Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

14.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1625 грн., посилаючись на те що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала. У судовому засідання відповідач заявив про часткове визнання позову, не заперечував проти стягнення з нього 1500 гривень. Вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги, зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено в судовому засіданні, у сторін 11.03.2011 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД №253598. [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дитина входить до складу сімї позивача. Являючись батьком дитини відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі 1500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня предявлення позову до досягнення нею повноліття. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.88 \~ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. \~\~ Суд відповідно до вимог \~п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial