Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

12 січня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові представник позивача Сафір Ф.О. (діє відповідно до довіреності) вказав, що 19 березня 2009 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачеві грошовий кредит в сумі 7300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує, зокрема вчасно не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки за їх використання, що призвело до спричинення позивачеві матеріальних збитків, розмір яких станом 30 листопада 2015 року склав 12955, 96 грн., у т.ч., заборгованість за кредитом - 6852, 79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4810, 03 грн., заборгованість за пенею та комісією - 200, 00 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 593, 14 грн. В судове засідання представник позивача не прибув, надавши до суду заяву від 26 грудня 2015 року, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розглянувши справу без його участі. В цій же заяві вказав про згоду позивача на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та пояснив, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» 19 березня 2009 року дійсно був укладений кредитний договір, відповідно до якого він отримав кредит в сумі 7300 грн. В даний час свої зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення кредитної заборгованості, яку він має намір в найближчий час реструктуризувати. У зв'язку з цим, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши позовну заяву позивача та надані ним письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із договорів. Судом встановлено, що 19 березня 2009 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачеві грошовий кредит в сумі 7300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, суд з врахуванням роз'яснень, які є в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», укладеним сторонами кредитним договором визнає заяву відповідача [PERSON] від 19 березня 2009 року про надання кредиту, а також Умови і Правила надання банківських послуг. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного сторонами кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання вчасно сплачувати Банку частину від суми отриманого кредиту в якості погашення заборгованості за кредитним договором та відсотки за фактичне використання кредитних коштів. У відповідності з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Стаття 530 ЦК України визначає, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Згідно ст. 1049 ЦК України (правила які застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте відповідачем [PERSON], який є позичальником за кредитним договором, зобов'язання щодо погашення кредиту згідно умов договору та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконані, що підтверджується наданими Банком письмовими доказами. Відповідно до п.8.6. Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином стягненню з відповідача на користь Банку підлягає 12955, 96 грн., у т.ч., заборгованість за кредитом - 6852,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4810,03 грн., заборгованість за пенею та комісією - 200, 00 грн., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 593, 14 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» та ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що дійсно кредитний договір між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений 19.03.2009 року, відповідно до якого він має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 12955, 96 грн. , а тому позовні вимоги він визнає в повному обсязі. Відповідно до чч.1,4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову, яке (визнання) має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі (п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст.79 ЦПК України, окрім іншого, відносить судовий збір, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (платіжне доручення від 26.12.2015 року №PROM6B21JQ). На підставі викладеного,

Outcome: approved