Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

14.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.10.2011 року у виконкомі Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за №17, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2016 року у цивільній справі №127/13151/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Дитина в даний час проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1 800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з обліком індексації згідно закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення донькою повноліття. Окрім того, просила стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на санаторно-курортне лікування доньки у розмірі 3 000 грн., щорічно, до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 16.10.2011 року у виконкомі Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за №17, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2016 року у цивільній справі №127/13151/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано (а.с.9). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 21.12.2012 року (а.с.10). В даний час дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що сторонами не заперечувалось. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини сторін та звичайні потреби дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року, що становить 1 492,00 грн.; відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, що підтверджується довідкою КЗ «ДНЗ №46 Вінницької міської ради» вих.№138 від 26.09.2017 року (а.с.11); центру розвитку дитини «Веселка», що підтверджується договором про надання послуг центру «Веселка» від 10.03.2017 року (а.с.12); проживання позивача разом з дитиною сторін в орендованій квартирі, згідно договору оренди квартири у приватної особи від 30.12.2016 року (а.с.13). Окрім того, суд враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, тимчасово не працює, позов визнав у повному обсязі. А тому, зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в твердій грошовій сумі 1 800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з обліком індексації згідно закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення донькою повноліття. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України). Як стверджувала позивач в судовому засіданні для повного і всебічного розвитку неповнолітньої доньки дитина потребує санаторного лікування та оздоровлення, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати на дитину. Натомість відповідач не заперечував щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину у розмірі 3 000 грн., щорічно, які необхідні для оздоровлення їхньої доньки. А тому, незважаючи на відсутність належних та допустимих доказів понесення позивачем вищезазначених додаткових витрат або понесення таких витрат у майбутньому, однак у зв'язку з визнанням позову відповідачем, суд вважає за можливе також задовольнити позов в цій частині у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 1 280,00 грн. судового збору (за дві вимоги майнового характеру), від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved