Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

14 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним договір поруки №П/300119775-4 від 28.11.2014 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта-Банк». Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 29.08.2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір кредитної лінії №ВКЛ-2022390 за умовами якого позивач отримав кредит з максимальним лімітом заборгованості в сумі 79 870 000,00 грн. зі сплатою 24 % річних строком користування до 31.12.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредитної лінії, 28.11.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки за яким [PERSON], як поручитель, зобов'язався відповідати за позичальника в межах 12 000 000,00 грн. 19.02.2015 року Банком було здійснено списання з депозитного рахунку [PERSON] грошових коштів, що є еквівалентом 12 000 000,00 грн. Проте позивач вважає договір поруки недійсним на тій підставі, що якщо в основному зобов'язанні передбачений лише такий вид забезпечення як застава, то зазначене зобов'язання може бути забезпечене виключно заставою та не може бути забезпечене іншим видом забезпечення без внесення змін в основне зобов'язання у відповідності до положень ст.546 ЦК України та ч.1 ст.548 ЦК України. Оскільки умовами Договору кредитної лінії не передбачено забезпечення зобов'язань порукою, тому оспорюваний договір суперечить ч.1 ст.548 ЦК України та в силу ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. До суду надійшли заперечення на заявлені вимоги в яких представник зазначає, що заявлені вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що договір укладений в межах діючого законодавства та відсутні підстави для визнання його недійсним. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. До суду надійшла заява представника про визнання позову. В заяві представник зазначає, що договір поруки є недійсним, оскільки умовами Договору кредиту не було передбачено такий вид забезпечення як порука. Крім того представник зазначив, що сторони Договору поруки були повідомлені про нікчемність правочину та 14.05.2015 року АТ «Дельта Банк» застосував наслідки нікчемності правочину і повернув списану суму коштів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, врахувавши заперечення представника [PERSON] та заяву представника ПАТ «Дельта банк», дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.08.2013 року між ПАТ «Дельта банк» (далі - Банк, Кредитор) та ПАТ «Укргазвидобування» (далі - Позичальник) був укладений договір кредитної лінії №ВКЛ-2022390. За умовами вказаного Договору Кредитор зобов'язався надавати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту у відповідності до Договору та Додаткових договорів буде здійснюватися окремими частинами в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 79 870 000,00 грн., зі сплатою плати за користування кредитом 24% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 31.12.2014 року. 29.08.2013 року між ПАТ «Дельта банк» та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір застави майнових прав №ВКЛ-2022390/S-1. За умовами вказаного договору, предметом застави є майнові права (право вимоги) на отримання грошових коштів на загальну суму 37 500 000,00 доларів США, в тому числі, які існують на дату укладання цього Договору та/або виникнуть в майбутньому у заставодавця згідно контракту №УГВ7283/20/1-13 від 01.03.2013 року. Заставою за цим Договором забезпечується виконання заставодавцем зобов'язань перед Заставодержателем за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року із всіма змінами і доповненнями. 28.11.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» (далі - Кредитор, Банк) та [PERSON] (далі - Поручитель) був укладений Договір поруки №П30019775-4 за умовами якого Поручитель зобов'язувався перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ТОВ «Укргазвидобування» зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390, що укладений 29.08.2013 року та Позичальником, за умовами якого Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору отриманий кредит у розмірі 79 870 000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі, у строки (терміни) та на умовах, зазначених у Договорі кредиту. За умовами п.2.2 Поруки, загальний обсяг відповідальності Поручителя за цим Договором не може перевищувати еквівалент 12 000 000,00 грн. за курсом НБУ станом на дату виконання Поручителем зобов'язання Позичальника за Договором кредиту. 01.11.2013 між Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9. Відповідно до п.п. 1.1. вказаного договору, предметом застави є майнові права за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 та додатковими договорами до нього, а також із зобов'язань, що виникають з договорів № ВКЛ-2022390/S-1 від 29.08.2013. Відповідно до п. 1.4. договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9, надана застава забезпечує виконання ПАТ «Дельта Банк» вимог Національного банку України за кредитами для підтримки ліквідності, надані згідно з кредитними договорами, що перераховані в вказаному пункті. 27.12.2013 між НБУ та ПАТ «Дельта Банк» було укладеного договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9 від 01.11.2013. Листом від 07.05.2015 року за №1650 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» повідомила [PERSON] про нікчемність Договору поруки №П30019775-4 від 28.11.2014 року. Листом від 07.05.2015 року за №1661 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» повідомила ПАТ «Укргазвидобування» про нікчемність Договору поруки №П30019775-4 від 28.11.2014 року. [PERSON] звернувся із позовом до Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 12 935 013,70 грн. на тій підставі, що 19.02.2015 року Банком на виконання п.1.3 Договору поруки було здійснено списання грошових коштів в сумі, яка є еквівалентом 12 000 000,00 грн. та відсотки в розмірі облікової ставки НБУ за користування коштами. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Положеннями ст. 546, ч. 1 ст. 548 ЦК України передбачено, що забезпечення зобов'язання здійснюється виключно у випадку, якщо це встановлено договором або законом та відповідно сторони вправі забезпечити виконання зобов'язання лише тим видом забезпечення, який визначений у договорі або прямо встановлений Законом. Якщо в основному зобов'язанні передбачений лише такий вид забезпечення як застава, то зазначене зобов'язання може бути забезпечене виключно заставою та не може бути забезпечене іншим видом забезпечення без внесення змін в основне зобов'язання. В той же час, відповідно до п. 1.3. договору кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013, забезпечення ПАТ «Укргазвидобування» виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою (іпотекою) вимоги за цим договором виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме: 1.3.1. договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по договорам (контрактам), що належать позичальнику, тобто ПАТ «Укргазвидобування». Договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 визначено, що його виконання забезпечується лише одним видом забезпечення - заставою, а відтак забезпечення виконання кредитного договору іншим видом забезпечення, ніж застава, не допускається в силу Закону. У випадку, якщо в основному зобов'язанні передбачений лише такий вид забезпечення як застава, то зазначене зобов'язання може бути забезпечене виключно заставою та не може бути забезпечене іншим видом забезпечення без внесення змін в основне зобов'язання. Разом з тим, між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № П 30019775-4 від 28.11.2014, яким передбачено, що забезпеченням виконання кредитного договору є порука - вид забезпечення, який не передбачений в кредитному договорі, у зв'язку з чим договір поруки № П 30019775-4 від 28.11.2014 суперечить ч. 1 ст. 548 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Окрім того, у порушення ст.ст. 554, 555, 557 ЦК України, не було повідомлено та не отримано згоду ПАТ «Укргазвидобування» про введення поручителів, про що свідчить відсутність листів-повідомлень від АТ «Дельта Банк» до ПАТ «Укргазвидобування» щодо згоди на внесення змін до структури забезпечення за договором кредитної лінії. 14.05.2015 на виконання ст. 216 ЦК України, АТ «Дельта Банк» застосував наслідки нікчемності правочинів (договору поруки від 28.11.2014), а саме: повернув [PERSON] кошти, списані з його рахунку в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Укргазвидобування» перед АТ «Дельта Банк», що підтверджується банківськими виписками, наданими у якості додатків до заяви про визнання позову ПАТ «Дельта Банк». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання недійсним договору поруки № П 30019775-4 від 28.11.2014 року, укладеним між відповідачами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», а отже позов підлягає задоволенню. Представник [PERSON] в своїх запереченнях посилалась на постанову Верховного Суду України від 20.02.2012 року №6-51цс11, проте суд не може взяти до уваги вказану постанову, оскільки існують інші підстави звернення до суду з позовом. На підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають присудженню з відповідача [PERSON] частина понесених та документально підтверджених судових витрат позивач, оскільки на момент звернення позивача до суду із позовом уповноважена особа фонду була звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved