Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

14.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) КСП «Котлабух» на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 06.11.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 339), мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить вищевказане спадкове майно. Відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 11.11.2002 року, [PERSON] заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 06.11.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 339, який належав їй - [PERSON] . У встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) КСП «Котлабух» на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 06.11.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 339), що підтверджено довідкою Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.07.2006 року за №600п. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 23.05.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) КСП «Котлабух» на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 06.11.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 339). Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 11.11.2002 року за №256, [PERSON] заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 06.11.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 339, який належав їй - [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59313518 від 06.02.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] від 11.11.2002 року, не змінювався та не скасовувався. Згідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Письмовою відповіддю нотаріуса, [PERSON] було роз`яснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved