Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

13 січня 2014 року [PERSON], звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він є сином відповідача [PERSON] Після закінчення школи, позивач вступив до Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу Національного транспортного університету. Форма навчання - денна. Термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року і у зв'язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги до досягнення ним 23 років, або до закінчення навчання, оскільки самостійно позивач забезпечити себе не може. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання, на час навчання не надає. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує із підстав, які наведено у поданій до суду позовній заяві та просить суд задовольнити заявлений позов до відповідача повністю. Відповідач у судове засідання також не з'явився, але надіслав до суду заперечення щодо пред'явленого до нього позову. Позовні вимоги свого сина [PERSON], не визнає і вважає їх безпідставними. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] має батька [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6). Сину [PERSON], - [PERSON], [INFO] виповнилося 18 років, що стверджено копією паспорта, виданого на ім'я останнього (а.с.4). З 01 вересня 2011 року син відповідача, [PERSON] вступив до Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу Національного транспортного університету, на денну форму навчання (а.с.3). Навчання у вказаному учбовому закладі безплатне і відповідно до наданої довідки зазначеного навчального закладу від 13.03.2014 року за № 1589 [PERSON], знаходиться на державному забезпеченні та згідно до вказаної довідки отримує щомісячну стипендію у розміри 550 грн., забезпечений гуртожитком. В зв'язку навчанням син відповідача, [PERSON] не може в повній мірі самостійно себе забезпечити на період навчання, його мати [PERSON], також не може в повній мірі надати відповідну допомогу, а у позивача стипендія досить низька і не дозволяє позивачу забезпечити себе належним чином. Відповідач матеріально сину не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює начальником філії «Олевський райавтодор» і має відповідну заробітну плату (а.с.25,26). Разом з тим, судом встановлено і те, що відповідач хворіє на хронічне захворювання, на лікування якого [PERSON], постійно витрачає більшу частину свого доходу (а.с.14,15). Сім'я відповідача проживає та утримується за рахунок його заробітної плати, яку він отримує по місцю своєї роботи. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має син, який продовжує навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За наявних обставин, суд вважає, що [PERSON], в зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька, відповідача по справі, а останній може надавати матеріальну допомогу, однак не у тому розмірі, в якому просить позивач, оскільки відповідач хворіє на хронічну хворобу і сам потребує допомоги, його сім'я проживає та утримується за рахунок його заробітної плати, яку він отримує по місцю своєї роботи, але будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов'язку утримувати повнолітнього сина який продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи вищенаведене а також те, що відповідач має відповідну заробітну плату, яка надає йому можливість утримувати свого сина [PERSON] до закінчення його навчання та утримувати свою сім'ю, мати позивача [PERSON], також надає допомогу сину, сам [PERSON], знаходиться на повному державному забезпеченні, отримує стипендію у навчальному закладі, однак несе витрати на придбання підручників, проїзд із місця проживання до місця навчання та з місця тимчасового проживання до учбового корпусу де навчається, несе додаткові витрати на продукти харчування та оплату за проживання в гуртожитку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину, однак ухиляється від обов'язку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання сина [PERSON] до закінчення його навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку в розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули.

Outcome: partial