Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

14.07.2021р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню м.Запоріжжя. Відповідачка є споживачем цих послуг, оскільки її квартира за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачка належним чином свого обов`язку щодо оплати наданих послуг не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.04.2015р. по 31.05.2021р. утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 269,03грн.. Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 03.08.2021р. вказаний позов задоволено повністю. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.10.2021р. за заявою відповідачки [PERSON] заочне рішення скасовано і призначено новий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. 25.10.2021р. до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] , в якому вона позовні вимоги визнала частково та зазначила, що позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за період з 01.04.2015р. по 31.05.2021р. в сумі 49 269,03грн. поза межами 3-річного строку позовної давності. Просить застосувати строк позовної давності. Представник позивача Прокоп`єва Т.О. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та чи її представник в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб. Квартира [ADDRESS] підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. У вказаній квартирі зареєстрована та мешкає відповідачка [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] , заведеного на вказану квартиру, за період 01.04.2015р. по 31.05.2021р., заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та постачання гарячої води становить 49 269,03грн. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (далі - Закон №1875-IV), який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р. (далі - Закон №2189-VIII), який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, згідно з ст.32 Закону України №1875-IV та ст.7,9 Закону України №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка як споживач житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.04.20115р. по 31.05.2021р. утворилась заборгованість в загальній сумі 49 269,03грн., стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку. При цьому, суд виходить з того, що квартира відповідачки була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, факт отримання вказаних послуг та свій обов`язок щодо їх оплати, наявність заборгованості в зазначеному розмірі відповідачка не оспорює, у зв`язку з чим ці обставини не підлягають доведенню іншими належними та допустимими доказами. Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що відповідачка [PERSON] заявила про застосування до позовних вимог Концерну «МТМ» 3-річного строку позовної давності. Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. Оскільки плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до п.18 Правил повинна вноситись споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, то 3-річний строк позовної давності за вимогами про стягнення плати за ці послуги повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового щомісячного платежу, тобто з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2015р. Плата за квітень 2015р. повинна була внесена відповідачкою до 20.05.2015р.. У випадку несплати цього щомісячного платежу 3-річний строк позовної давності починається з 21.05.2015р. і спливає відповідно 21.05.2018р. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами. Беручи до уваги, що з даним позовом позивач звернувся до суду 14.07.2021р., враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства та конкретні обставини справи, суд вважає, що в межах 3-річного строку позовної давності позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.06.2018р. по 31.05.2021р. в розмірі 28 131,79грн. Саме вказану суму суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.2015р. по 31.05.2018р. заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково на суму 28 131,79грн. (57,10% від заявлених вимог: 28 131,79грн.х100%:49269,03грн), суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1294,13грн. (2270,00грн.х57,10% :100%).

Outcome: partial