Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

13 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до свого колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення з нього пені за несплату аліментів на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 січня 2019 року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1300 гривень щомісячно на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Стягнення аліментів ухвалено проводити з 07 листопада 2018 року. Однак відповідач не сплачує аліменти, які визначив йому суд, у зв`язку з чим станом на 01 листопада 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 15297 гривень. На підставі ст.196 СК України, провівши власний розрахунок суми, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 28698 гривень 26 копійок. Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вимоги позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, беручи до уваги відсутність відповідача, якого належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, відсутністю його відзиву, суд розглянув справу відповідно до ст.280 ЦПК України та без фіксування судового процесу на підставі ст.247 ЦПК України. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до долученої позивачем копії рішення Володимир-Волинського суду від 30 січня 2019 року, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1300 гривень щомісячно на період його навчання, однак не більше ніж до досягнення ним 23 років. Стягнення аліментів ухвалено проводити з 07 листопада 2018 року. У зв`язку з вказаним рішенням Володимир-Волинським міським судом Волинської області 22 березня 2019 року видано виконавчий лист, на підставі якого Локачинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 02 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58775450. Довідкою Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області стверджується про те, що заборгованість по виконавчому провадженню № 38892595 на повноліття [PERSON] становила 15197 гривень, яку перенесено до виконавчого провадження № 58775450. За період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року у виконавчому провадженні № 58775450 нараховано 15297 гривень. Відповідач [PERSON] у травні 2019 року сплатив лише 15000 гривень, які було зараховано в якості погашення попередньої заборгованості. Відтак станом на 01 листопада 2019 року заборгованість відповідача по аліментах становить 15494 гривень. Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зазначена правова позиція з приводу правил розрахунку пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів сформульована у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Аналізуючи проведений позивачем розрахунок пені, суд не погоджується із ним, оскільки до уваги слід брати кількість днів прострочення платежу, відлік яких починається з наступного дня після завершення місяця за який відповідач повинен був сплатити аліменти. Натомість позивачем при проведенні власного розрахунку було також враховано дні, в які відповідач повинен був сплатити аліменти. У зв`язку з цим у відповідності до поданої позивачем довідки державної виконавчої служби та правил нарахування пені через із прострочення сплати аліментів, слід застосувати наступний розрахунок: 997 грн. х 1% х 334 день (листопад 2018 року) + 1300 грн. х 1% х 303 днів (грудень 2018 року) + 1300 грн. х 1% х 272 днів (січень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 244 днів (лютий 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 213 днів (березень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 183 днів (квітень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 152 днів (травень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 122 днів (червень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 91 днів (липень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 60 днів (серпень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 30 днів (вересень 2019 року) + 1300 грн. х 1% х 1 день (жовтень 2019 року) = 25052, 98 гривень. Отже загальна сума пені по несплачених [PERSON] аліментах протягом листопада 2018 року - жовтня 2019 року включно складає 25052 гривень 98 копійок. Проте, оскільки вказана сума пені перевищує заборгованість відповідача по сплаті аліментів, у відповідності до ч.1 ст.196 СК України, стягненню з нього підлягає пеня в сумі 15494 гривень, що становить 100% розміру заборгованості. Передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що за заявлений позивачем період відповідач повинен був сплачувати за відповідним судовим рішенням аліменти на утримання власної дитини. Об`єктивних причин, які б заважали відповідачеві сплачувати аліменти в належному розмірі судом не встановлено. За таких обставин позов в частині стягнення пені по аліментам підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з листопада 2018 року по жовтень 2019 року в сумі 15494 гривень. Оскільки позивача за даною категорією справ звільнено від сплати судового збору - з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та ст. 196 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial