Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

14.08.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд усунути йому перешкоди у реалізації права власності житловим будинком № 65 по вулиці Центральній в с. Новожитомир Криворізького району Дніпропетровської області, щляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказував, що він як власник вище вказаного будинку, задовольнив прохання знайомої [PERSON], яка переїхала з Волинської області та в квітні 2018 року тимчасово зареєстрував її місце проживання у своєму будинку, з метою її можливості офіційно працевлаштуватися. Вказував, що [PERSON] не є членом його сім`ї, жодних родинних чи сімейних стосунків між ними не існує. Однак, після закінчення обумовленого між ними терміну реєстрації місця проживання відповідача в його будинку, відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, хоча у вказаному будинку не проживає, участі у сплаті комунальних послуг не приймає. Реєстрація місця проживання відповідача у належному йому будинку порушує його право вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, оскільки на відповідача продовжують нараховуватися комунальні платежі, тягар сплати яких покладається на позивача, як власника будинку, крім цього він позбавлений права на отримання субсидії. У звязку з чим він змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач по справі до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 20). Відповідач по справі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13), до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав (а.с. 16-19). У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 65 по вул. Центральна в с. Новожитомир Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8). У вказаному житловому будинку, з його згоди, зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO] (а.с. 13), яка не членом його сім`ї, про що вказував позивач та не заперечив відповідач. Як вказував позивач у позові, реєстрація місця проживання [PERSON] проведена тимчасово на 2 місяці, з метою забезпечення можливості офіційного працевлаштування відповідача, яка переїхала до Дніпропетровської області з Волинської області. Після закінчення обумовленого сторонами строку реєстрації місця проживання відповідача в будинку позивача, остання відмовилася в добровільному порядку знятися з реєстрації, участі у витратах по сплаті комунальних платежів не приймає, чим перешкоджає позивачу вільно реалізувати своє право власності. Згідно акту про не проживання, підписаного свідками та засвідченого підписом депутата Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, [PERSON] зареєстрована у [INFO], але у вказаному будинку з липня 2018 року фактично не проживає (а.с. 9). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення\~\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Оскільки відповідач користувалася житловим будинком позивача з реєстрацією її місця проживання в ньому з дозволу позивача тимчасово, обумовлений сторонами строк користування житлом сплив, відповідач не являється членом сім`ї позивача та при цьому у вказаному житловому будинку не проживає, участі в сплаті комунальних платежів не приймає, доказів протилежного суду не надано, зніматися з реєстрації за вказаною адресою не бажає, що порушує права власника житла, оскільки він зобовязаний нести непомірний тягар нарахованих комунальних платежів та позбавлений можливості оформити субсидію, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Оскільки рішення суду ухвалюється на користь позивача, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений ним при поданні позову (а.с.1).

Outcome: approved