Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

1. 31 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що мешканцям житлового будинку [ADDRESS] він регулярно надає послуги з постачання теплової енергії. У квартирі [ADDRESS] вказаного будинку мешкає відповідач, який не оплачує ці послуги, у результаті чого утворилася заборгованість в сумі 7 874,09 грн. У добровільному порядку відповідач борг погасити не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з нього вказаної заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних, інфляційних збитків та пені загальною сумою 10 482,69 грн (а.с.а.с. 1 - 8). 2. 30 вересня 2020 року суд постановив ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 3. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 4. Судом було встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач, який є її власником (а.с.а.с. 24 - 26). 5. Позивач регулярно надає відповідачеві послуги з постачання теплової енергії, проте останній плату за користування вказаними послугами вносить неналежно, у зв`язку з чим за період від 18.12.2018 по 29.07.2020 утворилася заборгованість в сумі 7 874,09 грн, розрахована у відповідності із встановленими тарифами (а.с.а.с. 10 - 15, 28, 30 - 75). 6. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 09.11.2017 №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. 7. Згідно з пунктом 2 статті 5 Закону №2189-VІІІ комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. 8. За правилами, встановленими пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VІІІ, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 9. Частиною 1 статті 9 Закону №2189-VІІІ визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 10. За змістом пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. 11. Відповідно до пункту 7.4 укладеного між сторонами договору про постачання теплової енергії від 13.09.2012 №050755 (із змінами й доповненнями) розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем протягом п`яти діб після одержання рахунку (а.с.а.с. 10 - 15, 28, 29, 31 - 55). 12. Згідно зі статтею 19 Закону України від 02.06.2005 №2633-ІV «Про теплопостачання» (далі - Закон №2633-ІV) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 13. За правилами, встановленими статтею 25 Закону №2633-ІV, у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. 14. Підпунктом 8.2.3 договору від 13.09.2012 №050755 визначено, що в разі несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. 15. За змістом статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. 16. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідач порушує зобов`язання з оплати наданих послуг з постачання теплової енергії, суд вважає вимогу позивача про стягнення з нього основної заборгованості та пені такою, що підлягає задоволенню. 17. Пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 1 919,31 грн відповідно до докладних розрахунків, доданих позивачем до позовної заяви (а.с.а.с. 56, 59, 62, 63, 66, 71, 73). 18. Розв`язуючи позов у частині стягнення трьох відсотків річних та відшкодування інфляційних втрат, суд виходить з такого. 19. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. 20. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних збитків обґрунтована й підлягає задоволенню. 21. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 340,96 грн, а інфляційні втрати - 348,33 грн, відповідно до докладних розрахунків, доданих позивачем до позовної заяви (а.с.а.с. 56 - 58, 60, 61, 64, 65, 67 - 70, 72). 22. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне заявлений позов у частині стягнення трьох відсотків річних та відшкодування інфляційних втрат також задовольнити. 23. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат у сумі 2 102,00 грн (а.с. 9). 24.

Outcome: approved