overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 600 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання сина не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку (а.с.14). В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню сина, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню сина, чим порушує його права, то з метою захисту майнових прав дитини, з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі 600 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що розташований по вул. Квітнева, 4 в с. Смоляри Світязькі Шацького району Волинської області. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 09 жовтня 2010 року померла мати позивача [PERSON], якій належав житловий будинок, розташований по вул. Квітнева, 4 в с. Смоляри Світязькі Шацького району Волинської області, збудований у 1938 році, що підтверджується витягом з погосподарської книги №4 за 2011-2015 роки [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області, виданим 21.07.2015 року №320. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на зазначений житловий будинок. За життя [PERSON] заповіт не склала. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] і в установленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Інших спадкоємців першої черги немає. Родинні відносини між позивачем і спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про укладення шлюбу. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому вона просить суд визнати її право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач в попереднє судове засідання не зявилася, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, матеріалами спадкової справи на імя [PERSON], інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 1217, 1220, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є його батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 01 лютого 2016 року. Спільне життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та сина. Дитина перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати сина належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дитини, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітнього сина щомісячно в примусовому порядку в розмірі ? частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій позов підтримала повністю, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позов визнав частково, заперечень щодо задоволення позову немає. Проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має регулярний, стабільний дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається із копії свідоцтва про народження (а.с. 5). Сторони проживають окремо і дитина знаходиться з матірю, що підтверджено поясненнями сторін. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дитини, а тому даний позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено зі слів сторін, що сторони проживають окремо, свого обовязку утримувати сина відповідач не виконує, неповнолітній син проживає з матірю та перебуває на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивачки слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач працює, а також матеріальне становище позивача на даний час, суд приходить до висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки його доходів. При визначенні частки розміру аліментів суд врахував стан здоровя та матеріальне становище неповнолітнього сина, стан здоровя та матеріальне становище стягувача аліментів, платника аліментів, який є працездатним, а також те, що відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків на утриманні немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині в розмірі ? частки його доходів щомісячно, до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі - 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] Ю звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 30.10.2012р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку вона має намір успадкувати за законом. Протягом шести місяців вона до нотаріальної контори не звернулася через відсутність грошових коштів, які були витрачені на поховання спадкодавця, тому в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні (.а.с. 15). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив суд про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 16). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку позивачкою наведені достатні обґрунтування, що строк для прийняття спадщини було пропущено з поважних причин, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

\~ \~ 14 липня 2016 року до Любешівського районного суду із цивільним позовом звернулася [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що стосунки між подружжям не склались, сторони мають розбіжні погляди на сім'ю тощо. За таких обставин вважає недоцільним подальше збереження шлюбу. На перенесену дату судового засідання сторони не з'явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду не подавав. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 16 серпня 2016 року не здійснювалось. \~ Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Матюк) [PERSON] уклали шлюб 13 жовтня 2007 року. У подружжя народилось двоє дітей. \~ \~ Позивач бажає розірвати шлюб. \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити. \~ Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

14 липня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про виправлення описки у рішенні суду, винесеному за результатами розгляду справи за її заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що в написанні імені її дитини допущено описку і замість правильно імені «Сафіє» вказано «Софія». Заявниця [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому в заяві міститься її клопотання про здійснення судового розгляду без її участі. Представник заінтересованої особи - Новгород-Сіверського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не зявився. Неявка вказаних осіб відповідно до частини четвертої статті 219 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень до рішення суду. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, до суду не зявилися, відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. 07 липня 2016 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області винесено рішення у цивільній справі №739/1131/16-ц, яким задоволено заяву [PERSON], заінтересована особа Новгород-Сіверський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України. Встановлено факт, що [PERSON] народилася 27 серпня 2015 року на тимчасово окупованій території України в м. Джанкой Автономної Республіки Крим, її матірю є [PERSON], громадянка України, а батьком є Холмірзаєв Сардорбек Рахматілаєвич, громадянин [PERSON] Федерації. Водночас з матеріалів справи, які були досліджені судом, вбачається, що імя доньки заявнииці не «Софія», а «Сафіє». Викладене свідчить про допущену в рішення суду описку в написанні імені доньки заявниці і замість імені «Софія» має бути вказано імя «Сафіє». Відповідно до частини першої статті 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Таким чином, зважаючи на вищевказане, заява [PERSON] про виправлення описки, допущеної у судовому рішенні, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

14 липня 2016 року завідуючий 2-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації без усвідомленої згоди недієздатної [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 22.03.2007 року [PERSON] була визнана недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] 12.01.2016 року за направленням лікаря-психіатра та на прохання (згоди) її опікуна [PERSON] була госпіталізована до КЗ !1 ОСЛ м.Ромни». 12.07.2016 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Комісією винесено рішення про необхідність подальшого лікування пацієнтки в психіатричному стаціонарі. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON], виявляє ознаки тяжкого психічного розладу , що обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих. Потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу без усвідомленої згоди пацієнта. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації недієздатної [PERSON], без усвідомленої згоди останньої в психіатричному стаціонарі КЗ «1ОСЛ м.Ромни» СОР на строк до шести місяців. У судовому засіданні представник 2 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом [PERSON] не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації. Адвокат Валюх Ю.В. не заперечував проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації недієздатної [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 22 березня 2007 року [PERSON] було визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді : « Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з наростаючим дефектом», внаслідок чого, виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу собі та оточуючим, не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. Потребує продовження госпіталізації в психіатричному закладі без усвідомленої згоди пацієнтки. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і пояснення в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

14 липня 2016 року заявниця звернулася до суду з даною заявою посилаючись на те, що вона народилася [INFO] і на даний час є неповнолітньою, їй виповнилось 17 років. Вказує, що з 2014 року зустрічається з заінтересованою особою по справі [PERSON],1990 року народження, між ними склались хороші дружні довірливі стосунки, вони покохали один одного і їх стосунки переросли в близькі. 08 листопада 2015 року у них відбулось весілля і між ними зареєстровано церковний шлюб у храмі села Велика Кам»янка Коломийського району. [INFO] у неї, заявниці, народилась дочка [PERSON], батьком якої є заінтересована особа по справі [PERSON]. Однак при зверненні до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу їй роз'яснено, що оскільки вона не досягла шлюбного віку, необхідно надати судове рішення про надання права на шлюб. Просить заяву задоволити та надати їй право на шлюб з заінтересованою особою по справі [PERSON], так як це відповідає її інтересам та інтересам малолітньої дитини. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , подала до суду заяву про розгляд даної справи без її участі. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду поступили їх заяви про розгляд справи у їх відсутності та задоволення вимог заяви [PERSON] Представник Коломийського районного відділу ДРАЦС в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що не заперечують проти заяви та покладаються на погляд суду. Враховуючи заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], не досягла шлюбного віку та на даний час їй виповнилось 17 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці (а.с.15), тому вона не може зареєструвати шлюб з [PERSON], 1990 року народження, однак бажає і має намір зареєструвати даний шлюб і це відповідає її інтересам і інтересам заінтересованої особи [PERSON]. Крім того, заявниця [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON], батьком якої є [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого 10 червня 2016 року Великокам»янською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.4) Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи вимоги ст.23 СК України, суд приходить до висновку що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі на веденого та ст.ст.22,23 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

14 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1991 року, актовий запис № 563, від якого мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги. (а.с. 17). Відповідачка у судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сімї та примирення з позивачем, просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 18). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 24 серпня 1991 року зареєстрували шлюб (а.с. 9), від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.10), який відповідно до довідки КП «СЄЗ № 5» від 17 липня 2016 року (а.с. 3) зареєстрований з позивачем. Також сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 11), яка згідно довідки КП «СЕЗ №4» від 14 липня 2016 року проживає з відповідачкою (а.с. 3а). З серпня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved