Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

13 березня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 1982 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління Донецької області, актовий запис № 988. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння в сім`ї відсутнє, у зв`язку з чим з січня 2015 року вони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім`ї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС, тому він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просить шлюб між ним і [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу між ним та [PERSON] , зазначивши , що не має наміру підтримувати шлюбні відносини з відповідачкою, їх сім`я розпалася остаточно з причини взаємного непорозуміння, в тому числі і з ідеологічних переконань. На теперішній час він має намір створити іншу сім`ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу між нею та позивачем у справі, вказала, що сім`ю зберігати не бажає, зазначивши, що позивач в лютому 2015 року вступив до лав Збройних сил України, протягом деякого часу періодично навідувався додому та шлюбні відносини між ними підтримувалися, остаточно спільне проживання та шлюбні відносини вони припинили в січні 2017 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління Донецької області, актовий запис № 988(а.с. 6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки та ведення спільного господарства між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю взаємного порозуміння. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як сторони наполягають на розірванні шлюбу між ними, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] і [PERSON] слід розірвати. У зв`язку із тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп.

Outcome: approved