Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

14.07.2016 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Позивач обгрунтовуючи позов посилався на те, що відповідач є батьком її повнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно щомісячно до часу закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи не надходило. Суд постановив ухвалу про розгляд справи за наявними матеріалами справи заочно. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №016227 від 07.09.1998, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 07.09.1998, актовий запис №711 від 07.09.1998. Згідно із довідкою від 24.06.2016 №150-88-187 [PERSON] є студентом Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, факультету біології, екології та медицини, денної форми навчання І курсу, термін навчання з 01.09.2015 по 30.06.2019. . Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. З ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Тому слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved