Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

13.09.2016р. ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. № 3). Ухвалою суду від 16.09.2016р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 06.10.2016р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої надано докази про сплату судового збору, ухвалою суду від 24.10.2016р. було відкрито провадження у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 17.06.2016р. між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17.06.2016-000001031, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 2 000грн., зі строком повернення 14 календарних днів з дати надання коштів та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 560 грн. В обумовлені договором строки позичальник свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів не виконав, в звязку з чим, має заборгованість в розмірі 2 560 грн., яка складається з: 2 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 560 грн. - заборгованість по процентам, яку позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання 08.12.2016р. не зявився, про день та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином (а.с. № 24). В наданій до суду 30.11.2016р. заяві представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 29.12.2015р. - а.с. № 26)) позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. № 25). В судові засідання, які були призначені на 23.01.2017р. та 16.02.2017р. представник позивача неодноразово не з,явився, про день та час слухання справи позивач був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються докази (а.с. № 33, 44), про причини неявки суд не сповістив. Відповідач [PERSON] в судові засідання 08.12.2016р., 23.01.2017р. та 16.02.2017р. не з,явився, про день та час слухання справи повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації, конверти направлені відповідачу з судовими повістками повернуті до суду з відмітками «за вказаною адресою не значиться» та «за закінченням терміну зберігання». За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України у Дніпропетровській області від 17.10.2016р., [PERSON] - 31.03.2016р. знятий з реєстрації в м. Дніпрі до м. Павлоград. На запити суду були отримані відповіді з Управління державної міграційної служби України в Полтавській області та Виконавчого комітету Полтавської міської ради, згідно яких інформація щодо реєстрації [PERSON], 02.11.1993р. відсутня. За такими обставинами, згідно до ст.76 ЦПК України сторони є належним чином повідомленими про дату розгляду справи та за правилами ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів і постановити по справі заочне рішення суду. Розгляд справи відбувався за правилами ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2016р. між ТОВ «Споживчий кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №17.06.2016-000001031, відповідно до якого кредитор зобовязався надати позичальнику кредит в розмірі на та умовах встановлених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування (а.с. № 5-6). Відповідно до п.1.4 договору кредитор зобовязався протягом трьох робочих днів надати позичальнику транш в сумі 2 000 грн., зі строком користування 14 календарних днів з дати надання траншу та з платою за користування 560 грн. Свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером №923 від 17.06.2016р. (а.с. № 7), згідно якого ТОВ «Споживчий кредит» надало [PERSON], кошти в сумі 2 000грн., проте позичальник свої зобовязання відповідно до умов п.4.1 кредитного договору належним чином не виконав, отримані кошти та проценти за користування в визначний договором строк не повернув, внаслідок чого, має заборгованість перед позивачем в розмірі 2 560 грн., яка складається з: 2 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 560 грн. - заборгованість по процентам. Відповідно до ч.1 ст. 525, ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий кредит» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №17.06.2016-000001031 від 17.06.2016р. в розмірі 2 560 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1378грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved