Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

\~ \~ \~12 листопада 2018 року, [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою зареєстрований 11 листопада 1995 року виконавчим комітетом Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 34), від якого у сторін дітей немає, посилаючись на те, що протягом останніх років спільне життя з відповідачкою не склалось і внаслідок чого стосунки між ними розладились, в сімї виникали сварки та непорозуміння, зникла взаємоповага один до одного, вони стали чужими людьми один одному, внаслідок чого з 2013 року вони проживають окремо, кожен з них веде окреме домогосподарство, а тому подальше збереження шлюбу неможливо, так як шлюб носить формальний характер і подальше його збереження неможливо і буде суперечити його правам та свободам. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, однак надав до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав позов, просив його задовольнити і слухати справу у підготовчому судовому засіданні без його участі (а.с. 20). Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотними поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, однак надала до суду письмову заяву, в якій повністю визнала позов, та просила суд слухати справу у підготовчому судовому засіданні без її участі (а.с. 17-19). З урахуванням вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 11 листопада 1995 року виконавчим комітетом Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 34), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 350190 виданого повторно Приморським районним у м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 07.11.2018 р., від якого сторони дітей не мають (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що протягом останніх років спільне життя у подружжя не склалось і чого стосунки між ними розладились, в сімї виникали сварки та непорозуміння, зникла взаємоповага один до одного, позивач та відповідачка стали чужими людьми один одному, внаслідок чого з 2013 року вони проживають окремо, кожен з них веде окреме домогосподарство, а тому подальше збереження шлюбу неможливо, так як шлюб носить формальний характер і подальше його збереження неможливо і буде суперечити правам та свободам позивача. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача та моральним засадам суспільства. Питання щодо розподілу судових витрат по справі в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем у позові не ставиться, а тому судом не розглядається.

Outcome: approved