Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

13 липня 2017 року до суду звернувся позивач із заявою, відповідно до вимог якої, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також стягнути на їх утримання аліменти та накласти заборону на відчуження житла. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачка - [PERSON] є одинокою матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 11.05.2017 року Радехівським районним судом було прийнято рішення про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, стан виконання батьківських обов'язків [PERSON] щодо старших дітей залишається незадовільним. Мати часто зникає з дому на декілька днів та фактично залишила дітей на виховання бабусі [PERSON]. Окрім цього, [PERSON] зловживає алкоголем, ніде не працює та використовує соціальну допомогу на дітей на власні потреби. Роз'яснювальна робота служби у справах дітей, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, райвідділу поліції щодо належного догляду за дітьми та попередження [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків не дають результату. До служби у справах дітей постійно звертається [PERSON] зі скаргами на брак коштів для того, щоб прогодувати внуків. 15.05.2017 року до служби у справах дітей адміністрації надійшло повідомлення з Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП України у Львівській області про те, що з початку поточного року райвідділом зареєстровано три факти ухиляння [PERSON] від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання своїх дітей. Зокрема, в ході проведення перевірки констатовано факти неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків, зокрема залишення без догляду найменшої дитини [PERSON], відсутність зацікавленості матері у вихованні та утриманні старших дітей. За результатами перевірки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 статті 184 КУпАП. 22.04.2017 року до відділу поліції надійшла заява [PERSON] з проханням вжити заходів до [PERSON], яка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки з виховання та утримання дітей: зловживає спиртними напоями, залишає дітей вдома без нагляду, а сама йде з дому нікого не повідомивши і повертається через добу в нетверезому стані. Так, з 16.00 год. 21.04.2017 року до 17.00 год. 22.04.2017 року четверо малолітніх дітей [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишались вдома самі та були голодними, оскільки мати, пішовши з дому, не приготувала їм їсти. Також, 19.04.2017 року [PERSON] повинна була відвезти [PERSON] та [PERSON] на навчання до реабілітаційного центру в смт.Підкамінь Бродівського району, однак не зробила цього, пояснивши, що не має відповідних коштів. За даним фактом проведено перевірку та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП. У подальшому, 07.05.2017 року до відділу поліції надійшла заява [PERSON] з проханням вжити заходів до [PERSON], яка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки з виховання та утримання дітей: зловживає спиртними напоями, при цьому залишає дітей вдома без нагляду, а сама йде з дому нікого не повідомивши і повертається пізно ввечері в нетверезому стані або взагалі не ночує вдома, неналежно виховує своїх п'ятьох дітей та бере дітей зі собою, коли йде зловживати спиртними напоями. Так, 06.05.2017 року близько 10.00 год. мати взяла з собою [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та пішла у невідомому напрямку. [PERSON] та [PERSON] повернулися додому самі пізно ввечері приблизно о 23.00 год. та пояснили бабі, що мама з [PERSON] залишилися ночувати в знайомої [PERSON] у м.Радехів. Наступного дня [PERSON] забрала з помешкання [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які продовжували проживати в неї. Матері дітей та [PERSON] в помешканні не було, а сама [PERSON] перебувала в нетверезому стані. Ввечері цього ж дня [PERSON] в нетверезому стані з дочкою [PERSON] повернулася додому, переодяглася та, знову взявши [PERSON], вийшла з дому, сіла в невідому машину та поїхала в невідомому напрямку. Четверо своїх дітей залишила вдома. Із врахуванням наведеного, уповноважений представник відділу поліції звернулися до Радехівської РДА із просьбою розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей. 25.05.2017 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення з Радехівської ЦРЛ про те, що 10.05.2017 року та 17.05.2017 року у медичний заклад було шпиталізовано [PERSON] і [PERSON], за період перебування яких у лікарні, дітьми опікувалася лише їх баба [PERSON]. Під час обстеження соціально-побутових умов проживання дітей та стану виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків, було констатовано, що [PERSON] батьківські обов'язки виконує незадовільно. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, де слухалося питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, особа не з'явилася. Відповідно, наведене слугувало підставами для позивача при його зверненні до суду із вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав. Представник позивача, надавши в суді пояснення аналогічні, викладеним у позові (а.с.1-4), просила вимоги задоволити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини, неявки у судове засідання, суд не повідомила. Таким чином, відповідно до вимог процесуального закону, судом у засіданні 29.11.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Біганська Ю.А. прокурор Радехівської місцевої прокуратури позов підтримала та просить такий задоволити. Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, судом встановлено, що діти народилися: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO], матір'ю таких зазначено [PERSON] - відповідачка у справі і проживають діти у [ADDRESS] (а.с.5-11). Із копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11.05.2017 року вбачається, що проаналізувавши докази та обставини справи, суд вирішив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.14-15). Також із звернення уповноваженого представника Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області №2269 від 11.05.2017 року визначається, що таким констатовано факти неодноразового і неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків щодо дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за що таку було неодноразово притягнено до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП (а.с.16-17). Поряд з цим, незважаючи на проведену профілактичну роботу та неодноразове притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, уже 25.05.2017 року було констатовано, що підчас проведення лікування [PERSON] та [PERSON] у медичному закладі, дітьми опікувалася виключно їх бабуся - [PERSON] (а.с.18). Із актів обстеження житлово-побутових умов від 19.01., 24.04., 05.05. та 28.06.2017 року і письмових пояснень [PERSON] вбачається, що такими констатовано неналежні умови для проживання дітей, а їхнім духовним та моральним розвитком опікується бабуся (а.с.19-25). Піддавши ретельному аналізу наявні у комісії з питань захисту прав дитини Радехівської райдержадміністрації матеріали, орган опіки та піклування дійшов обґрунтованого висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав (а.с.12-13). Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з подальшими змінами та доповненнями), суд вважає, що окрім порушення конституційних норм «... батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття» (ст.51 Конституції України), відповідачкою не виконуються також і батьківські обов'язки, передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, а саме - вона не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення тощо. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у діях відповідачки не має ні найменшого натяку на виконання хоча б найелементарніших обов'язків щодо виховання та утримання своїх дітей. У контексті вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він), окрім іншого ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, враховуючи, що обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей доведено в повній мірі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають до задоволення. Також, щодо вимог про стягнення із відповідача аліментів, суд зазначає наступне. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти хоча і проживають у одному приміщенні з відповідачкою (а.с.11), однак способи виконання обов'язку утримувати дітей не обумовлені, як і доведено, що [PERSON] не забезпечує дітей матеріально, відповідно, суд вважає вимогу позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] правомірною. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Виходячи із принципу диспозитивності, закладеному у ст.ст.11,60 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, піддавши аналізу матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоров'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задовільний, їм не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу вони не мають. Окрім цього, суд вважає, що і у відповідача стан здоров'я, задовільний. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1777 гривень. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що із відповідача на утримання дітей слід стягувати кошти в розмірі 890 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення. Щодо вимог про накладення заборони на відчуження житла за місцем реєстрації дітей, такі до задоволення, з підстав не доведення стороною належності майна відповідачу та доцільності такого заходу на даний час, до задоволення не підлягають. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved