Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

14.06.2017 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду поштою надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить виділити в натурі належну йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Свій позов позивач мотивує тим, що за договором дарування від 29.05.2017, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В., реєстраційний номер 1140, позивач став власником ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно іншими співвласниками будинку є [PERSON] та [PERSON], яким належить по ? частині будинку кожній. Між співвласниками будинку давно склався певний порядок користування будинком. Будинок фактично має дві квартири - існує два окремих входи, дві кухні, окремі кімнати та підсобні приміщення. [PERSON], яка подарувала позивачу ? частину будинку, користувалася приміщеннями квартири № 2, які позначені в технічному паспорті літерами: 2-І, 2-ІІ, 2-ІІІ, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, всього житловою площею 31,6 кв.м., загальною площею 50,3 кв.м. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами була визначена оцінювачем при укладанні договору дарування від 29.05.2017 і становить 20500,00 грн. Також між колишніми співвласниками склався певний порядок користування присадибною земельною ділянкою: двір та господарські будівлі і споруди перебували у спільному користуванні, а земельні ділянки під город використовувалися співвласниками окремо. В державному земельному кадастрі відсутні відомості про реєстрацію (присвоєння кадастрового номеру) земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд виділити в натурі [PERSON] на праві приватно спільної часткової власності ? частину житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], а саме: квартиру №2, яка позначена в технічному паспорті літерами: 2-І, 2-ІІ, 2-ІІІ, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 житловою площею 31, 6 кв. м, загально площею 50, 3 кв. м, вартістю 20 500, 00 грн. Уточнені позовні вимоги позивач мотивував тим, що на даний час немає необхідності для призначення та проведення будівельно-технічної експертизи на предмет з'ясування можливих варіантів розподілу житлового будинку, оскільки між співвласниками будинку склався певний порядок користування будинком Будинок [ADDRESS], фактично розділений на дві відокремлених житлових квартири, існує два окремих входи, дві кухні, окремі кімнати та підсобні приміщення. Згідно з даними технічного паспорта [PERSON] є співвласником приміщення квартири №2, які позначені в технічному паспорті літерами: 2-І, 2-ІІ, 2-ІІІ, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 житловою площею 31, 6 кв. м, загальною площею 50, 3 кв. м, вартістю станом на 29.05.2017 20500,00 грн. Оскільки житловий будинок реально розділений між співвласниками, позивачу належить 1/2 частина вказаного будинку, тому позивач просить суд виділити йому квартиру №2, яка позначені в технічному паспорті літерами: 2-І, 2-ІІ, 2-ІІІ, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 житловою площею 31, 6 кв. м, загально площею 50, 3 кв. м, вартістю 20 500, 00 грн. Відповідачі з даним варіантом реального розподілу будинку погоджуються. У судове засідання позивач та представник позивача з'явились, позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні позовній заяві. Відповідачі у судове засідання з'явилися, позов визнали повністю, відзив на позовну заяву не надавали. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 30.06.2017 позовну заяву було залишено без руху у зв'язку з тим, що позивач не вказав в позовній заяві зареєстроване місце проживання кожного з відповідачів. Позивач виправив зазначені недоліки та ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.09.2017 відкрито провадження по справі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. У суді встановлено, що 29.05.2017 [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування ? частини житлового будинку, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В., реєстраційний номер 1140 (а.с.6-7). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88276366 від 29.05.2017, сформованого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко О.В., [PERSON] на підставі договору дарування ? частини житлового будинку №1140, виданого 29.05.2017, є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташованого за адресою: [ADDRESS], житловий будинок під літ. А складається з двох частин. До першої частини будинку належить коридор 1-1, кухня 1-2, кімната 1-3, кімната 1-4 та кімната 1-5. До другої частини будинку належать сіни 2-І, сіни 2-ІІ, комора 2-ІІІ, кухня 2-4, кімната 2-5, кімната 2-6 та кімната 2-7 (а.с.9-23). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з ч.1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивач є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], сторони дійшли згоди щодо варіанту розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач просить суд залишити судові витрати на своєму рахунку. На підставі викладеного,

Outcome: approved