Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

15.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту № МRС0АК11960001 від 15.06.2006р.: заборгованість за кредитом в сумі 58126,63 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 120561,99 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 9487,50 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 136284,12 грн., всього на суму - 324460,24 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (найменування банку змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 75900 грн. 00 коп. для купівлі автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 19.11.2013 року становить 324460 грн. 24 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву з проханням розгляд справи вести в її відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15 червня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір МRС0АК11960001, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 75900 грн. 00 коп. для купівлі автомобіля зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Станом на 19.11.2013 року сума заборгованості складає 324460 грн. 24 коп., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 58126,63 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 120561,99 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 9487,50 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 136284,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику у розмірі і на умовах, передбачених договором, позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з положеннями статті 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності. Як передбачено умовами кредитного кредиту, а саме: п. 4.1 при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п. 3.2 умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. Сума нарахованої пені практично в два рази перевищує розмір збитків, заподіяних позивачу, і за думкою суду, підлягає зменшенню до розміру - 57 515,72 гривень, оскільки саме ця сума є розумною та сорозмірною по відношенню до розміру збитків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судовий збір в розмірі 2 476 грн. 79 коп. На підставі ст. 6 Конституції України, ст. ст. 509, 551, 624, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial