Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. За життя [PERSON] на праві власності належав житловий будинок № [ADDRESS] з відповідними господарськими спорудами. Зазначене підтверджується архівною довідкою № 06-04/430 від 07 квітня 2017 року, відповідно до якої у документах архівного фонду Жулянської сільської ради, а саме: у погосподарській книзі за 1986-1989 роки є особовий рахунок № [NUMBER] [PERSON], в якому зазначено житловий будинок 1965 року забудови. У графі «члени родини» зазначається [PERSON] та [PERSON] Він звернувся до державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2017 року. Вказано, що свідоцтво про право на спадщину видано бути не може в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Він користується земельною ділянкою та житловим будинком № [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 13/04/-68 від 13 квітня 2017 pоку, виданою органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Жуляни». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Позивач вказує, що виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, яка стала обов'язковою пізніше, тому вн має право на спадкування. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 65,9 кв. метри та житловою площею 38,4 кв. метри з відповідними господарськими спорудами, а саме: сараями, зазначеними літерами «Б», «В», «Д», вбиральнею, зазначеною літерою «Г», гаражем, зазначеним літерою «Е», воротами (хвірткою), зазначеними під номером «№ 1», огорожами, зазначеними під номерам « № 2», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року відкрито провадження в справі. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року витребувано належним чином посвідчену копію спадкової справи до майна померлої. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що пред'явлений позов підтримує в повному обсязі. Сторона відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду письмовий відзив на позовну заяву. Просить ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглянути справу за відсутності її представника (а.с. 60-61). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничної районної державної адміністрації 27 червня 1994 року (а.с. 8). Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданого Жулянською сільрадою Києво-Святошинського району Київської області серія [NUMBER] від 19 листопада 1968 року (а.с. 6). Згідно з архівною довідкою № 06-04/430 від 07 квітня 2017 року, виданої архівним сектором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, померла [PERSON] проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Позивач (син померлої) також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 58). Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, і він 22 липня 2004 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 травня 2017 року, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно та реєстрація права власності (а.с. 53-зворот). Згідно з інформаційної довідки БТІ м. Києва № 563 від 27 квітня 2017 року право власності на жилий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 18, 57-зворот). У архівній довідці № 06-04/430 від 07 квітня 2017 року, виданої архівним сектором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, зазначено, що в документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у погосподарській книзі за 1986-1989 роки є особовий рахунок № [NUMBER], закріплений за [PERSON], проживаючої по [ADDRESS]. У графі «Будівлі» значиться: житловий будинок 1965 року забудови. У графі «Всього землі» зазначено - 0,15 га. У графі «Члени родини» значиться: [PERSON] - г/с, [PERSON] - син (а.с. 10). Довідкою № 13/04-68 від 13 квітня 2017 року, виданої Органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Жуляни» підтверджується, що [PERSON] користується земельною ділянкою площа якої складає 0,15 га за адресою: [ADDRESS], на якій розташований приватний житловий будинок 1965 року забудови. Даною земельною ділянкою користувалася його мати [PERSON] (а.с.17). Згідно з технічним паспортом цього будинку від 07 червня 2017 року, виготовленого ТОВ «Інженерно-технічний центр «Будівельна експертиза», житловий будинок під літ. А побудований в 1960 році; житлова прибудова під літ. «А-1» побудована в 1960 році; прибудова під літ. «а» побудована в 1991 році; сарай під літ. «Б» побудований в 1960 році; сарай під літ. «В» побудований в 1960 році; вбиральня під літ. «Г» побудована в 1960 році; сарай під літ. «Д» побудований в 1963 році; гараж під літ. «Е» побудований в 1991 році; споруди № 1, 2 побудовані в 1991 році (а.с. 11-15). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів спадкової вбачається, що [PERSON] заповіт не складала. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність) не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. У технічному паспорті на спірний будинок «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» у графі «рік побудови» зазначено «1960-1991 роки». Вбачається, що спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а померла [PERSON] набула за життя на них право власності, яке переходить у порядку спадкування. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності на будинок з відповідними господарськими спорудами. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved