Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

12 лютого 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесене рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини. Суд вирішив розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 15 квітня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 153. 28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася з заявою про винесення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що судом не винесене рішення за вимогою про визначення місця проживання дитини. Сторони в судове засідання не з'явилися. Розглянувши заяву про винесення додаткового рішення, суд приходить до наступного. На підставі ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Встановлено, що судом розглядалися позовні вимоги про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, а рішення винесено тільки стосовно позовних вимог про розірвання шлюбу, в зв'язку з чим, виникла необхідність у винесенні додаткового рішення за вимогами позивача про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві [PERSON] просила суд визначити з нею місце проживання дитини - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що 15 квітня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 153, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони з листопада 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає з дитиною за адресою: [ADDRESS]; відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за [ADDRESS] У відповідності до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно до вимог ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень. В той же час, позивач позивачем [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог в частині визначення місця проживання дитини, а саме, що між нею та відповідачем, як батьком дитини, не досягнуто згоди з зазначеного питання, не надано доказів взагалі про наявність спору щодо місця проживання житини, позивач не надала суду доказів ставлення її та відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, наявність доходів, житла, тощо. В зв'язку з наведеним, в задоволенні зазначеної частини позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed