Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

14 березня 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до Словянської міської ради про продовження строку прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року у м. Слов'янськ Донецької області помер [PERSON], який доводився дідом позивачу. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом на вказану спадщину була дочка померлого та матір позивача - [PERSON], яка померла до відкриття спадщини [INFO] року. [PERSON] вказує про те, що він належить до спадкоємців першої черги за законом за правом представлення і є єдиним спадкоємцем померлого, оскільки інших спадкоємців не має. Постановою державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотарільної контори Алперіної О.Ю. від 14 лютого 2018 року [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, через пропуск строку звернення до нотаріуса для прийняття спадщини, у зв'язку із чим [PERSON] не має можливості реалізувати свої спадкові права. Як зазначає позивач, строк звернення для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини ним було пропущено із поважних причин, а саме у зв'язку із тим, що його дід [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав з громадянкою [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], яка своєчасно не повідомила його про смерть діда та він не знав про його смерть. Просить суд визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його діда [PERSON] строком у три місяці. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести без його участі (а.с.37). Представник відповідача Словянської міської ради Донецької області про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що просить справу слухати без його участі та рішення винести на розсуд суду (а.с.42). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року та його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 травня 1971 року, виданого Словянським відділом ЗАГС Донецької області (а.с.19). [INFO] року [PERSON], яка доводилась матір'ю [PERSON], померла. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 квітня 2005 року, виданого Словянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, [INFO] року у м. Слов'янську Донецької область помер [PERSON], який приходився дідом [PERSON] (а.с.18). Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року у м. Слов'янську Донецької області відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку під [ADDRESS]. Отже, як зазначає позивач, після смерті діда до першої черги спадкоємців за законом відносилась його мати, [PERSON], але вона померла [INFO] року, тобто до відкриття спадщини та інших спадкоємців немає, тому він є єдиним спадкоємцем за правом представлення. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємцям). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обов'язки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті. Відповідно до положень ст.ст. 1258, 1266 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як встановлено судом, спадщина після смерті діда позивача відкрилася в день його смерті, а саме [INFO] року. З цього часу почався перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцями за законом або заповітом передбачений ст. 1270 ЦК України. Граничний термін подачі спадкоємцями до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України закінчився 21 жовтня 2005 року. Позивач заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори не подав. Згідно відповіді державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори Алперіної О.Ю. від 20 червня 2018 року, у Першій слов'янській державній нотаріальній конторі спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] відсутня (а.с.40). Отже, осіб, які прийняли спадщину за законом або заповітом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Позивач в позовній заяві як на підставу задоволення позовних вимог посилається на необізнаність про факт смерті діда, [PERSON], а отже і про необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, оскільки він був зареєстрований та фактично проживав з громадянкою [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], яка своєчасно не повідомила його про смерть діда. Проте, необізнаність про факт смерті, а отже строку та порядку прийняття спадщини, як причину пропуску строку прийняття спадщини, на яку посилається позивач, не можуть бути визнані поважними, оскільки сама по собі необізнаність про смерть спадкодавця без встановлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не носять поважного характеру. Таким чином, враховуючи, що причин пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами в прийнятті позивачем спадщини після смерті спадкодавця судом не встановлено, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, то це відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Однак суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з [INFO] року, з моменту відкриття спадщини, по березень 2018 року і далі. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок відшкодуванню на його користь з боку відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed