Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

13 липня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 03.01.2006 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2007 року народження. На сьогодення шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різних поглядах на сімейні відносини і обов`язки. Спір майнового характеру, а також щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ухвали суду від 27 липня 2020 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Кравченко Т.В. до судового засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред`явленого позову у повному обсязі, якою просив вирішувати справу у його відсутність. Свого прагнення до збереження шлюбу не зазначив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 03 січня 2006 року, актовий запис № 1. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , яка на сьогодення проживає спільно із позивачем. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини чи майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок чого розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved