Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем знаходилась у шлюбі з 12 жовтня 2002 року по 24 листопада 2014 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. За час сумісного шлюбу ними було придбано будівлю магазину у смт. Межова по вул. Сташкова, 54-а вартістю 300\~000 гривень, яке є їхньою спільною сумісною власністю. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року було затверджено їхню з відповідачем мирову угоду, якою було визнано спільною сумісною власністю будівлю магазину (центр торгівлі і обслуговування населення) та поділено це майно шляхом: -визнання за нею права особистої приватної власності на частину приміщення центру торгівлі і обслуговування населення у смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області по вул. Сташкова, 54-а, а саме: на приміщення площею 70,3 кв.м., позначеної як 1-1 на по поверховому плані будівлі літ. А, відповідно до технічного паспорта на виробничий будинок (інвентаризаційна справа № 3266, реєстровий № 17-3052); -визнання за [PERSON]І права особистої приватної власності на частину приміщення центру торгівлі і обслуговування населення у смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області по вул. Сташкова, 54-а, а саме: на приміщення, а саме: на приміщення площею 33,1 кв.м., 6,4 кв.м. та 29,8 кв.м., позначених відповідно 1-2, 1-3, 1-4 на по поверховому плані будівлі літ. А, відповідно до технічного паспорта на виробничий будинок (інвентаризаційна справа № 3266, реєстровий № 17-3052). Навесні 2016 року вона вирішила зареєструвати своє право власності на вищевказану частину майна. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 29787734 від 27.05.2016 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на належну їй частину майна, оскільки у правовстановлюючих документах на це майно не визначена частка майна. Просить суд визначити, що її частка у спільній сумісній власності на будівлю магазину (центр торгівлі і обслуговування населення) складає 1/2 частину та частка [PERSON] у спільній сумісній власності на будівлю магазину (центр торгівлі і обслуговування населення) складає 1/2 частину. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року затверджено мирову угоду, укладену [PERSON] та [PERSON], за якою сторони досягли згоди, що будівля магазину (центр торгівлі і обслуговування населення) у смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області по вулиці Сташкова, 54-а, вартістю 300 000 гривень є спільною сумісною власністю подружжя набутого за час сумісного шлюбу. Вказане майно сторони поділили між собою наступним чином: визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на частину приміщення центру торгівлі і обслуговування населення у смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області по вулиці Сташкова, 54-а, площею 70,3 кв.м., позначеної як 1-1 на поповерховому плані будівлі літ. А, відповідно до технічного паспорта на виробничий будинок (інвентаризаційна справа № 3266, реєстровий № 17-3052); визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на частину приміщення центру торгівлі і обслуговування населення у смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області по вулиці Сташкова, 54-а, а саме на приміщення площею 33,1 кв.м., 6,4 кв.м. та 29,8 кв.м., позначених відповідно 1-2, 1-3, 1-4 на поповерховому плані будівлі літ. А, відповідно до технічного паспорта на виробничий будинок (інвентаризаційна справа № 3266, реєстровий № 17-3052) (а.с.7). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та встановити, що [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині будівлі магазину (центру торгівлі і обслуговування населення) у смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області по вулиці Сташкова, 54-а.

Outcome: approved