Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

12 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що трудова книжка видана організацією «Передвижная мехколонна № 267 т-т «Донецксельстрой» Минсельстрой УССР» від 21 липня 1973 року на ім»я «[PERSON]» належить йому та встановити факт запису в трудовій книжці, виданої організацією «Передвижная мехколонна № 267 т-т «Донецксельстрой» Минсельстрой УССР» від 21 липня 1973 року, запис навчання в технічному училищі № 73 м. Дзержинський Донецької області з 01.09.1971 року по 20.07.1973 рік. Дана заява обґрунтована наступним. В паспорті громадянина України заявник записаний як [PERSON], [INFO]. Заявник з 1973 року працював на підприємстві «Передвижна мехколонна № 267 т-т «Донецксельстрой» Минсельстрой УССР столяром тесля по третьому розряду до 1974 року. В трудовій книжці його по-батькові помилково записано «[PERSON]». Оскільки заявник не може поїхати на підприємство «Передвижна мехколонна № 267 т-т «Донецксельстрой» Минсельстрой УССР», так як воно знаходиться на окупованій території для того, щоб йому виправили помилку в трудовій книзі. Тому він змушений звернутися в суд для встановлення факту правильності запису в трудовій книзі. В трудовій книзі виданої організацією «Передвижная мехколонна № 267 т-т «Донецксельстрой» Минсельстрой УССР» від 21 липня 1973 року замість його по- батькові за паспортом - «[PERSON]» у трудовій книзі - «[PERSON]» та зазначено навчання з 01.09.1972 року по 20.07.1973 рік, а в атестаті № [NUMBER] виданий технічним училищем № 73 м. Дзержинський Донецької області від 20.07.1973 року, навчання - 01.09.1971 по 20.07.1973 рр. В даний час без встановлення факту належності трудової книжки та запису в ній, заявник не може оформити пенсію, тому з цією заявою він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи-Ямпільського об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак представник подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення заявника, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначене в документі- трудовій книжці, не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові, зазначеним у паспорті. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на оформлення пенсії. Судом встановлено, що 30 квітня 1996 року [PERSON], [INFO] видано паспорт громадянина України (а.с.5). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] заявник записаний [PERSON]. Його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). В трудовій книзі виданої організацією «Передвижная мехколонна № 267 т-т «Донецксельстрой» Минсельстрой УССР» від 21 липня 1973 року [PERSON], де по батькові його вказали «[PERSON]» (а.с.10). В атестаті № [NUMBER] від 20 липня 1973 року заявник записаний -[PERSON] ( а.с.9). Як вбачається з атестату № [NUMBER] період навчавння вказано- 01.09.1971 по 20.07.1973 рр., а в трудовій книзі- період навчання вказано з 01.09.1972 по 20 07. 1973 рр. Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] щодо належності йому трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON] та встановлення запису навчання в трудовій книзі, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився свідоцтвом про народження, паспортом, посвідченням громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю та факт правильності запису в трудовій книжці підтверджується атестатом № [NUMBER]. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення пенсії, тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved