Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

13 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 02 грудня 1995 року він та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Боложинівською сільською радою Буського району Львівської області за актовим записом № 9. У них є син [PERSON], [INFO]. Як на підставу звернення із позовом вказує, що з 03 червня 2013 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство і проживають окремо. Спільне життя не склалося через те, що не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя; примирення не бажає. Оскільки шлюб має формальний характер, просить розірвати шлюб із відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заперечень на позов не подала. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 02 грудня 1995року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб за актовим записом № 9, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 261420, виданим Боложинів сільською радою Буського району Львівської області (а.с.2). У шлюбі в сторін народилась дитина син [PERSON], 25 грудня 2002року народження, про що зроблено актовий запис № 07 від 28.01.2003р., що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-МИ № 117812, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 28.01.2003р. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив, що спільне життя із відповідачем [PERSON] фактично припинили у червні 2013року, у звязку із різними поглядами на життя, втратою порозуміння та взаємоповаги і уже тривалий час проживають окремо. Повідомив, що, як йому відомо, відповідач [PERSON] не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а сторони не бажають перебувати у шлюбі. Судом встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає такий шлюб формальним та не бажає його зберегти, а відповідач своїх заперечень щодо розірвання шлюбу суду не подав. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Оскільки позивач є особою віднесеною до 2-ї категорії постраждалих від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 326473, виданим 05.09.1997р. (а.с.7), та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору на користь держави. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved