Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

14 липня 2020 року адвокат Позняк І.С., яка діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за кожен день прострочення щомісячних аліментних платежів з 31 січня 2014 року по 31 травня 2014 року в сумі 72 773,34 гривень. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, у якому у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі виконавчого листа № 2-7162, виданого 06 жовтня 2008 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, [PERSON] має виплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку боржника, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Проте, з 2014 року виплата аліментів не була регулярною, а за 2019-2020 роки взагалі аліменти [PERSON] не сплачувались, у зв`язку з чим 02 червня 2020 року відносно відповідача відкрито кримінальне провадження за № 12020050150001091 за ч. 1 ст. 164 КК України. Станом на 20 травня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів складає 71 608,48 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Бахмутським міськрайонним відділом державної виконавчої служби. У зв`язку наведеним, представник позивача просить стягнути з [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 31 січня 2014 року по 31 травня 2014 року, розмір якої згідно її розрахунків складає 72 773,34 гривень. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 17 серпня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 17 серпня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 09 годину 30 хвилин 28 вересня 2020 року, у зв`язку з першою неявкою відповідача. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року відкладено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 21 жовтня 2020 року за клопотанням відповідача. 21 жовтня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 12 годину 45 хвилин 18 листопада 2020 року, у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 18 листопада 2020 року, постановленою на місці, відкладено судове засідання на 13 годину 00 хвилин 14 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача. 14 грудня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 11 годину 00 хвилин 15 січня 2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Цього ж дня представником позивача на адресу суду подано уточнену позовну заяву, згідно якої вона просить: стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за кожен день прострочення щомісячних аліментних платежів з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року в сумі 87 322,10 гривень (а.с. 55-59). Ухвалою суду від 15 січня 2021 року відкладено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 01 лютого 2021 року за клопотанням відповідача. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник Позняк І.С. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: позивач - у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом отримання представником позивача судової повістки безпосередньо у суді. До початку судового засідання представником позивача подано клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не подав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для їх розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 серпня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області у Книзі реєстрації розірвань шлюбі зроблено відповідний актовий запис за № 312, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 серпня 2007 року (а.с. 12). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року (а.с. 13). З копії розрахунку заборгованості № 915 від 14 грудня 2020 року, здійсненого державним виконавцем Бахмутського МРВ ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Гераськіною О.С., вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , за період з 09 вересня 2008 року по листопад 2020 року складає 19 297,40 гривень. При цьому, з даного розрахунку також вбачається, що боржником добровільно сплачувались аліменти у повному обсязі з 2008 року по 2013 рік, а також у травні 2015 року - в сумі 1 000 гривень, у липні 2016 року - в сумі 1 0000 гривень, у квітні 2017 року - в сумі 1 500 гривень, у червні 2017 року - в сумі 1 000 гривень, у вересні 2017 року - в сумі 1 000 гривень, у жовтні 2017 року - в сумі 1 000 гривень, у січні 2018 року - в сумі 1 500 гривень (а.с. 58-59). Згідно наведеного представником позивача в уточненій позовній заяві розрахунку пені, розмір заборгованості з пені становить 87 322,10 гривень, з яких: за січень 2014 року - 14 536,34 гривень, за лютий 2014 року - 14 357,98 гривень, за березень 2014 року - 14 160,51 гривень, за квітень 2014 року - 14 965,03 гривень, за травень 2014 року - 14 753,48 гривень, за червень 2014 року - 14 548,76 гривень (а.с. 57). Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме така правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц, висновки по яких суд у відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. При цьому, розрахунок представника позивача хоч і здійснений за формулою, наведеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц, але є частково не вірним, оскільки кількість днів прострочення сплати аліментів нею визначена не по день винесення рішення суду, з огляду на що суд з метою захисту прав неповнолітньої дитини вважає доцільним здійснити розрахунок неустойки (пені) по аліментам за формулою, наведеною у зазначених вище постановах Великої Палати Верховного Суду. Так, розмір заборгованості з пені за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року становить 99 401,45 гривень, з яких: січень 2014 року - 16 485,56 гривень (637 х 1% х 2588); лютий 2014 року - 16 288,09 гривень (637 х 1% х 2557); березень 2014 року - 16 109,73 гривень (637 х 1% х 2529); квітень 2014 року - 17 046,35 гривень (682,40 х 1% х 2498); травень 2014 року - 16 841,63 гривень (682,40 х 1% х 2498); червень 2014 року - 16 630,09 гривень (682,40 х 1% х 2437). Таким чином, враховуючи, що відповідачем доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо, не надано, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, з [PERSON] підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів саме в розмірі загальної заборгованості зі сплати аліментів в сумі 84 053,88 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved