Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

13 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить встановити, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], зобовязати Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 574 від 28.10.2009 року про народження [PERSON], [INFO], а саме : батьком дитини записати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку й іншого доходу, щомісячно, до її повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем по справі з 2009 року по 2011 рік проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. Від цих фактичних шлюбних відносин у них народився син [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини є відповідач по справі, про вагітність позивача, як вона вказує у своїй позовній заяві, відповідач знав та на словах визнавав батьківство, однак, після народження сина відповідач відмовився йти до органів реєстрації актів цивільного стану подати спільну заяву про реєстрацію батьківства, тому запис про батька дитини в Книзі реєстрації народження проводилося за прізвищем позивача, а імям по батькові батька дитини записано з її слів в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України . Тому, з огляду на вищевикладене, вважає, що є достатньо підстав для визнання відповідача [PERSON] батьком [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 заробітку й іншого доходу, щомісячно, до його повноліття. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2009 року народився [PERSON], про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації народження 28 жовтня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 574, батьком дитини вказано [PERSON], мати дитини вказано [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-КИ № 256317 від 28.10.2009 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з частиною першою\~статі 135 СК України, батьком дитини записано [PERSON], мати\~\~- [PERSON]. Запис відомостей про батька дитини внесено на підставі заяви матері. За нормою\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви про визнання батьківства, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду на підставі будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Як роз'яснено у пунктах 3,4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм\~СК України, зокрема, ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3\~ст. 128 СК\~приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1\~ст. 135 СК). Відповідно до ч. 1\~ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Частиною 3\~ст. 128 СК України\~встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Оскільки відповідач відмовляється подати заяву до органу РАЦС в порядку встановленому ч.1\~ст. 126 СК України, позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення батьківства. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зібрані у справі докази, а також враховуючи, що відповідач проти задоволення позову про визнання батьківства не заперечував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про встановлення батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 20 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні від 18 жовтня 2000 року № 52/5, затверджених наказом Міністерства юстиції України, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.16.4. п.2 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12 січня 2011 року N 96/5, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з\~\~цим\~\~інші\~\~зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р., яку було ратифіковано\~Постановою ВР України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1, 2\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п. 17\~Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Згідно ч.1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, оскільки відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог та фактично їх визнав, суд, виходячи з наявних доказів в матеріалах справи, приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття в примусовому порядку. Враховуючи\~ст. 182-183 СК України, ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 усіх видів заробітку й іншого доходу відповідача щомісяця з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття - підлягають задоволенню. Виходячи з положень\~ст. 88 ЦПК України, а також з того, що позивачі у справах про стягнення аліментів згідно\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору за вказаною вимогою з відповідача на користь держави в розмірі 551,20 грн., а в частині вимоги про встановлення батьківства, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки він нею був сплачений при зверненні до суду у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст.\~126,\~128,\~180-183,\~191 СК України, з урахуванням п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: approved