Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

13 лютого 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що з 2015 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі. Від сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з ними, але повністю знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач на теперішній час не турбується про добробут сина, не забезпечує необхідними речами, ухиляється від батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченню дитини та не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, тому остання вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позов підтримала, у разі неявки відповідача просила винести рішення при заочному розгляді справи (а.с.23 ). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 21.02.2018 року (а.с.14), [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS]. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку і отримані ним завчасно, відповідно до вимог ч.2 ст.130 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.,а.с. 17,20 ). Однак, [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Крім того, ним не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом з достовірністю встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Вказане підтверджується: - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), згідно якого батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]; - довідкою, виданою Дивізійською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.8), із якої вбачається, що на утриманні [PERSON], [INFO], яка проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], знаходяться малолітні діти: син - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. Вказане також підтверджується довідкою за №778, виданою Дивізійською сільською радою Татарбунарського району Одеської області від 09.11.2017 року (а.с.9). Враховуючи, що відповідач не надає щомісячно в добровільному порядку позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, вона звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпе- чення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку - з 13.02.2018 року. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами у їх сукупності, які узгоджуються між собою, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], щомісячно у частці від свого заробітку, що становить 1/4 його частину, та розмір сплачуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року, до повноліття дитини. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved