Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

1. 30 червня 2015 року позивач звернувся до Високопільського районного суду Херсонської області з позовом до ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь», ТОВ «Заготзерно-Високопілля», ТОВ «ПРАВДА», СТОВ «Агрофірма Маяк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.04.2013 між позивачем та ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» було укладено кредитний договір, за умовами якого останнє отримало грошові кошти у вигляді кредитної лінії в сумі 6 000 000,00 грн. строком повернення до 18.04.2014. Зобов`язання позичальника за кредитним договором були забезпечені договором іпотеки, укладеним з ТОВ «Заготзерно-Високопілля», та договорами поруки, укладеними з ТОВ «ПРАВДА», СТОВ «Агрофірма Маяк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі неналежно виконують свої зобов`язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову, а також заяв про зменшення позовних вимог) про стягнення з них у солідарному порядку заборгованості в сумі 7 429 722,87 грн. з урахуванням процентів за користування коштами, неустойки та трьох відсотків річних, звернення стягнення на предмети іпотеки (земельна ділянка, комплекс будівель і споруд) (т. 1 а.с.а.с. 1 - 12, 176, 178, т. 3 а.с.а.с. 83 - 85, 224, 248 - 251). 2. 29 грудня 2015 року Високопільським районним судом Херсонської області було ухвалене заочне рішення про часткове задоволення позову (т. 2 а.с.а.с. 67 - 72). 3. Ухвалою Високопільського районного суду Херсонської області від 01.03.2016 заочне рішення від 29.12.2015 було скасовано, справу - призначено до повторного розгляду у загальному порядку. Вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи було залучено Національний банк України (т. 2 а.с.а.с. 201 - 203). 4. 05 квітня 2016 року Високопільський районний суд Херсонської області постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (т. 3 а.с. 32). 5. 04 липня 2016 року СТОВ «Агрофірма Маяк» звернулося до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Златобанк», треті особи - ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь», ТОВ «Заготзерно-Високопілля», ТОВ «ПРАВДА», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання припиненим договору поруки від 19.04.2013, укладеного між ним та ПАТ «Златобанк» (т. 3 а.с.а.с. 161, 162, 167, 204). 6. 12 серпня 2016 року ТОВ «ПРАВДА» звернулося до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Златобанк», треті особи - ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь», ТОВ «Заготзерно-Високопілля», СТОВ «Агрофірма Маяк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання припиненим договору поруки від 19.04.2013, укладеного між ним та ПАТ «Златобанк» (т. 3 а.с.а.с. 226 - 229, 236, т. 4 а.с. 30). 7. Ухвалою Високопільського районного суду Херсонської області від 16.02.2017 провадження у справі за позовом ПАТ «Златобанк» до ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь», ТОВ «Заготзерно-Високопілля», ТОВ «ПРАВДА», СТОВ «Агрофірма Маяк», за зустрічними позовами СТОВ «Агрофірма Маяк» та ТОВ «ПРАВДА» було закрите (т. 4 а.с.а.с. 128 - 130, 183 - 185). 8. Того ж дня суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» (т. 4 а.с.а.с. 131, 132). 9. 10 травня 2017 року Високопільський районний суд Херсонської області постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (т. 4 а.с.а.с. 216, 217). 10. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2017 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (т. 5 а.с.а.с. 54, 55). 11. 08 червня 2018 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 12. Представник позивача до суду не з`явився, звернувшись з клопотаннями про розгляд справи за його відсутності (т. 1 а.с. 205, т. 2 а.с. 84). 13. Представник відповідачів у судових засіданнях заперечував проти позову, пояснивши, що відповідачі не укладали договори поруки, на яких побудовано заявлений у справі позов. 14. Представниці Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судових у засіданні просили суд задовольнити заявлений у повному обсязі. 15. Представник ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. 16. Заслухавши пояснення представників відповідачів та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 17. Судом встановлено, що 19.04.2013 між позивачем та ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» було укладено кредитний договір №107/2/13-KL, за умовами якого останнє одержало кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії (6 000 000,00 грн.) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік строком повернення до 17.04.2015 (т. 1 а.с.а.с. 13 - 28, 96 - 98, 132 - 175). 18. Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №107/2/13-KL/P-1, згідно з яким останній зобов`язався солідарно з ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (т. 1 а.с.а.с. 63 - 71). 19. Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №107/2/13-KL/P-2, згідно з яким останній зобов`язався солідарно з ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (т. 1 а.с.а.с. 54 - 62). 20. Того ж дня між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №107/2/13-KL/P-3, згідно з яким останній зобов`язався солідарно з ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (т. 1 а.с.а.с. 45 - 53). 21. Відповідачі не виконують свої зобов`язання з повернення позичених коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 22.06.2015 утворилася заборгованість у сумі 7 429 722,87 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (т. 1 а.с. 109): - 6 000 000,00 грн. - основна заборгованість; - 695 342,48 грн. - проценти; - 697 818,74 грн. - пеня; - 5 000,00 грн. \-- штраф; - 31 561,65 - 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). 22. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. 23. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 24. За кредитним договором позивач передав ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. 25. За правилами, встановленими статтею 610 ЦК, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 26. Ураховуючи той факт, що ТОВ «Верхньодніпровське сільськогосподарське підприємство агрофірма «Промінь» не виконувало свої обов`язки з повернення позичених коштів та процентів за ними, таке невиконання є порушенням його зобов`язань у розумінні приведеної норми. 27. Частиною 1 статті 553 ЦК визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 27. За змістом частин 1, 2 статті 554 ЦК у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 28. Судом встановлено, що основне зобов`язання (кредитний договір) було забезпечене договорами поруки, укладеними з відповідачами, отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобов`язання, позивач вправі звернути свої вимоги до поручителів. 29. З огляду на те, що відповідачі не виконують свої обов`язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. 30. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 31. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. 32. За правилами, встановленими статтею 611 ЦК, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 33. Крім того, частиною 1 статті 1050 ЦК визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу. 34. За змістом частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. 35. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 36. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачів на користь держави у рівних частках судовий збір загальною сумою 3 654,00 грн. (по 1 218,00 грн.) - за ставкою, що діяла на час звернення позивача до суду з позовом. 37. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідачів щодо неукладення ними договорів поруки. 38. Так, відповідно до вимог ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 39. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, 06.12.2007). 40. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004). 41. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 42. У подібній правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018, ухваленій у справі №338/180/17, було застосовано доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 43. В основі доктрини «venire contra factum proprium» знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. 44. Очевидно, що поведінка відповідачів, які від 30.06.2015 і до 17.04.2019 (майже чотири роки) не заявляли про неукладення ними договорів поруки, висуваючи інші версії своїх заперечень, а згодом заявили про те, що взагалі не є поручителями, суперечить їхній попередній поведінці і містить ознаки недобросовісності. 45. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 №81263995 (справа №390/34/17). 46. Свої заперечення відповідачі побудували, зокрема, на ненаданні позивачем за їх клопотанням для огляду оригіналів договорів поруки. 47. Між тим, такі висновки відповідачів цілком спростовуються матеріалами справи, згідно з якими оригінали договорів поруки, укладених з відповідачами, разом з іншими документами були вилучені Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в рамках кримінального провадження №12016040650002071 (т. 6 а.с.а.с. 48 - 52, 72 - 76, 85). 48. При цьому лист Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23.10.2019 №465/6052 про відсутність оригіналів договорів поруки у кримінальному провадженні суд до уваги не бере, оскільки його зміст явно спростовується змістом протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.12.2018, а також описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 27.12.2018, що свідчить про ймовірну втрату оригіналів договорів поруки, укладених з відповідачами (т. 6 а.с.а.с. 72 - 76, 90). 49.

Outcome: approved