Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

13.08.2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Просить стягнути аліменти на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи стягнення з 01.08.2020 року до 03.10.2020 року. 29.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування та законом не передбачено порядку визначення чистого доходу ФОП на такій системі оподаткування, а також зазначив, що зазнав втрат через пандемію коронавірусної інфекції, а тому вважає, що стягнення аліментів має бути визначено в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття та у розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку на утримання дружини з моменту звернення позивачки до суду та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . 03.11.2020 року на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримала, зазначила, що твердження відповідача щодо непередбаченості законодавством порядку визначення чистого доходу ФОП на спрощеній системі оподаткування є хибними, оскільки аліменти є платежем цільового призначення, а тому може бути підрахованим від заробітку відповідача як фізичної особи-підприємця. 10.11.2020 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких підтримав вимоги, які виклав у відзиві на позовну заяву, зазначив, що розрахунок позивачкою аліментів від усього доходу відповідача є хибним, оскільки він не передбачає сплату відповідачем податків та зборів, передбачених законодавством України, а також те, що визначення чистого доходу відповідача, з якого мало б бути стягнуто аліменти не передбачений чинним законодавством, а тому просив прийняти суд вказані заперечення до уваги під час прийняття рішення. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили визначити стягнення аліментів у розмірах, які вказані у відзиві на позовну заяву. Заслухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивачка та відповідач по справі. Дитина проживає разом з матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вимога позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] починаючи саме з 01.08.2020 року є необґрунтованою, оскільки згідно ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Доказів, які б свідчили про те, що позивачкою вживались заходи для стягнення аліментів, ознак ухилення відповідача від їх сплати позивачкою не надано. За таких обставин, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи обставини справи, визначені ст. 182 СК України, суд вважає, правильним стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи стягнення з 13.08.2020 року і до досягнення дитиною трох років, вважаючи, що визначений розмір аліментів є достатнім для утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial