Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

13.01.2014 року прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, зокрема зазначив, що [PERSON] має у власності земельну частку (пай), яка належить їй на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 131136 площею 4,52 га, що розташована на території Куйбишевської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Нормативна грошова оцінка ділянки становить 113565 грн. 10 коп. 06 листопада 2006 року між сторонами укладено угоду оренди землі до якої 14.11.2011 року було укладено додаткову угоду про оренду земельної частки (паю). 13.06.2012 року [PERSON] направила на адресу відповідача листа про свої заперечення щодо пролонгації договору від 06.11.2006 року. У кінці 2012 року орендодавець дізналась, що між нею та СТОВ «Куйбишево» укладена додаткова угода ще 14.11.2011 року, яка зареєстрована у Державному реєстрі земель № 532368264005193 від 30.11.2012 року. Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 570 від 11.10.2013 року у графі орендодавець підпис вчинено не [PERSON] Таким чином, вказана особа не висловлювала своєї волі щодо укладення спірного договору. Окрім того, згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, що без відповідної підстави заволоділа ним. Оскільки відповідач заволодів земельною ділянкою без належної підстави, то прохають витребувати її з незаконного володіння орендаря. Також з урахуванням нормативної грошової оцінки, яка станом на 2013 рік становить 113565,10 грн. розмір орендної плати за вказаний рік слід обчислювати з розрахунку 113565,10 грн. х 5% = 5678,26 грн. Вказану суму [PERSON] не отримала. Прохають визнати недійсною додаткову угоду від 14.11.2011 року, повернути земельну ділянку орендодавцю та стягнути орендну плату у розмірі 5678,26 грн. У судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав з тих же підстав. Вважає, що додаткову угоду слід визнати недійсною, оскільки [PERSON] договір не підписувала, отже не висловлювала свого вільного виявлення. Окрім того, вважає, що земельну ділянку слід повернути з чужого незаконного володіння та стягнути орендну плату з урахуванням нормативної грошової оцінки станом на 2013 рік. Представник відповідача позовні вимоги заперечив. Вважає, що [PERSON] підписувала спірну угоду, підстав для визнання її недійсною немає. При проведенні експертизи було порушено нормативні акти, що регулюють складання експертних висновків. Окрім того, орендна плата орендодавцеві нараховувалась, але вона відмовилась її отримувати, отже у її не виплаті вини підприємства немає. У додаткових заперечення на позов зазначено, що стягнення з відповідача орендної плати за договором, який позивач вважає недійсним є не логічним, оскільки у разі визнання правочину недійсним сторони не можуть користуватися умовами договору, що оспорюється. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в особі відділу Держкомзему в Оржицькому районі не направила свого представника, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 листопада 2006 року між сторонами укладено угоду оренди землі до якої 14.11.2011 року було укладено додаткову угоду про оренду земельної частки (паю), яка зареєстрована у Державному реєстрі земель № 532368264005193 від 30.11.2012 року. Згідно п. 4.1. додаткової угоди передбачено, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, що в грошовому еквіваленті складає 3233,63 грн. Пунктом 4.4. передбачено, що орендна плата за користування об»єктом оренди сплачується орендарем на користь орендодавця на протязі поточного календарного року, за який здійснюється оплата, але у всякому випадку не пізніше 30 грудня року, за який здійснюється оплата. [PERSON] є власником земельної частки (паю), що підтверджено Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 131136 виданого 24.11.2004 року Оржицьким районним відділом земельних ресурсів площею 4,52 га, що розташована на території Куйбишевської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 570 від 11.10.2013 року, яким досліджено спірну угоду, у графі орендодавець підпис вчинено не [PERSON] За інформацією відділу Держземагенства в Оржицькому районі № 1084 від 11.01.2014 року вказано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,52 га по Куйбишевській сільській раді станом на 01.01.2013 року становить 113565,10 грн. [PERSON] 13.06.2012 року зверталась до відповідача з заявою про не бажання укладати новий договір оренди землі та про повернення належної їй земельної ділянки. Вказана заява була залишена відповідачем без належного реагування. Згідно довідки СТОВ «Агрофірми»Куйбишево» № 759 від 29.04.2014 року вказано, що заборгованість по орендній платі за 2013 рік становить 5678,26 грн. У судовому засіданні було допитано ряд свідків, покази, яких заслуговують на увагу. А саме, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона не підписувала ні угоди за 2006 рік, ні додаткової угоди за листопад 2011 року. Саме по причині припинення орендних стосунків з відповідачем звернулась до господарства з проханням не укладати нову угоду на новий термін. Орендну плату за 2012 та 2013 рік не отримувала принципово, оскільки вважала, що отримавши її таким чином визнає спірний договір. На даний час бажає передати земельну ділянку іншому орендареві, жодних договірних орендних стосунків з відповідачем не бажає підтримувати. З приводу підписів зверталась до правоохоронних органів, які отримавши експертний висновок підтвердили, що вона не підписувала оспорювану угоду. Свідок [PERSON] у суді зазначила, що працює у СТОВ Куйбишево на посаді фахівця із соціальних та земельних питань. Пам'ятає, що [PERSON] підписувала спірну угоду. Свідок [PERSON] у суді вказав, що йому відомо, що [PERSON] спірну угоду не підписувала, оскільки знає, що вона писала заяву в агрофірму про не бажання переукладати договір оренди, прохала більш не обробляти належну їй земельну ділянку. Йому також відомо, що [PERSON] не підписувала і попередній договір за 2006 рік. Взаємовідносини, що склались, урегульовані слідуючими нормами законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно ч. 2 ст. 297 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною / сторонами /. Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В силу частини першої ст. 210 ЦК України та частини першої статті 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи із змісту статтей 210, 640 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі», є укладеним з моменту його державної реєстрації. Укладений договір визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 236 ЦК України - нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсним додаткового договору оренди землі від 14.11.2011 року та про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння підлягають до задоволення. До такого висновку прийшов суд з урахуванням того, що власник земельної ділянки не висловлювала свого волевиявлення стосовно даного правочину, так як на ньому не ставила свого підпису. Орендар-відповідач користувався земельною часткою (паєм) без належних для того правових підстав, оскільки [PERSON] не передавала йому належної їй земельної ділянки. Покази свідка [PERSON] з приводу підписання спірної угоди [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони спростовані висновком експертизи. Окрім того, суд не вважає, що заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо наявності на угоді саме підпису [PERSON], який вона там ставила та з урахуванням її віку та стану здоров»я міг бути мінливим. Вказане є припущенням та спростовується експертним висновком, що є доказом по справі. Позовні вимоги про стягнення орендної плати з відповідача задоволенню не підлягають, оскільки при задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсним, суд не може застосовувати для стягнення з відповідача коштів за умовами оспорюваного правочину. Оспорюваний правочин не створює юридичних наслідків та є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved