Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

14 січня 2016 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що [PERSON] на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Губиниської селищної ради народних депутатів № 87 від 26 червня 2001 року, була власником земельної ділянки, площею 5,060 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Губиниської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] від 15 жовтня 2001 року. [INFO] року [PERSON] померла, за життя 01 квітня 2013 року вона склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON] 01 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON], але їй стало відомо, що в установлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік спадкодавця [PERSON], який має право на обов'язкову частину у спадщині. Однак державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, оскільки із представлених документів неможливо визначити вартість обов'язкової частки у спадщині. А тому, позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки земельної ділянки, площею 5,060 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Губиниської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] від 15 жовтня 2001 року, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки земельної ділянки, площею 5,060 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Губиниської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] від 15 жовтня 2001 року, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивачі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, одночасно заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, окремих вимог та клопотань не заявляє та просить ухвалити рішення на розсуд суду, копію якого направити управлінню. Представник Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 5,060 га, розташовану на території Губиниської селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності за землю, серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № [NUMBER], виданого на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Губиниської селищної Ради народних депутатів № 87 від 26 червня 2001 року (а.с. 14). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 січня 2015 року (а.с. 6, 46 зворот). За життя, 01 квітня 2013 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області Єсін Л. Д., зареєстрований в реєстрі за № 72, за яким земельну ділянку (пай), належну їй згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Губиниською селищною радою 15 жовтня 2001 року, заповідала [PERSON], [INFO] (а.с. 17, 47 зворот). 01 грудня 2015 року представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON], звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття [PERSON] спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 46). Судом встановлено, що 27 травня 2015 року [PERSON], звернувся до Новомосковської нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадкового майна, що залишилось на день смерті його дружини [PERSON] (а.с. 9 зворот, 44). Відповідно до листа Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області стосовно видачі спадщини від 01 грудня 2015 року № 2528/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на вищезазначену земельну ділянку, оскільки за наявними в нотаріальній конторі відомостями, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся чоловік спадкодавця [PERSON], який має право на обов'язкову частину в спадщині. Із представлених документів неможливо визначити вартість обов'язкової частки у спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України (а.с. 18, 48). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. Матеріали витягу зі спадкової справи № 218 після смерті [PERSON] містить звернення позивачів до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та заявою позивача [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 44, 46). В зв'язку з тим, що матеріалами справи підтверджений факт належності на праві приватної власності [PERSON] зазначеного вище нерухомого майна - земельної ділянки, розміром 5,060 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Губиниської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, спадкоємцями якої є [PERSON], яка має право на зазначене майно в порядку спадкування за заповітом, а також [PERSON], який має право на обов'язкову частку спадкового майна, інших спадкоємців судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на 3/4 частки спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, а за позивачем [PERSON] належить визнати, з урахуванням обов'язкової частки, право власності на 1/4 частку спадкового майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved