Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

14 квітня 2021 року [PERSON] через свого представника - адвоката Мотуза О.В. звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. Позивач посилається на те, що з 02 лютого 1981 року по 20 червня 2019 року він працював на підприємствах відповідача, був звільнений з роботи на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу він отримав хронічні професійні захворювання та третю групу інвалідності. Внаслідок ушкодження здоров`я порушились його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тому позивач просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням грошові кошти в сумі 600 000 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає з наступних підстав: -при звільненні [PERSON] була нарахована та виплачена компенсація немайнової (моральної) шкоди у розмірі 70 261 грн 20 коп, відповідно до стажу роботи в галузі та середнього заробітку, крім того [PERSON] була нарахована і виплачена фінансова допомога - моральна шкода у розмірі 1931 грн, у зв`язку з чим позивачем була написана заява про відсутність претензій до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, -моральна шкода відшкодовується одноразово, навіть погіршення здоров`я зі збільшенням відсотків стійкої втрати професійної працездатності не є підставою для повторної виплати моральної шкоди, -позивачем не надано доказів наявності зміни психічного стану, висновку лікарів щодо виявленого будь-якого діагнозу, який був би встановлений як наслідок фізичних та душевних страждань, -позивач погодився працювати у шкідливих умовах, свідомо йшов на ризик для свого здоров`я для отримання пов`язаних з цим пільг та компенсацій, сама важкість та небезпечність технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача не є достатньою підставою для відповідальності підприємства у вигляді компенсації моральної шкоди, -у позовній заяві не зроблено розрахунку суми моральної шкоди, не зрозуміло, яким чином позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду, -наявність факту моральної шкоди як певний психологічний стан особи може бути встановлено лише висновком судово-психологічної експертизи, встановлення ступеня втрати професійної працездатності не підтверджує наявності факту спричинення позивачу моральної шкоди. Фактичні обставини, встановлені судом [PERSON] у період з 02 лютого 1981 року по 20 червня 2019 року працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем під землею, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.7-10). 20 червня 2019 року [PERSON] був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України). Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 01 листопада 2019 року, [PERSON] встановлено діагноз: радикулопатія попереко-крижова та шийна, рецидивуючий перебіг на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим м`язово-тонічним і периферічним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії, легенева недостатність першого-другого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху). Хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Осіб, які порушили законодавство про охорону праці, не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць (а.с.11-12). Довідкою міжрайонної профпатологічної МСЕК серії 12ААА № 057151 від 09 грудня 2019 року підтверджується факт встановлення [PERSON] первинно 60 відсотків втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності (а.с.13). Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 625279 від 09 грудня 2019 року підтверджується встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності з 25 листопада 2019 року, причина інвалідності - професійне захворювання, інвалідність встановлена безстроково. [PERSON] протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. [PERSON] рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.14). Зазначеними доказами підтверджується факт отримання позивачем професійних захворювань, які призвели до встановлення йому втрати 60 відсотків професійної працездатності та інвалідності третьої групи. Ці докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідачем не доведено належним чином, що позивачу встановлено втрату працездатності за професійними захворюваннями та виробничою травмою з порушенням порядку, встановленого законом. Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, став інвалідом третьої групи, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, зокрема внаслідок пилового бронхіту та емфіземи легень йому важко дихати, що змушує його обмежувати свою фізичну активність. Через зниження слуху позивач також відчуває дискомфорт у повсякденному житті і спілкуванні з оточуючими, оскільки не завжди може виразно почути інших людей. Таким чином судом встановлено порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та встановлення позивачу інвалідності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Позивачу встановлено втрату 60 відсотків працездатності первинно висновком МСЕК від 09 грудня 2019 року, саме з цієї дати виникло його право на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Суд не бере до уваги факт отримання [PERSON] компенсації немайнової (моральної) шкоди відповідно до угоди від 20 червня 2019 року, укладеної з відповідачем, оскільки станом на день укладення цієї угоди право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, ще не виникло. Письмова заява [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якій позивач зазначив, що негативні зміни в його психічному стані відсутні за професійними захворюваннями, які він отримав під час виконання трудових обов`язків в період з 16 листопада 2009 року по 20 червня 2019 року, він не має претензій до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» щодо компенсації моральної шкоди, написана до встановлення позивачу втрати працездатності висновком МСЕК, тобто до виникнення його права на відшкодування моральної шкоди. Тому подання цієї заяви не припиняє права позивача на відшкодування моральної шкоди роботодавцем згідно статті 237-1 КЗпП України. При цьому розмір моральної шкоди, визначений позивачем - 600 000 грн суд вважає завищеним. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, неможливість відновлення здоров`я позивача, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті у зв`язку з наявністю професійних захворювань та інвалідності, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 120 000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Згідно з висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Таким чином суми, стягнуті на підставі судового рішення у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, не підлягають оподаткуванню. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1 відсотка від розміру задоволених позовних вимог - 1200 грн.

Outcome: partial