Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

14.01.2020 року [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] із яких: 2/3 частки в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] та 1/3 частку як члена колгоспного двору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але у своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують та просять ухвалити рішення згідно закону. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але у наданій заяві просить розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, так як на спадщину після померлої матері [PERSON] не претендує і до суду звертатися не буде. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , які доводилися батьками позивачу і третій особі- [PERSON] (а.с. 16) та були подружжям, померли, відповідно, 08.01.2002 року та 16.01.2009 року (а.с. 7,10, 25). Позивач, як спадкоємець першої черги за законом у передбаченний законодавством шестимісячний термін прийняв спадщину після їх смерті, оскільки проживав зі спадкодавцями на час відкриття спадщини (а.с. 8, 59) та звернувся з відповідною заявою до нотаріуса (а.с. 38). Як вбачається зі змісту довідки за № 528, виданої 09.12.2019 року Григорівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, домоволодіння за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року належало до суспільної групи - колгоспний двір, членами були: [PERSON] , 1941 року народження - голова сім`ї, [PERSON] , 1940 року народження -дружина, [PERSON] , 1965 року народження - син (а.с. 9). Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна підтверджує, що будинок з надвірними будівлями споруджувався в колгоспному дворі в період з 1939 року по 1970 рік. (а.с.23). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» «Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних». Таким чином розмір часток кожного зі співвласників будинку складав по 1/3 його частині. Зі змісту довідки, виданої 25.11.2019 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 20). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с. 61). В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачу [PERSON] у реалізації спадкових прав після померлих батьків в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцями за час життя права власності на відповідну частину житлового будинку з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 19). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після померлих, відповідно, 08.01.2002 року та 16.01.2009 року, батьків [PERSON] та [PERSON] , своєчасне прийняття ним спадщини, неналежне оформлення спадкодавцями права власності на належну частину будинку з надвірними будівлями, відмову іншого спадкоємця - [PERSON] від спадщини (а.с. 13), суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями після померлих батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі, без винятку об`єкти нерухомості, введено лише з 29.06.1998 року, коли набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власної на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року за № 121. За таких обставин, права, набуті у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, але без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому порядку. Як член колгоспного двору позивач має право на 1/3 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказане право у передбаченому законом порядку позбавлений можливості через відсутність відповідних документів (а.с. 60), тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ним слід визнати право власності на 1/3 його частину, як члена колгоспного двору.

Outcome: approved