Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

13.11.2014 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.09.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір №DN81AR03110066, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 74878,00 грн. на термін до 21.09.2012 р. За умовами договору відповідач повинен щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Так, станом на 16.10.2014 р. заборгованість відповідача становить 130431,37 грн., яка складається з наступного: 28323,04 грн. заборгованість за кредитом; 44986,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6721,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 50399,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням суду від 28.10.2011 р. з відповідача було стягнуто 64536,65 грн., тому до стягнення підлягає решта суми 65894,72 грн. Тому позивач звернувся з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 65894,72 грн., та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що його довіритель відповідач [PERSON] не укладав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору №DN81AR03110066 від 24.09.2007 р., особисто його не підписував. В договорі стоїть підпис іншої особи, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи. Тому і просить суд позов залишити без задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що справу можливо розглянути без участі представника позивача, а позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, чого не заперечував сам відповідач, що 24.09.2007 р. у відповідності до кредитного договору №DN81AR03110066 ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахувало кредитні кошти в сумі 54000 грн. на рахунок автосалону «Слобожанщина», що знаходиться в м. Охтирка, вул. Червоноармійська, 82 Сумської області на придбання легкового автомобіля [NUMBER], зеленого кольору, 2007 року випуску, відповідачем [PERSON] Крім того, позивачем також було перераховано кошти на оплату вартості реєстрації предмета застави в Державному реєстрі сумі 34 грн., на оплату перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту в сумі 2754 грн., на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту в сумі 4320 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць (9,00% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом , щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля зі строком користування до 21.09.2012 року. Забезпеченням виконання вказаного зобов'язання став автомобіль ВАЗ21154, ХТА21154074473742, наданий позивачу у заставу. Оскільки кредитні зобов'язання належним чином не виконувалися, грошові кошти на адресу банку в рахунок виконання Договору №DN81AR03110066 не сплачувалися, 24.07.2009 р. відповідач [PERSON] передав банку заставлений автомобіль ВАЗ21154, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] і доручив його реалізацію за ринковою вартістю та направити отримані від продажу кошти на погашення заборгованості у випадку не виконання ним зобовязань перед банківською установою (а.с.52-53). З письмових обґрунтувань позовних вимог, наданих представником позивача, вбачається, що 01.12.2010 року вказаний вище заставний автомобіль було реалізовано за ціною 39546,55 грн., а кошти спрямовано на погашення кредитної заборгованості. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2011 р. з [PERSON] було стягнено борг за кредитним договором №DN81AR03110066 від 24.09.2007 р. в сумі 64536,65 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 28303,04 грн., сума заборгованості по процентам за користування кредитним коштами 25350,25 грн., сума заборгованості по комісії за користування кредитними коштами 2444,32 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8439,04 грн. (а.с.39). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.02.2015 р., яка була залишена в силі ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 16.04.2015 року) було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд вищевказаного заочного рішення (а.с.79-80). Проте, суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, надавши належну оцінку всім зібраним по справі доказам, прийшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі, недотримання цієї вимоги робить такий договір нікчемним. Вимоги щодо письмової форми правочину визначені у\~ст. 207 ЦК України\~і, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судом і, зокрема, висновком судово-почеркознавчої експертизи №1348 від 25 січня 2016 року кредитний договір №DN81AR03110066 від 24 вересня 2007 року підписаний не відповідачем [PERSON], а іншою особою (а.с.165-177). Таким чином, в силу положень ч.2 ст. 207, ч.2 ст. 215, ст. 1055 ЦК України спірний кредитний договір №DN81AR03110066 від 24 вересня 2007 року є нікчемним і визнання його недійсним у судовому порядку не вимагається. А оскільки кредитний договір як зобовязання в силу закону є недійсним, тобто жодних цивільно-правових наслідків, крім наслідків його недійсності відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не породжує, то за таких обставин, позовні вимоги банку не ґрунтуються як на приписах закону, так і договору, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 215, 216, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed