Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

12 січня 2018 року, позивач звернулась до Рівненського міського суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що з відповідачем подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, зазначає, що шлюб існує лише формально, з грудня 2010 року вона постійно проживає в м.Карсруе (Німеччина). Від спільного подружнього життя мають повнолітніх дітей синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Від позивача до суду надходили клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти надання строку на примирення вона заперечує (а.с.16, 21, 37, 43). В судовому засіданні представник позивача позов свого довірителя підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, зазначила, що її довірителька проти збереження шлюбу та наполягає на його розірванні, зазначила, що сторони фактично не проживають разом з грудня 2010 року, шлюбно-сімейні відносини між ними припинено. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, пояснив, що не має наміру розривати шлюб з позивачем. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія І-ГЮ №074836, виданого 30 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 листопада 1996 року у Виконавчому комітеті Тучинської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові\~[PERSON], дружині\~[PERSON]. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112\~СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідач заперечує проти задоволення позову, проте, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також враховуючи, що з представлених суду відомостей у сторін відсутні неповнолітні діти, та те, що між сторонами на даний час відсутній спір щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Відповідно до ч.2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. У відповідності\~до ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачем при подачі до суду позову заявлено, що понесені судові витрати покласти на неї, тому судові витрати повязані з розглядом справи з відповідача не стягуються.

Outcome: approved