Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

14.09.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 22.08.2016 року між позивачем та першим відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким позивач надав першому відповідачу грошові кошти (позику) у сумі 140 000,00 грн строком на 1 (один) рік. Того ж дня, між позивачем та другим відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно з яким другий відповідач зобовязувався відповідати перед позивачем за виконання першим відповідачем своїх зобовязань за вищезазначеним договором позики. Позивач свої зобов'язання за договором позики виконав повністю - передав першому відповідачу грошові кошти у сумі 140 000,00 грн, а остання їх отримала. Далі, позивач зазначив, що перший відповідач у визначений п. 2.1 договору позики від 22.08.2016 року строк позивачу не повернула позику, тобто станом на 12.09.2017 року не виконав своїх зобов'язань за договором, у зв'язку з чим, прохає стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за договором позики від 22.08.2016 року у сумі 140 000,00 грн, а також судові витрати. У судове засідання позивач не зявився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, але направили заяви згідно яких вбачається, що позов позивача визнають, проти задоволення не заперечують. Згідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до положень\~ст. 3 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 22.08.2016 року між позивачем та першим відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір позики, згідно з яким позивач надав першому відповідачу грошові кошти тобто безвідсоткову позику у сумі 140 000,00 грн строком на 1 (один) рік, а саме до 22.08.2017 року (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно вимог ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з розписки від 22.08.2016 року вбачається, що позивач передав, а перший відповідач [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 140 000,00 грн (а.с.10). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України передбачено,що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом 12.09.2017 року перший відповідач [PERSON] заборгувала позивачу 140 000,00 грн. Далі встановлено, що 22.08.2016 року між позивачем та другим відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно з яким другий відповідач зобовязувався відповідати перед позивачем за виконання першим відповідачем своїх зобовязань за договором позики від 22.08.2016 року грошових коштів у сумі 140 000,00 грн (а.с.7-9). Ч. 1 ст. 553, ч.1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно претензій від 23.08.2017 року вбачається, що позивач звертався до відповідачів з приводу погашення заборгованості у сумі 140 000,00 грн (а.с.11-12). \~Згідно\~ст. 57 ЦПК України, \~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, зокрема, пояснень сторін. Суд, звертає увагу на те, що відповідачі в судове засідання не зявилися, але направили заяви, згідно яких вбачається, що позов позивача визнають, а отже згідно ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінюючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає задоволенню, оскільки перший відповідач [PERSON] не виконала зобовязання за письмовим договором позики, а тому з відповідачів потрібно стягнути солідарно заборгованість у сумі 140 000,00 грн. Судові витрати позивача стягнути на його користь з відповідачів у рівних частинах з кожного у сумі 700,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved