Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

15.01.2014р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимого тим, що 22.02.2001р. на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Князівської сільської ради вона отримала у власність земельну ділянку загальною площею 6,133 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На виконання вимог даного рішення 24.03.2001р. Князівською сільською радою їй було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039848, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної вланості на землю № 506. В вересні 2013р. вона довідалась, що на дану земельну ділянку без скасування виданого їй державного акту на право приватної власності на землю Князівською сільською радою 15.03.2002р. було видано відповідачу [PERSON] на цю ж земельну ділянку державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 009211, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 620. Вважаючи незаконним державний акт, виданий [PERSON], просила суд визнати його незаконним та скасувати. 12.03.2014р. до початку розгляду справи по суті, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, який обґрунтовував тим, що 29.07.1999р. між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії СМ № 007198, виданого Путивльською районною державною адміністрацією 14.05.1996р. На підставі вказаного договору купівлі-продажу Князівською сільською радою 15.03.2002р. йому було видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 009211, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 620. У січні 2014р. йому стало відомо, що [PERSON] 24.03.2001р. Князівською сільською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039848, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 506. Оскільки на той час [PERSON] вже не була власником сертифікату на право на земельну частку (пай), на підставі якого їй було видано державного акта на право приватної власності на землю, то виданий їй державний акт є незаконним, тому просив суд визнати його незаконним та скасувати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали вимоги первісного позову, з підстав викладених у позовній заяві, вимог позивача за зустрічним позовом не визнали, при цьому представник [PERSON] уточнив заявлені позовні вимоги зазначивши, що не заперечує, якщо оскаржуваний держаний акт про право приватної власності на землю буде визнано недійсним, оскільки поняття «незаконний» та «недійсний» є тотожними та визнання судом держаного акту на право приватної власності на землю незаконним чи недійсним тягне за собою його скасування. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вимог за первісним позовом не визнав, вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та уточнив заявлені позовні вимоги зазначивши, що не заперечує, якщо оскаржуваний держаний акт про право приватної власності на землю буде визнано недійсним, оскільки поняття «незаконний» та «недійсний» є тотожними та визнання судом державного акту на право приватної власності на землю незаконним чи недійсним тягне за собою його скасування. 18.03.2014р. в судовому засіданні представник Князівської сільської ради, як відповідача за первісним та зустрічним позовом, у повному обсязі визнав позовні вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом, вподальшому звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі представника Князівської сільської ради. Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовом - Відділу Дежземагентства у Путивльському районі Сумської області, у вирішенні спору покладався на розсуд суду, зазначивши, що на його думку при оформленні та видачі обох оспорюваних державних актів про право приватної власності на землю були допущені певні порушення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.07.1999р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, відповідно до умов якого продавець ([PERSON].) продав, а покупець ([PERSON]) купив право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії СМ № 007198, виданого Путивльською РДА 14.05.1996р. на підставі рішення від 25.04.1996р. за реєстровим № 174 р. (а.с.19). Статтею 3 Указу Президента України від 10.11.1994р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Указом Президента України від 21.04.1998 р. № 332/98 «Про захист прав власників земельних часток (паїв)» (втратив чинність на підставі Указу Президента № 650/2007), який був чинний на час укладення вказаного договору, передбачалось право відчуження шляхом купівлі-продажу права на земельну частку (пай). Зокрема, відповідно до п. 2 вказаного Указу договори купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, після нотаріального посвідчення підлягали реєстрації районною державною адміністрацією за місцезнаходженням колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу. Порядок посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, було затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах № 14/5/48 від 06.06.1996р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996р. за № 324/1349 (втратив чинність на підставі наказу Міністерстві юстиції України № 84/5/232 від 08.08.2005р.). Відповідно до 5.2. договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 29.07.1999р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що цей договір після нотаріального посвідчення підлягав реєстрації районною державною адміністрацією за місцезнаходженням сільськогосподарського акціонерного товариства з внесенням відповідних змін до записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Відповідно до відомостей наданих Путивльською районною державною адміністрацією книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Путивльською РДА не велася, а також така книга відсутня і в архівах Князівської сільської ради (а.с.15,76). Відповідно до відомостей наданих архівним відділом Путивльської РДА розпорядження голови Путивльської РДА, згідно якого проводилась зміна земельної частки (паю) стосовно власника сертифікату на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності СЗАПТ ім. К.Маркса для сільськогосподарського використання, з громадянки [PERSON] на громадянина [PERSON] в період часу з 29.07.1999р. до 15.03.2002р. не існує (а.с.17). В судовому засіданні представник [PERSON] не заперечував того факту, що договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 29.07.1999р. дійсно не було зареєстровано в Путивльській РДА, хоча [PERSON] звертався за такою реєстрацією, однак йому повідомили, що відповідна книга Путивльською РДА не ведеться. Також в судовому засіданні представник [PERSON] зазначав, що договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 29.07.1999р. сторонами в судовому порядку не оскаржувався та у встановленому законом порядку не розривався, чого не заперечували і [PERSON] та її представник. В судовому засіданні представником [PERSON] було надано для огляду суду квитанції, що підтверджують сплату [PERSON] плати за землю через касу Князівської сільської ради, внесену ним як власником спірної земельної ділянки. Крім того, як вбачається із довідки Путивльського відділення Глухівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області від 18.03.2014р. [PERSON] станом на 01.03.2014р. не має заборгованості із сплати плати за землю за земельні ділянки, розташовані на території Князівської сільської ради (державні акти, зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 619 та № 620 від 15.03.2002р.) (а.с.83). Також представник [PERSON] пояснив, що після оформлення права власності на спірну земельну ділянку [PERSON] самостійно здійснює обробіток вказаної землі, що підтверджується і довідками Князівської сільської ради від 18.11.2013р. та від 04.02.2014р., з яких вбачається, що [PERSON] використовує належні йому земельні частки (паї), як самостійник, податок за використання земельних ділянок, нарахований Путивльським відділенням Глухівської МДПІ, сплачує своєчасно та в повному обсязі (а.с.9, 77). Натомість [PERSON] суду пояснила, що після того як 24.03.2001р. Князівською сільською радою їй було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039848, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 506, вона плати за землю за вказану земельну ділянку не вносила, самостійно вказану земельну ділянку не обробляла та договорів про передачу вказаної ділянки в оренду ні з ким не укладала. Представник Князівської сільської ради - сільський голова Гаркавенко О.О. суду пояснила, що вона не займалася питаннями щодо оформлення обох оскаржуваних державних актів на право приватної власності на землю, оскільки на той час вона не працювала на посаді сільського голови. Обидва державних акти видавались тодішнім головою Князівської сільської ради [PERSON], який в теперішній час внаслідок перенесеного захворювання має проблеми з пересуванням та мовленням. На виклику в судове засідання у якості свідка [PERSON], особи, які беруть участь у справі, не наполягали. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду показав, що на час оформлення обох оскаржуваних державних актів на право приватної власності на землю він працював на посаді начальника відділу земресурсів та після надання йому для огляду вказаних актів підтвердив, що у обох актах є його підпис та на час оформлення вказаних актів жодних перешкод для їх видачі він не вбачав. Представник третьої особи - Відділу Дежземагентства у Путивльському районі Сумської області суду пояснив, що ситуація коли на одну земельну ділянку могло б бути видано два державних акти на право приватної власності на землю в теперішній час не можлива, у зв'язку з тим, що в теперішній час всі відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру. Зазначав, що оскільки чинним на час укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом від 29.07.1999р. право на земельну частку (пай) могло бути об'єктом купівлі-продажу, то всі права на земельну частку (пай), посвідчені сертифікатом, перейшли до покупця - [PERSON] Також зазначив, що [PERSON] 24.03.2001р. Князівською сільською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039848, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 506 внаслідок того, що у Князівської сільської ради була відсутня інформація про продаж [PERSON] права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом [PERSON], тому з огляду на наявність вказаного договору купівлі-продажу були відсутні підстави для видачі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] Разом з тим, зазначав, що видача державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] теж відбулася з певними порушеннями, оскільки технічна документація по виділенню в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) і видачі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] на території Князівської сільської ради Путивльського району (колишнє СГЗАТ ім. К.Маркса) у місцевому фонді технічної документації із землеустрою Відділу Дежземагентства у Путивльському районі Сумської області не зберігається. Також другий (архівний) примірник вищезгаданого державного акту на право приватної власності на землю до Відділу Дежземагентства у Путивльському районі Сумської області не передавався. Вказані обставини підтверджуються письмовими повідомленнями Відділу Дежземагентства у Путивльському районі Сумської області (а.с.62,91). Також представник третьої особи зазначав, що очевидно, що шляхом видачі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], Князівська сільська рада у такий спосіб намагалась виправити свою помилку, допущену нею при видачі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON], оскільки останній державний акт взагалі не повинен був видаватися, з огляду на те, що та продала всі свої права на земельну частку (пай), посвідчені сертифікатом [PERSON] Станом на 29.07.1999р., коли між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, був чинний Цивільний кодекс УРСР 1963р. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963р. за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963р. право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Відповідно до ст. 6 ЗК України, в редакції чинній станом на 29.07.1999р., коли між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину, одержання частки землі у спільному майні подружжя, купівлі-продажу, дарування та обміну. Доводи представника [PERSON] про те, що на момент видачі [PERSON] спірного державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] вже реалізувала своє право власності на землю раніше [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Князівської сільської ради, а також на підставі рішення Князівської сільської ради від 22.02.2001р. «Про затвердження технічної документації по передачі в натурі земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право приватної власності на землю», не можуть бути прийняті судом до уваги виходячи з наступного. В судовому засіданні було оглянуто та досліджено надану третьою особою технічну документацію по передачі в натурі земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам - власникам земельних сертифікатів на території Князівської сільської ради (СГЗАТ ім. Карла Маркса Путивльського району Сумської області), розроблену землевпорядною фірмою «Кадастр». Як вбачається із вказаної технічної документації у ній відсутні відомості про те, що 29.07.1999р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії СМ № 007198, виданого Путивльською районною державною адміністрацією 14.05.1996р. Саме внаслідок того, що Книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Путивльською РДА не велася, а також не велася Книга реєстрації видачі сертифікатів і по Князівській сільській раді, а також беручи до уваги, що і сама [PERSON] не поставила Князівську сільську раду до відома про те, що нею було продано право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, то Князівською сільською радою за відсутності встановлених законом підстав на підставі її рішення 16 сесії 23 скликання від 22.02.2001р. було 24.03.2001р. видано громадянці [PERSON] державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 039848, що зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 506 (а.с.13,15,17, 20-21,76). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та Князівської сільської ради, натомість зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та Князівської сільської ради підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] та Князівської сільської ради у дольовому порядку в рівних частках понесені позивачем [PERSON] судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved