Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

12 серпня 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що вона є власником цього будинку згідно договору про поділ будинку, що є спільною частковою власністю, від 30 січня 2019 року. Відповідач - її син, зареєстрований в будинку, але фактично в ньому не проживає з січня 2020 року, не приймає участі в утриманні будинку, чим створює перешкоди в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками направлялася відповідачу за адресою реєстрації, оскільки іншої адреси та номерів засобів зв`язку суду не повідомлено. Відзиву на позов не надійшло. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі договору про поділ нерухомого майна №48, посвідченого 30 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. (а.с.6-7, 11). Згідно з довідкою про реєстрацію та склад сім`ї № 7111 від 20 липня 2021 року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON] (а.с.13). Довідкою квартального комітету від 20 липня 2021 року підтверджується, що [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з січня 2020 року (а.с.10). За змістом статей 317, 319,\~321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень статті 156 Житлового кодексу України та статті 405 Цивільного кодексу України, право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, члени сім`ї власника житла набувають право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Як передбачено частиною 2 статті 406 Цивільного кодексу України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідач [PERSON] не проживає з січня 2020 року у будинку, що належить позивачу, однак не знявся з реєстрації, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні своїм майном. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 Цивільного кодексу України. Таким чином наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком, який належить на праві власності [PERSON] . Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.1). Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved