overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

13.07.2015р. до Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, 30.01.2014 р. шлюб між ними розірвано. Від спільного життя сторони мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Зі змісту позовної заяви вбачається, що діти знаходяться на утриманні [PERSON], відповідач офіційно працює, але матеріальної допомоги добровільно не надає, тому позивач звернулася до суду з вимогою стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи: -позовну заяву; -копію паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON]; -копію рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 30.01.2014 р.; -копію свідоцтва про народження [PERSON] серія І-КЕ №102471 виданого 16.05.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Карлівського РУЮ Полтавської області; -копію свідоцтва про народження [PERSON] серія І-ВЛ №134285 виданого 06.08.2008 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Зачепилівського РУЮ Харківської області; -довідку Зачепилівської селищної ради Харківської області № 02-24/990 від 09.07.2015 р. про склад сім'ї; -заяву [PERSON] від 23.07.2015 р.; -заяву [PERSON] від 23.07.2015р.; -поштові повідомлення,- вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: -ч. 2 ст. 51 Конституції України: «Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття»; -ст. 180 СК України: «Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття»; -ст. 181 СК України: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу матері, або в твердій грошовій сумі»; -ч. 1 ст. 182 СК України: «При визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення»; -ст. 191 СК України: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову». Із матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] має двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею (а.с.7), та батьком яких, згідно свідоцтв про народження дітей (а.с. 5-6) є відповідач [PERSON], який зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей матірю у вигляді аліментів, присуджених судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 30.12.1995 року виконавчим комітетом Красилівської сільради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 8. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання зявився, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, однак про час місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.12.1995 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 124168 від 09.07.2015 р., виданого виконавчим комітетом Красилівської сільради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 8. (а.с. 5) Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з відповідачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1987 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сімї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сімї стало неможливим. В судове засідання сторони не зявилися. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримує, відповідач позовні вимоги визнає (а.с.2,14). За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 31.07.2015 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 1987 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с.5). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сімї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на сімейне життя та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 липня 2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку Владу, [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через подружню зраду відповідача і подальше сумісне проживання та збереження сімї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті самі обставини, що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у її відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку Владу, [INFO] (а.с.4-5). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розпаду сім'ї стала подружня зрада відповідача. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2009 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають дітей- Дмитра- [INFO] та Владислава, [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з 2014 року, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка до суду не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просила залишити прізвище «Шишко». Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі,\~ зареєстрованому 18.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управляння юстиції Донецької області, актовий запис № 114 (а.с.12). Від шлюбу мають дітей- Дмитра- [INFO] та Владислава, [INFO] (а.с.8,9). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають.\~Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, збереження даного шлюбу буде суперечити\~ інтересам\~ обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~інтересам\~\~їхніх\~\~дітей,\~\~що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, частину судових витрат, які позивач просив стягнути з відповідачки, суд вважає за необхідне залишити на позивачеві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач з квітня 2015 року проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Первомайським районним судом м. Владивостока Російськї Федерації направлено до суду протокол судового засідання по судовому дорученню від 11.03.2016 року, в якому зазначено що відповідач позов не визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Договір про утримання неповнолітньої доньки не укладено. Стан здоровя дитини нормальний. Відповідач інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом. Позивачка посилається на те, що з 07.11.2000 року вона проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в звязку з чим позивачка звернулася до суду про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Неповнолiтня дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманнi. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги з наведених вище підстав. У суд відповідач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно з ст.ст.180,181,182,183 Сiмейного Кодексу України батьки зобовязанi утримувати дитину до досягнення нею повнолiття, а алiменти на утримання дитини можуть присуджуватися у частцi вiд доходу матері (батька) або в твердiй грошовiй cyмi. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2008 року їй належить будинок за адресою: м.Дзержинськ, вул. 20 Партзїзду, № 44, де вона зареєстрована та проживає до теперішнього часу. Крім неї в будинку зареєстрований її чоловік- Марков [PERSON] проживав у будинку до грудня 2013 року, після чого зібрав свої речи та виїхав, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщення для знаття його з реєстрації в своєму будинку. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи- Дзержинського міського сектору ГУ ГУМВС України в Донецькій області до суду не зявився. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2008 року будинок за адресою: м.Дзержинськ, вул. 20 Партзїзду, № 44, належить [PERSON] (а.с.6). Відповідач у вищевказаному будинку не проживає з грудня 2013 року, про житло не піклується, його особисті речі в будинку відсутні, що підтверджено актом вуличного комітету від 08.07.2015 року (а.с.8). Згідно ст.ст. 71,72 ЖК, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Враховуючи вищевказане, маються всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 20 Партзїзду, № 44.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 10.08.2007 року Суслівською сільрадою Новоград-Волинського району, актовий запис № 07. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 18.08.2015 року сторонам надано строк на примирення терміном три місяця. Позивач в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити, пояснила, що вони з відповідачем не помирились і просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про час місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 032246 від 10.08.2007 року, виданого Суслівською сільрадою Новоград-Волинського району, актовий запис № 07. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачкою, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

13.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 24.04.1999 року виконкомом Червоновільської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 03. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не зявились, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 року, який зареєстрований виконкомом Червоновільської сільської ради Новоград-Волинського району, актовий запис № 03. (а.с. 06) Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved