Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

14 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що 28.08.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Через деякий час після спільного проживання сторонами було вирішено, що подальше спільне подружнє життя не можливе та було прийнято рішення розірвати шлюб, шлюб розірвано 06.03.2020 року, актовий запис№31. [INFO] у позивача народилась дитина [PERSON] , а оскільки шлюб між позивачем та відповідачем не розірваний, при реєстрації народження дитини у Заводському районному відділі РАЦС батьком дитини записали [PERSON] . Позивач стверджує, що [PERSON] не є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач звернулись до Заводського районного у м. Запоріжжі відділу РАЦС зі спільною заявою чоловіка та дружини про невизнання чоловіка батьком дитини позивача, однак, за пояснення позивача, їм було відмовлено та роз`яснено, що потрібно звернутись до суду, що виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини можливо лише у судовому порядку. У підготовче судове засідання учасники справи не явилися, просили справу розглядати без їх участі. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. При цьому, відповідач подав заяву про визнання позову. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.3, ч.4 ст. 200 ЦПК України). Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ст. 206 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). При цьому, за поданою письмовою заявою відповідачем були визнані обставини, на які позивач послався на обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім того, відповідач який заявив про визнання позову, про що подав письмову заяву. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачем вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Заводським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10.07.2020 року позивач і відповідач зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька дитини, з актового запису про народження дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що відповідач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] , [INFO] , позивач вказує, що відповідач не є батьком вказаної дитини, що дає право ставити на вирішення суду питання про виключення відомостей про батька з актового запису, що визнається відповідачем. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно- правових відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved