Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

13.01.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням,а саме: квартирою № 15 будинку № 56 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником зазначеної квартири, що була приватизована нею. Відповідач більше року не проживає в квартирі, але по теперішній час зареєстрована за вказаною адресою, тому на неї нараховуються комунальні послуги, які вона не сплачує, у звязку з чим у позивача склалося скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 47 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Третя особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровський області, будучи повідомленим належним чином, не забезпечило явку у судове засідання свого представника. Суд, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копію свідоцтва № Т 306 від 27.05.1998 р. про право власності на житло; акт про не проживання; довідку № 273 від 12.01.2016 р. про склад сімї; довідку від 27.01.2016 р. [PERSON] України у Дніпропетровській області; (а.с. 5, 7, 8, 17), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач, згідно свідоцтва № Т 306 від 27.05.1998 р. про право власності на житло, є власником квартири [ADDRESS], що була приватизована нею. Відповідач [PERSON] є дочкою позивача та зареєстрована на цей час у квартирі [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає з серпня 2013 року, тобто понад рік. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідача, члена сімї позивача, такою, що втратила право користування житлом, так як вона без поважних причин понад рік відсутня в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved