Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами до нього, який розташований у м.Пологи Запорізької області по вул.Джерельна (колишня назва Комсомольська),17. У 2017 році при зверненні до Пологівської міської ради Запорізької області з питань оформлення субсидії йому, [PERSON], стало відомо, що в належному йому будинку є зареєстрованим [PERSON], який згідно довідки квартального комітету №02 м.Пологи не проживає в цьому будинку з 1995 року. Він, позивач, жодного разу не бачив відповідача у належного йому, [PERSON], жилому будинку, [PERSON] не користується належним позивачу будинком, не є його співвласником, ніяких претензій щодо проживання у належному йому, позивачу, будинку не предявляв. Не проживаючи в належному йому будинку відповідач продовжує бути в ньому зареєстрованим, створюючи при цьому перешкоди позивачу в користуванні належною йому житловою нерухомістю, оскільки в разі необхідності розпорядитися належним йому будинком позивач не зможе цього зробити у звязку з реєстрацією в ньому відповідача. З посиланням на ст.ст.319,321 ЦК України, ст.150 ЖК України позивач просить постановити судове рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому, [PERSON], жилим будинком №17 по вул.Джерельна (Комсомольська) у м.Пологи Запорізької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому [PERSON] суду пояснив, що він придбав жилий будинок з господарськими спорудами, який розташований у м.Пологи Запорізької області по вул.Комсомольська,17, у 2001 році за договором купівлі-продажу, посвідченому нотаріально, у ТОВ «Агрофірма «Аврора». При купівлі жилого будинку йому не було відомо, що у цьому будинку є зареєстрованим будь-хто. І лише наприкінці 2017 року, коли він брав довідку про склад своєї сімї у Пологівській міській раді, щоб оформити субсидію, він дізнався, що [PERSON] є зареєстрованим у належному йому, позивачу, будинку. Ніяких речей [PERSON] або чиїхось інших чужих речей у належному йому, позивачу, будинку не було і нема. Він [PERSON] у своєму будинку жодного разу не бачив і взагалі не бачився з ним. Тому позивач просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Раніше назва вулиці була Комсомольська, а тепер назву вулиці змінено на Джерельна. Відповідач, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною позивачем у позові, тобто в належному позивачу жилому будинку, підтверджена інформацією Пологівської міської ради Запорізької області (а.с.19), будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час судових засідань в порядку ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Пологівського районного суду Запорізької області оголошень про виклик відповідача [PERSON] у судові засідання (а.с.26,30,37,45), повторно в судове засідання не явився, причину неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення судового розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, у звязку з чим суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення відповідно до вимог ст.223 ч.4 ЦПК України. У судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що вони проживають у [INFO] (колишня назва Комсомольська) відповідно з 1988 і з 1993 років, отже, вони є сусідами позивача у справі. [PERSON] проживає у [INFO] зі своєю родиною з початку двотисячних років, є власником цього будинку. Вони, свідки, ніколи не бачили, щоб за зазначеною адресою проживав будь-то, хто не є членом родини позивача, від часу, коли родина [PERSON] стала жити поруч з ними, свідками. Їм, свідкам, невідомо, щоб будь-хто, в тому числі [PERSON], мали претензії до позивача щодо права на будинок, який належить [PERSON] Взагалі вони [PERSON] не знають і теперішнє місце його знаходження їм невідоме. Суд, вислухав позивача і його представника, свідків, враховуючи ненадання відповідачем заперечень проти позову і відзиву не позов, дослідивши письмові матеріали справи і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Аврора» і [PERSON], і посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу [PERSON] 22 січня 2001 року за реєстровим номером 188, ТОВ «Агрофірма «Аврора» продало, а [PERSON] купив жилий будинок з господарськими спорудами до нього, який розташований у м.Пологи Запорізької області по вул.Комсомольська,17. Пунктом 5 зазначеного договору передбачено, що за твердженням представника продавця зазначений жилий будинок на момент укладання цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, іншим способом не відчужений, не заставлений, під забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб як в межах, так і за межами України, немає (а.с.6). З реєстраційного напису на договорі купівлі-продажу, копії технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду №17 по вул.Комсомольська у м.Пологи Запорізької області встановлено, що власником жилого будинку №17 по вул.Комсомольська у м.Пологи є [PERSON] (а.с.6,зворот; 7). [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Пологівської міської ради №135 від 06 лютого 2001 року аз адресою: м.Пологи Запорізької області, вул.Комсомольська,17 передані у постійне користування земельні ділянки для обслуговування жилого будинку і для ведення особистого підсобного господарства (а.с.13). З копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], а також довідки Пологівської міської ради Запорізької області №10903 від 19 жовтня 2017 року, довідки №65 голови квартального комітету №02 м.Пологи від 19 жовтня 2017 року судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є зареєстрованим у жилому [INFO] (нова назва Джерельна) у м.Пологи Запорізької області з 06 квітня 1993 року, проте за зазначеною адресою не проживає з 1995 року (а.с.10-11,14,15). З пояснень у судовому засіданні позивача і свідчень свідків судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим у будинку позивача, від дня купівлі будинку позивачем у будинку позивача не проживає. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, оскільки відповідач не є власником спірного будинку, не проживає в ньому більше 20 останніх років, не є членом сімї власника будинку позивача [PERSON], витрати по утриманню будинку не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку позивача порушує право останнього як власника будинку. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved