Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

13 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з серпня 2012 року він почав проживати з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу на території Російської Федерації, [INFO] року у них народився син [PERSON]. З 08 липня 2014 року позивач з сином проживає на території України. Відповідач на постійне місце проживання в Україну не переїхала і не бажає це робити, життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання майже не надає. А тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів її доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду, та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи за її відсутності не клопотала, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані позивач та відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 28 квітня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Автозаводського району міського округу Тольятті управління реєстрації актів цивільного стану Самарської області (а.с. 11) та актом встановлення батьківства серії [NUMBER] від 28 квітня 2015 року (а.с. 12). Згідно довідки виконкому Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 431 від 12 червня 2015 року, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, [ADDRESS], та на держзабезпеченні не перебуває (а.с. 8). Мати дитини - громадянка Російської Федерації [PERSON], [INFO], на території Новостепанівської сільської ради не зареєстрована, не проживає і ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 432 від 12 червня 2015 року (а.с. 9). 08 липня 2014 року відповідач [PERSON] надала свою згоду на виїзд її сина [PERSON], [INFO] року, народження разом з позивачем [PERSON] в Україну (а.с. 10). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Оцінюючи надані позивачем докази, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, на протязі тривалого часу, тому, суд вважає, що в інтересах дитини, необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Крім того, статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідачі ухиляються від виконання даного обов'язку, що вимусило позивача звернутись з даним позовом до суду. При визначення розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, її матеріальне становище, матеріальне становище відповідача та стан її здоров'я. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, в цій частині, обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, і з урахуванням вимог ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивача, на утримання малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 487 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial