Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

13 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив, посилаючись на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року було задоволено його позов про поновлення його на роботі та стягнено заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 18\~565, 40 грн. та 1 000 грн. моральної шкоди, загалом 19565,40 грн. Справа переглядалась судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.07.2014р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року залишено без змін. Проте, рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року в частині виплати середньої заробітної плати у сумі 18565,40 грн та 1000 грн. моральної шкоди виконано лише 13.10.2014 року. На розрахунковий рахунок позивача надійшло від ДП завод «Електроважмаш» 19475,18 грн., решта суми в розмірі 90,22 грн. до цих пір не перерахована. Позивач завчасно звернувся до Державної виконавчої служби з виконавчим листом. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3567,83 грн. що складає: 805,90 грн. - інфляційне збільшення за час прострочення виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року за період з 09.07.2014р. по 13.10.2014р.; 155,27 грн. - 3% річних від простроченої суми за час прострочення виконання судового вказаного рішення ;100,98 грн. - борг з інфляційним збільшенням за час прострочення виконання судового рішення період з 09.07.2014р. по 15.01.2015р.;,62 грн. 3% річних від простроченої суми та не отриманої суми в розмірі 90,22 грн за час прострочення виконання судового рішення за період з 09.07.2014р. по 15.01.2015р.; 2504,06 грн. - збитки у вигляді інфляційних втрат за час невиконання судового рішення. А також, просив стягнути з відповідача на його користь 132,84 грн. за додатковим уточненим розрахунком та 10\~000 моральної шкоди, яку він отримав внаслідок незаконних дій відповідача по затриманню виконання рішення суду, позивачем витрачений час на звернення до суду та правоохоронних органів з цього приводу, що призвело до його моральних страждань. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином , причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача. В письмових запереченнях відповідач з позовом не згоден та вказав, що його вини в несвоєчасному виконані судового рішення не має, сума, призначена за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року позивачу перерахована повністю та своєчасно. ДП завод «Електроважмаш» перерахував позивачу на виконання рішення суду 19475,18 грн., решта суми в розмірі 90,22 грн. є банківськими витратами. Суд,заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року було задоволено позов [PERSON] до Державного підприємства заводу «Електроважмаш» про поновлення його на роботі та стягнуто на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 18\~565, 40 грн. та 1 000 грн. моральної шкоди, загалом 19565,40 грн. Справа переглядалась судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.07.2014р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року залишено без змін. Випискою з карткового рахунку від 07.02.2015 року вбачається, що ДП завод «Електроважмаш» перерахував позивачу на виконання рішення суду 19475,18 грн., решта суми в розмірі 90,22 грн. не перерахована.(а.с.23-23). Відповідно до ч.І. ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.2. цієї статті Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зокрема, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. (ч. 5 ст. 11 України). За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК підставою виникнення грошового зобов'язання може бути рішення суду. У зв'язку з цим до боржника, який прострочив виконання такого зобов'язання, можуть застосовуватися наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК Відповідно до ч.2. ст.625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Та за ч. 1 цієї статті «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.» Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення. За період з дня набуття рішення законної сили до його виконання з 09.07.2014р. по 13.10.2014р індекс інфляції становить 1,041. Кількість днів прострочи за період з 09.07.2014р. по 13.10.2014р. складає 97 днів. Позивачем не отримано від відповідача решту суми, яка призначена рішенням суду, а саме - 90,22 грн. З урахуванням індексу інфляції борг з 09.07.2014р. по 15.01.2015р. становить 100,98 грн., де 10,76 грн. інфляційне збільшення. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути - 805,90 гри, інфляційне збільшення за час прострочення виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року по справі №643/6010/13-ц за період з 09.07.2014р. по 13.10.2014р.; 155,27 грн. - 3% річних від простроченої суми за час прострочення виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року по справі № 643/6010/13-ц за період з 09.07.2014р. по 13.10.2014р.; 100,98 грн. - борг з інфляційним збільшенням за час прострочення виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року по справі .№ 643/6010/13-ц за період з 09.07.2014р. по 15.01.2015р.;,62 грн. 3% річних від простроченої суми та не отриманої суми в розмірі 90,22 грн за час прострочення виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року по справі № 643/6010/13-ц за період з 09.07.2014р. по 15.01.2015р.; 2504,06 грн. - збитки у вигляді інфляційних втрат за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року по справі № 643/6010/13-ц за період за період з 19.09.2013р. по 13.10.14р., а всього на загальну суму 3567,83 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано достатньо доказів, що до стягнення на його користь з відповідача 132,84 грн. за додатковим уточненим розрахунком та 10\~000 моральної шкоди, тому в цієї частині суд в позові відмовляє. На підставі викладеного та

Outcome: partial