Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

14.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі -продажу від 14.08.2004, посвідченого нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори, придбаної за її гроші, які вона отримала у спадок. 18.05.2005 вона зареєструвала в зазначеній квартирі відповідача, свого колишнього чоловіка. У вересні 2011 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем розірвано. В жовтні 2011 року відповідач виїхав із зазначеної квартири та на теперішній час мешкає в іншому місці. На протязі чотирьох років відповідач у квартирі не з'являвся, вимог щодо розподілу майна не вимагав. Всі ці роки вона самостійно оплачувала житлово -комунальні послуги. На теперішній час їй необхідно продати квартиру та поїхати до родичів, оскільки [INFO] помер її син, і вона залишилася одна. Реєстрація відповідача у квартирі позбавляє її права продати квартиру, тобто вона не може в повному обсязі розпорядитися своїм майном. Відповідач знятися добровільно з реєстрації з квартири відмовляється, а тому, зазначені обставини змушують її звернутися до суду. Просить позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, мотивуючи тим, що відповідач не мешкає у квартирі з 2011 року та позивач не чинила йому перешкод у проживанні в ній, у зв'язку з чим, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав обґрунтовуючи тим, що зазначена квартира є спільною власністю позивача та відповідача, та у разі задоволення позовних вимог, відповідач позбавиться права власності на 1/2 частину квартири. Просив відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона спільно мешкала з покійним сином позивача та відповідача, та їй відомо, що відповідач з 2011 року не мешкає у даній квартирі, та крім того, син відповідача [PERSON] у 2012 році придбав батьку будинок [ADDRESS], та з того часу відповідач там мешкає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та їй відомо, що відповідач з 2011 року не проживає у зазначеній квартирі, позивач у 2012 році повернула йому усі речі та рік тому змінила замок. Заслухавши думку позивача, представника позивача, представника відповідача та пояснення свідків, повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі -продажу від 14.08.2004, посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., та зареєстрований у реєстрі за № 8920, позивач [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.11). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Краматорським міським бюро технічної інвентаризації за №4866248 від 27.09.2004, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки КО «ЖБК» від 10.06.2016, позивач [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Як вбачається з акту про не проживання складеного головою КО «ЖБК» в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2011 року по день складання акту, що свідчить про відсутність відповідача понад встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України строки та підтверджує безперервність відсутності відповідача (а.с.9). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з 2011 року по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні у квартирі [ADDRESS], відповідач до позивача не звертався. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, що у разі зняття з реєстрації відповідача з квартири, то він позбавляється права власності на квартиру, оскільки останній не надав жодних доказів, які б підтверджували права власності на ? частину квартири, рішення суду, яке набрало законної сили про поділ майна подружжя, яке б визначило право власності немає, а тому, суд не визнає право власності відповідача на ? частину квартири, згідно приписів ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, доводи представника відповідача, що шлюб між сторонами не розірваний та це є підставою реєстрації відповідача в спірній квартирі, не є доказом поважності причин відсутності відповідача понад один рік в спірній квартирі. Судом беззаперечно встановлено, що відповідно до інформації наданої завідуючою Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. від 13.09.2016, 01.07.2016 о 09:33 год. до Першої краматорської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON], [INFO], про прийняття спадщини після смерті [INFO] його сина [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована під № 1327 до спадкової справи № 494/2016. В заяві про прийняття спадщини перераховане наступне майно: житловий будинок та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; нежитлове приміщення (офіс) за адресою: [ADDRESS]; два легкових автомобіля та автомобіль марки «Газель», тобто в майбутньому відповідач набуде право власності на зазначене майно, а тому, він не є таким, що немає місце проживання у разі зняття його з реєстрації у квартирі [ADDRESS] (а.с 71). Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує квартиру та сплачує комунальні послуги, що підтверджується довідкою по лицьовому рахунку № [NUMBER] на ім'я [PERSON] та квитанціями про сплату нею житлово -комунальних послуг, з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в квартирі (на двох), тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів та опалення квартири (а.с.60-64). На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з 2011 року у зазначеній квартирі, поважні причини відсутності відповідача у квартирі понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів на її утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved