Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

14 червня 2018 (дата подачі документів на пошту) ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» [PERSON] звернулося\~ до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.08.2008 року, що виникла станом на 18.04.2018 року в сумі 567922,44 гривень. Позов обґрунтовано тим, що 12.08.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною-особою підприємцем [PERSON] було укладено Кредитний договір №18/МС-08 з лімітом кредитування в розмірі 20000 доларів США. За порушення термінів повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, умовами договору передбачено сплату пені за кожен день прострочення. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, було укладено Договір поруки №18/Zмспор-08-01 від 12.08.2008 року між [PERSON] та АТ «Дельта Банк», відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником, зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені, у розмірі та у випадках передбачених кредитним договором. У звязку з неналежним виконанням кредитних зобовязань, станом на 18.04.2018 року позичальник має заборгованість за Кредитним договором №18/МС-08 від 12.08.2008р. в розмірі 567922,44 грн., з яких 24263,03 грн. заборгованість за основним боргом, 273744,11 грн. заборгованість за простроченим боргом, 3100,71 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 254619,88 грн. заборгованість за простроченими нарахованими відсотками, 6506,70 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 5688,01 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. За таких обставин Банк просив стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №18/МС-08 від 12.08.2008р., яка є солідарною з [PERSON]Ф в сумі 567922,44 грн. та понесені судові витрати. 20.06.2018 року ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області позов залишено без руху. 20.07.2018 року ухвалою судді Черкаського районного суду м. Черкаси цивільну справу № 707/1133/18 передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. Ухвалою від 13.08.2018 позов ПАТ «Дельта Банк» прийнято до розгляду Придніпровським районним судом м. Черкаси та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненою поруки за Договором поруки №18/ZMспор-08-01 від 12.08.2008. Зустрічний позов обгрунтовано тим, що 12.08.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір №18/МС-08 в сумі 20000 доларів США. Зобовязання за даним договором було відступлено АТ «Дельта Банк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобовязань від 30.06.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №18/МС-08 від 12.08.2008р. між ним та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір поруки. 28.08.2015 ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Черкаського районного суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №707/2151/15-ц). Відповідно до розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви боржник ФОП [PERSON] припинив належним чином виконувати свої обовязки зі сплати кредиту і процентів з 01.07.2010 року. Остання сплата за кредитом відбулася 28.07.2012 року в сумі 900 доларів США та 28.03.2013 року була остання сплата за процентами в сумі 456,91 доларів США. Прострочена заборгованість, що виникла станом на 29.03.2013 року, в подальшому вже не оплачувалась. 17.08.2016 року Черкаським районним судом Черкаської області постановлено ухвалу по справі №707/2151/15-ц (провадження №2/707/47/16), якою позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору Національний банк України про стягнення заборгованості, - залишено без розгляду в звязку із повторною неявкою в судові засідання представника позивача. У вимозі від 28.08.2015 року (вих.. №18.2-893) ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» вимагало від [PERSON] достроково погасити заборгованість за кредитом в розмірі 11422,59 доларів США (в т.ч. простроченої 4476,59 доларів США); заборгованість за відсотками в розмірі 4530,25 доларів США (в т.ч. 4413,09 доларів США); пені за несвоєчасне повернення боргу 25761,78 гривень, пені за несвоєчасне повернення процентів 25425,03 гривень. Подальші дії позивача - ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» свідчили про незацікавленість кредитора в реалізації своїх позовних вимог. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.04.2016 року у справі №711/10458/15-ц (провадження №2/711/515/16) було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] про визнання поруки за договором припиненою та визнано поруку за договором поруки №18/Zмспор-08-02 від 12.08.2008 року такою, що припинена з 15.07.2014 року. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 23.06.2016р. було змінено рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси в справі № 711/10458/15-ц , а саме в частині визначення дати припинення поруки за договором поруки №18/Zмспор-08-02 від 12.08.2008 року, визнавши її припиненою з 28.02.2014 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. За таких обставин [PERSON] просив визнати його поруку по Договору поруки №18/ZМспор-08-01 від 12.08.2008 такою, що припинена з 28.02.2014 року, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 24.09.2018 зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та вимоги за зустрічним позовом обєднано в одне провадження із первісним позовом. Ухвалою суду від 23.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк», - адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги Банку, наполягав на їх задоволенні. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. У відповіді на відзив від 08.10.2018 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» посилалось на те, що Банк оскаржував ухвалу суду по справі №717/2151/15-ц про залишення без розгляду позову до [PERSON] та [PERSON], однак Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.10.2018 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження в даній справі. [PERSON] заявляючи вимоги за зустрічним позовом не вказує про те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.02.2016р. по справі №707/2853/15-ц було відмовлено у задоволення його позову до Банку та [PERSON] про визнання договору поруки №18/Zмспор-08-01 від 12.08.2008 припиненим. Крім того Банк просив врахувати висновки Верховного Суду України про те, що у випадку якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У відзиві на зустрічний позов від 12.10.2018 ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» вказувало, що згідно з п. 3 договору поруки кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікають з договору кредиту №18/МС-08 від 12.08.2008р., при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором зобовязання позичальника ФОП [PERSON] не виконані, загальна сума заборгованості з урахуванням кредиту, відсотків та пені становить 567922,44 грн.. Тому вважали доводи [PERSON] про припинення зобовязань помилковими. Крім того 29.08.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі № 711/10458/15-ц. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог Банку та задовольнити зустрічний позов [PERSON]. У відзиві на позов від 21.09.2018 представника [PERSON] просив врахувати, що 28.08.2015 року Банк вже звертався до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ФОП [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що ФОП [PERSON] не виконує належним чином взятих на себе зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом з 01.07.2010 року. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.08.2016 року даний позов було залишено без розгляду в звязку із повторною неявкою позивача в судове засідання. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.04.2016 року у справі №711/10458/15-ц (провадження №2/711/515/16) було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] про визнання поруки за договором припиненою та визнано поруку за договором поруки №18/Zмспор-08-02 від 12.08.2008 року такою, що припинена з 15.07.2014 року. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 23.06.2016р. було змінено рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси в справі № 711/10458/15-ц , а саме в частині визначення дати припинення поруки за договором поруки №18/Zмспор-08-02 від 12.08.2008 року, визнавши її припиненою з 28.02.2014 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. За таких обставин вважав, що Договір поруки [PERSON] припинений в силу закону в звязку з тим, що банк не звернувся до суду із позовом до поручителів в межах встановленого шестимісячного строку. Отже, зобовязання поручителя за договором поруки є таким, що припинилось в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України. У відповіді на відзив від 02.11.2018 представник [PERSON]\~просив врахувати,\~що \~Банк не\~вказав про\~звернення 28.08.2015\~року до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~та [PERSON]\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№18/МС-08\~від 12.08.2008\~року,\~в звязку\~з невиконанням\~ФОП [PERSON]Ф,\~зобовязань по\~сплаті кредиту\~та відсотків\~за користування\~кредитом.\~Відповідно з\~розрахунку,\~поданого з\~позовом,\~ФОП [PERSON]\~припинив належним\~чином виконувати\~свої обовязки\~із сплати\~кредиту і\~процентів з\~01.07.2010\~року.Остання сплата за кредитом відбулася 28.07.2012 року в сумі 900 доларів США та 28.03.2013 року була остання сплата за процентами в сумі 456,91 доларів США. Прострочена заборгованість, що виникла станом на 29.03.2013 року, в подальшому вже не оплачувалась. Даний позов містив в собі вимогу про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі. 17.08.2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] було залишено без розгляду, в звязку з неявкою позивача в судове засідання. Представник [PERSON] вважав, договір поруки припинений в силу закону в звязку з тим, що ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» вже звертався із позовною заявою від 28.08.2015 до [PERSON], яка містила вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, але в подальшому відмовився від реалізації своїх прав у суді. Отже зобовязання поручителя за договором поруки є таким, що припинилось в силу приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України. Справу розглянуто за відсутності третіх осіб Національного банку України та [PERSON], повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи. Суд заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК). Згідно ст. 548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що - виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 12.08.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Кредитний договір №18/МС-08 (в іноземній валюті), відповідно до умов якого ФОП [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 20000 доларів США, з відсотковою ставкою 16% річних (т. 1 а.с. 5-7). Пунктом 8.1. Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченого платежу за кожен день прострочки. Пунктом 9.2 кредитного договору визначено, що - банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами що є поручителями позичальника умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості за кредитом, що залишилася, сплатити проценти та штрафні санкції, у разі, зокрема порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором. 12.08.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» як кредитором, [PERSON], як поручителем, та [PERSON], як боржник, було укладено Договір поруки №18/Zмспор-08-01 (т. 1 а.с. 18-19). Відповідно до п. 1 Договору поруки, - поручитель поручається перед кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором (в іноземній валюті) №18/МС-08 від 12.08.2008, укладеним між кредитором і боржником, за умовами якого останній зобовязаний кредитору по 10.08.2018 включно у порядку, строки та на умовах встановлених Кредитним договором, повернути кредит у розмірі 20000 доларів США, сплати процентів за користування ним у розмірі 16% річних, комісії та штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. Пунктом 16 Договору поруки визначено, що Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє по дату повного виконання зобовязань за Кредитним договором. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк» (т. 1 а.с. 20-25). Відповідно до п. 4.1 Договору від 30.06.2010 - в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» А «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. В реєстрі Кредитних зобовязань, що є невідємною частиною Договору про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 є відомості про Кредитний договір №18/МС-08 від 12.08.2008 укладеного з ФОП [PERSON], а також Договір поруки №18/Zмспор-08-01 укладений з [PERSON] (т. 1 а.с. 26). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до [PERSON] за Договором поруки №18/Zмспор-08-01 від 12.08.2008. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, - порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Таким чином, припинення поруки пов'язане, зокрема із закінченням строку її чинності. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України логічним є висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Зазначені правові висновки викладені Верховним Судом України, зокрема у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) не встановлено підстав для відступлення від наведених висновків та вказано, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. За змістом ч. 5 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа №711/10458/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] про визнання поруки за договором припиненою. При розгляді справи № 711/10458/15-ц (провадження №61-9578св18) Верховним Судом в постанові від 06.11.2018 року (т. 2 а.с. 231-235) було встановлено відносно ПАТ «Дельта Банк» ряд обставин, які мають істотне значення при вирішення цивільної справи №707/1133/18 за позовом Банку до [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] до Банку. Так, зокрема, Верховний Суд встановив, що у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за кредитним договором №18/МС-08 від 12.08.2008, ТОВ «Укрпромбанк» 21 липня 2009 року була направлена письмова вимога\~позичальнику ФОП\~[PERSON] про дострокове повне погашення кредиту. Згідно з пунктом 9.2 кредитного договору банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами що є поручителями позичальника умов цього договору та/або угод (договорів), укладених у забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 10 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості за кредитом, що залишилася, сплатити проценти та штрафні санкції, у разі, зокрема порушення позичальником строків (термінів) платежів, що встановлені цим договором. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення. Після зміни строку виконання зобов'язання (31 липня 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки згідно з пунктом 9.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати. Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що у разі реалізації кредитором свого права вимоги про дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обчислюватися з дня настання строку дострокового повернення кредиту. Оскільки в укладеному між сторонами договорі поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, кредитор вправі був пред'явити вимоги до поручителя протягом шести місяців після настання зміненого ним у липні 2009 року строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Однак із розглядуваним позовом до [PERSON] банк звернувся до суду у червні 2018 року, тобто після припинення поруки (після 31 січня 2010 року). Таким чином, оскільки Верховним Судом встановлено, що відбулася зміна строку виконання основного зобовязання за Кредитним договором № 18/МС-08, то і до поручителя [PERSON] Банк мав предявити вимоги протягом шести місяців після настання зміненого ним у липні 2009 року строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, тобто не пізніше січня 2010 року. Натомість із розглядуваним позовом Банк звернувся до суду 14.06.2018 року. За таких обставин судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №18/МС-08 від 12 серпня 2008 року. \~ \~ \~ \~В той же час \~ \~ \~ \~поруку [PERSON] за Договором поруки від 12 серпня 2008 року №18/Zмспор-08-01 необхідно визнати припиненою. Не спростовує висновків суду наявність рішення Черкаського районного суду від 01.02.2016 по справі №707/2853/15-ц за позовом [PERSON] до Банку про визнання поруки припиненою. Дійсно вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Однак зазначені [PERSON] підстави для визнання поруки припиненою, які він зазначав у справі №707/2853/15-ц є відмінними від підстав у розглядуваній справі. Так, зокрема, у справі №707/2853/15-ц [PERSON] просив визнати поруку припиненою у звязку із припиненням державної реєстрації [PERSON], як фізичної особи-підприємця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні первісного позову відмовлено, судові витрати понесені Банком відшкодування не підлягають. [PERSON] при зверненні до суду з зустрічним позовом було сплачено судовий збір, що підтверджено квитанцією від 21.09.2018 року (т.2 а.с. 148).\~ Отже понесені [PERSON] судові витрати у виді судового збору у передбаченому законом розмірі 704,80 гривень необхідно стягнути із Банку на користь [PERSON]. На підставі ст. 251, 252, 512, 514, 526, 546, 548, 553, 559, 1050 ЦК України,

Outcome: partial