overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який в процесі судового розгляду уточнила і просила стягнути з [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 614 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, що підлягає індексації відповідно до закону. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], який з нею проживає та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] в розмірі 614 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо біля 2 років. Мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільних поглядів на сімейне життя не мається, що ускладнює їх відносини. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 26.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час слухання справи в судове засідання з»явився і просив про задоволення вимог позивача, подавши до суду письмову заяву. Позивач просить про постановлення у справі рішення, наполягаючи на задоволенні своїх вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що вона народилася 17 листопада 1999 року, у теперішній час є вагітною та термін вагітності складає 8-9 тижнів. З батьком її майбутньої дитини [PERSON] вони вирішили узаконити свої стосунки, однак в прийнятті їхньої заяви про укладення шлюбу відділом ДРАЦС було відмовлено, оскільки вона не досягла встановленого законом шлюбного віку. Укладення шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вона хоче проживати з останнім однією сімєю та виховувати разом із ним спільну дитину. Посилаючись на викладене та на ст. 23 СК України, просила суд надати їй право на укладення шлюбу із [PERSON]. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Особи, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявниці та заінтересованої особи [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких просили задовольнити заяву. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ч. 1 ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Згідно з ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Частиною 2 ст. 23 СК України передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З копії паспорту заявниці [PERSON] (а. с. 3) вбачається, що вона народилася 17 листопада 1999 року, тобто на час розгляду справи їй виповнилося повних 16 років. Заявниця перебуває на обліку по вагітності в Очаківській центральній районній лікарні, термін вагітності складає 8-9 тижнів, що підтверджується висновком ЛКК № 553 від 19 травня 2016 року (а. с. 5). Неможливість державної реєстрації шлюбу заявниці та [PERSON] підтверджується листом Очаківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 14 червня 2016 року (а. с. 6), з якого вбачається, що провести державну реєстрацію шлюбу неможливо через недосягнення заявницею шлюбного віку. В судовому засіданні будь-яких перешкод для реєстрації шлюбу не встановлено, заявниця за станом фізичного і психічного здоровя відповідає своєму віку, підтримує стосунки з батьком майбутньої дитини, який є повнолітнім та дієздатним. Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що створення родини для заявниці, яка є вагітною та бажає зареєструвати шлюб з біологічним батьком своєї дитини, відповідатиме її інтересам, зважаючи на що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], є її та відповідача донькою та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі в утриманні дитини, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання їхнього малолітньої доньки. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], [INFO], є донькою позивачки і відповідача, у теперішній час проживає разом із позивачкою. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження (а. с. 5) та довідкою про склад сімї позивачки (а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 СК України. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 02 листопада 1991 року відділом записів актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 листопада 1991 року відділом записів актів громадянського стану м. Очакова Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 213 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Суд переконаний, що в даному випадку заперечення відповідача проти позову суперечитиме моральним засадам суспільства, оскільки збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної поваги та любові. Фактичні обставини справи, а саме ставлення позивачки до заперечень відповідача свідчать про те, що примирення неможливе, шлюб розпався остаточно. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання. Він не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатним [PERSON], встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з витягу із акту огляду МСЕК від 18 березня 1998 року (а. с. 6), [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 303 від 02 серпня 2016 року, [PERSON] страждає вродженим слабоумством - помірною розумовою відсталістю, і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 27-30). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Висновком опікунської ради Очаківської районної державної адміністрації від 11 жовтня 2016 року рекомендовано призначити заявницю [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітної плати щомісячно. Починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до положень ст. 169, 224-225 УПК України в заочному порядку. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 14.06.2016 року і до повноліття дітей. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своїх вимог вказувала, що 06.04.1987 року на її ім.»я було заповнено трудову книжку серії ЛТ-1 № 1270468. В трудовій книжці було зазначено її прізвище як «Негруца» хоча згідно паспорта та інших документів її прізвище значиться як «Нігруца», тому заявниця просить встановити належність їй указаної трудової книжки. Заявниця та представник заінтересованої особи просили про розгляд справи у їх відсутності та про задоволення вимог. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пояснень заявника, досліджених доказів, судом встановлено, що прізвищем останньої є «Нігруца» і даний факт підтверджується паспортом на ім.»я [PERSON] серії АВ № 293474. Трудова ж книжка виписана з викривленням прізвища. З пояснень заявника, матеріалів справи судом встановлено, що дана розбіжність в документах виникла помилково, тому суд приходить до висновку, про встановлення її належності заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №341. 29 квітня 2015 року від шлюбу народилась дочка [PERSON]. З 2015 року однією сімєю з відповідачем не проживають у звязку з тим, що відповідач не працює, матеріально сімю не забезпечує, зловживає спиртними напоями на підставі чого виникають сварки, що негативно впливає на виховання дітей. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у звязку з чим, просила розірвати шлюб, оскільки вважає, що сімю зберегти неможливо. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявився, здійснити його виклик до суду не виявилось можливим у звязку з його проживанням в м. Донецьк, куди УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

14червня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 10 грудня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень від 21.06.2016 року та від 30.06.2016 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 10 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою № 2433 від 10.06.2016 року, виданою виконкомом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

14 червня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2009 року. Однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та суперечки. Почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. На теперішній час спільне господарство не ведуть, проживають окремо, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 -НО № 153566 виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 40. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, виникло відсутність взаєморозуміння, зникло бажання збереження родини, почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. Спільного господарства сторонами не ведеться, проживають окремо впродовж року, спір про поділ майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час відсутній. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї, відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved