Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

12 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 листопада 2010 року у розмірі 12195,49 гривень, яка складається з: 1832,96 гривень - заборгованості за кредитом; 9105,60 - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 200,00 гривень - пені; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 556,93 гривень - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 2102,00 гривні. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 12 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви, на підставі якої було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2000,00 грн. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку. 16 березня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 12 листопада 2010 року на загальну суму 4428,80 гривень та понесені судові витрати. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідачу [PERSON] судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Рекомендоване повідомлення на судове засідання 28 січня 2021 року вручено, в подальшому рекомендовані повідомлення повернулись з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`являвся, відзив та клопотання не надавав. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 31 березня 2021 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлено, що 12 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є позивач, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить: заборгованість у розмірі - 4428,80 грн., яка складається з: 1832,96 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 1832,96 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно ст.625; 2595,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість з пені. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Нормою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 1832,96 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором від 12 листопада 2010 року, укладеним між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] . У спростування наведених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Виходячи з предмету позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» серед іншого пред`явило вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2595,84 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2595,84 грн., суд вважає, що позов у цій частині задоволенню не підлягає, оскільки на підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками позивачем надано «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12 листопада 2010 року. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1832,96 грн. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»). Оскільки позовні вимоги банку підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь банку пропорційно задоволеним вимогам у сумі 869,96 грн. (1832,96 грн. / 4428,80 грн. * 2102,00 грн.). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2702 гривні 92 копійки (1832,96 гривень + 869,96 гривень).

Outcome: partial