Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

13 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26.11.2015 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11 листопада 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що дитина проживає разом з нею, відповідач є працездатною особою, працює неофіційно, отримує дохід, а тому має можливість утримувати їхню спільну дочку та сплачувати аліменти. Також вказує, що збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому сума стягуваних із відповідача аліментів є недостатньою для нормального утримання дочки. Посилаючись на викладені обставини позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , змінити спосіб їх стягнення та стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у відсотках у розмірі 35% від усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву від 10.10.2019 року, у якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення у даній справі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.04.2011 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26.11.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11.11.2015 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.01.2017 року, [PERSON] 20.01.2017 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 2, та після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] . [PERSON] , [INFO] з 19.09.2015 року по теперішній час проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №1451, виданою 22.07.2019 року Здовбицькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 15.02.2017 року. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 2118 грн. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1059,00 грн. (2118х50%/100). Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що змінився її сімейний стан, оскільки вона знову вийшла заміж. Крім того, з дня присудження аліментів минуло майже чотири роки, їх розмір на час виникнення спірних відносин між сторонами є меншим за мінімальний, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Водночас суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів - із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання, що потрібно збільшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та визначити їх у розмірі ј частки всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду достатніх доказів про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Позивачкою не доведено, а судом не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем доходів у розмірі, які б дозволяли стягувати щомісячно аліменти у заявленому нею розмірі на дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial