Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

13.12.2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить суд: припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на наступне майно: - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 282,3 кв.м., житловою площею 110,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101; - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 148,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101; - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,6 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000; - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0496 га., кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101; - транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,6 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на наступне майно: - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 282,3 кв.м., житловою площею 110,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101; - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 148,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101; - земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0496 га., кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101; - транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.09.2008 р. він, [PERSON] , та відповідачка, [PERSON] , уклали шлюбу. Від шлюбу позивач і відповідачка мають доньку [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі сторонами було придбано вищезазначене спірне майно за спільні кошти, і це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою від 16.01.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 27.08.2020 р. на адресу суду надійшов відзив відповідачки, в якому остання виклала свої заперечення щодо позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні. Ухвалою від 21.09.2020 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 25.09.2008 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 550. Згідно з копією свідоцтва серія [NUMBER] про народження, позивач та відповідачка від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2011 р., у справі 2п-9019/10 за позовом [PERSON] , розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2012 р., справа № 2-2049/11, скасовано вказане заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2011 р. і призначено справу до розгляду. Разом з тим, 20.09.2012 р., на підставі вказаного заочного рішення про розірвання шлюбу, яке вже було скасоване, відділом ДРАЦ по м.Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області до реєстру актів цивільного стану було внесено інформацію про розірвання шлюбу. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2012 р., справа № 2-2049/11, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, залишено без розгляду. В свою чергу, відомості про скасування рішення суду про розірвання шлюбу були внесені до реєстру актів цивільного стану лише 10.11.2018 р. Крім того, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2020 р., справа № 308/13496/18, знову за позовом [PERSON] , було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 06.04.2020 р. та сторонами не оскаржувалось. Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України вищевказані обставини не потребують доказуванню. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що сторони, відповідно до вимог закону (юридично), перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2008 р. по 06.04.2020 р. У своєму відзиві на позовну заяву відповідачка стверджує, що вони з позивачем фактично не проживали однією сім`єю з кінця 2008 року та спільне господарство не вели. Проте, такі твердження спростовуються доказами наданими, як стороною позивача так і відповідачки, зокрема, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2020 р., справа № 308/13496/18, в якому зазначено, що зі слів [PERSON] , сторони разом не проживають з листопада 2017 року, хоча ця обставина судом не встановлювалася, а також наданими стороною відповідачки нотаріально посвідченими документами, в яких позивач виступав, за довіреністю, від імені відповідачки в фінансових відносинах щодо купівлі-продажу нерухомого майна. Крім того, вищевказане підтверджується сімейними фотографіями, наданими стороною позивача, зробленими в період 2015 р. - 2019 р., та показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаними в судовому засіданні, які зазначили, що сторони, як подружжя, разом займалися організацією робіт з ремонту в квартирі [ADDRESS] та разом, як подружжя, проживали в м.Ужгороді, а також періодично їздили відпочивати. При цьому, суд не бере до уваги письмові заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки ці особи не були допитані у встановленому ст. 230 ЦПК України порядку, не були попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве показання свідка та за відмову свідка від давання показань, їм не було роз`яснено положення ч.1 ст. 63 Конституції України, вони не були приведені до присяги, як свідки, що передбачено законом тільки під час судового розгляду. Таким чином, з огляду на вищевикладене та враховуючи наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сторони по справі вели спільне господарство та між ними існували, не тільки юридичні, а й фактичні шлюбні відносини в період з 25.09.2008 р. по 06.04.2020 р. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 187325528 від 04.11.2019 р., за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,6 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченкл А.В. 05.02.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0496 га., кадастровий номер 2110100000:46:003:0343, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1477167521101. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 187325528 від 04.11.2019 р., [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 282,3 кв.м., житловою площею 110,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542114021101, а також житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 148,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1542112221101. Крім того, за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак [NUMBER] , 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , дата реєстрації 20.11.2014 р. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК України). При цьому, право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, з аналізу наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірне майно придбане та зареєстроване на ім`я відповідачки в період з 25.09.2008 р. по 28.02.2020 р. є спільною сумісною власністю сторін по справі, як майно подружжя придбане підчас шлюбу, а тому підлягає поділу, в рівних частках кожному. Разом з тим, враховуючи принцип диспозитивності суд не може виходити за межі позовних вимог. Так, суд бере до уваги заявлені позовні вимоги, а також враховує, що сторона відповідачки не заперечувала про необхідність залишення за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та транспортний засіб марки «Infinity», модель «QX70», номерний знак [NUMBER] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за відповідачкою право особистої приватної власності на вищевказане майно з одночасним припиненням права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, а також визнати за позивачем право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 98,6 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 168992780000. Також, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9605,00 грн.

Outcome: approved