Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

13 липня 2021 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 09 грудня 2011 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у дітей був день народження, їм виповнилося 3 роки. У неділю 27 червня 2021 року біля 14 години 30 хвилин заявник приїхав за місцем проживання [PERSON] та дітей у с.Перевозець, щоб привітати та вручити подарунки. До 17 години 00 хвилин заявник чекав, поки [PERSON] дітей випустить на подвір'я щоб він зміг привітати їх та вручити подарунки. Проте діти були зачинені у будинку. У заявника з [PERSON] напружені стосунки, тому для уникнення конфлікту він не заходив на подвір'я її батьків та уникав контактів з нею, оскільки щоразу з її боку на його адресу звучать погрози та приниження, наявність дітей жодним чином не зупиняє [PERSON] 04 липня 2021 року заявник повторно приїхав близько 15 години 30 хвилин у с.Перевозець, щоб побачити дітей, навмисно не зупиняючись біля подвір'я, де мешкає [PERSON] , оскільки знав, що коли вона його побачить то не відпустить дітей. Натомість заявник періодично проїжджав повз подвір'я та дивився чи не вийшли діти на вулицю. О 16 годині 30 хвилин заявник побачив дітей, які якраз виходили з будинку, та почав кликати їх до себе, незважаючи на те, що дід [PERSON] казав дітям не йти, проте діти все ж підійшли до заявника. Син радо підбіг до свого батька, який відкрив двері багажного відділення та показав йому подарунки на день народження: електромобіль lexus вартістю 15000,00 грн. У цей час до заявника підбігла [PERSON] , почала його штовхати, шарпати одяг, відштовхувати від сина, при цьому голосно кричала не бити її, хоча бити її заявник не збирався. Зрозумівши, що внаслідок неадекватної поведінки [PERSON] провести у її присутності час з дітьми заявнику не вдасться, останній взяв сина та посадив його в салон автомобіля. Весь цей час [PERSON] кричала, що [PERSON] її б'є , поводилася неадекватно, шарпала за одяг, боляче стискала, своєю поведінкою лякала дітей, завдаючи їм психологічної травми, кричала, що напише заяву в поліцію. Коли заявник пішов до водійської двері автомобіля, [PERSON] без дозволу, всупереч його волі залізла через пасажирські двері в салон автомобіля, почала там щось робити, а далі нажимати на сигнал водія. Коли заявник сідав за кермо, [PERSON] силоміць витягла сина з автомобіля через пасажирські двері, не перестаючи голосно кричати, та понесла його до себе на подвір'я. Не бажаючи, щоб діти дивилися на неадекватну поведінку [PERSON] , заявник завів двигун автомобіля і поїхав. Зупинився біля магазину щоб заспокоїтися, однак в салоні не знайшов свого телефону. Повернувшись на місце, де відбувався інцидент, заявник телефону не знайшов, замість того знайшов уламки торпедо від свого автомобіля і зрозумів, що [PERSON] пошкодила автомобіль в той час, коли була в салоні автомобіля. Після інциденту заявник [PERSON] подав заяву в поліцію про пошкодження майна та можливе викрадення телефону, а також заяву про вчинення домашнього насильства. В той же час [PERSON] звернулася до поліції зазначивши, що [PERSON] вчинив конфлікт, штовхав дочку та мало не наїхав на неї. Заявник зазначає, що щоразу, коли вони зустрічаються [PERSON] ображає та переслідує його. Так, 30 червня 2021 року, коли вони очікували засідання комісії по розгляду питання визначення місця проживання дітей, [PERSON] привселюдно його ображала, після засідання комісії вона на вулиці чекала його, щоб продовжувати ображати. Разом з тим [PERSON] вчиняє і економічне насильство відносно нього, оскільки був замінений замок у квартиру, в якій заявник зареєстрований і проживав, а саме: [ADDRESS] , внаслідок чого він втратив доступ до свого житла, своїх особистих речей, що є його приватною власністю. Такі систематичні дії [PERSON] призводять до психологічних страждань, розладів здоров'я, у зв`язку із чим заявник вимушений звертатися до лікарів за допомогою. Також заявник вимушений звертатися за захистом своїх прав до суду та просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити [PERSON] наближатися на 10 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи та інших місць частого відвідування [PERSON] , заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває в місці, невідомому [PERSON] , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним. Заявник у судовому засіданні підтримав заяву у повному обсязі, просив задовольнити вимоги заяви. Заінтересована особа та представник заінтересованої особи у судове засідання з`явилися, заперечували проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 30 січня 2021 року, виданого повторно, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 09 грудня 2021 року, про що складено актовий запис за № 2205 (а.с. 9). Згідно копій свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.10-11). 04 березня 2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесена постанова, відповідно до якої провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно [PERSON] закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с 13-15). [PERSON] звертався з заявою до органів поліції з приводу пошкодження майна його дружиною [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з талону-повідомлення єдиного обліку № 6826 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, [PERSON] зверталася з заявою до чергової частини Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про прийняття мір стосовно колишнього чоловіка [PERSON] , оскільки останній по місцю проживання її батьків 04 липня 2021 року близько 17 години 00 хвилин у [ADDRESS] вчинив конфлікт, в ході якого штовхав та, рушивши на своєму авто, ледь не вчинив наїзд на дочку (а.с.17, 30). [PERSON] звертався із заявою до органів поліції з приводу неправомірних дій з боку дружини [PERSON] (а.с.18). У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа № 344/17373/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей (а.с.25). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №344/5007/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дітей (а.с.26). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №344/8563/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом (а.с.27). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] до заінтересованої особи [PERSON] про видачу обмежувального припису (а.с. 28-29). Згідно інформації Івано-Франківського національного медичного університету від 15 липня 2021 року, повідомленої [PERSON] , [PERSON] звертався з запитом щодо [PERSON] про надання інформації щодо клінічних досліджень, в яких приймали участь (а.с. 31). Згідно частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (частина 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Судом досліджений відеозапис, наданий заявником (а.с. 12), та фотографії, надані заінтересованою особою (а.с. 32-33). З відеозапису не вбачається те, що заінтересована особа вчиняє щодо заявника будь-яке насильство, а з фотографій видно, як заявник тягне за руку заінтересовану особу. Судом встановлено, що також підтверджено у судовому засіданні учасниками справи, що між [PERSON] та [PERSON] виникли неприязні стосунки, внаслідок чого вони намагаються у судовому порядку вирішити усі сімейні спори. Разом з цим Верховний Суд 30 січня 2020 року ухвалив постанову, в якій вказано, що факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей, тому суд вважає, що види обмеження, про які просить заявник, безпосередньо можуть вплинути на можливість батька виконувати свої батьківські обов`язки та реалізовувати свої батьківські права. Судом встановлено, що результати звернення [PERSON] та [PERSON] до правоохоронних органів відсутні, заінтересована особа не притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Заявником не доведено належними та допустимими доказами, що щодо нього вчиняються будь-які форми насильства заінтересованою стороною. Усі інші пояснення сторін, їх докази та аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які були б підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на встановлені судом обставини, надавши оцінку ризиків, згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з урахуванням обраних заявником заходів обмежувального припису, дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає. В силу частини третьої статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed