Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

14.05. 2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи: Пустомитівська РДА Львівської області, Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на 1 / 2 частину житлового будинку і господарських будівель, що належать до нього. Позивач у позовній заяві просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 18.11.1987р. № 336, видане [PERSON] виконавчим комітетом Пустомитівської райради народних депутатів трудящих; визнати спадковим майном 1 / 2 частини будинку [ADDRESS], належного на праві власності [PERSON]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] від 27.05.2011р., виданого державним нотаріусом Парфенюк О.В. Пустомитівської державної нотаріальної кантори; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 1 / 2 частину житлового будинку та господарських будівель до нього у [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]; зобов'язати [PERSON] повернути легковий автомобіль ЗАЗ-968 М05, 1981 року випуску [PERSON]. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: батьками позивача були: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] був рідним братом позивача. [PERSON] отримав у с. Зимна Вода земельну ділянку під будівництво житлового будинку, яку оформив на [PERSON]. 06.07. 1972 року рішенням виконкому Водянської сільської ради депутатів трудящих № 336 виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,05 га на землях присадибного фонду під будівництво житлового будинку, який він по домовленості з батьком мав побудувати в рівних частинах для проживання всієї сім'ї. Факт проживання батьків позивача у с. Зимна Вода підтверджується довідкою Зимноводівської сільської ради від 18.04.2008 року № 3480. Спільне будівництво спірного будинку всією сім'єю підтверджується квитанціями на ім'я батька позивача. При житті [PERSON] подарував позивачеві легковий автомобіль ЗАЗ - 968 М05 1982р. випуску. Цей автомобіль позивач надала [PERSON] у користування і який після його смерті він залишився у [PERSON]. У 2010 р. помер [PERSON], позивач займалася його похованням. Згодом відповідач [PERSON] почала чинити позивачеві перешкоди у користуванні спірним будинком. Позивачем з'ясовано, що відповідач є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 27.05.2011р. виданого державним нотаріусом Парфенюк О.В. Пустомитівської державної нотаріальної кантори. [PERSON] належав будинок [ADDRESS] на праві приватної власності, згідно - свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.11.1987р. № 336, виданого виконавчим комітетом Пустомитівської райради депутатів трудящих. Позивач вважає, що [PERSON] незаконно набув право власності на весь будинок та господарські будівлі. Позивач із [PERSON] являлися спадкоємцями першої черги по закону після смерті батька [PERSON] Та їм як спадкоємцям повинно було належати по 1 / 2 батькової частки житлового будинку [ADDRESS]. Але [PERSON] відмовився від майна, що належало батькові та повернув його позивачеві, а зокрема швейну машину «Сінгер», велосипед, годинник та інше. На підставі наведеного позивач у позовній заяві позивач просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що на сімейній раді, за життя батька, було вирішено отримати земельну ділянку для будівництва на ім'я покійного брата, оскільки батько проживав у м. Львові в квартирі, яку при отриманні ним земельної ділянки потрібно було повернути державі. Як зазначено у позовній заяві, батько позивача [PERSON] здійснював будівництво спірного житлового будинку за власний рахунок із застосуванням праці всієї сім'ї. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте з'явився її представник [PERSON], який у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав та пояснив, суду що такі не обґрунтовані та не підтверджуються доказами. Треті особи: Пустомитівська РДА Львівської області, Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. Учасники процесу присутні у судовому засіданні проти розгляду справи без участі представників треті осіб не заперечили. Заслухавши пояснення учасників процесу присутніх у судовому засіданні, проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 06.07. 1972 року виконкомом Пустомитівської районної ради депутатів трудящих прийнято рішення № 336 /а.с. 11/, яким вирішено затвердити рішення виконкому Водянської сільської ради депутатів трудящих від 27.08. 1971 року про дозвіл будівництва житлового будинку [PERSON] в с. Водяне на земельній ділянці присадибного фонду площею 0, 05 га, підсобні будівлі сарай 3 Х 4. Встановлено, що [PERSON] було отримано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР /а.с. 67/. Згідно висновку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 17.08. 1987 року /а.с. 38/ житловий будинок [ADDRESS] збудований на підставі рішення Пустомитівського райвиконкому від 06.07. 1972 року № 336 «Про дозвіл на будівництво будинку [PERSON]». Тому ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вважало можливим реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON]. Рішенням виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області № 362 від 20.08. 1987 року «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків» /а.с. 9/ вирішено оформити право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], на підставі рішення виконкому Водянської сільської ради народних депутатів № 33 від 13.08. 1987 року. Зазначені вище рішення органів місцевого самоврядування стали передумовою та підставою для видачі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] /а.с. 8/. Із довідки № 841 від 28.03. 2011 року, що видана виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області /а.с. 35/ слідує, що адреса спірного житлового будинку була змінена з: «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]». Також із зазначеної довідки видно, що зазначений житловий будинок числиться за [PERSON]. Сторонами не представлено та судом не здобуто доказів того, що рішення виконкому Пустомитівської районної ради депутатів трудящих прийнято № 336 06.07. 1972 року /а.с. 11/, висновок ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 17.08. 1987 року /а.с. 38/, Рішення виконкому Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області № 362 від 20.08. 1987 року «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків» /а.с. 9/ були скасовані. Їх законність сторонами під сумнів не ставиться. Суд критично оцінює покликання позивача на ордер № 1702 від 08.08. 1947 р. /а.с 12/ та чеки про купівлю товарів /а.с. 19-34/, як на докази у підтвердження вимог про визнання частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 18.11.1987р. № 336, видане [PERSON] виконавчим комітетом Пустомитівської райради народних депутатів трудящих. Такий висновок слідує із наступного: відповідно ч. 1 ст. 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Таким чином, із представленого позивачем ордеру слідує лише те, що [PERSON] мав право на вселення у квартиру [ADDRESS] Із представлених позивачем касових чеків /а.с. 19-34/ видно, що [PERSON] було придбано значну кількість будівельних товарів, іншої доказової інформації такі в собі не несуть. У зв'язку із наведеним суд вважає, що позовна вимога заявлена позивачем про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 18.11.1987р. № 336, видане [PERSON] виконавчим комітетом Пустомитівської райради народних депутатів трудящих є необґрунтованою у зв'язку із законністю підстав його видачі, які сторонами не оспорюються. Також із зазначених підстав необґрунтованою є вимога позивача про визнання спадковим майном 1 / 2 частини будинку [ADDRESS], належного на праві власності [PERSON], оскільки позивачем, крім іншого, не доведеного того, що [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.07. 1998 року /а.с. 6/ помер [INFO], за час свого життя набув право власності на спірний житловий будинок в цілому чи в частині. Судом встановлено, що держаним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Парфенюк О.В. 27.05. 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 2-491 /а.с. 13/. Із зазначеного свідоцтва слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є його дружина - гр. [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб [NUMBER], яка проживає у [ADDRESS]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Зимноводівською (колишня Водянська сільська рада)сільською радою Пустомитівського району Львівської області 18 листопада 1987 року на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради Львівської області від 20 серпня 1987 року за № 362 та зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 18 серпня 1987 року, номер запису 52, реєстраційний № 33415145. Ст. 1301 ЦК України визначено підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, згідно якої свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Сторонами у судовому засіданні не оспорюється факт того, що [PERSON] мала право на спадкування після смерті [PERSON]. Та, як судом встановлено вище, підстави щоб вважати, що [PERSON] неправомірно набув право власності на спірний житловий будинок немає. Також немає підстав для сумнівів, що спірний житловий будинок увійшов у склад спадщини [PERSON] у відповідності до ст. 1218 ЦК України. Таким чином, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] від 27.05.2011р., виданого державним нотаріусом Парфенюк О.В. Пустомитівської державної нотаріальної кантори. Позовна вимога заявлена позивачем про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], задоволенню не підлягає виходячи з наступного: до відносин, що виникли з приводу встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], підлягають застосуванню норми ЦК України, що діяли на час смерті [PERSON], тобто на час виникнення спірних правовідносин. В силу вимог ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами затверджена наказом № 45/5 від 31.10.75 р. МЮ Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Із паспорту громадянина України КВ347098 /а.с. 18/ слідує, що [PERSON] з 13.05. 1970 року зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS]. Ордер /а.с. 12/ з якого слідує [PERSON] мав право на вселення у квартиру [ADDRESS] не дає суду підстав вважати, що [PERSON] на час його смерті - [INFO] проживав за зазначеною адресою. Всупереч ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем за позовом не доведеного перед судом існування обставин визначених законом та зазначених вище, що стали б підставою для задоволення вимог про встановлення факту прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON]. Із аналізу встановлених вище обстави в їх сукупності слідує, що позивач не набула права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування. Тому, позовна вимога заявлена позивачем про визнання за [PERSON] права власності на 1 /2 частину житлового будинку та господарських будівель до нього у [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON] задоволенню не підлягає. Позовна вимога про зобов'язання [PERSON] повернути легковий автомобіль ЗАЗ-968 М05, 1981 року випуску [PERSON] задоволенню не підлягає, у зв'язку із наступним: встановлено, що 03.03. 1983 року між [PERSON] /дарувальник/ та [PERSON] /обдарований/ укладено договір дарування легкового автомобіля /а.с. 17/. Згідно зазначеного договору [PERSON] подарував [PERSON] легковий автомобіль ЗАЗ - 968 М05, рік випуску заводом 1981, № шасі [NUMBER], № двигуна [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Таким чином, позивач правомірно набула право власності на спірний автомобіль. Проте позивачем не представлено суду доказів того, що спірний т/з був фактично переданий позивачеві, що позивач передавав вказаний автомобіль відповідачеві у користування. Документально підтверджені судові витрати понесені позивачем підлягають розподілу у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.05. 2013 року у справі № 450/1609/13- ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Пустомитівська РДА Львівської області, Зимноводівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на 1 / 2 частину житлового будинку і господарських будівель, що належать до нього, шляхом заборони будь - яким фізичним та юридичним особам, органам, установам та організаціям проводити будь - які реєстраційні дії, щодо житлового будинку [ADDRESS] який належить [PERSON], підлягають скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed