Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

14 вересня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 16 883 грн. 01 коп., вказавши, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.11.2014 року (далі Генеральна угода), [PERSON] отримала кредит у розмірі 4\~771 грн. 03 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір. У порушення зазначених умов кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконала, у зв`язку з чим заборгувала банку станом на 31.08.2020 року 16 883 грн. 01 коп., що складається з: 4 661 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; 2 грн. 49 коп. заборгованість за відсотками, 11\~261 грн. 14 коп. пеня, 957 грн. 46 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 14 грудня 2020 року представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову, а також, подав до суду заяву про застосування трирічного строку позовної давності до вимог Банку, мотивуючи тим, що Генеральна угода відповідачкою була підписана 19.11.2014 року на строк 6 місяців, тобто до 31.05.2015 року. 14 січня 2021 року представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, в якому він просив суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача у прохальній частині позову заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідачки, правову позицію з приводу позову висловив у відзиві та заяві про застосування строків позовні давності. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.11.2014 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 4\~771 грн. 03 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 6 місяців, тобто до 31.05.2015 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір 14 вересня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду позов про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором з [PERSON] , яка станом на 31.08.2020 року становить 16\~883 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Представник відповідачки подав до суду заяву про застосування до вимог АТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову. Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовна заява позивача про стягнення заборгованості за Генеральною угодою від 19.11.2014 року (строк дії якої вказано в п.п. 1.1.3 п. 2.1 - до 31.05.2015 року), надійшла на адресу суду лише 14.09.2020 року. Крім цього, у позовній заяві позивач не просить поновити пропущений строк позовної давності, а також не зазначає причин його поновлення, оскільки як вбачається з поданих документів, а саме виписки по рахунку та здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено 08.06.2015 року, а строк дії кредитної картки відповідачки було встановлено до липня 2017 року. Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із вимогою про захист свого цивільного права - стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском трьохрічного строку позовної давності, вказане, згідно вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Тобто, згідно практики Європейського суду з прав людини суб`єктивне матеріальне право безпосередньо пов`язане з позовною давністю; боржник має право після пропущення кредитором строку позовної давності бути звільненим від свого обов`язку перед кредитором (звільненим від переслідування та притягнення до суду). Зважаючи на наведене в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] , слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed