Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до суду. На доведеність своїх вимог позивач зазначила, що з 18.11.2005 року за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області з [PERSON] стягувались аліменти у розмірі ? частини заробітку на її утримання до досягнення нею повноліття. 12.04.2017 року позивачу виповнилось 18 років. На теперішній час позивач навчається у Донецькому національному медичному університеті і є студентом першого курсу очного відділення, будь-якого самостійного заробітку не має, її мати не в змозі самостійно утримувати її, а батько матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі ? частини від всіх видів доходу, щомісячно, до досягнення нею двадцяти трьох років, а також стягнути додаткові витрати, повязані з навчанням в сумі 6500 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається на денному відділенні з 01.09.2016 року на контрактній формі навчання, власних доходів вона не має, тому потребує матеріальної допомоги батька, оскільки мати не в змозі повноцінно забезпечити її матеріально усім необхідним для навчання. Згідно зі ч. 1 ст. 200 СК України \~суд\~визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 13.04.2017 року, щомісячно, на період навчання [PERSON] до досягнення нею 23 років. Щодо вимог позивачки про стягнення з [PERSON] додаткових витрат, повязаних з навчанням, суд виходить з наступного. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею\~199 цього Кодексу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений розділом 16\~СК України, в зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені\~ст. 185 СК України, яка міститься у\~главі 15 СК України\~та поширюється на правовідносини щодо обов'язків батьків з утримання неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між повнолітньою дочкою та її батьком. Тому вимоги позивачки про стягнення додаткових витрат на оплату навчання в розмірі 6500 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України\~однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial