Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 листопада 2011 року та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заперечення проти позову, в якому просив справу розглянути без його участі та зазначив, що проти розірвання шлюбу він не заперечує, проте, не погоджується з вимогами щодо розміру аліментів і просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі або у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже він не має постійного місця роботи і заробляє на життя тимчасовими та нерегулярними заробітками. Позивач у судовому засіданні із запереченням відповідача не погодилася, так як відповідач є працездатним, інших утриманців у нього немає. Крім того, позивач зазначила, що їх спільна дитина часто хворіє, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років у звязку з хворобами доньки. Також позивач зазначила, що вона є інвалідом з дитинства, а тому працездатний батько зобовязаний надавати допомогу своїй доньці. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24 листопада 2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2561 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved