Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

12 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Луцької міської ради, Садівничого товариства «Маяк» про визнання права на земельну ділянку за давністю користування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він та його сім'я з 1970 року користуються земельною ділянкою [ADDRESS]. Вказує, що членом садівничого товариства «Маяк» була його родичка [PERSON] з 1970 року, що підтверджує членським квитком. З 1971 року зі згоди [PERSON] та садівничого товариства «Мічурінець» земельною ділянкою почала добросовісно та безперервно користувалася його бабця [PERSON] разом із сім'єю, до складу якої входили його батьки та позивач, який на той час був неповнолітнім. У 2004 році [PERSON] виїхала в м. Чернігів, а позивач продовжував користуватися даною земельною ділянкою. У 2016 році позивач звернувся до голови садівничого товариства «Маяк» із заявою про прийняття його в члени садівничого товариства та надання товариством довідки на право звернення про приватизацію даної земельної ділянки. Проте, позивачу було відмовлено у прийнятті в члени садівничого товариства та повідомили, що земельна ділянка передана іншій особі для приватизації. На спірній земельній ділянці знаходиться особисте майно позивача та його сім'ї, а саме: залізний будиночок, вбиральня, будматеріали, насадження, різні дерева, кущі, виноград, полуниця та ін. городина. Вважає дії правління садівничого товариства «Маяк» незаконними, оскільки суперечать ст. 119 Земельного кодексу України. На підставі вище наведеного позивач просить визнати за ним право на користування земельною ділянкою [ADDRESS] за давністю користування. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник Луцької міської ради подала в судове засідання заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, при прийнятті рішення поклалася на розсуд суду. Одночасно повідомила, що вирішенням даного спору права і законні інтереси територіальної громади м. Луцька, в особі якої діє луцька міська рада, порушені не будуть. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України, громадяни. які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим кодексом. Таким чином умовою набуття права на звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу у власність або надання у користування земельної ділянки виступає одночасна наявність таких умов як добросовісне, відкрите і безперервне користування відповідною земельною ділянкою протягом 15 років. В даному випадку вищевказані обставини відсутні. Згідно рішення звітно-виборної конференції садівничого товариства «Маяк» від 14.06.2014 року, що затверджено протоколом, по питанню порядку денного № 4 вирішено вилучити земельні ділянки, які багато років не обробляються та за які тривалий час не сплачуються членські внески, в т.ч. спірну земельну ділянку № [NUMBER] (а.с. 23-24). Згідно рішення звітної конференції садівничого товариства «Маяк» від 23.05.2015 року, що затверджено протоколом, по питанню порядку денного № 4 вирішено вилучені земельні ділянки і зокрема спірну ділянку № [NUMBER] (а.с. 21-22), передати садоводам товариства із внесенням ними благодійного внеску для благоустрою масиву. Таким чином, позивач не будучи членом садівничого товариства та не вчиняючи будь-яких дій для того щоб ним стати, не приймаючи участі у зборах садівничого товариства, не сплачуючи внески та не здійснюючи обробіток землі протягом багатьох років стверджує, що він добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою. Добросовісне та відкрите користування полягає у тому, що особа повинна законно набути право користування земельною ділянкою, як мінімум вступивши до членів садового товариства (15 чи більше років тому) та надавши докази його правонаступництва саме на цю земельну ділянку. В даному випадку, ніби-то користування позивачем спірною земельною ділянкою є нічим іншим як самовільним її зайняттям, оскільки відповідно до визначення термінів, наведених у ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», вказано: «Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.» В судовому засіданні встановлено, що будь-яких рішень органу місцевого самоврядування чи садівничого товариства «Маяк» з приводу надання права користування земельною ділянкою [PERSON] не було. Враховуючи факт не обробітку землі та несплати членських внесків, за рішенням звітної конференції садівничого товариства «Маяк» від 23.05.2015 року, спірна земельна ділянка була передана у користування іншому члену садового товариства [PERSON] та в подальшому ним приватизована (а.с. 35-41, 49-58). Відповідно до п. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. На момент звернення позивача до садівничого товариства із заявою про прийняття його у члени товариства спірна земельна ділянка знаходилась у користуванні іншої особи, а тому будь-яких правових підстав для звернення позивача із клопотанням про надання права користування земельною ділянкою не було. Окрім того, позивачем не подано жодних доказів його звернення із клопотанням до Луцької міської ради про надання йому земельної ділянки у користування. Згідно п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни ти юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Таким чином, будь-який спір з приводу передачі у користування земельної ділянки відсутній, оскільки позивачем не вчинено необхідних дій передбачених чинним законодавством для набуття ним прав користування. Суд не бере до уваги, заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог, оскільки ці вимоги жодними доказами не підтверджені. Оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed