overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 31 жовтня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1964 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин дітей у сторін не має. Причиною розпаду сім'ї, є те, що сімейне життя не склалося в зв'язку із розбіжністю поглядів та принці пив, в результаті чого виникали конфлікти та ревнощі чоловіка. Вказує, що на розірвання шлюбу через органи ДРАЦС [PERSON] не погоджується і на пропозицію розлучитись не відповідав. З травня 2012 року відповідач покинув позивача та поїхав проживати в інше місце. Шлюбні стосунки припиненні. спільне господарство не ведеться. Спору щодо спільного майна подружжя немає. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе, а тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Витрати пов'язані із розірванням шлюбу просить залишити за нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але наддала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, заяви у його відсутності не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31 жовтня 2008 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1964 (а.с.11). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спору щодо спільного майна подружжя немає, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право накористування житловим приміщенням. В своїй заяві позивач пояснив, що 31 липня 1997 року він отримав ордер № 26 на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Коли позивач отримав квартиру, то відразу ж прописав туди і членів своєї сім'ї, яка була у нього на той момент: свою дружину - [PERSON], сина - [PERSON] і дітей [PERSON] від попередніх шлюбів - [PERSON], [PERSON]. Однак в дійсності ніхто з цих людей в зазначеній квартирі ніколи не проживав. Всі зазначені особи на момент прописки фактично проживали в [INFO]. Через деякий час [PERSON] виписалася з квартири позивача, а решта так і залишилися прописаними до теперішнього часу. 02 червня 2003 року позивач - [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] і в даний час перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] Так як відповідачі ніколи не проживали в зазначеній квартирі, позивач неодноразово просив їх виписатися, але відповідачі відмовлялися це робити. Через те, що відповідачі не хочуть виписуватися, позивачу доводиться платити за них за квартиру і комунальні послуги, а це складає для позивача досить значну суму і йому матеріально дуже важко платити не тільки за себе, а й за відповідачів. Таким чином, позивач зазначив, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] проживають в іншому місті і тільки значаться прописаними в його квартирі. Представник позивача - [PERSON], діючий на підставі угоди про надання правової допомоги у відкритому судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] не зявився, надавши письмову заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча були неодноразово своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідачі ніколи не мешкали за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у судове засідання не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач його визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2000 року (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини припинили, поновлювати шлюбні стосунки наміру не мають, примирення та збереження сімї вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що не може оформити право на спадкове майно - земельну ділянку (пай), яке залишилося після смерті матері у зв'язку з тим, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки оригінал державного акта на земельну ділянку знаходився у сестри, яка мала намір оформити пай на себе. На даний час інший спадкоємець [PERSON] претензій на спадкове майно не має. Просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що строк звернення до нотаріуса із заявою пропустив, так як вважав, що сестра оформила дану частку спадкового майна на себе. Коли вона повернула йому оригінал державного акта, почав збирати документи для оформлення спадщини. Представник позивача позов підтримав, просить продовжити позивачу строк для звернення до нотаріуса. Представник відповідача позов визнав і вказав, що спадкоємцюми після смерті [PERSON] є її діти, заповіт сільська рада не посвідчувала. Третя особа [PERSON] надіслала електронне повідомлення, в якому просить розглянути справу без її участі. Згідно із довідкою Шельвівської сільської ради № 601 від 12.11.2015 року спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач та [PERSON] (а. с. 5). За спадковою справою № 253/2015 від 09.12.2015 позивач подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Інші особи за прийняттям спадщини не зверталися. Постановою завідувача Локачинської нотаріальної держнотконтори від 9 грудня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом, не може оформити спадщину в звязку з тим, що пропустив строк для її прийняття. Суд вважає, що позивач пропустив даний строк з поважної причини. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свою позовну заяву позивач обґрунтувала тим, що вона є власником ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], це є суміжний будинок на чотири господаря. Наведене підтверджується технічним паспортом реєстровий номер № 4256 на житловий будинок № 13 кв. 3 по просп. Перемоги в м. Добропілля. 25 грудня 2004 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище після одруження з «Смаль» на «Свіатко», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1- НО № 261356 від 25.12.2004 року. За вказаною адресою з 18.11.2014 року зареєстрований відповідач, зять позивачки [PERSON], що підтверджується домовою книгою м. Добропілля, просп. Перемоги, 13/3. Відповідач змінив своє прізвище «Колюпанов» після одруження з донькою позивачки, на прізвище «Смаль». Рік тому відповідач, після сварки з донькою позивачки, поїхав з м. Добропілля. Після чого він не повертався для постійного проживання до м. Добропілля, інформації про своє фактичне місцезнаходження та матеріальної допомоги не надавав. Відповідач [PERSON] на даний момент залишається зареєстрованим у будинку позивачки, фактично в ньому не проживає, особистих речей в спірному житловому будинку немає. Відповідач участі в оплаті комунальних послуг та утриманні житла не приймав та не приймає, що негативно впливає на матеріальне становище позивачки та перешкоджає їй у здійсненні права власності на нерухоме майно. Визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення в судовому порядку потрібно [PERSON] для належного оформлення пільги у вигляді отримання вугілля для опалення свого житлового будинку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був неодноразово своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач по справі [PERSON] вже понад рік не мешкає за адресою: м. Добропілля, просп. Перемоги, 13/3 Донецької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 21 червня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини з відповідачем припинені 25.07.2015 року внаслідок несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння, сторони проживають окремо. Вважає, що подальше сімейне життя та збереження сімї вважає неможливе. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО № 321840, виданого 21 червня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Сусло) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року, актовий запис №389. Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу у сторін немає. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 ч.2 СК України \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування, відповідач не заперечує проти задоволення позову, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін. На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком відповідачем по справі 17 березня 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анну народження 07 травня 2013 року. Причиною припинення шлюбних відносин позивач зазначила непорозуміння між ними через неоднакове бачення сімейних відносин і родини в цілому, виникнення на цьому грунті мілких сварок, які переходять у скандали. Напружені стосунки між нею і чоловіком призвели до втрати почуття прихильності і поваги, довіри і любові між ними. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити (а.с.12). Відповідач у судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розлучення не заперечує (а.с.7). У звязку з заявами осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи в їх відсутності, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 березняня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, від подружнього життя мають неповнолітню доньку Анну народження 07 травня 2013 року, яка проживає з матірю (а.с.5). З матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують більше двох останніх років і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітньої дочки, що має істотне значення. На підставі заяви позивача суд не стягує з відповідача на її користь понесені витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

14 грудня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року, актовий запис № 131, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою, про що вказав у письмовій заяві (а.с. 21). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 11 червня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 10), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8), який згідно довідки КП «СЕЗ» проживає з позивачкою (а.с. 7). З січня 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

14 грудня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.\~\~ Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2011 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку Тетяну , [INFO], спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року , шлюб носить лише формальний характер.\~\~Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. У зв'язку із вказаними вище підставами просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка до суду не зявилась, просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач до суду також не зявився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, Гаврилівською сільскою радою Барвінківського району 23 липні 2011 р. був зареєстрований шлюб між сторонами,\~\~про що було внесено відповідний актовий запис № 04 (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2014 року позивачка з відповідачем жодних сімейних стосунків не підтримують, не ведедуть спільного господарства, шлюб між ними існує лише формально. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу,\~\~ якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача,\~\~ позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

14 грудня 2015 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається у навчальному коледжі від участі в утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дитини, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на навчання. Позивачка в ході судового засідання підтримала позовні вимоги. Відповідач з позовом та з доводами позивачки не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], який є пенсіонером та батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою [PERSON], [INFO] Повнолітня [PERSON]. навчається з 01 вересня 2015 року в коледжі зв'язку та інформатизації Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова 1 рівня акредитації на 1 курсі денної форми навчання за державним замовленням, термін навчання закінчується 30 червня 2018 року. Відповідач знаходиться під наглядом медичних установ у зв'язку з тяжкою хворобою, що підтверджується медичною документацією КЗ Б-Дністровської міськрайонної БП КДП (а.с. 14-17), дані обставини позивачка не заперечує, матеріальне становище сторони не оскаржують. Відповідно до ст.199 ч.1 якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Виходячи з вищевказаного суд прийшов до висновку, що дійсно повнолітня [PERSON] навчається у вищому закладі та потребує матеріальної допомоги, але з урахуванням стану здоров'я відповідача, останній невзмозі сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу з поважних причин, а тому суд вважає, що позов є необґрунтований. При подані позову позивачка судовий збір не сплатила, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати в повному обсязі в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved