Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

14.12.2017 позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 18 473,54 грн. та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 04.08.2016 року о 13 год. 05 хв. в м. Києві по вул. О.Теліги, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ЗАЗ TF698K д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля потерпілого. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність перед третіми особами, при використані транспортного засобу ЗАЗ TF698K д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК «Провідна» поліс № АЕ/4202736 від 16.08.2015 року. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАІ про обставини ДТП, протоколу огляду пошкодженого ТЗ від 16.08.2016. Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку № 2300127742, ПАТ «СК «Провідна» було виплачене страхове відшкодування в розмірі 18 473,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 047764 від 04.11.2016. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва, [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення правил дорожнього руху України за ч.1 ст. 130 КУпАП. 30.01.2017 [PERSON] було направлено лист № 83 ПР/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Однак, останній вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. 14.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М 14.12.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 17.01.2018 та 26.03.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 05.02.2018 судом направлено запит до Гадяцького районного сектору ДМС України у Полтавській області. 27.03.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 28.03.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою суду від 11.06.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялись на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, не були отримані останнім та повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2016 о 13 год. 05 хв. в м. Києві по вул О.Теліги, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ\~TF698K\~д.н.з.\~[NUMBER] та автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, та підтверджується довідкою №3016228600043129 МВС України УПП м. Києва.. (а.с.5,6). В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.12). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ«СК «Провідна» згідно № АЕ/4202736, строк дії якого з 17.08.2015 року до 16.08.2016 (а.с.4). Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва, [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення правил дорожнього руху України, за ч.1 ст. 124 КУпАП. та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.7,8). Згідно з вказаної вище постанови вбачається, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1. Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. В результаті зазначеної ДТП з вини відповідача був пошкоджений автомобіль марки Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] Розмір завданих збитків власнику автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. [NUMBER], згідно розрахунку суми матеріального збитку по справі № 2300127742 склала 18973,54 грн. (а.с.18) В судовому засіданні встановлено, що в добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано матеріальної шкоди на користь потерпілого. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля [PERSON] 05.08.2016 з метою отримання відшкодування, звернулася до ПАТ «СК «Провідна» з відповідною заявою (а.с.11). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи. Відповідно до платіжного доручення №0047764 від 04.11.2016 ПАТ «СК «Провідна» сплатила на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 18473,54 грн., що підтверджується відомістю № ВПТ - 005253 від 02.11.2016(а.с.20,21). Крім того, 30.01.2017 [PERSON] було направлено лист № 83 ПР/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Згідно п. г) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 18473, 54 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «СК «Провідна» підлягає задоволенню.

Outcome: approved