overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.05.1984 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Дзержинська йому було видано ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] разом із членами родини - дружиною [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON] До теперішнього часу він фактично проживає за вищевказаною адресою. Відповідач до травня 1999 року проживав разом із ним та був зареєстрований за адресою фактичного проживання. У травні 1999 року відповідач [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і на теперішній час проживає там більше 16 років. У зв'язку з чим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач надала заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Дзержинська було видано ордер [NUMBER] на вселення до квартири [ADDRESS], м. Дзержинська із дружиною [PERSON], синами [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). З травня 1999 року відповідач [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і проживає там вже понад 16 років, що підтверджується актом вуличного комітету від 12.04.2016 року (а.с. 6) Згідно ст.ст. 71,72 ЖК, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Враховуючи вищевказане, маються всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 22.09.1990 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо у звязку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, подружні відносини припинені з листопаду 2003 року. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, через оголошення у газеті, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис за № 195, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Позивач на підставі п.13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем укладений 26.11.1994 року, був розірваний рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2015 року. Відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, однак кошти витрачає лише на свої потреби. Їй важко самій утримувати дитину. Сторони у судове засідання не зявились, подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, погодився на сплату аліментів у розмірі 1/3 частини усіх його доходів. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2015 року у справі № 459/2115/15-ц, що набрало законної сили 06.10.2015 року, шлюб між сторонами розірвано. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії I-СГ № 256882. Дитина фактично перебуває на утриманні позивача. Відповідач коштів на утримання дочки не надає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи наведене, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось по причині того, що вони з відповідачем різні по характеру люди, по різному відносяться до сімейного життя, примирення між ними не дають позитивних наслідків, в зв'язку з цим між ними постійно виникають конфлікти, спільне господарство та сумісне проживання між ними припинено, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]», судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис № 1903, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини визнаються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 551,20 грн., але заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.04.2013 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею, всі зобов'язання по утриманню та вихованню дитини позивач виконує самостійно, відповідач же в свою чергу допомогу на утримання дитини не надає, хоча стан здоров'я та матеріальне становище дозволяє це йому робити. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя віл 23.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Просила суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно та досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надіслала заяву з клопотанням справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 196 від 11.06.2013 року, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.09.2015 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становища платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сім'ї та інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вимог ст. 181-182, 183 Сімейного кодексу України, враховуючи згоду відповідача з позовом, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2008 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Син мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання сина є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і суду показала, що рішенням Краматорської міської Ради від 06.04.2016 року вона є опікуном над неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Батько дівчини відповідач по справі позбавлений батьківських прав у відношенні дочки. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, однак має таку можливість, оскільки є працездатним. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання дочки є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 18 липня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у Відділі РАЦС Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №46. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день спільне проживання вони припинили з тієї причини, що не знаходили спільної мови при вирішенні сімейних проблем. Разом не проживають з жовтня 2015 року. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Між ними постійно виникали сварки. Вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї між ними не можливо. Шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №46. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Школярова». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №46 ( а.с. 5 ). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач просила вважати судові витрати фактично понесеними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22 серпня 2008 року вона уклала шлюб з гр. [PERSON], який вони зареєстрували в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №466. Шлюбні відносини між нею та відповідачем не склалися, між ними виникали сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім інтересам, у звязку з чим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. На даний час вони з відповідачем проживають за різними адресами. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Примирення між ними неможливе, оскільки відповідач не змінює поведінку, тому просить не призначати строку на примирення. Спору відносно місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між ними не має. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 серпня 2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №466. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бойко». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2008 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №466 ( а.с. 4 ). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з грудня 2015 року. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір » позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просила стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

13.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнью доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved