Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

12 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, в якому вказала, що 23 травня 2014 року [PERSON] вчинив заповіт, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 23 травня 2014 року та зареєстрований в реєстрі за №2225. 25 травня 2014 року [PERSON] помер. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви №405 від 23 липня 2014 року. На момент смерті [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. Позивач позбавлена можливості належним чином оформити спадщину, оскільки на квартиру та інше майно [PERSON] накладено арешт постановою відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції Донецької області АН 565014/14 від 24 листопада 2009 року у звязку зі стягненням з [PERSON] штрафу. Постановами від 18 та 19 липня 2012 року виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] штрафів були повернуті стягувачу без виконання. Позивач просить зняти арешт з майна, оскільки фактично вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], але позбавлена можливості ним розпорядитися. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи встановив такі обставини справи. Постановою відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції АН 565014/4 від 24 листопада 2009 року на все нерухоме майно [PERSON] накладений арешт у звязку зі стягненням з боржника штрафів на користь держави (а.с.8-9). Постановами державного виконавця ВДВС Дружківського міського управління юстиції від 18 та 19 липня 2012 року виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] штрафів були повернуті стягувачу без виконання. Відповідно до заповіту від 23 травня 2014 року [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть 25 травня 2014 року [PERSON] помер (а.с.7). З інформації, наданої 09 листопада 2015 року в.о. державного нотаріуса Дружківської ДНК, встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №172/2014 за заявою [PERSON] №405 від 23 липня 2014 року про прийняття спадщини за заповітом. Заяв від інших спадкоємців за законом чи за заповітом не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. У статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що: « 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту». Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Тобто, все майно [PERSON] належить його спадкоємиці [PERSON] з часу відкриття спадщини, а саме з дня його смерті 25 травня 2014 року. Тому це майно підлягає звільненню з-під арешту, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved