overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

12 червня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 14.02.2008 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказував, що подружнє життя не склалось, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, всі негативні обставини в сімейних стосунках, продовжувалися тривалий час і призвели до взаємних неприязних стосунків. як подружжя разом не проживають. Відповідач не бажає розірвати шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану, тому змушений звернутися до суду. Відповідачка [PERSON] у встановлений строк відзив не подала, в матеріалах справи є заява відповідачки, що проти позову не заперечує. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 14 лютого 2008 року зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області, актовий запис №3. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Через непорозуміння та різні погляди на життя, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

12 червня 2020 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 липня 2017 року Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 19, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . 22 червня 2020 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання на 08 липня 2020 року. 08 липня 2020 року за клопотання відповідача провадження у справі зупинено, надано сторонам строк для примирення до 08 вересня 2020 року. 08 вересня 2020 року поновлено провадження у справі, призначено перше судове засідання на 21 вересня 2020 року. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 21 липня 2017 року Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

12 червня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу). \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування своїх\~вимог позивачка\~зазначала,\~що вона\~з відповідачем\~перебувала у\~зареєстрованому шлюбі\~з 03.06.2000\~року по\~30.09.2016\~ [INFO] ,\~мають спільну\~неповнолітню дитину\~ сина\~ [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає допомогу на утримання дитини, позивачка просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася. Відповідач в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали\~справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ В\~судовому засіданні\~встановлено,\~що неповнолітня\~дитина сторін:\~син [PERSON] [INFO] перебуває на утриманні позивачки, відповідач не надає допомогу на її утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатною особою. \~ \~ \~ \~Частина 3 ст.181 та ст.183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~У відповідності\~зі ст.182\~СК України,\~суд,\~врахувавши \~матеріальне становище\~платника аліментів,\~прийшов до\~висновку,\~що відповідач\~має можливість\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дитини -\~сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли. Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 840,80 грн. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

- 13.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб другий. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. В лютому 2015р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, зловживання спиртними напоями, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

13.01.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.11.1996 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння і несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. З 2009 р. проживають окремо, спору про поділ майна не виникає, питання утримання дитини вирішили у добровільному порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності через зайнятість на роботі, позов визнає і просить залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 1996 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 100 (а.с. 5), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2009 р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Питання утримання дитини вирішено у добровільному порядку, спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

13.01.2014 р. [PERSON] звернувся з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 23.04.2004 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 186, а також розподілити порівну між ним та [PERSON] витрати, пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 23.04.2004 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені в лютому 2012 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.04.2004 року - а.с.6. Шлюбні відносини припинені в лютому 2012 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Оскільки нормами ст. 79 ЦПК України передбачено розподіл між сторонами судових витрат пов'язаних з розглядом судом справи, витрати пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу не відносяться до категорії судових витрат, тому суд вважає, в частині позовних вимог про розподіл між сторонами витрат, пов'язаних з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу, необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

13.01.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вказує, що згідно свідоцтва про право власності від 14.01.1999 року та згідно свідоцтва про право на спадщину від 17.06.2005 року, її матері [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. У встановлений законом строк вона звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, її сестра [PERSON] звернулася у встановлений законом строк до нотконтори з заявою про відмову від спадщини, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки в її свідоцтві про народження прізвище матері вказано «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]». Позивач просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON] є донькою [PERSON], померлої [INFO] року. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., як за спадкоємицею першої черги за законом, після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи в свою відсутність та про підтримання позову. Відповідач [PERSON] надала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Належність спадкодавцю квартири, смерть спадкодавця, родинні відносини, підтверджується наданими позивачем доказами. Згідно ст. 256 ч. 1 п.1 ЦПК України від 18.03.2004 року треба встановити факт родинних відносин, що [PERSON] є донькою [PERSON], померлої [INFO] року. Правовідносини регулюються ст.ст.1258, 1261, 1268 ЦК України - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] року, тобто спадкоємицею першої черги за законом, яка у встановлений законом строк звернулася до нот контори з заявою про прийняття спадщини, а.с.67, тому вважається такою, що спадщину прийняла. Таким чином суд вважає, що на квартиру [ADDRESS] відкрилася спадщина, та відповідно до ст.1261 ЦК України, слід визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 62,7 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., як за спадкоємицею першої черги за законом, після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року. На підставі ст.ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

13.01.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.12.2011 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння з питань ведення домашнього господарства, сімейного бюджету і виховання дитини, несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. З травня 2013 р. проживають окремо, створили нові сім'ї. Спору про поділ майна не виникає, питання утримання дитини має намір вирішити у примусовому порядку. Просить присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і підтвердив викладені позивачем факти та те, що в теперішній час створив нову сім'ю і має намір узаконити відносити з іншою жінкою. Просить не призначати строк для примирення. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 23 грудня 2011 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 165 (а.с. 4), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 1 (а.с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2013 р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, створили нові сім'ї і мають бажання узаконити шлюбні стосунки, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Питання утримання дитини сторони мають намір вирішити у судовому порядку, спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

13.01.2014 р. [PERSON] пред'явила до суду зазначений позов, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину до досягнення сином повноліття на її користь та допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, обґрунтовуючи вимоги тим, що від сумісного проживання з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON]. З жовтня 2011 р. проживають окремо, стосунків не підтримують. 12.04.2013 р. вона створила нову сім'ю, змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Дитина перебуває на її повному утриманні, а батько добровільно коштів на утримання [PERSON] не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що дійсно від спільного проживання з позивачем мають сина [PERSON]. В теперішній час він працює в вагонному депо оглядачем, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти. З розміром аліментів, запропонованих до стягнення, не погодився і вважає, що має сплачувати лише 20 % аліментів, оскільки іншу їх частину може компенсувати під час спілкування з сином, придбаваючи необхідні речі. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] р. народився [PERSON], актовий запис № 60, батьками якого є сторони (а.с. 3, 4). Батько утриманням дитини не займається, свій обов'язок щодо матеріального забезпечення сина [PERSON] не виконує, працює, має доходи, за станом здоров'я може надавати допомогу, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання, а аліменти підлягають примусовому стягненню у запропонованому позивачем до стягнення розмірі, що відповідає положенням ст. 182 СК України. При цьому суд враховує потреби дитини і можливості її матері, батька, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179 - 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

13.01.2014 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітні діти проживатимуть з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Котик» (а.с.10). Відповідач в судове засідання не зявився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.8). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved