Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

14 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 12801,28 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а також відшкодувати судові витрати в сумі 1500 грн. за проведення експертної оцінки, в сумі 640 грн. за оплату судового збору. В подальшому надала заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 5500 грн. Свій позов обґрунтувала тим, що 04 травня 2017 року приблизно о 17.00 год. [PERSON] в м. Кривий Ріг на вул. Січеславська, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер [NUMBER], був неуважний до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності маневру, виконуючи лівий поворот, не надав переваги в русі автомобілю марки ВАЗ 21103, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та допустив з ним зіткнення, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою суду від 14.06.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Після ДТП позивачу як власнику транспортного засобу ВАЗ 21103 р.н. [NUMBER], ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено страхове відшкодування в сумі 16885,57 грн. Відповідно до проведеного авто товарознавчого дослідження № 142/17 від 06.07.2017 сума матеріального відшкодування склала 28686,85 грн., за проведення якої позивач сплатила 1500 грн. Крім того, франшиза складає 1000 грн., таким чином сума відшкодування становить 12801,28 грн. Внаслідок ДТП позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичній болі, психічних переживаннях, душевних стражданнях, і яку позивач оцінила в 10000 грн. Ухвалою суду від 30.11.2017 у справі відкрито провадження і призначено справу до судового розгляду на 07.12.2017, який не відбувся через неявку сторін. Ухвалою суду від 10.01.2018 за клопотанням відповідача до участі у справі було залучено як третіх осіб СК «Альфа-Гарант», [PERSON] Ухвалами суду від 12.02.2018 за клопотанням третьої особи СК «Альфа-Гарант» було ухвалено проведення судового засідання в режимі відео конференції, а також за клопотанням представника відповідача витребувано від третьої особи СК «Альфа-Гарант» докази копію страхової справи. 13 березня 2018 року від позивача надійшли письмові пояснення у справі, а також заява про стягнення судових витрат, в звязку з чим судовий розгляд відкладено, надано час відповідачу для ознайомлення. Ухвалою суду від 04.04.2018 судовий розгляд відкладено на 25.05.2018 за письмовим клопотанням відповідача через його хворобу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився із сумою відшкодування матеріальної шкоди, а також частково моральної, але заперечив проти відшкодування витрат на правничу допомогу, вважав, що звернення за правовою допомогою є особистим бажанням позивача, і відповідач не повинен відшкодовувати такі витрати. Від представник третьої особи ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшло письмове клопотання про проведення судового засідання за його відсутності. Тертя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, до суду не зявився, будь-яких заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності не надав, про причини своєї неявки суду не повідомив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 статті 223 ЦПК встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб. Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 04 травня 2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. 14 червня 2017 року постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.9). Вказані обставини відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯАА № 846319 власником транспортного засобу ВАЗ 21103 номерний знак [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до копії довіреності право володіння цим автомобілем належить [PERSON] (а.с. 121). В результаті ДТП автомобілю Позивача були завдані пошкодження та відповідно до висновків експертного автотоварознавчого дослідження № 142/17 від 06.07.2017 сума матеріальної шкоди, заподіяної володільцю пошкодженого автомобіля [NUMBER], становить 28686,85 грн. (а.с. 18-50). Статтею 22 ЦК України\~передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 13.10.2016 між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК\\1886161, забезпечений транспортний засіб ВАЗ21013, номерний знак [NUMBER], страхова сума складає 100000,00 гривень, франшиза 1000 гривень (а.с. 106). Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~\~цим\~\~Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.\~\~ Згідно зі\~ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з ч. 1\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Статтею 29 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з копії страхової справи, страхове відшкодування було виплачено позивачу страховиком в розмірі 16885,57 грн., з відрахуванням франшизи в сумі 1000 грн. (а.с. 10, 173). Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума відшкодування в розмірі 12801,28 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди в сумі 28686,85 грн., визначеним експертним дослідженням, і страховою виплатою в сумі 16885,57 грн. (28686,85 грн. 16885,57 грн. = 11801,28 грн. + 1000 грн. франшизи). Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач посилалася на те, що діями відповідача було пошкоджено її майно, у звязку з чим вона зазнала душевних страждань, які виразилися у неможливості тривалого часу користування автомобілем, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків, незручностей, до необхідності адаптуватися до нових дискомфортних умов пересування та існування, і у відшкодування моральної шкоди просила стягнути 10000 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Статтею 22\~ЦК України\~передбачено,\~що особа\~має право\~на відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав,\~і яка\~полягає,\~зокрема у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазначала\~у звязку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що позивач не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 10000 грн., тому враховуючи факт належності позивачу майна та його пошкодження, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягає стягненню 1000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у звязку із пошкодженням майна. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, нею було сплачено 1500 грн. за проведення експертного авто товарознавчого дослідження (а.с. 17), сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с. 1), а також 5500 грн. за отримання правничої допомоги (а.с. 189, 190). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Заперечення відповідача щодо його обовязку відшкодовувати витрати позивача, повязані із отриманням нею правничої допомоги, суд не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на законі, яким передбачено, зокрема ст.ст. 137, 141 ЦПК України, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами, і\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial