Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

13 серпня 2015 року до Любешівського районного суду з позовом звернулась [PERSON]. Просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини по одній тисячі гривень щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Вона з дитиною проживає окремо. [PERSON] участі в утриманні сина не бере, хоча має на це змогу, адже виїжджає на заробітки у Росію та Республіку Білорусь. У письмових запереченнях відповідач позов визнав частково. При вирішенні питання про розмір аліментів, просить врахувати наявність на його утриманні пристарілої баби. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Додала, що на цей момент доходів фактично не має, соціальних виплат при народженні дитини ще не отримувала. Відповідач визнав, що має нерегулярний, мінливий дохід. Проте, за останні півроку на заробітках за кордоном був лише один раз, де заробив 1840 гривень. Вважає, що з врахуванням його матеріального становища, справедливим буде присудження аліментів у розмірі 300-400 гривень. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство та дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не заперечує, що його доходи мають нерегулярний, мінливий характер, що позивач з дитиною проживають окремо від нього. Згідно з довідкою управління соціального захисту Камінь-Каширської райдержадміністрації [PERSON] здійснює догляд за особою похилого віку. Відомостей про стан здоров'я дитини, відповідача суду не подано. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі - СК) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень частини 1 статті 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи дослідженні у судовому засіданні обставини в їх сукупності, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: partial