Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

14.11.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом та просять ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності по 1/3 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову зазначено, що вони є співвласниками вказаної квартири. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 10.05.1993 року в реєстровій книзі № 13 під № 174 МП «Нейрон». Однак, ними було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а саме свідоцтво про право власності. Для поновлення правовстановлюючого документу позивач [PERSON] звернулась до Товариства з додатковою відповідальністю «Арцизький завод залізобетонних виробів» та до Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності, однак отримала відмову. Відсутність правовстановлюючого документу позбавляє позивачів можливості вільно володіти і розпоряджатися своєю власністю, що зумовило звернення до суду (а.с. 4 - 6). Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В. І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року провадження у справі відкрито (а.с. 41 - 42). Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позов підтримали повністю та просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Арцизький завод залізобетонних виробів» в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, вказавши, що проти позовних вимог позивачів не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 07.05.1993 року органом приватизації при Арцизькому заводі залізобетонних виробів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 16). Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 10.05.1993 року в реєстровій книзі № 13 під № 174 МП «Нейрон». Позивач [PERSON] 25.02.1997 року уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 25.02.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Арцизького району Одеської області та копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 12.12.2002 року. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області від 15.11.2018 року № 790. Позивач [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області від 06.11.2019 року № 1987 (а.с. 7 - 10, 12). Позивач [PERSON] 25.08.1993 року змінив своє ім`я на [PERSON] , що підтверджується, копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , виданого 25.08.1993 року Арцизьким райвідділом ЗАГса Одеської області та копією паспорту громадянина України (а.с. 13 - 14). Втрата оригіналу вищевказаного свідоцтва підтверджується оголошенням в громадсько - інформаційній газеті Арцизького району № 29 (112) від 28.07.2018 року (а.с. 17). Відповідно до повідомлення Арцизької міської ради Одеської області від 27.09.2018 року № 2077, Арцизька міська рада видає дублікати свідоцтв про право власності тільки тим власникам нерухомого майна, які раніше отримували свідоцтво в органі приватизації при Арцизькій міській раді, у зв`язку з тим, що було видано свідоцтво про право власності на житло органом приватизації при заводі залізобетонних виробів, Арцизька міська рада не має можливості видати дублікат свідоцтва про право власності на житло (а.с. 21). Згідно довідки, виданої Арцизькою міською радою від 23.09.2019 року № 1107, 10.05.1993 року в реєстровій книзі 13, яка передана КП «Арцизьке БТІ» на підставі рішення Арцизької районної ради від 20.04.2018 року № 619-УІІ «Про надання дозволу Арцизькому БТІ на передачу реєстрових книг об`єктів нерухомого майна місцевим радам», за № 174 було зроблено запис про те, що згідно свідоцтва на право власності на житло квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22). Згідно повідомлення Товариства з додатковою відповідальністю «Арцизький завод залізобетонних виробів» від 11.03.2019 року № 18, Товариство з додатковою відповідальністю «Арцизький завод залізобетонних виробів» не може видати [PERSON] нове свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] . Розпорядження Арцизького заводу ЗБВ № 8 від 07.05.1993 року не збереглося (а.с. 25). Як вбачається зі звіту про незалежну оцінку вартості житлової квартири, що належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість зазначеної житлової квартири станом на 12 листопада 2019 року становить 115 000,00 гривень (а.с. 26 - 33). З метою реєстрації свого права власності на вищевказану квартиру позивачі звернулись до державного реєстратора Саратської районної адміністрації Одеської області Кодрян З.В., однак рішенням № 49638876 від 12.11.2019 року було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку в відсутністю у оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджував би право власності позивачів на квартиру, що підтверджується відповідним рішенням (а.с. 34). Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року, заяву позивача про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Арцизький завод залізобетонних виробів», третя особа - Арцизька міська рада Арцизького району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру в житловому будинку, задоволено, забезпечено докази шляхом витребування архівної справи на житлову квартиру [ADDRESS] в КП «Арцизьке БТІ» (68400, м. Арциз Одеської області, вул. Соборна, буд. 44-а, директор Завальнюк В.І.), для її огляду в судовому засіданні на підтвердження права власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на вказану квартиру. Як вбачається з архівної справи на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , в матеріалах архівної справи наявні оригінал свідоцтва про право власності на житло від 7 травня 1993 року, який підтверджує право власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на вказану квартиру та оригінал наказу органу приватизації № 8 від 7 травня 1993 року, на підставі якого було видано позивачам свідоцтво про право власності на житло. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майного права та інтересу. Згідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтями 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що оригінал свідоцтва про право власності на житло від 7 травня 1993 року, виданий органом приватизації при заводі залізобетонних виробів, згідно якого позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] , був втрачений, а без правовстановлюючого документа позивачі не можуть користуватися своїм правом володіти та розпоряджатись належним їм майном, а відтак таке порушене право підлягає судовому захисту. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачів про визнання за ними права власності по 1/3 частини квартири [ADDRESS] , у зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу, слід задовольнити. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачами в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст. ст. 15, 16, 328, 331, 392 ЦК України,

Outcome: approved