overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

13 серпня 2014 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини зі стягнення частки від доходів на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позивач пояснює, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх доходів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття - до [INFO]. Виконавчий лист за цим рішенням вона отримала, але на примусове виконання його не подавала. В зв'язку із тим, що відповідач не має постійного доходу, просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. на місяць. Відповідач з позовом згоден у повному обсязі, підтверджує фактичні обставини справи. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Як встановлено , відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем на її утриманні. Відповідач систематичної участі в утриманні дитини не приймає. Рішенням Кілійського районного суду від 17 грудня 2013 року, ухваленим у справі № 502/3132/13-ц , позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку до досягнення повноліття - до [INFO]. Згідно довідки відділу ДВС Кілійського РУЮ , виконавчий лист , виданий за рішенням суду , у відділі відсутній. Обставини справи підтверджуються також свідоцтвом , про народження дитини , довідкою про знаходження дитини на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулась до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 22.04.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ, актовий запис № 125. [INFO] від шлюбу народилася дочка. Просить суд розірвати шлюб, оскільки не знаходять спільної мови, у зв'язку з чим виникають сварки, що негативно позначається на вихованні дитини. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені з серпня 2014 року, у зв'язку з різними поглядами на життя на виховання дитини. Позов підтримала, та просила залишити їй прізвище [PERSON]. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 9). Відповідач в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з серпня 2014 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 07 жовтня 2006 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги,посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області (а.с.3). Шлюб розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2011 року (а.с.9). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 10 серпня 2001 року, який зареєстрований Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 09. Що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, відсутня належна увага з боку чоловіка, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, проте через канцелярію суду надала заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 31.07.2004 року, який зареєстрували у Слов'янському міськвідділі реєстрації актів цивільного стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис № 301, від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. По домовленості між ними їх діти залишаться проживати з позивачкою. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог позивача, просила справу розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, 31.07.2004 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Слов'янському міськвідділі реєстрації актів цивільного стану Донецького облуправління юстиції, актовий запис № 301. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка та діти мешкають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 13.08.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивачка сплатила при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 травня 2010 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

13 серпня 2014 року протоколом розподілу справи між суддями справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням , треті особи- [PERSON], Печенізький РС ГУДМС України в Харківській області, призначено до розгляду судді Смирнову В.А. 07 жовтня 2014 року суддя Печенізького районного суду Харківської області Смирнов В.А. заявив клопотання про самовідвід у даній цивільній справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 20 ЦПК України, в зв'язку з тим, що особисто знайомий з позивачем по справі - [PERSON], так як вона працює в Печенізькому районному суді Харківської області технічним працівником, що може викликати у інших учасників процесу сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. Дослідивши заяву про самовідвід судді Смирнова В.А., матеріали справи в їх сукупності, приходжу до висновку що заява про самовідвід судді Смирнова В.А. підлягає задоволенню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і відводиться у разі якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. Зважаючи на вищевикладене, зважаючи на те, що судовий розгляд по суті у даній цивільній справі ще не розпочався, приходжу до висновку що заяву судді Смирнова В.А. про самовідвід слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

13 серпня 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі. 21 листопада 2014 року представником відповідача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у зв'язку із тим, що при ухвалені судового рішення 13 серпня 2014 року судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Розгляд зазначеного питання судом призначено на 11 грудня 2014 року. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду судом повідомлялись. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до квитанції №1/493 від 14 лютого 2014 року відповідачем сплачено судовий збір в сумі 170,52 грн. за подання касаційної скарги (а.с. 123). Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд (а.с. 131-133). 13 серпня 2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі (а.с. 144-145). Однак, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме: повернення відповідачу сплаченого судового збору за подання касаційної скарги. Згідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, щодо розподілу між сторонами судових витрат. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки це питання не було вирішено при ухваленні рішення, тому слід ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

13 серпня 2014 року ТОВ фірма «ТехНова» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість з оплати послуг за опалення місць загального користування в розмірі 1000 грн. 56 коп. за період з 01.01.2008 по 01.06.2014. В судове засідання представник позивача не з'явилась, але подала письмову заяву, в якій надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно особового рахунку, наданого КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, в квартирі [ADDRESS] прописані [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі встановлено індивідуальне опалення. Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Крім того, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, визначено, що розрахунковим періодом для оплати відповідних послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Судовий наказ від 14.06.2012, яким з відповідачів стягнуто на користь позивача заборгованість в сумі 544 грн. 05 коп., скасовано ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.07.2012. Станом на 01.06.2014 року заборгованість відповідачів за послуги ТОВ фірма «ТехНова» становить 1000,56 грн. за період з 01.01.2008 по 01.06.2014 (а.с. 7-8). Отже, відповідачами порушені зобов'язання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих послуг з теплопостачання, а тому заборгованість в розмірі 1000 грн. 56 коп. підлягає стягненню з них на користь позивача. Також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі по 121 грн. 80 коп. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 27.11.2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №594. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 27.11.2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №594 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано, має трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], котрі знаходяться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з боку батька. У звязку з цим, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Тому, зважаючи на надану позивачем заяву про підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, сторони з 20 серпня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі. На час розгляду справи шлюб розірвано. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], Юлії, [INFO], Карини, [INFO] (а.с.5-7). [PERSON] зареєстрована [INFO], однак разом із дітьми проживає [INFO], діти знаходяться на її утриманні (а.с.8-9). [PERSON] зареєстрований [INFO]. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що неповнолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як їх батько, може і зобовязаний утримувати своїх дітей шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дітей. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (відсутність у платника аліментів постійного доходу). Враховуючи, як того вимагають положення ч.1 ст.182 СК України, матеріальне становище дітей, платника аліментів (зокрема відсутність відомостей про наявність у нього сталого регулярного доходу), відсутність відомостей про наявність у відповідача інших утриманців, та

Outcome: approved