Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

12 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.08.2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя не склалось, сторони мають різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, просить шлюб розірвати. Зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені. Спору про місце проживання дитини сторони не мають, майновий спір відсутній. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, надав письмову заяву про надання подружжю строку для примирення два місяці (а.с. 35). 28.09.2018 року за клопотанням відповідача ухвалою суду подружжю було надано строк для примирення тривалістю півтора місяці строком до 15.11.2018 року (а.с.37), відповідно до ст. 111 СК України, згідно якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Після закінчення строку на примирення в судовому засіданні 15.11.2018 року позивач подала заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу, вказала, що примирення не відбулось, просила судові витрати залишити за нею. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 11.08.2007 року зареєстрували шлюб у Виконкомі Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 10, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 13). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення тривалістю півтора місяці, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить наявність категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу. Відповідач взагалі не зявився в судове засідання після закінчення строку на примирення, що свідчить про відсутність з його боку інтересу щодо збереження шлюбу. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач після закінчення строку на примирення не зявився в судове засідання, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно її заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112\~Сімейного кодексу\~України та

Outcome: approved