Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

13 листопада 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви ТОВ «Прованік Транс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержання вимог п. 4 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 03 грудня 2018 року позивачем було надано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 08 лютого 2017 року відповідач був прийнятий на роботу до позивача на посаду водія автотранспортних засобів. 10 листопада 2017 року о 18 годині 30 хвилин у м. Дніпрі на Амурському мосту в районі електроопори № 89 сталася ДТП за участю автомобіля ISUZU NQR 71P, держномер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Автомобіль належить позивачеві на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу. Вартість автомобіля ISUZU NQR 71P, держномер [NUMBER], згідно з договором складає 165 742 гривні. Винним у скоєнні ДТП постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року визнано [PERSON] У результаті ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень. 01 лютого 2018 року відповідач звільнився з посади водія. Розмір матеріальної шкоди, яку було завдано позивачеві, складає 312 410 гривень 40 коп. Позивач просив стягнути з відповідача 312 410 гривень 40 коп., а також судовий збір у розмірі 4 686 гривень 16 коп. У своїй заяві до суду позивач просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2017 року [PERSON] наказом № 3-К було прийнято на роботу до ТОВ «Прованік Транс Груп» на посаду водія автотранспортних засобів по перевезенню нафтопродуктів (а.с. 16). 10 листопада 2017 року о 18 годині 30 хвилин у м. Дніпрі на Амурському мосту в районі електроопори № 89 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ISUZU NQR 71P, держномер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 34). Внаслідок ДТП транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Автомобіль ISUZU NQR 71P, держномер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2017 року належить ТОВ «Прованік Транс Груп» (а.с. 10-13, 14-15). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку № ZU211117 від 22 листопада 2017 року, складає 312 410 гривень 40 коп. (а.с. 38-42). 01 лютого 2018 року [PERSON] звільнено із займаної посади водія з ТОВ «Прованік Транс Груп» за власним бажанням (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як було зазначено раніше, відповідно до вимог ЦК України (ст.ст. 1166, 1187), матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, відшкодовується особою, яка винна у її завданні, чи особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. З матеріалів цивільної справи вбачається, що особою, яка володіє автомобілем на підставі права власності є ТОВ «Прованік Транс Груп», а відповідач був прийнятий на роботу до позивача на посаду водія. Таким чином, у контексті врегулювання спірних правовідносин, що виникли міжТОВ «Прованік Транс Груп» і [PERSON] не може бути застосовано норми Цивільного кодексу України, оскільки між сторонами існували трудові відносини. За загальними приписами трудового законодавства підставою виникнення матеріальної відповідальності є трудове майнове правопорушення, тобто винне порушення однією зі сторін трудового договору своїх обов'язків, що призвело до заподіяння майнової шкоди іншій стороні. Елементи трудового майнового правопорушення є одночасно умовами матеріальної відповідальності сторін трудового договору. При цьому, повна матеріальна відповідальність без обмеження будь-якою межею за шкоду, заподіяну працівником, передбачена ст. 134 КЗпП України. Перелік підстав притягнення до повної матеріальної відповідальності визначений законодавством в імперативному порядку, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідно до ст. 1351 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Оскільки посада водія вказаним переліком не передбачена, то суд вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, оскільки власником пошкодженого транспортного засобу є позивач, а відповідач перебував з ним у трудових відносинах, договір про повну матеріальну відповідальність з ним не укладався. За таких обставин, суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 4 686 гривень 16 коп. слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed