Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

13 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності. За даною адресою зареєстрована відповідач, однак тривалий час не проживає в квартирі без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає, до членів сім`ї позивача не належить. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, вважається такою, що повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Також відповідач викликалась через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки у судове засідання не повідомила, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надала. Заслухавши пояснення позивача, безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири 1/2 частини на праві приватної спільної часткової власності за адресою: [ADDRESS] , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні записи (а.с. 10,29). З довідки заступника голови квартального комітету [PERSON], посвідченої виконкомом Глухівської міської ради № 1068 від 29.07.2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , 1944 р.н., яка фактично більше року за даною адресою не проживає. (а.с. 12). З акту обстеження квартири [ADDRESS] вбачається, що комісією у складі: депутата міської ради [PERSON] , заступника голови будинкового комітету [PERSON], членів ініціаторської групи [PERSON] та [PERSON] , проведено обстеження квартири [PERSON] та виявлено, що остання в помешканні проживає одна, інших жильців не виявлено. Постановили, що [PERSON] за даною адресою не проживає (а.с.30). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач зареєстрована у спірному будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивачі є власниками спірної квартири. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), у постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). За таких обставин позов підлягає задоволенню. Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, виходячи з чого її належить визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатила при поданні позовної заяви в сумі по 840,80 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved