Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] в позовному провадженні звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи його тим, що 12 вересня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, образи, конфлікти та непорозуміння, що призводило до зникнення поваги та шани один до одного, взаємної підтримки, згоди у спільному вирішенні питань життєдіяльності сім»ї, тому з 04.11.2017 року фактично припинені подружні відносини та вона з дітьми стала проживати окремо. Подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження сімї вважає неможливим, а тому на цій підставі просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, вказуючи, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. На підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Законом України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року прийнято нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 15.12.2017 року. Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень нового ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу. Оскільки провадження у даній справі відкрито до набрання чинності нової редакції ЦПК України, тому подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до норм нового ЦПК України (п.5 ч.2 ст.293, п.4 ч.1 ст. 315) справи про розірвання шлюбу розглядаються у порядку окремого провадження, однак суд вважає за необхідне подальший розгляд даної справи здійснити за правилами позовного провадження, що не порушуватиме прав сторін. Позивачка допитана в судовому засіданні у відповідності до ст. 92 ЦПК України, як свідок суду показала, що 12 вересня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], крім спільного сина вона має старшу дочку до якої після укладення шлюбу відповідач почав погано ставитися, ображав її, тому в сім»ї виникали сварки та конфлікти, після яких вона неодноразово припиняла шлюбні стосунки, але після вибачень відповідача шлюбні стосунки поновлювалися. Вказала, що 04.11.2017 року фактично припинені подружні відносини, остаточно та вона з дітьми стала проживати окремо. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження сімї неможливе та буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №080584, виданого 12.09.2014 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №175038, виданого 16.04.2015 року (а.с.12). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з листопада 2017 року, сторони шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, сімя розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбу суперечить інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити собі дошлюбне прізвище «Сарахман». Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На цій підставі, суд вважає також можливим задовольнити вимогу, щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачки. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, які вказують на те, що сторони шлюбні стосунки припинили, відновлювати сімейні стосунки позивачка не бажає, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений ним судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved