Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

13.07.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь нараховану та невиплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та витрати повязані з розглядом справи. Свої вимоги мотивує тим, що працював у ПАТ «Сумському НВО» та 17.05.2018 р. був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не була виплачена заробітна плата. Внаслідок чого, у відповідача перед ним утворилась заборгованість з виплати заробітної плати в день звільнення, середнього заробітку за час затримки виплати, які йому не виплатили. Вважає дії відповідача незаконними. Ухвалою суду від 17.07.2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] надала письмову заяву з проханням розглянути справу без участі позивача. Відповідачем відзив на позовну заяву не надано, явку представника у судове засідання не забезпечено, про причину неявки суд не повідомлено. Згідно ч.\~8\~ст.\~178,\~ч.\~2\~ст.\~191\~ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнений з 17.05.2018 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. З наданого позивачем на підтвердження позовних вимог розрахункового листа, встановлено, що відповідач ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі у розмірі 47533,96 грн. Зазначений доказ підтверджує порушення відповідачем строків виплати всіх сум, що належать йому від підприємства в день звільнення, встановлених статтею 116 КЗпП України та наявність заборгованості, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочий тиждень з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно розрахунку наведеного у позові, середньоденний заробіток [PERSON] складає 411,68 грн. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, тому суд погоджується з розрахунком середньоденного заробітку позивача вказаним у позові. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 21.05.2018 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 28.11.2018 року включно (день ухвалення судового рішення) становить 82 робочих днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 33757,76 грн. (411,68 грн. х 82 = 33757,76 грн.). Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано, тому, суд вважає, що доводи позивача не спростовані, а отже необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 47533,96 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.05.2018 року по 28.11.2018 року включно у сумі 33757,76 грн. Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрат,\~пов'язаних\~з розглядом\~справи. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме на правничу допомогу адвоката, що підтверджується Актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № 25 від 18.06.2018 року; Квитанцією до прибуткового касового ордеру за надання правової допомоги у сумі 3000,00 грн.; Договором про надання правничої допомоги в цивільній справі від 21.05.2018 року; Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 583; Ордером серії СМ № 46 від 23.05.2018 року. Таким чином, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд вважає, що є достатнім стягнути на користь позивача 1000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 812,92 грн.

Outcome: partial