overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

14 березня 2017 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся позивач з вищеназваним позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні його власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловими приміщеннями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (далії по тексту житловий будинок). В ході судового розгляду представник позивача вимоги підтримав, в подальшому подав заяву з якої видно, що на позові наполягає, просить справу розглянути в його відсутності. Відповідачі копію позову та матеріали до нього отримали належним чином, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник сільської ради до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Представник органу опіки ти піклування до суду з'явився, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Так судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.1983 року, яке зареєстровано належним чином за № 19309321 від 28.02.2017 року є власником вищевказаного житлового будинку. З матеріалів справи видно, що відповідач [PERSON] [INFO], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідачка [PERSON], [INFO], відповідачка [PERSON], [INFO] зареєстровані як фізичні особи за вищевказаною адресою, їх реєстрація перешкоджає власнику житлового будинку належним чином користуватись будинком, тягне за собою додаткові витрати по комунальним послугам. Добровільно знятись з реєстрації вони не бажають. В ході розгляду справи судом було з'ясовано, що відповідачі по справі мають інше житло (а.с.8,9), згідно акту обстеження житлового будинку від 07.03.2017 року відповідачі по місцю реєстрації не зберігають особистих речей. Виходячи з вищевказаного суд вважає, що відповідачі перешкоджають здійснювати право власності, тому що оплата комунальних і інших платежів провадиться виходячи з кількості зареєстрованих осіб. При подані позову позивач сплатив судовий збір у повному обсязі, питання про розподіл судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

14 березня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про слухання справи в її відсутність. У заяві зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи в його відсутність. У заяві зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. А тому на підставі статті 169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву позивача та відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 17 жовтня 1998 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис №1608. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Спір щодо спільного майна відсутній, як зазначено в позові. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

14 березня 2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 14 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі недієздатного [PERSON], заява обґрунтована тим, що 12.03.2017 року о 09 год. 50 хв. за направленням лікаря Решетилівської ЦРЛ [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 14 відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів». У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Хворий [PERSON] не був доставлений в судове засідання. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON] та прокурора Сазонової О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.03.2017 року о 09 год. 50 хв. за направленням лікаря Решетилівської ЦРЛ [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 14 відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів». 13.03.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

14 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач з врахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO] З жовтня 2016 року їх подружні відносини фактично припинились і вона з дитиною проживає окремо. Відповідач ухиляється від свого обов'язку матеріально утримаувати сина з приводу чого між ними склались спірні правовідносини щодо утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала уточнену позовну заяву, яку підтримує та просить про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [INFO] в сторні по справі народився син [PERSON] про що 17.11.2014 р. складено відповідний актовий запис №32 та виконавчим комітетом Старояричівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітню дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Покликаючись на положення ст. 184 СК України позивачка просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів у розмірі 1000 грн. є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. Суд також враховує й те, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги, про що подав письмову заяву. Тому, беручи до уваги, що таке визнання позову не порушує закону, прав, свобод та інтересів інших осіб, то суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

14 березня 2017 року завідуючий 5-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу недієздатного [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] був визнаний недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] [PERSON] госпіталізований до КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» 28.09.2016 року за направленням лікаря [PERSON] в примусовому порядку згідно вимог ст. 14 п.1 Закону України «Про психіатричну допомогу». 24.02.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час останній виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», який не дає йому змогу розуміти значення своїх дій і не може керувати ними, виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу оточуючим. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу недієздатного [PERSON] в психіатричному стаціонарі КЗ СОР «1ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні представник 5 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом він не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.5). Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила заяву задоволити. Адвокат [PERSON] не заперечувала проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації недієздатного [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2016 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено йому опікуна [PERSON] ( а.с.6). [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розгляду у вигляді : « Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», який не дає йому змогу розуміти значення своїх дій і керувати ними , він виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу оточуючим. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] Згідно довідки КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» від 14.03.2017 року [PERSON] перебуває у лікаря психіатра з 2009 року. Неодноразово лікувався в КЗ СОР «Перша ОСЛ [PERSON]», останній раз був госпіталізований 28.09.2016 року (а.с.12). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

14 березня 2017 року заявник, [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави із заявою про призначенняїї опікуном недієздатної [PERSON]. Посилалась на те, що вона є рідною сестрою [PERSON] З 1995 року [PERSON] хворіє на хронічне психічне захворювання, з березня 1996 року перебуває на обліку у Полтавському обласному психоневрологічному диспансері, періодично, при загостренні хвороби перебувала на стаціонарному лікуванні у Полтавській обласній психіатричній клінічній лікарні ім.. [PERSON]. З жовтня 2006 року [PERSON] є інвалідом 2 групи. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06.10.2009 року [PERSON] визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуна [PERSON] 24 грудня 2016 року [PERSON] померла. Просила, призначити її опікуном недієздатної сестри [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Опікунської ради ВК Подільської районної у м.Полтаві ради до суду не з'явився, надав заяву про можливість розгляду заяви у його відсутність, проти задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення заяви у повному обсязі. Відповідно до ст.. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2009 року [PERSON], [INFO] визнана недієздатною, встановлено опіку та призначено опікуна [PERSON] ( а.с.3). 24 грудня 2016 року [PERSON] померла ( а.с.4). Згідно висновку № 117 від 05.07.2012 року [PERSON] є інвалідом 2 групи, внаслідок психічного розладу ( а.с.13). Відповідно подання опікунської ради Подільської районної в м. Полтаві ради орган опіки та піклування вважає за можливе призначити опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Отже, суд вважає за можливе призначити [PERSON] опікуна - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

14 березня 2017 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що померла 01 березня 2003 року в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області [PERSON] доводилася матірю заявника. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник зазначив, що є спадкоємцем першої черги за законом після своєї матері [PERSON], однак позбавлений можливості реалізувати право на спадкування, оскільки в свідоцтві про смерть [PERSON] та його свідоцтві про народження містяться розбіжності в частині написання по-батькові матері. Представник заявника в судове засідання не зявився, надав суду заяву, що просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання. Дослідивши матеріали справи, надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин. Судом встановлено, що 01 березня 2003 року в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 165082 від 03 березня 2003 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], осатаній народився 28 жовтня 1958 року в с. Прокопівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Батьки (на російській мові): [PERSON], [PERSON]. Тобто в свідоцтві про смерть [PERSON] та свідоцтві про народження заявника містяться розбіжності в частині написання по-батькові матері В свою чергу, як вбачається зі свідоцтва про одруження, 01 листопада 1977 року [PERSON] та [PERSON] в с. Прокопівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружина зміна прізвище на «Молчанова». Отже, як вбачається з вищевикладеного, заявником доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що він є сином [PERSON]. Будь-яких сумнівів з цього приводу у суду немає. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Як встановлено судом заявник є сином [PERSON], а тому вправі претендувати на спадщину, що відкрилась після її смерті. Згідно листа нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори спадкоємці в нотаріальну контору для прийняття спадщини не зверталися. Таким чином, беручи до уваги вказані норми закону та зважаючи на ті обставини, що встановлення факту родинних відносин між заявником та його матірю має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадкування, і зазначений факт суд визнав доведеним, тому суд вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

14 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Донецька обл.., м. Білицьке, вул. Донецька, 46/17. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.03.2017р. о 05 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON]письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.03.2017р. о 05 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Солонянської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора чує «голоси», які керують її думками та діями. Змушують скоювати поступки, які ніколи не скоювала. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

14 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Красногвардійський р-н, вул. Робоча, 65/61. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.03.2017р. о 06 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.03.2017р. о 06 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, занепокоєна, на місці не утримується. Говорить, що в середині «повзає вуж», навколо відбувається гра, все підлаштовано. Настрій нестійкий. Висловлює маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved