Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

14.12.2016 Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення допомоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заяв відповідача від 25.05.2015, 13.01.2016 та наданих документів їй було призначено щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг. Грошова допомога була призначена в період з 25.05.2016 по 12.07.2016 в розмірі 442 грн. щомісячно. При проведенні ревізії ДВІ у Волинській області зясовано, що відповідач знята з обліку в центрі зайнятості 27.05.2015. Про зміни даних обставин, які впливають на призначення грошової допомоги відповідач не повідомила. Внаслідок не подання відповідачем відомостей про дану зміну обставин, їй були виплачені кошти, на які вона не мала права в розмірі 3\~983,71 грн. Відповідачу було запропоновано повернути неправомірно виплачені їй кошти, однак станом на день звернення з позовом до суду такі кошти не сплачені. Просить суд, стягнути з [PERSON] в користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 3\~983,71 грн. надміру виплачених коштів за призначеними житловими субсидіями та сплачений судовий збір. Представник позивача [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності відповідач не подала. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі заяв від 25.05.2015, 13.01.2016 та наданих документів відповідачу [PERSON] було призначено щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 4-7). Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунально-житлових послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня звернення за призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але більше ніж шість місяців. Згідно з пунктом 3 Порядку, грошова допомога призначається на сімю та виплачується одному з її членів у таких розмірах: для працездатних осіб (пенсіонери, діти) 884 грн на одну особу (члена сімї); для працездатних осіб 442 грн. на одну особу (члена сімї). При призначенні допомоги, [PERSON] зазначила, що перебуває в центрі зайнятості на обліку, а тому їй була призначена грошова допомога в розмірі 442 грн на одну особу, як працездатній особі (а.с. 4 зворот, 7, 10). Актом № 040-23/004 від 23.06.2016 за результатами ревізії (а.с. 8,9) виявлено що [PERSON] перебувала на обліку в ЦЗ як така, що шукає роботу в період з 07.04.2015 по 27.05.2015 та повторно з 12.06.2015 по 28.10.2015. Виплати по безробіттю їй припинено з 28.10.2015 у звязку з переїздом в інший регіон. Таким чином, відповідач після зняття з обліку в центрі зайнятості, не повідомила департамент соціальної політики про зміну обставин, які впливають на призначення та виплату грошової допомоги. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Рішенням позивача від 13.07.2016 визначено обсяг надміру виплачених відповідачу коштів у вигляді допомоги переміщеним особам на проживання в розмірі 3\~983,71 грн. (а.с. 12). Відповідачу було направлено повідомлення про повернення надміру виплачених коштів (а.с. 12 зворот), однак в добровільному порядку вони повернуті не були. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачу [PERSON] було виплачено кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату комунально-житлових послуг, на які вона не мала права, тому позов щодо стягнення коштів підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати у справі.

Outcome: approved