Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

14 грудня 2016 року до суду із зазначеним позовом звернулась позивачка, мотивуючи вимоги тим, що вони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя. Через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем та подальше сімейне життя, а також ігнорування налагодження сімейних відносин, призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Беручи до уваги, що примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритися та вирішити спірні питання не дали позитивного результату, вона категорично заперечує проти збереження сімї та наполягає на розлученні, термін для примирення просить не надавати. Спору щодо поділу майна немає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила розірвати шлюб, оскільки шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2016 року та не можуть бути відновленні, примирення не можливе, по теперішній час вони проживають окремо. Відповідач позов не визнав, вважає можливим зберегти сім`ю, оскільки вони віруючі люди, в звязку з чим почав молитися та поститися. Пояснив, що з серпня 2016 року по теперішній час вони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, оскільки категорично заперечує проти перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Укладення шлюбу було раптовим, після двох зустрічей, а нетривале спільне проживання з березня 2016 року по серпень 2016 року виявило, що вони мають протилежні погляди на створення сім`ї. Обґрунтування відповідачем підстав для примирення з релігійних підстав не має значення для ії категоричного рішення про припинення шлюбу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 березня 2016 року, про що свідчить актовий запис № 212 зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, сторони прожили разом лише пів року з березня по серпень 2016 року. Таким чином, в сім'ї склалися ненормальні стосунки, з серпня 2016 року по теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Майнового спору не існує. 14 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Як зазначили сторони, до теперішнього часу реальних спроб для подальшого сумісного життя та збереження сімї ніхто з подружжя не робив, а позивачка наполягає на припиненні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність причин для збереження сім`ї, оскільки сторони з серпня 2016 року по теперішній час, протягом майже дев'яти місяців, не проживають разом, реальних спроб для збереження сім`ї не вчиняли. Позивачка зазначає про категоричне рішення про припинення шлюбу та неможливість підтримувати подружні стосунки, а відповідач не робить ніяких реальних спроб для збереження сім`ї, та не обґрунтовує реальні мотиви для можливого збереження сім`ї. При таких обставинах, суд вважає, що сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а більш того в подружніх відносинах.

Outcome: approved