Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право користування жилим приміщенням квартирою № 42 у будинку № 101 по вулиці Кропивницького м. Кривого Рогу та вселити її в квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що її батьку [PERSON] за місцем його роботи у 1977 році була надана трьохкімнатна квартира [ADDRESS], наймачем якої він став, а її мати та діти, являлися членами його сім'ї. Вся їх сім'я заселилася і стала користуватися цією квартирою з 1977 року. Вона також стала проживати в цій квартирі і в 1977 році була зареєстрована в ній, де і зареєстрована до теперішнього часу. 21.10.1986 року її батько, [PERSON], помер, а 20.04.2003 р. померла її мати, [PERSON] Спірна квартира після смерті [PERSON]І не переоформлялася і на теперішній час наймачем квартири являється покійний батько [PERSON] Після смерті матері в квартирі продовжували проживати вона і її брат [PERSON] 12.03.2004 року в квартирі була зареєстрована відповідач з дітьми: сином [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO]. Вона являється інвалідом 2 групи з дитинства та перебуває на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері по поводу психічного захворювання з дитинства. З того часу , як відповідач [PERSON] зареєструвалася в квартирі, вона постійно намагалася виселити її та переселити на інше місце проживання. Вона стала перешкоджати проживати в квартирі. В силу свого захворювання вона не може протистояти відповідачу, не має можливості захистити свої інтереси і під тиском відповідача їй прийшлося зняти жиле приміщення, в якому проживала до 2013 року. У 2013 році відповідач виселилася з дітьми з квартири, шлюб з її братом розірвала і по день його смерті в квартирі не проживала. Після того, як відповідач виселилася з квартири, у 2013 році вона повернулася до квартири і стала проживати в ній разом з братом [PERSON], і проживала до липня 2016 року. ЇЇ брат був наркоманом, для придбання наркотиків продав все майно, яке знаходилося в квартирі, забирав у неї пенсію та витрачав кошти на придбання наркотиків, вимагав гроші і, коли вона не давала, постійно погрожував розправою, перешкоджав проживати в квартирі і в липні 2016 року вигнав, не став пускати її в квартиру і вона змушена була залишити квартиру та наняти житло для проживання, таким чином, квартиру вона залишили з поважної причини. Все її майно залишилося в квартирі. 15.10.2016 року [PERSON] помер, його колишня дружина після його смерті, в той же день, замінила замки на дверях і не стала пускати її в квартиру, не дала можливості заселитися в квартиру та перешкоджає проживати в ній. Вона неодноразово зверталася до неї з проханням дати ключі від квартири та дати можливість вселитися, але відповідач у добровільному порядку не бажає впустити її в квартиру і надати можливість вселитися, у зв'язку з цим вона змушена тимчасово знімати житло, так як іншого житла, крім вказаної квартири, не має. В квартирі на цей час ніхто не проживає, що підтверджується актом від 24.01.2017 року. Вважає, що відповідач своїми діями порушує її законі права та інтереси і для захисту порушеного права на житло, змушена звернутися до суду з цим позовом. 14.02.2017 року, разом з позовною заявою позивачкою було подано заяву про звільнення від сплати судового збору (а.с.4), оскільки її матеріальний стан не дозволяє їй його сплатити при зверненні до суду, вона є інвалідом 2-ї групи з дитинства (а.с. 5), не працює, є пенсіонеркою (а.с.6), отримує мінімальну пенсію та інших доходів не має. Також, 14.02.2017 року позивачкою було подано до суду заяву про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які можуть підтвердити, що вона мешкала у спірній квартирі з 1977 року, що відповідач та її чоловік [PERSON] чинили їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням (а.с.7). Ухвалою суду від 16.02.2017 року заяву позивачки [PERSON] про звільнення від сплати судового збору було задоволено. (а.с.25). 20.02.2017 року судом було направлено запит до Відділу адресно довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для отримання відомостей щодо реєстрації місця проживання та інших персональних даних, що міститься в картотеці реєстраційного обліку відділу про відповідача у справі [PERSON] з метою виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України (а.с.26). 17.03.2017 року судом отримано відповідь (а.с.27) на вищевказаний запит та ухвалою від 21.03.2017 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні без проведення попереднього судового засідання (а.с.28). 24.03.2017 року відкрито провадження у справі та ухвалу про відкриття провадження з додатками направлено сторонам у справі (а.с. 29). Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року ( далі ЦПК України), що передбачено ч.1п.9 Розділу X111 Перехідні Положення ЦПК України. У судовому засіданні позивач та її представник, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що ніяких перешкод у користуванні позивачці вона не чинить. Квартира знаходилась у антисанітарному стані. Вона за власні кошти зробила у ній ремонт та сплачує борги за комунальні послуги. Позивач участі у ремонті та оплаті комунальних послуг не приймала та не приймає. Разом з тим вона не заперечує щодо проживання позивача у спірній квартирі. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - ОСББ «РОСАВА КР» до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності та відгуку щодо позовних вимог до суду не подав. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та просила прийняти рішення на розсуд суду, згідно вимог діючого законодавства. 29.06.2017 року під час розгляду справи відповідачкою [PERSON] було заявлене клопотання про витребування з ТОВ « КК «ДОМ.КОМ» ордеру на спірну квартиру , щодо якого сторони не заперечували та яке було судом задоволено (а.с. 49 зворотній бік). Також, 29.06.2017 року судом, під час розгляду справи було встановлено, що майбутнє рішення у справі може вплинути на права та обовязки особи, яка не бере у ній участі, а тому судом із власної ініціативи ухвалою від 29.06.2017 року залучив до справи третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСББ «РОСАВА КР» (а.с.51). 03.07.2017 року з метою повного та всебічного розгляду справи судом було направлено запит до ТОВ «КК «ДОМ.КОМ» з проханням направити на адресу суду належним чином завірену копію ордеру на квартиру №42, що розташована у будинку №101 по вул.Кропивницького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.53). 27.07.2017 року судом було повторно направлено запит до ТОВ «КК «ДОМ.КОМ» з проханням направити на адресу суду належним чином завірену копію ордеру на вищевказану квартиру (а.с.57). 21.09.2017 року у судовому засіданні представником позивача [PERSON] адвокатом [PERSON] було заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 21.09.2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.62). Також, ухвалою суду від 21.09.2017 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про витребування доказів судом задоволено та ухвалено витребувати з міського архіву копії рішення виконкому Криворізької міської ради та ордер про виділення у користування квартири №42, що розташована у будинку №101 по вул. Кропивницького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.65). 14.11.2017 року допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою сторін у справі. У 2002 році, після смерті [PERSON] у спірній квартирі мешкало дві сімї, сімя [PERSON] та сімя [PERSON]. Приблизно через рік, [PERSON] поїхала мешкати до Миколаївської області, але при цьому вона періодично приїздила до м. Кривий Ріг. З 2013 року [PERSON] та [PERSON] почали мешкати разом у спірній квартирі. [PERSON] під час спільного проживання з [PERSON] ображав її та вона була змушена виїхати з квартири. У 2016 році [PERSON] помер та до спірної квартири вселилась відповідач [PERSON] і мешкає там зі своїм співмешканцем та дітьми. На сьогоднішній час позивач мешкає у орендованій квартирі. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, допитавши свідків, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до ордеру №870, що виданий на підставі рішення виконкому Жовтневої ради депутатів трудящих міста від 08.04.1977 року №148, [PERSON], сім`я якого складається з пяти чоловік, надано право на зайняття трьох кімнат в квартирі [ADDRESS]. Склад сім`ї: [PERSON] наймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] син. (а.с. 75). [PERSON] помер 21.10.1986 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08.05.2015 року серії І-КИ №627303 (а.с.13). [PERSON] померла 20.03.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21.04.2003 року серії 1-КИ №496421 (а.с.14). Також, судом встановлено, що станом на 26.01.2017 року квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є померлий [PERSON], який зареєстрований за вказаною адресою. Крім цього, за цією адресою зареєстровано ще чотири особи, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.20). Відповідно до акту посвідченого головою правління ОСББ «РОСАВА КР» [PERSON] від 24.01.2017 року, за спірною адресою зареєстровані, але не мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.21). Позивачка є інвалідом 2 групи з дитинства та перебуває на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері з приводу психічного захворювання з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 5). Крім цього з пояснень сторін встановлено, що з 2004 року в спірній кватирі були зареєстровані відповідач з дітьми. Відповідач [PERSON] на той час була дружиною [PERSON], який є братом позивачки та помер 15.10.2016 року. Внаслідок неприязних відносин між позивачкою і відповідачкою, позивач [PERSON] була вимушена припинити користування спірним житловим приміщенням. Вказана обставина в судовому засіданні підтверджується показами свідка та не заперечується відповідачкою, яка також зазначила, що не заперечує проти користування позивачкою спірним житловим приміщенням. Згідно\~ст. 47 Конституції України\~ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлена строки провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка припинила користування житловим приміщенням з поважних причин, оскільки після смерті батьків, з моменту реєстрації у спірній квартирі відповідачки з дітьми, стосунки між сторонами стали напруженими, в зв'язку з намаганням відповідачки виселити позивачку, що підтверджується також рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2010 року, яке міститься у матеріалах цивільної справи № 2-821/2010, яка оглядалася судом у судовому засіданні, то суд вважає, що в даному випадку вбачаються підстави для задоволення позову в частині вселення позивачки до спірної квартири. Відповідно до акту від 10.07.2017 року, складеного сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та посвідченого головою правління ОСББ «РОСАВА КР» [PERSON], позивач мешкала у спірній квартирі з 2013 по липень 2016 року разом з братом [PERSON], який з липня 2016 року почав здійснювати позивачці перешкоди у спільному мешканні, а тому позивачка пішла з квартири з поважної причини. [PERSON] у спірній квартирі не мешкала на той час та вселилася до неї після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 156 ЖК У РСР члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. За правилами ч. 4 ст. 109 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом\~у разі відсутності\~члена сімї без поважних\~причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Обґрунтовуючи свої доводи, позивачка вказувала, що вона фізично не могла проживати у спірній квартирі, оскільки не могла потрапити до неї, після смерті її брата [PERSON]. відповідачкою було замінено замки у дверях, а тому вона змушена винаймати кватиру. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Судом встановлено, що позивачка є членом сімї наймача, місце її проживання зареєстровано саме у квартирі [ADDRESS]. Оскільки позивачка була позбавлена житла без рішення суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо вселення її до спірної квартири є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У частині позовних вимог щодо визнання права користування спірною квартирою суд вважає за необхідне відмовити, оскільки право користування виникло у позивача з моменту вселення у квартиру [ADDRESS] м [PERSON], як члена сім`ї власника. Таким чином, враховуючи вищевказане, дослідивши та перевіривши надані докази в їх сукупності, враховуючи встановлене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial