Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~14.04.2020 року судом зареєстровано позов КП «Вінницяміськтеплоенерго» до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~в сумі\~19\~021,\~45\~грн. (а.с. 1-5). \~ \~ \~ \~КП «Вінницяміськтеплоенерго» мотивувало вимоги тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого теплопостачання. В зв`язку з тим, що відповідачі вчасно не розраховувались за надані послуги виник борг. \~ \~ \~ \~За період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року борг становить 19\~021,45 грн. і складається з: 17\~336,64 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 658,44 грн. 3% річних; 1\~026,37 грн. втрат від інфляції. КП «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, із врахуванням 3% річних і інфляційних в загальному розмірі 19\~021, 45 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року борг відповідачів перед підприємством складається з: 17\~336, 64 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 658, 44 грн. 3% річних; 1\~026, 37 грн. втрат від інфляції. Після відкриття провадження у даній справі відповідач сплатила частково борг на суму 7\~190,28 грн., 3% річних на суму 658,44 грн. і втрати від інфляції на суму 1\~026, 37 грн., а також сплатила судовий збір. Тому на день розгляду справи основний борг по оплаті послуг з централізованого теплопостачання становить 10\~146,36 грн. З приводу розстрочення виконання рішення суду покладався на думку суду. Відповідач [PERSON] позов визнала частково. Суду пояснила, що вона погасила значну частину заборгованості і просила КП «Вінницяміськтеплоенерго» укласти мирову угоду або реструктуризувати борг, проте позивач не вжив жодних заходів. Просила суд врахувати важкий матеріальний стан їх родини. Вона перебуває на обліку в центрі зайнятості, чоловік офіційно працює, однак, його заробітна плата є мінімальною. Пошуки роботи ускладнюються введеним в державі карантином. Тому вона не має можливості погасити борг однією сумою і просила розстрочити виконання рішення суду на один рік. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутності (а.с. 64). Враховуючи згоду учасників справи, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача [PERSON] . Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми ЦК України. Відповідачі [PERSON] , який є квартиронаймачем, та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що \~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Споживаючи послуги, надані КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», відповідачі не оплатили отримані послуги у встановленому порядку, тому за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року борг відповідачів складається з: 17\~336,64 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 658, 44 грн. 3% річних; 1\~026,37 грн. втрат від інфляції. Разом з тим, частина боргу була погашена в період перебування даної справи в провадженні суду. Так, відповідачі сплатили: в рахунок погашення боргу 7\~190, 28 грн., 3% річних - 658,44 грн.; втрати від інфляції - 1\~026,37 грн. втрати від інфляції та компенсували судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на день розгляду справи основний борг становить 10\~146, 36 грн. Оскільки станом на день ухвалення рішення у даній справі основний борг в сумі 10\~146, 36 грн. не погашений, дана сума підлягає стягненню з відповідачів солідарно у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 ЦК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Враховуючи матеріальний стан відповідачів, а також те, що відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 на території України з 12.03.2020 року введений карантин з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду щодо сплати відповідачами основної суми боргу - 10\~146, 36 грн. на один рік ( п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). \~ \~ \~ \~На стягненні судових витрат представник позивача не наполягав, оскільки судові витрати у даній справі були компенсовані позивачу відповідачами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed