Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

13 вересня 2017 року ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 13233,98 грн. та судових витрат у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 12.12.2011 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №1317766 про відкриття та обслуговування рахунків і випуску платіжних карт згідно умов якого відповідач отримав 7900,00 грн. Відповідно до п.6.1.7 додаткового договору до Договору №1317766 відповідач зобовязався щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. На сьогоднішній день відповідачем не виконані зобовязання, а саме не сплачені позивачу грошові кошти у звязку з чим виникла заборгованість станом на 01.08.2017 року у розмірі 13233,98 грн., яка складається з: - 7818,99 грн. заборгованість за основним боргом; - 2531,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 2412,29 грн. інфляційне збільшення заборгованості; - 471,62 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Враховуючи те, що відповідач своїх зобов'язань не виконує, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що що 12.12.2011 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір №1317766 про відкриття та обслуговування рахунків і випуску платіжних карт згідно умов якого відповідач отримав 7900,00 грн. Відповідно до п.6.1.7 додаткового договору до Договору №1317766 відповідач зобовязався щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. На сьогоднішній день відповідачем не виконані зобовязання, а саме не сплачені позивачу грошові кошти у звязку з чим виникла заборгованість станом на 01.08.2017 року у розмірі 13233,98 грн., яка складається з: - 7818,99 грн. заборгованість за основним боргом; - 2531,08 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 2412,29 грн. інфляційне збільшення заборгованості; - 471,62 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В положеннях Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. Отже, нараховане банком інфляційне збільшення заборгованості у сумі 2412,29 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості у розмірі 471,62 грн. не є штрафною санкцією або пенею в розумінні ст.549 ЦК України. Виходячи з цього, вимоги позивача в частині стягнення інфляційного збільшення та трьох процентів річних підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Таким чином, вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн., що підтверджено платіжним дорученням.

Outcome: approved