Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

13 вересня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення суми виплати аліментів на неповнолітнього сина. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2019 року між мною та Відповідачем розірвано шлюб, укладений 19 лютого 2011 року в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, та стягнено з [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач зазначає, що у зв`язку зі збільшенням витрат на повне забезпечення сина, його духовний та фізичний розвиток, витратами на оренду житла, зростанням цін на життя, коштів, які сплачує Відповідач перестало вистачати, в той же позивач вказує, що матеріальний стан відповідача не відповідає заявленому, а тому позивач звертається до суду з позовною заявою про збільшення аліментів. 05 жовтня 2021 ухвалою суду відкрито провадження та призначено розгляд справи на 17 листопада 2021 року. 02 листопада 2021 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У судове засідання з`явився позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач на задоволенні позову наполягав, відповідач заперечував проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в позові, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2019 року між мною та Відповідачем розірвано шлюб, укладений 19 лютого 2011 року в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, та стягнено з [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Обґрунтовуючи свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру стягуваних аліментів, позивач вказувала, що неповнолітній син проживає разом з нею в орендованому житлі та знаходиться на її утриманні. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни матеріального становища відповідача у бік поліпшення, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це зазначено у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 02.04.2019 або погіршення матеріального становища позивача, стану її здоров`я чи стану здоров`я їх сина. Крім того, до матеріалів справи надано Довідку розрахунок заборгованості по аліментах наданою Першим Приморським відділом державної виконавчої служби м .Одеса з якої вбачається, що відповідачу нараховується 1/4 частина від середньої заробітної плати, що фактично дорівнює або більше суми, до якої позивач просить збільшити розмір аліментів. Так, за останні місяці 2021 року державним виконавцем нараховано до сплати 2748,75 грн, 2808,25 грн., 2972,25 грн., 2906 грн., 2998,5 грн., 3210,5 грн., 3210,5 грн. У зв`язку з викладеним суд не вбачає наявності правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed