Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

14 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та погодився на сплату аліментів на утримання сина в розмірі заявленому позивачем. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Куликівського РУЮ(а.с.6). Як встановлено з довідки Куликівської селищної ради Чернігівської області №3867 від 14 вересня 2015 року(а.с.7), [PERSON] проживає та зареєстрований в [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] та сестрою [PERSON]. Відповідач [PERSON] працює на посаді охоронця ТОВ «Макс Безпека», та відповідно до довідки №48 від 28.09.2015, виданої ТОВ «Макс Безпека» за період з березня по серпень 2015 року отримав заробітну плату в розмірі 7475 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, відповідач є працездатною особою, яка працює та отримує регулярний дохід, та може надавати матеріальну допомогу, те, що відповідач позов визнав та погоджується сплачувати на утримання сина [PERSON], 2006 року народження аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, з врахуванням положень ст.182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 487 грн. 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved