Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яким просить суд визнати за нею право власності на будинок, розташований в селі Новимиколаївка Шевченківського району Харківської області по вулиці Миру (колишня Свердлова) за № 31. В обґрунтування позову вказує, що вона проживає за адресою: [INFO]. [PERSON] племінниця померлого власника цього будинку, 25 квітня 2005 року згідно розписки отримала 1\~000,00 гривень від [PERSON] [PERSON] є бабусею її колишнього чоловіка позивача по справі. Остання не оформила належним чином право власності на вищевказаний будинок, проте у 2007 році дозволила позивачу по справі та її колишньому чоловіку [PERSON] проживати у цьому будинку. На сьогоднішній день виникла необхідність у належному оформленні права власності на вищевказаний будинок, проте у позивача по справі відсутні документи, що посвідчують право власності на вищезазначену будівлю, у звязку з чим, вона змушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Позивач по справі у судовому засіданні позов повністю підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача по справі Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують та зазначають, що позивачка зі своєю родиною проживає без реєстрації в даному будинку . Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини повязані з набуттям права власності за набувальною давністью. Спірні відносини є цивільними правовідносинами, які регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. [PERSON] зазначає, що в даному будинку вона проживає з дозволу [PERSON] по вулиці Миру, 31 - без реєстрації, що підтверджується актом обстеження фактичного проживання від 28 лютого 2017 року (а.с.7). Даний будинок відповідно до довідки сільради належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого 16.12.1995 року на підставі рішення № 37 виконкому Новомиколаївської сільради від 11.12.1995 року (а.с.13) [PERSON] племінниця померлого власника будинку ([PERSON]), згідно розписки отримала 1\~000,00 гривень від [PERSON] за рахунок купівлі-продажу будинку, розташованого по вулиці Миру, 31 в селі Новомиколаївка Шевченківського району, що підтверджується копією відповідної розписки в матеріалах справи (а.с.11). У відповідності до Розпорядження Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 20 від 06 квітня 2016 року, вулицю Свердлова в селі Новомиколаївка Шевченківського району було перейменовано на вулицю Миру (а.с.12). [PERSON] є бабусею колишнього чоловіка позивача по справі. Остання не оформила належним чином право власності на вищевказаний будинок, так як згідно довідки КП «Шевченківське БТІ» № 29 від 12.10.2017 року за адресою: вулиця Миру (Свердлова), 31 в селі Новомиколаївка Шевченківського району майно зареєстровано за [PERSON] Згідно довідки Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району № 88/02-30 від 28.02.2017 року, земельна ділянка розміром 0,43 га по вулиці Миру, 31 знаходиться у комунальній власності Новомиколаївської сільської ради (а.с.14). По господарського обліку сільради за 2016-2020 роки у вищевказаному домоволодінні на даний час зареєстрованих не значиться (а.с.15). Свідок по справі [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що добре знає позивачку по справі з 2005 року, являється її колишнім чоловіком. У 2008 році вони зареєстрували шлюб, який у 2010 році було розірвано. Підтвердив ту обставину, що дійсно [PERSON] фактично проживає в будинку по вулиці Миру (Свердлова), 31 без реєстрації, з грудня 2008 року. Свідок [PERSON], мешканка села Новомиколаївка, підтвердила, що остання зареєструвала шлюб з [PERSON] у серпні місяці 2008 року, у грудні 2008 року стали проживати за адресою: [INFO] (Свердлова), 31. Свідок по справі [PERSON], мешканець села Новомиколаївка Шевченківського району, вулиця Миру, 37, у судовому засіданні пояснив, що добре знає позивачку. Підтвердив, що вищевказаний будинок купувався ще у 2005 році [PERSON] (бабусею колишнього чоловіка позивачки). Потім, в кінці 2008 року [PERSON] дозволила проживати у цьому будинку своєму онуку [PERSON] та його дружині (позивачці). Згідно відповіді Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району від 16.01.2018 року на запит суду з якого часу позивачка проживає в даному будинку зазначено, що вона проживає з грудня 2008 року (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з довідки Новомиколаївської сільської ради № 277/02-25 від 16.01.2018 року, [PERSON] фактично проживає без реєстрації місця проживання [INFO] з грудня місяця 2008 року, тобто безперервно володіє нерухомим майном менше 10 років. Аналогічні пояснення надали й свідки у справі. З огляду на положення ст. 344 ЦК України та розяснення, викладені в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є обєктивно чужою, володілець субєктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном повинен складати 10 років. Наведене\~\~\~\~свідчить, що у даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном на протязі десяти років, тому суд не находить підстав для задоволення позовних вимог позивача. Суд звертає увагу на те, що задоволення позову лише на підставі визнання позову відповідачем є неможливим, оскільки відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. В даному випадку задоволення позовних вимог позивача протирічить вимогам закону.

Outcome: dismissed