Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що шлюб з відповідачем розірвано 11 квітня 2000 року. Від спільного шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який з 11 серпня 2014 року зарахований в Націоналу металургійну академію України на денну форму навчання, проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на навчання сина відповідач надавати не може. Просила стягнути з [PERSON], 1968 року народження, який проживає в [ADDRESS], починаючи з 13серпня 2014 року на користь [PERSON], 1976 року народження на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON], 1995 рок народження до досягнення ним 23 років, при умові, що він буде продовжувати навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити у повному обсязі не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. У судове засідання третя особа не з'явилась, надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити у повному обсязі не заперечував проти винесення заочного рішення. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу, видане 11 квітня 2000 року Дебальцівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, запис за № 77 (а.с. 9 ). Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Миронівською селищною Радою м. Дебальцево Донецької області, запис за № 21 (а. с. 10). [PERSON], 1995 року народження, навчається на третьому курсі, Металургійного факультету в групі № ХТ03 у Національній металургійній академії України (а.с. 7). [PERSON] проживає з позивачкою (а.с. 8) та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на навчання сина відповідач не надає. Відповідно до КУ, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У судовому засіданні позивач пояснив, що працює та має постійний заробіток (дохід), а тому, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів з відповідача необхідно визначити у частці від його заробітку (доходу). Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги вищевикладене, матеріальне становище сторін, можливість утримання позивачкою сина, обов'язок та можливість надавати матеріальну допомогу відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], 1698 року народження аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на користь матері [PERSON], [INFO] (ІН [NUMBER]), починаючи стягнення з 13 серпня 2014 року і до закінчення навчання дитини, але не більш як до досягнення дитиною 23 років, допустивши по справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved