Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

13.07.2018 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], третя особа Шевченківський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначила, що вона є членом сімї наймача [PERSON] (його донькою), якому на підставі ордеру № 10148 від 21.04.1983 року на праві користування належить квартира [ADDRESS], на імя якого відкритий і особовий рахунок. 27 січня 2018 року її батько наймач [PERSON] помер, про що 29.01.2018 року складено відповідний актовий запис № 1609 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На сьогоднішній день у квартирі [ADDRESS] зареєстровано тринадцять осіб з різними родинними відносинами по відношенню до наймача житла але не усі вони проживають за вказаною адресою. З вересня 2010 року відповідачі [PERSON], 15.10.1977р.н. та її син [PERSON], 27.04.1998р.н., виїхали на нове місце проживання і до теперішнього часу, тобто вже більше сими років не цікавляться житловою площею де зареєстровані ([ADDRESS]), не сплачують платежі за житлово-комунальні послуги. Де зараз вони проживають їй не відомо, власних речей у зазначеній квартирі вони не залишили, на звязок з нею та іншими членами їхньої родини вони не виходять. У звязку з чим позивач просить визнати відповідачів такими, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, уповноважила адвоката [PERSON] представляти її інтереси. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою з проханням розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно, причину неявки суду не повідомили, жодних заяв, клопотань, пояснень до суду не подавали. Третя особа у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, позивач є дочкою наймача [PERSON] Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку № 398 від 06.02.2018 року виданою Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» дільниця № 9 позивач та відповідачі зареєстровані в [INFO]. Особовий рахунок відкрито на імя [PERSON], який визначений наймачем. В даній квартирі зареєстровано 13 осіб. Квартира не приватизована. Крім того в матеріалах справи міститься копія ордеру на вказану квартиру, виданого на імя [PERSON] Дана інформація також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 27.01.2018 року, про що 29.01.2018 року складено відповідний актовий запис № 1609 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.7). З письмових пояснень свідків [PERSON], яка проживає та зареєстрована в [INFO] та [PERSON], яка є сусідкою позивача вбачається, що відповідачів в квартирі [ADDRESS] з 2010 року не проживають, їм не чиниться жодних перешкод для проживання. Представником позивача суду було надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг та квартплати. Ч. 1\~ст. 71 ЖК України\~встановлено граничні строки збереження права на житлове приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї - шість місяців (за винятком передбачених законом випадків, коли цей строк є більш тривалим). Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирi 108 в будинку 40 по пр. Людвіга Свободи в м. Харкові, понад встановлений законом шестимiсячний строк. Згідно зі ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Приписами \~ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у\~справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] тривалий час в спірній квартирі без поважних причин (наприклад, призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, тимчасового виїзду\~з постійного\~місця проживання\~за умовами\~і характером\~роботи або\~у зв'язку\~з навчаннямта ін.) не проживають, нею не цікавляться, витрати по оплаті і комунальним послугам не несуть, ніяких дій, що свідчили про те, що вони бажають зберегти за собою жиле приміщення, ними не здійснювалося, перешкод в користуванні житловим приміщенням у них не було. Суд вважає, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач в разі задоволення її позовних вимог не наполягала на стягненні з відповідача на її користь понесених нею судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved