overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

13.11.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1625. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін 09.12.2009 року народилася донька [PERSON]. На теперішній час сторони спільно не проживають більше року, спільне господарство не ведеться, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін та доньки. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. При цьому вказала, що збереження сімї та примирення подружжя неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «Халіфаєва». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та просить його задовольнити, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 21.11.2009 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Халіфаєва/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1625 /свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 117330/ /а.с. 5/. 09.12.2009 року народилася [PERSON], актовий запис № 01, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 195863, виданого Виконкомом Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, проживають окремо понад рік, спорів стосовно визначення місця проживання дитини, її утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

13.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з відповідачем з 10.10.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 18.02.2013 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та повне визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.02.2013 року, яким шлюб між ними розірвано, свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 112694 від 30.04.2015 року ( а.с. 5-6, 8 ) Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження , в якому батьком дитини вказано відповідач - [PERSON] (а.с. 7 ). Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: вул. Калініна, буд. № 227 м. Вознесенськ Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 13.11.2015 року (а.с.9). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобовязаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з положень\~\~ст. 79 СК України\~\~ час з якого слід присудити аліменти\~\~визначається\~\~ з дня\~\~пред'явлення\~\~позову,\~\~тобто з\~\~13.11.2015\~\~року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

13.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] [PERSON] Еспіноса таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що є власником вказаної квартири, а відповідач є колишнім мешканцем квартири який у ній на теперішній час не проживає, не сплачує житлово-комунальні платежі та у квартирі відсутні його особисті речі. Факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які позивач оплачує особисто, у зв'язку із чим змушена звернутись до суду. До судового зсідання позивач не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] [PERSON] Еспіноса до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири № 37 за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 144/4, про що свідчить договір купівлі-продажу від 20.08.2015 року та витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно /а.с. 5-6/. Згідно довідки /виписки з домової книги про склад сімї та прописку/ № 339 від 12.11.2015 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [PERSON] Еспіноса, [INFO] /а.с. 7/. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд розірвати між ними шлюб. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09 вересня 1989 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін є двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Позивач з відповідачем припинили шлюбні відносини у 2012 році, сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд що до життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, тому позивач просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, але надала до суду заяву в якій не заперечувала проти позовних вимог, та просила розглянути справу без її участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 09 вересня 1989 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане Заводським відділом РАГС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та актовим записом № 662. Від спільного подружнього життя у сторін є двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Судом встановлено, що сторони з 2012 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторонам по справі було надано термін для примирення терміном шість місяців, але це не дало позитивних наслідків. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 15.08.2013 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, при житті на випадок смерті мати залишила заповіт, яким заповіла належну земельну ділянку йому. В установлений законом строк до нотаріальної контори він не звернувся так як перебував у тривалому відрядженні. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в два місяці. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав посилаючись на вказані обставини. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 15.08.2013 року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія І-ОЛ № 171122. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку № 64, площею 5,74 га., що розташована на території Якимівської сільської ради Маловисківського району, відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія КР МВ № 544. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося. Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, відповідно до ст.. 1234 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємець [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся 12.11.2015, але нотаріус відмовила, посилаючись на пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. В силу ст.. 1272 ЦК України згідно, якої суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, з урахуванням того, що відповідача не заперечує проти задоволення позову, позивач є спадкоємцем за заповітом померлого, у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори, так як був у службовому відрядженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що 26.11.2005 року вони зареєстрували шлюб. Зазначає, що сімейні стосунки між ними фактично припинені. Вони не ведуть спільний бюджет та спільне господарство. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим, це суперечить інтересам позивача. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача просила про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, відповідач про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін та провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 26.11.2005 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 280210, виданим повторно 16.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 267. Згідно змісту позову, причиною розпаду родини є фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, втрата почуття любові. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає цього, у зв'язку з чим, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 28.10.1995року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 15.09.2000року народження, який мешкає з відповідачем. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спірного майна не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач у зал судового засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.1995 року, про що свідчить актовий запис № 204 зроблений Волноваським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 15.09.2000року народження, який мешкає з відповідачем. Питання про стягнення аліментів вирішено у добровільному порядку. Спірного майна не мають. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям немає взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя сторін не склалось, в зв'язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, відсутні спільні інтереси, що привело до повного взаємного відчуження. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 12920 грн. 94 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2700 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5-31). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.10.2015 року становить 12920 грн. 94 коп., та складається з заборгованості за кредитом 2662,71 грн., заборгованості за відсотками 7316,76 грн., 1850,00 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1091,47 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачем не склалось, вже деякий час вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Денисенко-Петруха». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Денисенко-Петруха», судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 114, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 487,20 грн., але заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved