Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

13 жовтня 2015 року позивач Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилались на те, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є матір'ю малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Мати, [PERSON], покинула дитину у відділенні новонароджених комунального закладу «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки», про що в присутності головного лікаря було складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я № 05/638 від 20 липня 2015 року. На підставі відмови [PERSON] забрати дитину, колегією Жовтневої районної адміністрації було прийнято рішення від 26 серпня 2015 року № 104/2 «Про реєстрацію народження [PERSON], [ADDRESS]». Відомості про батька дитини, [PERSON], внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням колегії Жовтневої райадміністрації від 23 вересня 2015 року за № 131/1, малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Жовтневої райадміністрації від 28 жовтня 2015 року № 150/2, малолітню [PERSON], влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно листа комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 05 листопада 2015 року за № 1483, за час перебування дитини в закладі, а саме з 14 вересня 2015 року по 05 листопада 2015 року, матір або інші родичі до дівчинки жодного разу не приходили, станом здоров'я не цікавились, участі у вихованні не приймали. На засіданні комісії з прав дітей від 11 листопада 2015 року було прийнято рішення про направлення до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Вважають, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносної малолітньої дитини є доцільним та відповідає інтересам самої дитини. У судовому засіданні, представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], підтримала та просила їх задовольнити. Зокрема, пояснила, що на даний час дитина перебуває під опікою у родині [PERSON]. Проте за весь час перебування вже під опікою, мати, яка відмовилась від неї у пологовому будинку, ні разу не виявила бажання навідати дитину, не цікавилась її станом здоров'я, що підтверджує факт ухилення її від виконання батьківських обов'язків Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином під особистий підпис. Проте протягом розгляду справи [PERSON] проти задоволення позовних вимог про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], не заперечувала. Зазначила, що дитину в пологовому будинку покинула добровільно, не збирається її забирати до себе та займатися її вихованням, оскільки не має матеріальних можливостей для її утримання, а також постійного житла. Вона має ще одну доньку, яка проживає у двоюрідною бабусі, оскільки вона працює та немає часу приділяти їй увагу. Вважає, що дитині буде краще у родині опікунів. Таким чином, з'ясувавши позицію відповідача у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, враховуючи належне повідомлення про розгляд справи, та відсутність будь-яких заяв з боку відповідача. Прокурор Голінко І.І., у судовому засіданні зазначив, що позов підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Пояснив, що з грудня 2015 року дитина, [PERSON], знаходиться під опікою в їхній родині. Зараз дівчинці 5 місяців, проте [PERSON] за час знаходження у них дитини, жодного разу не цікавилась її життям та не виявляла бажання зустрітись з нею. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, від якої до адреси суду надійшла заява з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Жовтневим Відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 04 вересня 2015 року. В графі «батько» зазначений [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00015765070 від 04 вересня 2015 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, відомості про батька в свідоцтві про народження малолітньої [PERSON], записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 143 СК України, мати, батько дитини, які перебувають у шлюбі, зобов'язані забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я. Мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов'язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я. Як вбачається з заяви [PERSON] від 20 липня 2015 року, яка була складена в пологовому будинку, остання відмовляється забрати свою дитину [PERSON] (дівчинка) з відділення новонароджених МТМО ЗДЖ, у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. За наслідками вказаної заяви, комунальним закладом «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» 20 липня 2015 року був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. У судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що вказану заяву вона написала добровільно. Відповідно до ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. З матеріалів справи вбачається, що реєстрація народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану була проведена на підставі рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26 серпня 2015 року № 104/2 «Про державну реєстрацію народження малолітньої [PERSON], [INFO], яка залишилась без батьківського піклування». Положення Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку Україна ратифікувала 27.02.1991 року та положення якої набули чинності для України 27.09.1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23 вересня 2015 року № 131/1, малолітній [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. А згідно рішення колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28 жовтня 2015 року № 150/2, малолітня [PERSON] була влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно довідки № 1483 від 05 листопада 2015 року, виданої директором дитячого будинку «Центр опіки», малолітня [PERSON], [INFO], з 14 вересня 2015 року по час надання довідки, перебуває у дитячому будинку змішаного типу «Центр опіки» на повному державному забезпеченні. Мати [PERSON] або інші родичі дівчинки жодного разу до неї не приходили, станом здоров'я не цікавились, участі у вихованні не приймали. У подальшому, рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради № 190 від 22 грудня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] було призначено опікунами над малолітньою [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, проти того, що її донька є дитиною, позбавленою батьківського піклування та перебуває у родині опікунів, не заперечувала. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки, [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи у сукупності вивчені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір на час звернення позивача до суду у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved