смерті матері, і на думку позивача, квартира також можливо ще не переоформлення на [PERSON], як спадкоємицю [PERSON] За твердженням позивача, опікун [PERSON] жодного разу не відвідував [PERSON] у психіатричному закладі та не мав права залучати [PERSON] і [PERSON] як своїх помічників для отримання направлення про поміщення до психіатричного закладу. Позивач вважає, що опікун [PERSON] порушив спадкові права [PERSON] на отримання спадку померлої [PERSON], оскільки не оформив на її імя належну померлій квартиру та переслідує корисливі цілі заволодіння її майном. На думку позивача, про порушення опікуном його обовязків свідчить той факт, що опікуном не дотримані вимоги чинного законодавства України про обовязкове проходження підопічною повного медичного обстеження один раз на рік та не здійснення опікуном дій спрямованих на захист майнових прав підопічної. Також у своїх доповненнях до позовної заяви позивач зазначає, що 22.01.2015 року він телефонував до лікарні, але виявилось, що [PERSON] вже виписана і лікар сказав, що стан її здоровя задовільний, однак удома слухавку ніхто не брав, а потім було зайнято. Після цього позивач приїздив до квартири [PERSON], однак [PERSON] його не впустила посилаючись на те, що не знає ні позивача, ні його родини, а [PERSON] вдома немає, оскільки їй стало погано і тому була викликана швидка медична допомога. При цьому, позивач зазначає, що звернувся до довідкової служби швидкої медичної допомоги і там йому повідомили, що [PERSON] було погано з серцем, однак її не госпіталізували. В подальшому, за твердження позивача, йому зателефонував опікун та сказав, що з [PERSON] все добре, вона нагодована, із нею погуляли і вона вдома. Також позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що після надання [PERSON] первинної медичної допомоги, дільничного лікаря з приводу серцевого нападу до неї не викликали. На думку позивача, [PERSON] силоміць переховують від нього та не дають спілкуватись. Крім іншого позивач зазначив, що не погоджується з твердженнями сторони відповідача про те, що [PERSON] і [PERSON] були інвалідами та непрацездатними особами, які потребували додаткового догляду, а також вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, які свідчать про наявність між ним та [PERSON] родинних відносин, як між двоюрідними братом і сестрою. Позивач вказує, що стороною відповідачів не доведено наявності прохання померлої [PERSON] до [PERSON] доглядати її недієздатну доньку [PERSON] і остання нічого не знала про відчуження її майна за договором довічного утримання аж поки позивач не сказав їй про це в лікарні припустивши, що таке може бути. Позивач вважає, що [PERSON] постійно змінюючи адреси проживання таким чином щось приховує, або входить в довіру до людей та укладає із ними договори довічного утримання щоб заволодіти їх квартирами, а опікун в цьому допомагає. За твердженням позивача, опікун за 9 років жодного разу не спілкувався з [PERSON] і вперше вона його побачила коли він у супроводі утримувачів віз її до лікарні. Позивач вважає, що договір довічного утримання між опікуном та [PERSON] є результатом їх зловмисної домовленості і також позивач не погоджується з передачею [PERSON] ? частини квартири після смерті [PERSON] Крім того, позивач вважає, що утримувач зі своєю дружиною навмисно приховали від нього смерть [PERSON] щоб оформити на себе її поховання та таким чином не дати позивачу право висувати свої права на майно померлої тітки, оскільки сповістили його про смерть лише в день поховання. За твердженням позивача, опікун та утримувач не піклувались про стан здоровя [PERSON], нічого не зробили для його покращення, ставляться до неї байдуже, а договір довічного утримання є недостатньо деталізованим. Позивач вважає, що [PERSON] помістили до психіатричної лікарні незаконно, оскільки жодних скарг на її дії від сусідів не надходило, а її оговорили зазначивши, що вона є небезпечною для оточуючих та намагалась відкрити вентиль газової труби. Також позивач вказує, що укладений опікуном договір довічного утримання містить помилки, які опікун не перевірив та не виправив, що також свідчить про відсутність з боку опікуна дотримання прав підопічної. На думку позивача, опікун є племінником утримувача, а тому не мав права укладати із ним договір довічного утримання. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити звільнивши опікуна від виконання його повноважень та зберегти житлове приміщення за тимчасово відсутньою [PERSON] Також позивач додатково пояснив, що [PERSON] не є небезпечною для суспільства і всі свої вимоги він довів належними та допустимими доказами, при цьому сторона відповідачів зворотного суду не довела. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що перебування [PERSON] у медичному закладі понад 6 місяців позбавить її права користування житловим приміщенням, а законні інтереси недієздатної особи будуть порушені, оскільки вона не має можливості захищатись від дій свого опікуна та органів опіки та піклування. Представник вважає, що в опікуна та утримувача є корислива мета відправити [PERSON] в психічну лікарню та заволодіти її майном, тож саме позивач як родич [PERSON] звернувся за захистом її прав до суду. За твердженням представника, зі слів лікаря стало відомо, що після смерті матері [PERSON], ніхто не звертався за ліками та її лікуванням. 31.10.2014 року [PERSON] незаконно помістили до психіатричної лікарні і [PERSON] ніколи не знала про наявність у неї опікуна, тож, на думку представника, є всі підстави для звільнення опікуна від виконання його повноважень за недбайливе ставлення до своїх обовязків. Крім того представник посилається на те, що сторона відповідачів навмисно приховує інформацію про [PERSON] та про стан її здоровя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що в повному обсязі виконує покладені на нього обовязки опікуна, а позивач зі своєю родиною вперше зявились в січні цього року та до цього часу станом здоровя і життям [PERSON] не цікавились. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він разом зі своєю дружиною належним чином доглядають [PERSON], лікують та годують і в розпорядженні [PERSON] знаходиться вся квартира зі всіма зручностями. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи, та додатково пояснила суду, що відсутні будь-які належні докази наявності родинних стосунків між позивачем і [PERSON], а також відсутні будь-які підстави для звільнення опікуна від виконання його повноважень. Крім того, представник посилається на те, що жодних майнових прав [PERSON] не порушено та позивачем не підтверджено обставин на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог. Також представник звертає увагу суду, що позивач разом зі своєю родиною лише через 20 років після визнання [PERSON] недієздатною зявились в її житті та навіть не знала про її хворобу і не піклувались про неї. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що в органі опіки та піклування є відповідна справа заведена щодо недієздатної [PERSON], яка була визнана недієздатною а заявою її матері у 1995 році. У 2005 році за розпорядженням органу опіки та піклування опікуном [PERSON] був призначений [PERSON] У жовтні 2014 року з опікуном прийшлося познайомитись ближче, оскільки надійшла скарга від сусідів [PERSON] про те, що вона є небезпечною. Представник органу опіки та піклування разом зі співробітниками ЖРЕО прибули до квартири [PERSON] де від сусідів дізнались про те, що в неї є також утримувач і що опікун та утримувач постійно приходять до своєї підопічної та доглядають за нею. Піднявшись з представником ЖРЕО до квартири [PERSON] представник органу опіки та піклування побачила, що квартира охайна та чиста, є необхідний ремонт. На 05.11.2014 року опікун та утримувач були викликані на бесіду до органу опіки та піклування. Представник зазначила, що жодних питань у органу опіки і піклування до [PERSON] як до опікуна немає, він здає всі звіти, належним чином реагує на зроблені зауваження, боргу по комунальним платежам по квартирі немає. За таких обставин органі опіки та піклування позовні вимоги не визнає, оскільки опікун належним чином виконує покладені на нього обовязки, фактів недотримання своїх зобовязань немає. [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі і жодних її майнових та житлових прав не порушується. Прокурор в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що ні в органі опіки та піклування, ні в самій прокуратурі немає жодних даних про порушення опікуном або утримувачем прав [PERSON], а також не встановлено фактів неналежного виконання ними своїх обовязків. Крім того, розпорядження про призначення [PERSON] опікуном на даний час чинне. Представник третьої особи КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява третьої особи про розгляд справи за відсутності їх представника. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є двоюрідною сестрою позивача по батьківській лінії і з дитинства знала про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а позивач є двоюрідним братом [PERSON] по материнській лінії. Про те, що [PERSON] була визнана недієздатною свідку не відомо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона є дружиною відповідача [PERSON] і разом з ним піклується про [PERSON] та оглядає за нею. Свідок зазначила, що вона разом зі своїм чоловіком були сусідами [PERSON] та [PERSON] і між ними склались добрі стосунки, тож спочатку подружжя доглядало мати [PERSON], а зараз саму [PERSON], оскільки мати просила їх не залишати [PERSON] та доглядати за нею. Свідок зазначила, що з [PERSON] у них мирні та добрі відносини, подружжя кормить, лікує та одягає, купує та проносить їй все необхідне, має добрі та дружні стосунки з підопічною. Свідок зазначає, що здійснення своїх обовязків утримувачем систематично перевіряє опікун. Свідок вказує, що жодних обмежень по житлу у [PERSON] немає. На початку 2015 року [PERSON] дійсно була госпіталізована, оскільки вдаються в знаки вік та психічна хвороба. При цьому, за твердженням свідка, після її повернення додому коли прийшов позивач зі своєю родиною та стукали у двері, вони її цим дуже налякали і зараз вона боїться дзвінків вхідних дверей та телефону. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.1995 року було задоволено заяву [PERSON] та визнано [PERSON], [INFO], недієздатною (а.с. 68). 05.06.1999 року [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір довічного утримання за яким було передано у власність відповідача належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 78). За змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть, 08.08.2012 року [PERSON] померла у віці 82 років (а.с. 72). Поховання померлої [PERSON] здійснив відповідач [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних документів (а.с. 73-77). Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №646 від 13.05.2005 року [PERSON] було призначено опікуном над недієздатною [PERSON] (а.с. 70). Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №818 від 21.06.2005 року, опікуну [PERSON] було дозволено укласти договір довічного утримання від імені підопічної [PERSON] з [PERSON] (а.с. 69). Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2005 року між [PERSON] в особі її опікуна [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання за яким було передано у власність відповідача належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 79). На підставі вказаних договорів довічного утримання відповідач [PERSON] отримав реєстраційні посвідчення на квартиру у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна (а.с. 80-81). За змістом наявного в матеріалах справи витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, діє обтяження щодо ? частини квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання 16.08.2005 року (а.с. 82). Відповідно до ст.ст. 744, 745 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.ст. 748, 750, 754 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Набувач може бути зобов'язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати. Набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. Зі змісту п. 7 укладеного між [PERSON] в особі її опікуна та [PERSON] договору довічного утримання вбачається, що за згодою сторін обовязок набувача майна по наданню відчужувану довічного забезпечення визнається у вигляді, зокрема, забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Відчужував має право проживати в жилій кімнаті площею 14,7 кв.м. зазначеної квартири та право користування всіма нежилими приміщеннями квартири. З урахуванням викладених обставин та зазначених норм чинного законодавства України, судом не встановлено жодних порушень житлових та майнових прав недієздатної [PERSON], оскільки за умовами укладеного договору довічного утримання, вона має право довічно проживати у відчуженій нею частині квартирі та отримувати догляд і матеріальне забезпечення від утримувача. Відповідно до ст.ст. 41, 55 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст.ст. 58, 67 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. За змістом ст.ст. 71, 72 ЦК України, опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Відповідно до ст.ст. 75, 79 ЦК України, за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту. Дії опікуна можуть бути оскаржені заінтересованою особою, в тому числі родичами підопічного, до органу опіки та піклування або до суду. Рішення органу опіки та піклування може бути оскаржено до відповідного органу, якому підпорядкований орган опіки та піклування, або до суду. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, орган опіки та піклування не має претензій до [PERSON] як до опікуна недієздатної [PERSON] (а.с. 179-183) та вважає, що [PERSON] належним чином виконує свої обовязки і підстав для звільнення його від виконання повноважень опікуна немає. За змістом листа Департаменту охорони здоровя виконавчого органу Київської міської ради №061-264/02-01 від 26.01.2015 року, [PERSON] з 31.10.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні №10 Територіального медичного обєднання «Психіатрія» у м. Києві. Пацієнтка надійшла до приймального відділення лікарні у супроводі опікуна [PERSON] Госпіталізацію [PERSON] здійснено за направленням лікаря-психіатра та відповідно до медичних показань (а.с. 177). Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Поряд з цим, позивач посилаючись на невиконання опікуном [PERSON] своїх обовязків щодо підопічної [PERSON] жодними належними та допустимими доказами таких обставин суду не підтвердив і в процесі судового розгляду судом не встановлено фактів та обставин які б свідчили про невиконання опікуном своїх обовязків та були б підставою для звільнення його від виконання повноважень опікуна. Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд виходить з недоведеності належності статусу позивача. Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження наявності родинних відносин між [PERSON] та позивачем, останній звертався до ВДРАЦСу Дарницького РУЮ у м. Києві і листом від 19.05.2015 року №2312/02-121 йому було повідомлено, що його прохання про надання правової допомоги щодо витребування довідки про народження [PERSON] направлено за №27/02-57 від 17.04.2015 року до компетентних органів Російської Федерації. Отже, оскільки рішення суду про встановлення факту родинних відносин відсутнє, а також відсутній весь перелік документів за яким можна було б чітко прослідкувати родинний звязок, суд не може прийти до висновку про належність позивача [PERSON] як родича недієздатної [PERSON], а в іншій частині питань, що ставляться позивачем, навіть наявність родинних відносин не робить [PERSON] належним позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed