Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

13 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 серпня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачкою. Шлюб реєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №149. Від спільного проживання мають дві неповнолітні дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на сімейні відносини та ведення спільного господарства, що привело до того, що сім`я перестала існувати, припинили спільне ведення господарства. А тому, просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, сім`я розпалась і примирення не можливо, оскільки не проживають, а тому збереження шлюбу суперечить моїм інтересам, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином, про що свідчать SMS повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №149, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання мають дві неповнолітні дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Відповідно до ст.112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через постійні суперечки, під час яких вони не могли досягти згоди, в сім`ї не було поступок та взаєморозуміння. Все це привело до того, що сторони припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що позивач не просить стягнути судові витрати з відповідачки, та у відповідності до положень ч.9 ст.141 ЦПК України покладає їх на позивача.

Outcome: approved