Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

14.12.2016 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] з підстав втрати останнім такого права у зв'язку з припиненням права власності та непроживанням у квартирі без поважних причин понад один рік. Крім того, у позовній заяві порушується питання про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив. При таких даних, за згоди позивача висловленої у письмовій заяві, суд у відповідності до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України знаходить можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який укладений 10.08.2016 між ними та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В., зареєстрованого в реєстрі за номером 1446. Згідно довідки форми №3, виданої структурним підрозділом ЖЕД-904 КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва» від 17.08.2017 №4071 вбачається, що на даний час у вказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Як зазначено позивачем, відповідач є попереднім власником квартири, який відчужив її у 2009 та з того часу у ній не проживає. Факт не проживання відповідача підтверджується відомостями, які наявні у листі Солом'янського УП ГУНП у м. Києві від 02.08.2017 №53561/125/55/05-2017, висновку ДОП відділу поліції №2 Солом'янського УП ГУНП у м. Києві Асанова Р.М. від 01.08.2017 за результатами перевірки за заявою [PERSON] №53561 від 22.07.2017, згідно яких вбачається, що гр. [PERSON] у 2009 році виїхав на постійне місце проживання у Ізраїль. Обставини, які б вказували на те, що позивач чинить відповідачеві перешкоди в користуванні спірною квартирою, та обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача в ході розгляду справи судом встановлено не було. Відповідно до норм ЦК України та ЖК Української РСР, відсутність особи понад визначені строки без поважних причин тягне за собою втрату користування житлом. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 4 ЦПК України, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належить задовольнити. Разом з цим, вимога позивача про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку не відповідає можливим способам захисту його прав у контексті обставин даної справи. Зняття особи з реєстраційного обліку являє собою сукупність певних дій, вчинення яких віднесено до виключної компетенції органів Державної міграційної служби України. Підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідним органом ДМС серед інших є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому порядку можуть бути оскаржені дії органу ДМС щодо відмови у знятті особи з реєстраційного обліку. В даному випадку, належним способом захисту прав позивача є визнання судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішення про визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом є правовою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання за спірною адресою. Виходячи з наведеного вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання за спірною адресою задоволенню не пядлягають. З огляду на висновок суду про часткове задоволення позовних вимог та з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати - сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial