overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою в якій зазначає, що рішенням Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району № 7 від 02 лютого 2001 року їй було виділено земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва індивідуального житлового будинку. 15 березня 2002 року на вищевказану земельну ділянку вона виготовила Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Бажаючи подарувати належну їй земельну ділянку своєму синові не може цього зробити у зв'язку із помилкою у вищевказаному Державному акті, де її по батькові вказано [PERSON], а не [PERSON], як зазначено у свідоцтві про народження та в паспорті. Установа, яка виробляла Державний акт на право приватної власності на землю на даний час не має можливості внести відповідні зміни до нього. Просить встановити факт належності їй Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON]. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю з підстав, які в ній зазначені, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Ніщик В.В. проти заяви не заперечує, про що подав відповідну заяву, де просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Раків-Ліської сільської ради № 7 від 02 лютого 2001 року [PERSON] надано земельну ділянку для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. У вказаному Державному акті на право приватної власності на землю по батькові заявницю помилково зазначено як [PERSON] на відміну від того, як є в дійсності - [PERSON], що стверджено її паспортом (а.с. 3), у зв'язку з чим заявниця не може подарувати належну їй земельну ділянку. Іншим чином встановлення даного факту неможливо. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із пояснень заявниці, вищеперелічених досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] належить заявниці. Задовольняючи заяву, суд із заінтересованої особи судових витрат не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

14 травня 2015 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2012 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 42. Зазначає, що від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна та про місце проживання дитини між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 25 жовтня 2012 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Спору про розподіл майна - немає. Спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

14 травня 2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб із відповідачем. Сторони подали до суду заяви, в яких позивач повністю позов підтримав, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Перевіривши в судовому засіданні письмові заяви сторін і дослідивши надані суду докази, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 05.11.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ВЛ №152110, виданим Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №27. Від шлюбу мають неповнолітню дитину:[PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 222073, виданого Покотилівською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис 07. Із тексту позовної заяви і письмових заяв сторін судом встановлено, що сторони не бажають перебувати у шлюбі, відповідач позов визнав, що відповідно до ст. 61 ЦПК України звільняє від обовязку доказування наявності підстав для розірвання шлюбу, тому відповідно до ст. 112 СК України суд вважає доведеним, що є підстави для розірвання шлюбу, і позов задовольняє в повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 243 гривень 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~14 травня 2015 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № 500977445, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 22161,71 гривень з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2020 року включно. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 19 грудня 2015 року в сумі 26\~119,35 гривень яка складається із заборгованості по кредиту 21848,82 грн; заборгованості по відсоткам 1\~688,61 грн; заборгованості по комісії 1581,92 грн; штрафу - 1000,00 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Альфа-Банк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1218 гривень судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи сповіщена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 500977445 від 14 травня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 22161,71 гривень з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2020 року включно. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 19 грудня 2015 року 26\~119,35 гривень яка складається із заборгованості по кредиту 21848,82 грн; заборгованості по відсоткам 1\~688,61 грн; заборгованості по комісії 1581,92 грн; штрафу - 1000,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат 1218 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

14 травня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду \~з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 26 грудня 2012 року у розмірі 21545 грн. 97 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~задоволенню. \~ Судом встановлено, що 26 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, що складався з анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг, за яким позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн. 00 коп., який надалі змінювався, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобовязання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач [PERSON] не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 31 березня 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 21545 грн. 97 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 11998 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 7345 грн. 63 коп.; пені 700 грн. 00 коп.; штрафів: фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; процентної складової штрафу 1002 грн. 19 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

14 травня 2015 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не займається вихованням доньки та не утримує її матеріально. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглядати справу за її відсутності в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Прокурор в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення в інтересах дитини. Приймаючи до уваги викладене, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.ст.197, 224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені і знайшли своє підтвердження такі обставини. Неповнолітня [PERSON], [INFO] є спільною дитиною [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідач [PERSON] не утримує доньку [PERSON] й не надає допомогу на її утримання. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відповідач вихованням доньки не займається, не цікавиться життям своєї дитини, розвитком, здоровям, не допомагає матеріально. Своїми діями відповідач [PERSON] порушує обовязки щодо виховання, утримання, навчання та розвитку дитини, передбачені ст. 150 Сімейного Кодексу України, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

14 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення їх дитиною трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що з 27 квітня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Зазначає, що відповідач працює, має стабільний заробіток, аліментів нікому не платить, отже може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Позивачка до судового засідання не прибула, надіславши заяву, в якій зазначила, що доводи позовної заяви підтверджує, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач до суду не прибув, надіславши заяву, в якій зазначив, що із доводами позову погоджується, позовні вимоги визнає, із розміром аліментів згоден, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 5\~ст. 49 Сімейного Кодексу України\~дружині-матері мають бути створені у сім'ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 17 січня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Батьком дитини у свідоцтві зазначений відповідач. Згідно довідці від 27 квітня 2015 року, виданої директором ПП Ваш двір, позивачка [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісяця, відповідач позов визнає, з розміром позовних вимог згоден. За таких обставин, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст.\~80,\~84,\~182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

14 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20 квітня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Шлюб фактично припинено близько дев'яти місяців назад. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], строк для примирення не застосовувати. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала повністю, просить не надавати строк для примирення. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить не надавати строк для примирення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 20 квітня 2013 року, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 квітня 2013 року, актовий запис №1. За період шлюбних відносин у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Дніпропетровської області 30 серпня 2013 року. Відповідно до ст.112 цього ж Кодексу - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

14 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який в теперішній час мешкає разом з нею. В червні 2014 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, оскільки вони мають різні погляди на особисте життя і шлюбні відносини, через це між ними виникали часті сварки, з часом втратилось почуття любові. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Просить шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати разом з нею. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо один від одного з червня 2014 року і фактично сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, поновляти сімейні стосунки категорично не бажають. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд прийшов до висновку, що неповнолітню дитину необхідно залишити проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

14 травня 2015 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні та аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі по ? частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд лише стягнути на її користь аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Відповідач\~\~[PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, суд\~дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~ у\~розмірі ? частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, згідно до положень ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved