Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

15.01.2015 року до суду звернулася позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що вона є власницею 1\\3 частини нежитлового приміщення (магазину) площею 59.5 кв.м по вул.. Жовтнева, 19, в м. Охтирка Сумської області. Позивачка зазначала, що на даний час вона має намір використовувати вказане нежитлове приміщення у власних потребах, але у зв»язку з неврегульованістю питання щодо реального його поділу, позбавлена можливості це зробити. Посилаючись на наведене, позивачка просила провести реальний поділ нежитлового приміщення (магазину) площею 59.5 кв.м, розташованого за адресою м. Охтирка, вул.. Жовтнева, 19, виділивши їй в натурі 1\\3 частину даного приміщення. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, підтримала варіант реального поділу нежитлового приміщення за висновком проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № 120 від 23.03.2015 року. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні погодилася з варіантом реального поділу нежитлового приміщення за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 120 від 23.03.2015 року. Протягом всього часу розгляду справи категорично відмовилась від добровільного врегулювання спору мирним шляхом, заперечила проти стягнення з відповідачів судових витрат, пославшись важке матеріальне становище її та [PERSON], який є інвалідом, але будь яких письмових доказів щодо своєї позиції суду не надала. Відповідач [PERSON], будучи неодноразово належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, до суду не прибув, доказів про поважну причину неявки не подав, тому при вирішенні спору суд покладається на позицію відповідачки [PERSON], яка діє за довіреністю від [PERSON] \\а.с. 81\\. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи і заперечення осіб, що беруть участь у розгляді справи, надані ними докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: На підставі договору дарування від 22.12.2011 року, зареєстрованому державному реєстрі права власності на нерухоме майно 06.01.2012 року \\а.с. 5-7\\ в позивачка набула у власність 1\\3 частину нежитлового приміщення (магазину) на першому поверсі триповерхового житлового будинку, що знаходиться в м. Охтирка Сумської області, вул.. Жовтнева, 19, загальною площею 59.5 кв.м. З інвентарної справи КП «Охтирське МБТІ» на будинок № 19 по вул.. Жовтнева, 19, в м. Охтирка Сумської області вбачається, що відповідачам належить по 1\\3 частини в нежитловій будівлі магазину на першому поверсі триповерхового цього житлового будинку, розташованого на земельній ділянці Охтирської міської ради. Загальна площа магазину 59.5 кв.м. Право власності на вказане майно підтверджене свідоцтвами про право на спадщину за законом від 24.04.2007 року та зареєстроване в державному реєстрі права власності на нерухоме майно 14.05.2007 року \\а.с. 273-274, 276-277, 423 інвентарної справи\\. Статтею 356 ч. 1 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За приписами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на наданні йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 120 від 23.03.2015 року \\а.с. 57-66\\ встановлено можливість з технічної точки зору реального поділу нежитлового приміщення (магазину) площею 59.5 кв.м, розташованого по вул.. Жовтнева, 19 в м. Охтирка Сумської області, шляхом виділення позивачці в натурі 1\\3 частини даного приміщення таким чином, щоб улаштувати окремий вихід згідно варіанту виділу, графічно представленого в додатку № 2 до висновку \\а.с. 63\\. В запропонованому графічному варіанті виділу межа розподілу позначена на схемі червоним кольором. Для відповідності об»ємно-планувальних рішень виділюваних приміщень вимогам будівельних норм і правил та для здійснення запропонованого варіанту розподілу необхідно провести наступні переустаткування: перенести дверний проріз в прим. 3; улаштувати перегородку в приміщення торгівельної зали; розширити віконний проріз, улаштувати вхідну групу до приміщення 2. Об»єм переобладнань, пов»язаних з переплануванням приміщень відповідно до нормативних вимог щодо функціональної структури і розмірів приміщень залежно від виду використання не визначався, оскільки позивачкою такі питання на вирішення експерта не ставилися. Суд погоджується з думкою експерта про те, що переобладнання приміщення необхідно проводити відповідно до вимог ДБН А.3.1-2009 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про надання дозволу на виконання будівельних робіт». Дозвіл на виконання будівельних робіт згідно Закону України «Про планування та забудову територій» № 1699-3 від 20.04.2000 року надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, при наявності дозволу місцевої ради народних депутатів, погоджень Держпожінспекції, газового господарства та іншими державними контролюючими органами. Твердження відповідачки [PERSON] про те, що при виконанні експертизи експертом безпідставно не запропоновані інші варіанти виділу належної позивачці частки, суд вважає необґрунтованими. Висновок суду в цій частині ґрунтується на усних поясненнях судового експерта в судовому засіданні 25.05.2015 року \\а.с. 89-90\\ та його письмових поясненнях до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 120 від 23.03.2015 року \\а.с. 105-106\\, в яких вбачається, що приведений варіант виділення в натурі частки позивачки [PERSON], який є з технічної точки зору таким, що відповідає вимогам державних будівельних норм, є раціональним щодо використання площі об»єкта та передбачає мінімальний перелік робіт щодо перепланування приміщень. З технічної точки зору можлива реалізація іншого варіанту, що призведе до руйнування перегородок допоміжного приміщення (прим. 3 по експлікації) необхідності перенесення інших перегородок, переобладнання санвузла та перенесення ділянок комунікаційних мереж водопостачання і каналізації. Представлений варіант є нераціональним щодо використання площ приміщень та таким, що потягне за собою певні фінансові навантаження. Крім того, протягом розгляду справи відповідачі в установленому законом порядку не заявляли будь-яких письмових чи усних клопотань про можливі, запропоновані ними, варіанти поділу спірного приміщення, в тому числі, шляхом призначення експертизи чи постановці додаткових питань на вирішення судової будівельно-технічної експертизи, яка призначалася за клопотанням позивачки ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.01.2015 року \\а.с. 37\\. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах чинного законодавства і знайшли підтвердження доказами, наданими позивачкою, перевіреними в судовому засіданні і оціненими судом. Доводів та доказів, які спростували б висновки суду, сторони не надали. На підставі викладеного,

Outcome: approved