Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

14.05.2019 позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] « Про відшкодування моральної шкоди », в якій просили суд стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000 гривень, спричинену їм неправомірними діями відповідача внаслідок залиття належної їм квартири, а також понесені ними судові витрати. Свої позовні вимоги позивачі [PERSON] , [PERSON] обґрунтовують тим, що вони, а також [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] організаційних та технічних вимог безпечної, надійної установки та експлуатації бойлеру 24.07.2017 відбулось залиття належної їм квартири. Внаслідок залиття житлова площа потребувала проведення ремонтно - відновлювальних робіт. Співвласник [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Факт вини відповідача [PERSON] у залитті належної їм квартири доведений рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 12.09.2017 та рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2017. На теперішній час, визначена рішеннями суду матеріальна та моральна шкоді була відшкодована співвласнику [PERSON] відповідачем [PERSON] . Проте, діями відповідача [PERSON] їм також завдано моральна шкода яка полягає у душевних стражданнях, виникненні негативних емоцій, душевного дискомфорту, обтяжливому відчутті, емоційному виснаженні та неврозах, перебуванні у постійному стані стресу. Всі зазначені прояви мали тяжкий вплив на загальне почуття здоров`я, у тому числі, враховуючи їх похилий вік. В результат вказаних дій відповідача, вони на протязі тривалого часу фізично та душевно страждали, тому вважають наявність достатніх підстав для встановлення такого факту та стягнення на їх корись визначеної суми відшкодування моральної шкоди. [INFO] позивач [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 17.05.2019. ( а.с. 46 ). Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 14.08.2019 було закрито провадження у справі в частині позову [PERSON] до [PERSON] «Про відшкодування моральної шкоди » у зв`язку зі смертю позивача. ( а.с.а.с. 66-67 ). В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надавши право представляти свої інтереси в суді представникам, відповідно [PERSON] та [PERSON] , які діють на підставі відповідних договору про надання правої допомоги, ордеру, нотаріально посвідченої довіреності ( а.с.а.с. 35- 38, 56, 48-50, 53, 54, 71 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію представників сторін і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності сторін. У судовому засіданні представник позивача адвокат Лиска П.О. підтримав позовні вимоги позивача [PERSON] просив їх задовольнити з підстав на які позивач посилається в своєї позовної заяві. При цьому наголошували на тому, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача, що привело до залиття належної позивачу квартири, тривалого ухилення відповідача від відшкодування заподіяної шкоди та проживання позивача у незадовільних житлових умовах, останньої були заподіяні вказані моральні страждання, тому моральна шкода у визначеному позивачем розмірі повинна бути відшкодована відповідачем. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Цимбалюк С.В. заперечував проти вказаних позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з підстав викладених ним в своїх письмових поясненнях. ( а.с.а.с. 57-61 ). При цьому, не заперечуючи можливості факту заподіяння відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] моральної шкоди внаслідок залиття квартири позивача, наголошував на тому, що визначена позивачем сума відшкодування не є розумною, спів мірною і справедливою, розмір якої позивачем не обґрунтований. Суд, вислухав пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] про стягнення моральної шкоди обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У судовому засіданні, з оглянутих та досліджених доказів вбачається, що рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 12.09.2017 ( справа №638/12738/16-ц, провадження № 2/638/1693/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] « Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири » ), яке було змінено рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 29.11.2017, які в свою чергу постановою Верховного Суду від 16.08.2018 були залишені без змін було встановлено, що позивач [PERSON] та член її родини [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . 24.07.2017 відбулося залиття квартири позивача [PERSON] з розташованої на два поверхи зверху квартири №68 , яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Зазначеними судовими рішеннями також було встановлено, що залиття квартири, в якій мешкає позивач [PERSON] разом зі своєю родиною, сталося з вини відповідача [PERSON] , що привело до заподіяння родині [PERSON] , як власникам квартири, відповідної матеріальної шкоди, розмір якою був визначений судовими рішеннями в розмірі 62332 гривен та був стягнутий на користь співвласника квартири [PERSON] , крім того, на користь останньої була стягнена моральна шкода в розмірі 10000 гривен. ( а.с.а.с. 9-15, 16-21, 22-28 ) Зазначені в судових рішеннях обставини не заперечувались в судовому засіданні представниками сторін. Таким чином, вказані обставини не підлягають доказуванню, як такі, що визнаються учасниками справи, відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Крім того, відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача з приводу того, що позивачем суду не надані дані які б свідчили про заподіяння її моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Приписами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача [PERSON] у заподіянні співвласникам житлового приміщення, в тому числі і позивачу [PERSON] майнової шкоди, суд вважає, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань позивача та стану постійного стресу, порушення на протязі тривалого часу нормальних (звичних) умов проживання останньої, яка є особою похилого віку, порушення комфортного проживання у квартирі. Все це спричиняє позивачу [PERSON] не лише моральні страждання, а ще й змушує звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу та емоційних затрат, що негативно впливає на її здоров`я. Крім того, позивачу [PERSON] довелося переживати сильний душевний стрес та знаходитися в антисанітарних умовах через тривале не проведення ремонтних робіт, у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем [PERSON] внаслідок залиття квартири, які були відшкодовані лише 08.01.2019. ( а.с.а.с. 29-34, 62 ). Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В пункті п`ятому постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі Постанова ) зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу [PERSON] неправомірними діями відповідача [PERSON] моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань. В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] наголошує на тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] їїбула заподіяна моральна шкоді, розмір якої нею визначено в сумі 50000 гривень. Суд вважає, що позивач [PERSON] достатньо не обгрунтувала, з чого саме вона виходила при визначенні суми відшкодування і чому саме така сума в розмірі 50000 гривень, яка нею заявлена, є достатньою для компенсації спричинених її фізичних та моральних страждань. Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial