Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

14 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 07.10.2011 року в сумі 26383,64 гривні та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 07.10.2011 року надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту у розмірі 500.00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписав заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та Банком договір. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів більш як на 30 днів Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 31.12.2016р. в загальній сумі 26383,64 гривень, яка складається з наступного: 981,24 гривень - заборгованість за кредитом; 19789,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3879,96 гривень - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень (фіксована частина), 1232,55 гривень (процентна складова). Представник позивача - Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» - в судове засіданні не з,явився, направив заяву де просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач і його представник адвокат Прокопенко О.П., позовні вимоги не визнали у судовому засіданні пояснили, що заявлені позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Кредитного договору не існує, Банк надає копію Заяви відповідача як позичальника про визнання якихось Правил чи Умов надання даним Банком кредиту фізичним особам. Ця заява не містить доказу того, що у ній визнаються саме ті Умови кредитування, на які посилається позивач, так як в такому випадку на примірнику самих цих Умов, бажано на кожній їх сторінці має бути засвідчувальний підпис відповідача. Такі підписи відсутні. Верховний Суд України вже декілька років тому визнав такі правочини, укладені на підставі заяви однієї зі сторін з відсиланням до сайту другої сторони чи дошки його оголошень, - нікчемними. Тобто, такими, визнання недійсності яких не є обов'язковим. Факт укладення кредитного правочину між сторонами у даній справі, позивачем не доведено. Дана Заява на яку посилається позивач не є доказом отримання кредитних коштів, а може бути лише підставою для їх отримання. Національний Банк України своєю постановою визнав, що одним з доказів отримання кредиту може бути виписка руху коштів по рахунку. В поданих ПАТ КБ «Приватбанк» письмових документах на підтвердження заявлених позовних вимог відсутні докази отримання [PERSON], особисто тієї кредитної карти за № [NUMBER], відповідно до якої банком надано розрахунок заборгованості та пред'явлені до нього позовні вимоги. Довідка про видані карти, в якій відсутній підпис відповідача,подана з порушенням вимог ст.131 ЦПК України в процесі розгляду справи по суті, а не до його початку, внаслідок чого вона також не може бути визнана належним доказом. Вищенаведені обставини свідчать про те, що банком не доведено суду належними та допустимими доказами отримання [PERSON], зазначеної у позові кредитної карти за № [NUMBER], згідно якої банком поданий розрахунок заборгованості за кредитом. Не зазначені дані самої кредитної картки та підпис відповідача про її отримання за відповідним номером, за яким банк висуває позовні вимоги, і в доданій банком до позову копії заяви - анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.10.2011 року. [PERSON], не був ознайомлений і з самими Умовами та Правилами надання банківських послуг під час підписання зазначеної заяви - анкети, про що свідчить відсутність його підпису у витягу з них, поданому банком в якості доказу до позову. Будь - які інші докази на підтвердження факту укладання між відповідачем та банком відповідного кредитного договору з відображенням всіх його істотних умов та отримання ним кредитної картки за вищевказаним номером банком до суду не подано. Крім того, з поданого банком до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором незрозуміло з яких підстав збільшився розмір кредитного ліміту - основної заборгованості, який був встановлений в розмірі 500 гривень, а на момент звернення до суду заборгованість з основної суми за кредитом вже склала 981 гривню 20 копійок. У випадку приєднання до даних Умов та Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним умовам та правилам, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком по цим Умовам та Правилам. Ідентифікація-встановлення особи клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації по рахункам клієнта в порядку, встановленому договором чи чинним законодавством. Такої заяви про надання окремих послуг [PERSON], не підписував та до банку її не подавав. Правовий аналіз доказів, поданих позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а також вимоги норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дають всі підстави просити суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON], оскільки банком не подано належних і допустимих доказів того, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору (розмір кредитного ліміту, строк дії договору, отримання кредитної картки та інше), а надана банком заява - анкета від 07 жовтня 2011 року не містить чіткого зазначення банківських послуг, які були оформлені на його ім'я. Відсутність самого договору між сторонами з відображенням у ньому всіх істотних умов, визначених законом, в тому числі і строку дії договору, дають всі підстави наполягати на тому, що банком пропущений і загальний строк позовної давності для звернення з зазначеними у позові вимогами до [PERSON] Тому просили суд також звернути увагу на те, що позивачами пропущено строк позовної давності. Заслухавши відповідача, його представника, вивчивши надані документи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в даному випадку не підлягають задоволенню по суті позову. Відповідно до ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. В обґрунтування позовних вимог позивачами надано до суду ксерокопію анкети - заяви позичальника без номеру від 07.10.2011 року яка практично нечитабельна, проте із даної погано читабельної заяви вбачається, що [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS] «изьявляет желание оформить на своє имя платежную картку «Кредитная Универсальная». Далі частина тексту відсутня. Крім того надано ксерокопію нечитабельної довідки про умови кредитування. Копію без дати «Условий и правил предоставлений банковских услуг» без підпису. Розрахунок заборгованості за договором без номеру від 07.10.2011 року.. Ксерокопію паспорту на ім,я [PERSON], серії [NUMBER], далі нечитабельний текст, копія завірена невідомою особою. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається. До приблизного переліку необхідних доказів по даній категорії справ входить письмовий кредитний договір, витратний касовий ордер, або інший платіжний документ, що засвідчує отримання позичальником суми кредиту, прибутковий касовий ордер, інший платіжний документ, що засвідчує повернення позичальником суми кредиту і сплату ним відсотків на суму кредиту до встановленого кредитним договором або законом строку, розрахунок заборгованості за кредитним договором з роздільним зазначенням суми основного боргу, прострочених сплатою відсотків на суму кредиту і (або) неустойки. Суд уважно ознайомився з наданими позивачами копіями документів і прийшов до висновку, що ті докази які надані позивачами недостатні для обґрунтування їх вимог. Так згідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України та ст.6 цього ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, кредитний договір між сторонами по справі в письмовій формі не укладався. В поданих ПАТ КБ «Приватбанк» письмових документах на підтвердження заявлених позовних вимог відсутні докази отримання [PERSON], особисто тієї кредитної карти за № [NUMBER], відповідно до якої банком надано розрахунок заборгованості та пред'явлені до нього позовні вимоги. Довідка про видані карти, в якій відсутній підпис відповідача, подана з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України в процесі розгляду справи по суті, а не до його початку, внаслідок чого вона також не може бути визнана належним доказом. Вищенаведені обставини свідчать про те, що банком не доведено суду належними та допустимими доказами отримання [PERSON] зазначеної у позові кредитної карти за № [NUMBER], згідно якої банком поданий розрахунок заборгованості за кредитом. Не зазначені дані самої кредитної картки та підпис відповідача про її отримання за відповідним номером, за яким банк висуває позовні вимоги, і в доданій банком до позову копії заяви - анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.10.2011 року. [PERSON], не був ознайомлений і з самими Умовами та Правилами надання банківських послуг під час підписання зазначеної заяви - анкети, про що свідчить відсутність його підпису у витягу з них, поданому банком в якості доказу до позову. Будь - які інші докази на підтвердження факту укладання між відповідачем та банком відповідного кредитного договору з відображенням всіх його істотних умов та отримання ним кредитної картки за вищевказаним номером банком до суду не подано. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані вимоги кореспондуються і в ст.60 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено в ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, яка надає поняття допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вищенаведені обставини свідчать про відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували підписання [PERSON], з позивачем кредитного договору без номеру від 07.10.2011 року; ознайомлення його належним чином зі всіма істотними його умовами; отримання ним особисто кредитною картки за номером, зазначеним у довідці про видані картки, на підставі якої здійснений поданий до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором. Крім того, з поданого банком до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором незрозуміло з яких підстав збільшився розмір кредитного ліміту - основної заборгованості, який був встановлений в розмірі 500 гривень, а на момент звернення до суду заборгованість з основної суми за кредитом вже склала 981 гривню 20 копійок. Як зазначено в ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла станом на 07.10.2011 року, момент підписання заяви - анкети, у договорі про надання споживчого кредиту має бути зазначено: сума кредиту (кредитного ліміту); детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. З правового висновку щодо застосування норм матеріального права, який міститься у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа N 6-240 цс 14), вбачається, що якщо Умови надання споживчого кредиту відповідачем не підписані, і позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, на яку він посилається, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Відповідно до ч.2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Щодо необхідності дотримання фінансовою установою при укладанні кредитного договору положень п.п. 22,23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено і у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1, ст.11, частини восьмої ст. 18, частини третьої ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) за № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Умови та Правила надання банківських послуг затверджені наказом від 06 березня 2010 року, надані позивачем як доказ, підпису відповідача про ознайомлення з ними не містять, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Згідно з п.п. 1.3.1 Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, вбачається, що заява-анкета про надання послуг-звернення клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку або надання інших банківських послуг на умовах цих умов та правил. У випадку приєднання до даних Умов та Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним умовам та правилам, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком по цим Умовам та Правилам. Ідентифікація-встановлення особи клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації по рахункам клієнта в порядку, встановленому договором чи чинним законодавством. Такої заяви про надання окремих послуг [PERSON], не підписував та до банку її не подавав. Відповідно до п. п. 1.1.1.51 вищевказаних Умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих банком на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та повернення. Кредитна карта - платіжна карта з встановленим кредитним лімітом за пунктами 1.1.1.52 та 1.1.3.1.5 зобов'язання банку щодо надання кредитного ліміту згідно із заявою виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Така правова позиція при застосуванні норм матеріального права, що регулюють такого характеру правовідносини, які є спірними за даним позовом, викладена і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 06.04.2016р. у справі № 6-29425ск15. Вищенаведені обставини та правовий аналіз доказів, поданих позивачем на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а також вимоги норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дають всі підстави суду відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON], по суті, оскільки банком не подано належних і допустимих доказів того, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору (розмір кредитного ліміту, строк дії договору, отримання кредитної картки та інше), а надана банком заява - анкета від 07 жовтня 2011 року не містить чіткого зазначення банківських послуг, які були оформлені на його ім'я. Відсутність самого договору між сторонами з відображенням у ньому всіх істотних умов, визначених законом, в тому числі і строку дії договору, дають всі підстави суду зробити висновок, що позов не підлягає до задоволення по суті.

Outcome: dismissed