Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

13.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3150 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, тобто до [INFO], мотивуючи тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Заочним рішенням від 22 серпня 2018 року позов задоволено у повному обсязі. Ухвалою від 24 липня 2018 року заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позивач пояснила, що відповідач допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування, на навчання не надає, вона самостійно утримує дитину. Повідомила, що несе витрати на лікування та оздоровлення дитини, яка має хронічну хворобу зі шлунком, з 18.06.2017 року по 30.06.2017 року в розмірі 26321,90 грн. та з 18.06.2018 по 30.06.2018 року в розмірі 25731,46 грн., що підтверджується довідками ЛДЦ ТОВ «Каскад» від 29.06.2018 року, а також, за червень 2018 року в розмірі 2622,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками Пансіонату «Сонячна Долина». Окрім цього, щоденні витрати на харчування (фіскальний чек «АТБ - Маркет» від 19.09.2018 року на суму 101,00 грн.) та купівлю їй одягу на кожен сезон, що підтверджується товарними чеками з 2016 року по 2018 рік на суму 18962,00 грн. У зв'язку з необхідністю її відряджень для дитини наймається няня, а також вона використовує послуги репетиторів. Також, представник позивача зазначив, що та обставина, що відповідач офіційно не працевлаштований, не свідчить, про те що він не має доходу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден на стягнення аліментів на утримання доньки в мінімальному розмірі, встановленому законодавством для дитини відповідного віку, зазначив, що не має визначеного місця реєстрації, має незадовільний стан здоров'я, з травня 2017 року відповідач проходить лікування у лікаря офтальмолога, в 2017 році був прооперований, перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки на даний час не працює, що підтверджується копією трудової книжки, у центрі зайнятості на обліку не перебуває. Заслухавши позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною другоюстатті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістомст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідност.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становищедитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявністьрухомоготанерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмірпрожиткового мінімумудля працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ч.1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка надала докази, що несе витрати на лікування та оздоровлення дитини, яка має хронічну хворобу зі шлунком, з 18.06.2017 року по 30.06.2017 року в розмірі 26321,90 грн. та з 18.06.2018 по 30.06.2018 року в розмірі 25731,46 грн., що підтверджується довідками ЛДЦ ТОВ «Каскад» від 29.06.2018 року, а також, за червень 2018 року в розмірі 2622,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками Пансіонату «Сонячна Долина». Окрім цього, щоденні витрати на харчування (фіскальний чек «АТБ - Маркет» від 19.09.2018 року на суму 101,00 грн.) та купівлю їй одягу на кожен сезон, що підтверджується товарними чеками з 2016 року по 2018 рік на суму 18962,00 грн. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач працездатний, не працює. Інших осіб на утриманні не має. Надані докази свідчать про те, що відповідач переніс захворювання на демодекоз, однак доказів того, що йому встановлена група інвалідності з даного захворювання або що дане захворювання потребує постійних матеріальних затрат не надав. А також, та обставина, що відповідач офіційно не працює, не позбавляє його обов'язку утримувати дитину. Судом також встановлено, що домовленості між сторонами про форму та розмір, участь відповідача в утриманні дитини не досягнуто, договір між ними про сплату аліментів на дитини, в порядкуст. 189 СК України, не укладався. Підстави для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину (ст. 188 СК України) відсутні. Відповідач, як батько, проживаючий окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в утриманні малолітньої доньки. З урахуванням встановлених обставин справи, віку дитини, її потреб, які не можуть бутити меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівність обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дітей до їх повноліття, приписів сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний приймати участь в утриманні дитини шляхом сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 3150 грн., з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial