overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 26.08.1989 року, який зареєстрували у Міському палаці одружень м. Горлівки, актовий запис № 2100. Від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він з 2013 року з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив суд вимоги задовольнити, справу слухати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, [NUMBER], 26 серпня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Міському палаці одружень м. Горлівки, актовий запис № 2100. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 19 липня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області. Від шлюбу у подружжя дітей немає. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне сімейне життя, між сторонами постійно виникали сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сімя розпалася остаточно. Фактичні шлюбні стосунки припинились з травня 2015 року, сторони проживають окремо. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що з 19 липня 2014 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, про що було зроблено запис за №49. Спільних дітей у подружжя немає. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони втратили почуття кохання, виникають постійні сварки, шлюбні стосунки фактично припинені з травня 2015 року. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 21 вересня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу подружжя мають двох дітей, - синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2003 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Андрійковецькій сільській раді Хмельницького району, про що було зроблено запис за №3. Від шлюбу у подружжя народились сини [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Андрійковецькою сільською радою Хмельницького району та [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Андрійковецькою сільською радою Хмельницького району. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки та не бажають проживати разом. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2000 року. Разом з цим зазначає, що спільне життя між сторонами не склалось, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, що призвело до припинення шлюбних відносин. Представник позивача повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила. 23.12.2016 на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, судове засідання просила проводити без її участі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, причини своєї неявки суду не повідомила. За цих обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю заперечень представника позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, оголосивши заяву представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 30 серпня 2014 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1483. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON]Н, в якому просить просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з червня 2012 року по листопад 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Після розірвання шлюбу [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не зявилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вжив всіх можливих заходів щодо інформування відповідача про дату, час та місце розгляду справи. А саме йому телефонували по мобільному телефону, а також надсилалось оголошення до газети «Донеччина», в якому викликали відповідача до суду. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено матеріалами справи, сторони з 25 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2015 року,(а.с. 4) від шлюбу мають неповнолітню дитину- Вахтангішвілі [PERSON]. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року народження, вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.5). У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 191 Сімейного Кодексу України Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, у звязку з тим, що дитина, [PERSON] [INFO], мешкає разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 13.10.2007 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], який народився 26.07.2012 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач - позовні вимоги підтримала, відповідач - позов визнав. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

14 липня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська с позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Україна», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» про захист прав споживачів. В судовому засіданні 23.12.205 року представник позивача подав до суду клопотання про призначення судової експертизи з метою підтвердження заявлених вимог. Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання позивача необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно із\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки поставленні у клопотанні питання не матимуть суттєвого значення для прийняття рішення по справі, крім того, призначення даної експертизи негативно вплине строки розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

14 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року, актовий запис № 17, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] З листопада 2008 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з постійно виникаючими сварками через різні характери. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 40).З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 19 липня 2003 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від якого мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка проживає з позивачкою, що вбачається з довідки Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 1153/02-28 від 21 червня 2016 року (а.с. 3). З листопада 2008 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з постійно виникаючими сварками через відсутність взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

14 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 20 вересня 2008 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON]С.в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити (а.с.11). Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі (а.с.12). Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 20 вересня 2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 144815, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану міськрайонного управління юстиції Донецькій області (а.с.2), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 369361, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.3). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

14 липня 2016 року позивач, ПАТ «Акцент-Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 27 вересня 2013 року відповідач [PERSON] уклала кредитний договір № ABH0RG107180051 з позивачем, отримала кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 11 170 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 3 612 грн. 82 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 грн. 91 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 3 293 грн. 41 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3\~251 грн. 58 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 508 грн. 14 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 27 вересня 2013 року відповідач [PERSON] уклала кредитний договір № ABH0RG107180051 з позивачем, отримала кредит у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 11 170 грн. 86 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 3 612 грн. 82 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 грн. 91 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 3 293 грн. 41 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3\~251 грн. 58 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 508 грн. 14 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved