Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

14.09.2015 року ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN12000002502403 від 13.05.2005 року в розмірі 27963, 57 грн. Заочним рішенням суду від 09.11.2015 року вищезазначений позов було задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 30.12.2016 року за заявою відповідача [PERSON] зазначене заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 13.05.2005 року, [PERSON] отримав від Банку кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 27.08.2015 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 27963, 57 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином про причини своєї не явки суду не повідомив. Однак, одночасно з поданням позову представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, в якій він також зазначив про підтримання позовних вимоги в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував, просив ухвалити рішення по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказах та застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності, у зв'язку з чим відмовити в позові в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № SAMDN12000002502403 від 13.05.2005 року, [PERSON] отримав кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 13.05.2008 року. ( а.с.8) Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками та комісіями. Позивач зазначив , що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 27.08.2015 року у відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» утворилась заборгованість в сумі у розмірі 27963 грн 57 коп. За приписами ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до вимог ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання Отже, з урахуванням того, що умовами договору визначено кінцевий термін повернення кредитних коштів до 13.05.2008 року, то строк позовної давності за кредитним договором спливає 14.05.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. З наданої відповідачем в якості доказу копії заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.07.2006 року вбачається, що з відповідача на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» була стягнута сума заборгованості за вище значеним кредитним договором в розмірі 3756, 03 грн., яка виникла станом на 05.04.2016 року. ( а.с.37) Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.06.2009 року, вбачається що у зв'язку зі сплатою боржником суми боргу у повному обсязі , відповідно до квитанції № 15 від 14.05.2009 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ « Приват Банк» суми боргу закінчено. ( а.с.38) Однак, в своїх запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення від 11.01.2017 року за вих.. № 11.01.2017 року за № 20170105/3851, представник позивача зазначив, відповідно до виписок по кредитному рахунку , останній платіж по кредиту був здійснений 03.08.2005 року , інші платежі в рахунок погашення заборгованості в 2009 році відсутні. Відповідно до розрахунку заборгованості , вбачається , що останній та єдиний в своєму розумінні платіж в сумі 2000,00 грн., був здійснений 03.08.2005 року , що також підтверджується наданою суду випискою по особовому рахунку відповідача. Крім того, з виписки по особовому рахунку відповідача вбачається , що 27.09.2009 року був зарахований останній платіж в сумі 1043,95 грн. та значиться він як « повернення штрафу за прострочку більш 30 днів». Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином , перебіг строку позовної давності почався з 27.09.2009 року та у розумінні ст.257 ЦПК України сплинув 28.09.2012 року, тоді як звернувся позивач до суду за захистом свої майнових прав тільки 14.09.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Відповідачем по справі заявлено про застосування строку позовної давності. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через пропуск строку позовної давності. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed