Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

12 жовтня 2020 року до\~ Носівського\~ районного суду\~ Чернігівської області надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до\~ [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05 травня 2014 року. Позовна заява мотивована тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву\~ від 05 травня 2014\~ року, та їй 28 березня 2006 року було відкрито кредитний рахунок\~ та\~ встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у\~ довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Оскільки відповідач допускала порушення умов сплати кредиту, станом на 21 вересня 2020 року\~\~\~ утворилася\~\~ заборгованість\~ у\~ загальному розмірі 14429 грн. 66 коп., яка складається з 8143 грн. 05 коп.\~ заборгованості за тілом кредиту, в т. ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2926 грн. 96 коп.\~ заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625, та 3359 грн. 65 коп. нарахованої пені, а також\~ 2102 грн. 00 коп.\~ судових витрат, які позивач і просив\~ стягнути. Ухвалою судді Носівського\~ районного суду\~ Чернігівської області від 23\~ жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 25 листопада 2020 року. 25 листопада 2020 розгляд справи відкладено на 12 січня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. У судове засідання 12 січня 2021\~ року\~ представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки\~ в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Окремо подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі\~ та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду (а. с. 77). Відповідач, яка повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, повторно в судове засідання 12 січня 2021 року не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання\~\~\~ без\~\~ поважних\~\~ причин\~\~ або\~ без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд постановив 12 січня 2021 року ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок,\~ що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, у відповідності\~ до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з довідкою (а. с.14) позичальнику [PERSON] було\~ надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 05.05.2014, термін дії - 01/18; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 13.05.2014, термін дії - 05/18; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 14.06.2018, термін дії - 04/22; № [NUMBER] ,\~ дата відкриття 03.08.2018, термін дії - 07/22. Позивач надав 05 травня 2014 року [PERSON] у користування грошові кошти в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [NUMBER] , який 05 травня 2014 року було зменшено до 500,00 грн.,\~ 02 липня 2014 року збільшено до 2000,00 грн.,\~ 17 травня 2016 року збільшено до 5000,00 грн., 12 травня 2017 року збільшено до 13000,00 грн.,\~ а 05 квітня 2019 року зменшено до 0,00 грн. (а. с. 13). У судовому засіданні встановлено, що 05 травня 20104 року відповідач заповнив анкету-заяву\~ про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку без зазначення\~\~ бажаного кредитного ліміту по платіжній карті кредитка «Універсальна»/класуGold (а. с. 24). При цьому, окрім анкетних даних [PERSON] , указана анкета-заява не\~ містить відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем, а також запропоновані відповідачу конкретні\~ умови надання банківських послуг.\~ У відповідності до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення з\~ [PERSON] \~\~\~ на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 8143 грн. (вісім тисяч сто сорок\~ три\~ гривні) 05 копійок, яка складається із: 8143 грн. 05 копійок\~ -\~ заборгованості\~ за простроченим тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Окрім цього, позивач, звертаючись із позовними вимогами про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625\~ у розмірі 2926 грн. 96 коп., яка виникла станом на 21\~ вересня 2020 року. Вирішуючи дане питання, суд робить такий висновок. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Разом з цим, у анкеті-заяві\~ про приєднання до Умов і Правил\~ надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної відповідачем 05 травня 2014 року, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання\~ у відсотках на місяць\~ із розрахунку 360 днів у рік взагалі\~ не зазначена (а. с. 24). Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення\~ заборгованості\~ за простроченими відсотками, позивач посилається на\~ ч. 2 статті 625 ЦК України та Договір\~ про надання банківських послуг, пунктом 2.1.12.7.2\~ якого передбачено, що в разі\~ непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом\~ до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому було здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, а також п. 2.1.12.11\~ Договору, за яким Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за цим Договором (а. с. 35-36). При цьому матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цим Умовами та Правилами надання банківських послуг\~ від 06 березня 2010 року\~ № СП-2010-256 (а. с. 18-22,\~ 25-40, 43-51),\~ Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.23) було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведена вище правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року\~ (у справі\~ № 342/180/17), яка відповідно до положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625\~ у розмірі 2926 грн. 96 коп. У\~\~ частині\~ вирішення\~\~ позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею на суму 3359 грн. 65 коп., що виникла станом на 21 вересня 2020 року, суд керується таким. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Анкета-заява від 05 травня 2014 року, яка знаходиться в матеріалах справи, не містить даних щодо визначеного розміру умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а матеріали справи не містять будь-якого належного обґрунтування\~ права вимоги\~ в частині стягнення нарахованої пені, у тому числі її розміру та порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості. Наявним у справі Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»), що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентні ставки, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші положення та умови (а. с. 23). Однак, матеріали справи не містять жодних\~ підтверджень, що саме з цим\~ Витягом з Тарифів та Умовами та Правилами надання банківських послуг, у редакції, що діяла на момент підписання заяви,\~ відповідач ознайомився, зрозумів і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Ураховуючи вищевикладене, надані позивачем Витяг з Тарифів та Умови та Правила надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Ці документи\~ прямо не передбачені в заяві позичальника, яку він особисто підписав. Підписання відповідачем заяви від 05 травня 2014 року, у якій не зазначені конкретні умови кредитування, не може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення заборгованості по нарахованій пені в сумі\~ 3359 грн. 65 коп.\~ є безпідставними, адже такі вимоги є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища відповідача, а тому\~ відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. При цьому суд ураховує, що\~ згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (56,43 %), суд вважає за необхідне стягнути з\~ [PERSON] \~ на користь позивача в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволених вимог 1186 гривень 16 коп., які підтверджені документально (а. с. 5). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054 та 1056 ЦК України,

Outcome: partial