overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

13 травня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2014 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 2). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 3), який проживає з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

13 травня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 23 вересня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припиненні на протязі останнього року через те, що у них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, окрім цього у них виникали постійні сварки, відсутня довіра та різни погляди на життя, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що строк для примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2000 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини фактично припиненні між сторонами через те, що в них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між ними постійно виникають сварки, відсутня довіра один до одного та різни погляди на життя, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вказані обставини свідчать про недоцільність збереження шлюбу, отже є підставою для задоволення позову. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

13 травня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25 січня 1992 року сторони перебувають у шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило спільне проживання з березня 2011 року, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а оскільки відповідач в добровільному порядку звернутися до органів РАЦС не бажає, [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені у позові підтримала, у випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1992 року. Спільних дітей сторони не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з березня 2011 року, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, на чому наполягає у своєму позові позивач, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

13 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 17.09.2005 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб у Кароліно-Бугазькій сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №7. Від цього шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, дитину залишити їй на виховання. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17.09.2005 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Кароліно-Бугазькій сільській раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №7. У сторін від спільного життя є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

13 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 13 січня 2012 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. З метою належного допиту відповідачу в зв'язку з тим, що він мешкає в м.Харкові, на підставі ухвали суду від 26 травня 2014 року було направлене окреме доручення про його допит до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Зазначене доручення було повернуто на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області як не виконане. Відповідач [PERSON] за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області зареєстрований у [ADDRESS], який двічі викликався до суду для отримання пакету документів та допиту в якості відповідача, однак повідомлення були повернуті на адресу суду без вручення (а.с.12-20). Вислухавши позивача, дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 січня 2012 року у відділі ДРАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.3), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

13 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому вказувала, що 29.10.1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі РАЦС Ширяєвського райвиконкому Одеської області, актовий запис №71. У сторін від спільного життя є донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Посилаючись на те, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для осіб даного віку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 29.10.1991 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі РАЦС Ширяєвського райвиконкому Одеської області, актовий запис №71. У сторін від спільного життя є донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дитини та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

13 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 13 січня 2012 року у відділі ДРАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з жовтня 2013 року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. З метою належного допиту відповідачу в зв'язку з тим, що він мешкає в м.Харкові, на підставі ухвали суду від 26 травня 2014 року було направлене окреме доручення про його допит до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Зазначене доручення було повернуто на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області. Відповідач [PERSON] викликався до суду для отримання пакету документів та допиту в якості відповідача на 13, 20 та 26 червня, 18 липня 2014 року однак повідомлення були повернуті на адресу суду без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.14-20). Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 січня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.3). У шлюб сторони вступили вперше, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

13 травня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 3 січня 2014 року шлюб між нею та її чоловіком розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який повнолітній, та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають із нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Він ухиляється від утримання дітей, їхнього виховання, не піклується про здоров'я дітей, їхній фізичний та духовний розвиток. На сьогоднішній день вона не має постійного місця роботи, працює на сезонних роботах, що не дає їй можливості повністю фінансово забезпечувати фізичний, духовний розвиток дітей, розвитку творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дітей, розвитку обдарувань. Їх старший син є повнолітнім, закінчує ВПУ № 14, а молодший учень п'ятого класу. Їй важко одній утримувати двох дітей, які постійно потребують матеріального забезпечення. Стягнення по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають, він є здоровим працездатним чоловіком, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти позову та просить справу розглядати без його участі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

13 травня 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 21 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Комерційний Банк» Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір №001-02090-210907. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Комерційний Банк» Дельта» зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 1073 грн. на придбання певного майна з відсотковою ставкою 0,01 % на рік. Також, за умовами вищевказаного договору, за ведення кредитної справи відповідач зобов'язався сплачувати банку 2.5% в місяць (комісія). ТОВ «Комерційний Банк» Дельта» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачеві строковий кредит у розмірі 1073 гривень, однак відповідач свої зобов'язання не виконав і станом на 20 березня 2014 року має заборгованість перед позивачем в сумі 1056,96 грн. У зв'язку з вищевикладеним ПАТ «ДельтаБанк» просить стягнути з відповідача у свою користь 1056,96 грн. кредитного боргу та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явився, позивач ПАТ «ДельтаБанк» в позовній заяві просив справу слухати у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву,в якій просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення (а.с.26). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №001-02090-210907 від 21 вересня 2007 року, суд позов задоволює та стягує з відповідача [PERSON] в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1056,96 грн., з яких: 820,86 грн. заборгованість по тілу кредиту, 0,02 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 236,08 грн. комісія. Також,відповідно до ст.88 ЦПК, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ДельтаБанк» судовий збір у сумі 243,60 грн, що був сплачений останнім та підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved