Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

13.01.2016 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] року померла сестра заявниці - [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №56 від 16.11.2015 року, видане Стаханівською центральною міською багатопрофільною лікарнею, тобто медичним закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території. 26.11.2015р. заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів, виданих за місцем смерті. Листом № 930/2.2-2.21 від 26.11.2015р. заявниці було відмовлено в державній реєстрації смерті з таких підстав, що медичні документи оформлені медичними закладами, які розташовані на непідконтрольній українській владі території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вважає, що єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причини смерті № 56 від 16.11.2015р.Встановлення факту смерті заявниці необхідне для отримання свідоцтва про смерть та державної реєстрації смерті. На підставі викладеного, просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року в м. Алмазна, Луганської області у віці 59 років. Представник відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області у судове засідання не прибув, до початку слухання справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, що підтверджується довідкою від 24.11.2014 за №2992 (а.с.4). [INFO] року померла сестра заявниці - [PERSON] , [INFO], яка проживала за адресою: [ADDRESS], про що складено лікарське свідоцтво про смерть №56 від 16.11.2015 року із зазначенням причини смерті, видане Стаханівською центральною міською багатопрофільною лікарнею (а.с.7). 26.11.2015 року заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області для проведення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі лікарських документів, виданих за місцем смерті. Але листом від 26.11.2015р. за №930/2.2-2.21 їй було відмовлено на тій підставі, що відсутній оригінал медичного свідоцтва про смерть [PERSON] за встановленою формою, що становить перешкоду в проведенні реєстрації (а.с. 5-6). Підставою для відмови згідно відповіді заінтересованої особи є те, що для державної реєстрації медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядковуваності, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження та лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до Додатку 1 до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть також бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до п.4 зазначеної Постанови, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян, організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. В даному випадку п.6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті провадиться за заявою, у тому числі родичів померлого. За таких обставин, суд приймаючи до уваги викладені заявницею обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved