Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

14 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить скасувати незаконний арешт на майно яке є його власністю , накладений начальником ВДВС Шевченківського РУЮ Харківської області Забудько О.І. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2015 року, вимоги [PERSON] задоволені частково. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року, рішення Шевченківського районного суду Харківської області скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року ,вищезазначені рішення скасовані , справу надіслано на новий розгляд суду першої інстанції. Ухвалою суду від 31 травня 2016 року ,справу прийнято до провадження головуючим по справі. В обгрунування позовних вимог позивача зазначає, що згідно з платіжним дорученням № 16 від 1 вересня 2009 року, приватним підприємством ПП «ЛАН-М» ( далі ПП «ЛАН-М») належить агрегат АПК-7,5 2008 року випуску . Згідно накладної № ЛМЦ-00001 від 31 грудня 2012 року,зазначений агрегат був передано йому. Актом від 30 вересня 2013 року, державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ,вказаний агрегат було арештовано. Позивач вважає,що арешт було проведене незаконно , так як арештоване майно належить йому особисто . Він неодноразово звертався до виконавчої служби, органів прокуратури та міліції за для повернення майна але отримував відмову , тому змушений звернутися до суду за захистом свого права та просить визнати право власності на зазначене майно та скасувати арешт агрегату АПК-7,5 2008 року випуску, зобов'язавши начальника ВДВС Шевченківського РУЮ прийняти всі заходи щодо повернення арештованого майна. В судові засідання позивач не з'являвся , про слухання справи повідомлявся належним чином , надав до суду заяву про розгляд справи у своєї відсутності. Представник МВДВС по Куп'янському та Шевченківському районах та м. Куп'янську в судовому за сіданні заперечував проти заявленого позову та в обгрунування заперечень зазначив, що станом на 14 серпня 2017 року на виконані у відділу знаходиться зведене виконавче провадження № 5085738 від 12 червня 2016 року до складу якого входить сім виконавчих проваджень про стягнення з фермерського господарства « ЛАН-М» ( далі ФГ «ЛАНГ-М») на користь Куп'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області заборгованість на загальну суму 20 838.26 грн. Також перебувало виконавче провадження щодо стягнення з ФГ «ЛАН-М» на користь [PERSON] 373 230.00 грн. та судові витрати в розміру 6353.23 грн. Дане виконавче провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» , у зв'язку зі смертю стягувача - [PERSON] Зазначив ,що після находження виконавчого листа за № 2-3/11 від 25 лютого 2013 року, буди проведені дії щодо його виконання . Зазначений агрегат який знаходився в розібраному вигляді був арештований та переданий на відповідальне зберігання [PERSON] Будь - яких документів,які б свідчили ,що агрегат є особистою власністю голови ФГ «ЛАН-М» [PERSON] надано не було. На підтвердження свого права на арештоване майно [PERSON] була надана накладна № 16 від 31 грудня 2009 року, потім була надана інша накладна за тієї ж датою але іншого змісту, з підписами осіб ,що викликали сумніві у її дійсності. Останньому було роз'яснено його право звернутися до суду за для визнання права власності на майно , якщо воно йому належить. Вважає надані до суду дві накладні які начеб то доводять право власності [PERSON] на спірне майно не можуть буди прийняти судом , так як в накладних зазначена тільки частина сплати за агрегат , доказів того що була проведена повна оплата саме [PERSON] , саме арештованого агрегату останній не надав ні державному виконавцю ні суду. Інших доказів , які б у сукупності доводили , що це майно дійсно належить [PERSON] , відсутні. На теперішній час арештоване майно зникло з місця зберігання , про що подано відповідно заяву до відділку поліції. Вважає , що позовні вимоги заявлені за для ухилення від виконання зобов'язань, тому просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі. При первинному розгляду справи до участі у справі було залучено [PERSON] Згідно інформації Шевченківського районного відділу актів цивільного стану від 30 серпня 2016 року зазначено ,що актовим записом № 10237 від 7 липня 2017 року зафіксовано смерть останнього. Ухвалою суду від 3 листопада 2016 року провадження у справі призупинено у зв'язку зі смертю сторони по справі для залучення правонаступників. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2017 року, ухвала Шевченківського районного суду Харківської області про призупинення скасовано, зазначено , що дані правовідносини правонаступництво не передбачають, справу надіслано до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті. Ухвала суду набула законної сили. Вислухавши представника ВДВС , свідка , дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Позивач просить визнати за ним право власності на агрегат АПК -7.5, 2008 року випуску посилаючись на той факт , що платіжним дорученням № 16 від 1 вересня 2008 року, плательщиком ПП «ЛАН-М» було авансовано придбання у ПП Української аграрної техніки агрегат АПК -7.5 в сумі 140.000.00 грн. ( а.с.5). Видаткова накладна № ЛМЦ-000001 від 31 грудня 2012 року зазначає ,що постачальник ПП «ЛАН-М», передав одержувачу [PERSON] агрегат грунтообробний 7.8 2008 р.- 1 шт. ціна зазначена 13 403.33 грн. ( а.с. 6). З цих підстав він є власником агрегату та у зв'язку з цим, накладений арешт державним виконавцем 30 вересня 2013 року, є незаконним та таким , що позбавляє його права вільним користуватися належним майном. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ ( майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику за правилами ст.317 Цивільного кодексу України належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема правочинів. Оцінуючи надані позивачем докази щодо визнання за ним права власності на спірне майно, судом встановлено. Матеріали справи містять рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2013 року за позовною заявою ФГ «ЛАН-М» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння вбачається ,що [PERSON] зобов'язано повернути агрегат АПК- 7.5 , 2008 року випуску ( агрегат грутооброблюючий комбінований) без грунтооброблюючої частини, власником якого згідно до платіжного доручення № 16 від 3 квітня 2008 року є ФГ «ЛАН-М». Рішення набуло чинності та обов'язкове для виконання. Позивач в якості доказу володіння спірним майном вказує , що саме агрегат, авансований ПП «ЛАН-М», пізніше був йому переданий. Його пояснення різняться з даними поясненнями, встановленими рішенням суду від 11 квітня 2013 року , у справі за позовом ФГ «ЛАН-М» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння , згідно яких він зазначав що спірний агрегат належить ФГ «ЛАН-М» на підставі видаткової накладної № 16 від 3 квітня 2008 року. На якій підставі спірне майно перейшло у власність від ФГ « ЛАН-М» до ПП «ЛАН-М» позивачем не зазначено. Згідно технічного паспорту агрегат АПК- 7.5 , 2008 року випуску ,комбінований має дві частини , які продавались у комплекті ( мають грутооброблюючий та посівний механізми) та продавались у компклекті. Передоплата за агрегат відповідно до платіжного доручення № 16 від 1 вересня 2008 року, зазначена 140 000.00 грн. Повна вартість агрегату не зазначена . [PERSON] видатковою накладною № ЛМЦ-000001 від 31 грудня 2012 року переданий агрегат грунтообробний 7.8 ,2008 р в кількості 1 шт. ціна зазначена 13 403.33 грн. Також матеріали справи містять іншу видаткова накладна № ЛМЦ-000001 від 31 грудня 2012 року , яка була надана представником відповідача в обгрунування своїх заперечень де зазначено , що ПП «ЛАН-М» передав одержувачу [PERSON] агрегат ґрунтообробний в кількості 1 шт. ціна зазначена 13 403.33 грн. ( а.с.71) ,тобто без будь якого визначення та маркування майна. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] зазначив ,що він був партнером [PERSON] Йому відомо ,що [PERSON] та [PERSON] були співзасновниками ФГ «ЛАН-М». Так сталось, що вони вирішили розділити бізнес , у зв'язку з чим [PERSON] стали проводитися все яки заходи, щоб уникнути справедливого його розподілу. За для чого появилось ПП «ЛАН-М». Засвідчив , що саме ФГ « ЛАН-М» був придбаний агрегат АПК , який складається з двох невід'ємних частин. В процесі розподілу майна у 2013 році,появилось рішення Шевченківського суду Харківської області , згідно якого за ФГ «ЛАН-М» визнало за собою право власності на одну його частину . Також пізніше [PERSON] звернувся до суду за стягненням заборгованості при виході з фермерського господарства ,на його користь була стягнуто більше 300 тисяч гривен. Рішення набуло чинності та було передано на виконання. На виконання рішення і було арештована друга частина агрегату. В цей час і появились накладні начебто ПП «ЛАН-М» передав агрегат [PERSON] , на справді цих накладних не могло бути , так як агрегат покупався за кошти ФГ «ЛАНГ-М». Зазначив ,що до своєї смерті , як йому повідомили працівники [PERSON] вивіз арештоване майно ,яке йому було передано на зберігання, місце його знаходження на теперішній час свідку не відомо. Таким чином з наданих до суду документів не можливо з'ясувати, який саме , агрегат отримав [PERSON], відповідно до якого документу , та на підставі якого правого договору , вважає себе власником зазначеного майна . Також є не зрозумілий який чином агрегат перейшов від ФГ «ЛАН-М» до ПП «ЛАН-М». Будь яких договорів поставки або купівлі - продажі матеріали справи не містять , окрім того матеріали справи не містять доказів , а позивачем суду не надано щодо повної оплати агрегату. Щодо питання про зняття арешту та повернення майна. Як встановлено, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП №40529523 від 5 березня 2013 року на виконання рішення суду Шевченківського району Харківської області від 14 березня 2012 року ,за яким з ФГ «ЛАН-М» на користь [PERSON] стягнуто 373.230.00 грн. заборгованості, а також судові витрати в розмірі 6 353.23 грн. було накладено арешт на майно ФГ «ЛАН-М», у вигляді агрегату АПК 7.5 , 2008 року випуску. Дане виконавче провадження завершене 22 грудня 2014 року на підставі п.4 ст. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». 11 лютого 2015 року, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження складено акт опису та арешту майна ФГ «ЛАН-М», щодо стягнення заборгованості з ФГ «ЛАН-М» по відшкодуванні фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 3895.16 грн.,та заборгованості в сумі 2442.69 грн. на користь УПФУ в Харківській області, описано та накладено арешт на грутооброблюючу частину агрегату АПК-7.5 -2008 року випуску, розукомплектовану, червоного кольору з пошкодженнями , повітряного приводу та сіялкою з ознаками зношення ( 87-91). На теперішній час в провадженні МВДВС по Куп'янському та Шевченківському районах та м. Куп'янську знаходиться зведене виконавче провадження № 5085738 від 12 червня 2016 року до складу якого входить сім виконавчих проваджень про стягнення з фермерського господарства « ЛАН-М» на користь Куп'янського об'єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області заборгованість на загальну суму 20838.26 грн. Згідно статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» , яка діяла в редакції на час виникнення правовідносин , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем. За ст. 53 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець має право на пропозицію боржника або стягувача звернути стягнення на майно боржника, що знаходиться в інших осіб, а також на майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 55 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем (далі - зберігачеві), під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржникові, стягувачеві, а у випадках, коли обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачеві. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено ,що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третій осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків , письмових доказів, речових доказів , зокрема звуко -і відеозаписів , висновків експертів. Належними є докази , які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень . Суд не бере до уваги докази , які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування під час судового розгляду є факти , які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює належність , допустимість , достовірність кожного доказу окремо , а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі « Бочаров проти України»( остаточне рішення від 17 серпня 2011 року, суд при оцінці доказів керується критеріями доведення « поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих , чітких і узгоджених між собою висновків або побідних неспростовних презумпцій щодо фактів. Враховуючи зазначене положення Європейського суду з прав людини , також враховуюче національне законодавство ,за яким кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку , про відсутність доказів укладання договору купівлі - продажу між ПП «ЛАН-М» та [PERSON] агрегату АПК -7.5 2008 року випуску ,що в свою чергу надає підстав вважати відсутність права власності [PERSON] на спірне майно в розумінні « поза розумним сумнівом». Щодо зняття арешту з спірного майна , то враховуючи той факт ,що [PERSON] жодним чином не має до нього відношення , ця вимога задоволенню не підлягає. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , суд вважає ,що позовні вимоги [PERSON] є не доведеними та такими ,що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed