Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

13 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити їй у власність 1/2 частку квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 11 листопада 2005 року перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2014 року. В 2009 році ними була куплена квартира [ADDRESS]. Квартира є однокімнатною загальною площею 33.6 кв.м, житловою площею - 15,7 кв.м, коридори №20 та №202 у загальному користуванні. В якості покупця цієї квартири виступив лише відповідач та значиться її власником, в зв'язку з чим позивач просить розділити вказану квартиру як спільне сумісне майно подружжя та визнати за нею право влаcності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку. Сторони в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності та позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 23 вересня 2014 року, шлюб, зареєстрований 11 листопада 2005 року, між сторонами розірвано (а.с.7). Відповідно до договору про наміри №346 від 14 вересня 2009 року [PERSON] домовився з [PERSON] про намір здійснити купівлю-продаж об'єкта нерухомості, розташованого здійснити купівлю-продаж об'єкта нерухомості, розташованого в с.Полігон по вул.Тимирязєва, 12-а, в зв'язку з чим покупець повинен передати продавцю аванс в розмірі 1700 грн. (а.с.11), про що складено акт №346-а від 14 вересня 2009 року (а.с.10). Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської міської ради [PERSON]; відомості щодо наявності іпотеки, обтяжень чи заборон відчуження на вищезазначений будинок відсутні (а.с.28-29). Відповідно до ст.ст.60, 69, 70 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Частиною першою ст.328 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, а в частині другій ст.355 Цивільного кодексу України зазначено, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Оскільки спірна квартира придбана на підставі нотаріально оформленого договору купівлі-продажу під час шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між позивачем та відповідачем в рівних частинах, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved