Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

12 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про зняття арешту із усього рухомого та нерухомого майна, накладеного постановою ВП №25601037 від 05 квітня 2011 року головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієв С.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у тому числі з транспортного засобу Chevrolet Evanda LF69Z, 2005 року випуску, чорного кольору, № дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], днз [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 25.02.2005 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Титарчук М.О. заперечував проти задоволення позову та пояснив суду, що скасування арешту не передбачено до закінчення виконавчого провадження. Представник третьої особи - Управління державної автомобільної інспекції УМВС України поклався на думку суду. Представники Товариство з обмеженою відповідальністю «Кейт-Колект» заперечували проти задоволення позову. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В Деснянському відділі ДВС Чернігівського міського управління юстиції перебували на виконанні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON]. на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1166741 грн. 68 коп. (виконавче провадження № 25601037) та 910 грн. (виконавче провадження № 25603434). В межах цих виконавчих проваджень державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, постановою ВП № 25601037 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. 25 жовтня 2011 року також постановою державного виконавця №402/13 залучено співробітників ДАІ м. Чернігова для затримання Chevrolet Evanda LF69Z, 2005 року випуску, що належить [PERSON]. 20 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та надано строк для повторного пред»явлення виконавчих документів до 20 листопада 2013 року. У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, зняття арешту з майна та скасування постанови від 25 жовтня 2011 року про залучення співробітників ДАІ м. Чернігова. Головний державний виконавець ДВС Чернігівського міського управління юстиції Титарчук М.О. відмовив скаржниці у задоволенні її заяви на підставі ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» у зв»язку з відсутністю підстав для зняття арешту з майна. У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду зі скаргою, в якій просила суд визнати дії старшого державного виконавця Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Титарчука М.О. незаконними та зобов»язати його закінчити виконавче провадження №25601037 та виконавче провадження № 25603434 із наслідками завершення виконавчого провадження, передбаченими ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2014 року у задоволенні скарги [PERSON]. відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 лютого 2014 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу про задоволення скарги. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 лютого 2014 року скасовано, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2014року залишено в силі. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] до управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Чернігівській області про зобов»язання повернути зняти транспортний засіб позивача Chevrolet Evanda LF69Z, 2005 року випуску, чорного кольору, № дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], днз [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 25.02.2005 року із системи «Відеоконтроль-Рубіж», відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» у справах за позовами про виключення майна з опису відповідачами суд притягує, крім боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред»явлення позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»). Крім того, непред»явлення вимог у вказаній справі до належного співвідповідача, яким має бути ПАТ «УкрСиббанк» (в інтересах якого накладено арешт) унеможливлює задоволення позову, оскільки у суду відсутні повноваження на заміну сторони у даній справі, а в судовому засіданні представник позивача не надав згоду на заміну третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» на відповідача, тому суд приходить до висновку про відмову в позові з вказаних підстав. Підставою позову вказано ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до норми якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, позивач не звертається до суду з вимогою усунення перешкод у здійсненні нею порушеного права користування та розпорядження своїм майном. З врахуванням вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed