Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

14.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 20149,11 грн. та 1600 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 12.12.2014 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 4663,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30.06.2015 року. Банк керується Умовами та Правилами договору, де зазначено, що відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, а також оплачувати комісії на умовах договору. Заборгованість відповідача станом на 18.07.2017 року становить 20149,11 грн. і складається з наступних сум: 4663,68 грн. - заборгованість за кредитом; 1,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5409,66 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 10074,54 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1600 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за допомогою публікації оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 92(1891) дата виходу газети 28.11.2017 року. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 28.09.2017 року та призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 12.12.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] згідно письмової заяви останньої укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4663,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 30.06.2015 року, а.с.5-30. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором і Умовами та правилами надання банківських послуг по поверненню кредиту, сплаті відсотків, штрафів не виконує, має заборгованість станом на 18.07.2017 р. перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по договору в розмірі 20149,11 грн. яка складається з наступних сум: 4663,68 грн. - заборгованість за кредитом; 1,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5409,66 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 10074,54 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, а.с. 4. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору одночасно передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, та сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов'язань. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такі ж висновки містяться і в правовій позиції ВСУ в справі № 6-2003цс15. Таким чином, позов слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4663,68 грн. - тіло кредиту; 1,23 грн. - відсотки за користування кредитом; 5409,66 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Щодо стягнення штрафу - то в цій частині в позові слід відмовити позивачу. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 800 грн. судового збору та витрати за публікацію оголошення в пресі у розмірі 250 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню. На підставі ст.ст.526, 549, 611,1050,1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial