Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

12 листопада 2019 року позивач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитом у розмірі 3 047,75 доларів США, проценти за кредитом у розмірі 518,13 доларів США, 3 % річних за прострочення зобов`язання у розмірі 39,05 доларів США, пеню за прострочення основного боргу у розмірі 6 823,17 гривень, пеню за прострочення сплати платежів у розмірі 1 778,95 гривень, витрати за сплату судового збору у розмірі 1 921,00 гривень. 20 листопада 2019 року позивач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитом у розмірі 3 047,75 доларів США, проценти за кредитом у розмірі 518,13 доларів США, 3 % річних за прострочення зобов`язання у розмірі 39,05 доларів США, пеню за прострочення основного боргу у розмірі 6 823,17 гривень, пеню за прострочення сплати платежів у розмірі 1 778,95 гривень, витрати за сплату судового збору у розмірі 1 921,00 гривень. В обґрунтування позову пред`явленого до [PERSON] зазначив, що 16 травня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»» в особі філії в м. Кривий Ріг, який надалі був перейменований в Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір 5706С21, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 13 000 доларів США зі строком погашення 14.05.2021. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість та нараховано штрафні санкції, які відповідач [PERSON] не бажає сплачувати у добровільному порядку. В обґрунтування позову пред`явленого до [PERSON] зазначив, що 16 травня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»» в особі філії в м. Кривий Ріг, який надалі був перейменований в Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір 5706С21, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 13 000 доларів США зі строком погашення 14.05.2021. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №5706С21 від 16 травня 2006 року, між позивачем та [PERSON] , 15 березня 2018 року було укладено договір поруки №57118Р3. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість та нараховано штрафні санкції, які відповідач [PERSON] , як поручитель за кредитним договором, не бажає сплачувати у добровільному порядку. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2019, позовну заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.12.2019, позовну заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року було відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13 січня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з цивільною справою за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 08 травня 2020 року у цій цивільній справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитом у розмірі 3 047,75 доларів США, проценти за кредитом у розмірі 518,13 доларів США, 3 % річних за прострочення зобов`язання у розмірі 39,05 доларів США, пеню за прострочення основного боргу у розмірі 6 823,17 гривень, пеню за прострочення сплати платежів у розмірі 1 778,95 гривень. 09 червня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 травня 2020 року, яка ухвалою судді від 10 червня 2021 року була прийнята до розгляду. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року заочне рішення від 08 травня 2020 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 19 липня 2021 року. 19 липня 2021 року судове засідання було відкладено на 14 вересня 2021 року через неявку співвідповідача [PERSON] . В судовому засіданні від 14.09.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, суду пояснив, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, банк прийняв рішення про дострокове стягнення заборгованості. У подальшому надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні від 14.09.2021 частково визнав позовні вимоги, пояснив, що дійсно отримував кредит у Банку, зобов`язався повернути кредит, але коли він отримував кредитні кошти курс долара був 4, у подальшому курс долара набагато зріс, і він не міг сплачувати у повному обсязі кредит, у зв`язку з чим звертався до банку про придбання доларів на погашення кредиту на пільгових умовах, але ті умови, які пропонував йому Банк, для нього не були прийнятними. В останнє він спілкувався з представниками Банку з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором приблизно у 2017 році, у тому ж році він здійснив останній платіж, більше він не погашав кредит за відсутності коштів. Крім того, пояснив, що брав кредит, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , яка виступила поручителем, але на теперішній час вони не спілкуються. У подальшому до суду не з`явився у судові засідання від 07 жовтня 2021 року та 02 листопада 2021 року. Відповідач [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судових засідань, до суду повторно не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, заяв про відкладення судового розгляду або про розгляд справи за її відсутності не надавала. Відповідно до вимог ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на вищевикладене, а також присутність у судовому розгляду співвідповідача [PERSON] , який висловив свою позицію стосовно позовних вимог, надав пояснення суду, у подальшому не з`явився двічі до суду, суд розглядає справу в порядку ст. 280 ч.2 ЦПК України без здійснення заочного розгляду справи за відсутності підстав для такого розгляду. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16 травня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії в м. Кривий Ріг, який надалі був перейменований в Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5706С21, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 13 000 доларів США зі строком повернення 14 травня 2021 року (т.1 а.с.10-19) В подальшому між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові договори: №5706С21-1 від 26.03.2010, №5706С21-2 від 25.10.2012, 5706С21-3 від 19.04.2013 до кредитного договору №5706С21 від 16.05.2006, якими сторони визначали порядок списання коштів в рахунок погашення кредиту (т. 1 а.с. 20-24, т.2 а.с. 22-34) Відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору №5706С21 від 16.05.2006 визначено, що Позичальник зобов`язаний погасити Кредит в строк визначений в п. 2.1 цього Договору. Погашення кредиту відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинами починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених Графіком погашення Кредиту. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором є обов`язковими. Пунктом 2.4.2. Кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту, процентів та платежів за Кредитним договором, Позичальник сплачує Банку за кожний день прострочки пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Пунктом 4.1. Кредитного договору визначено, що несплата Позичальником у строк платежів по погашенню кредиту, будь-якої іншої суми, належної до сплати, віднесено до подій невиконання зобов`язань. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору визначено, що одночасно з виникненням події невиконання зобов`язань, у Позивача виникає право вимоги дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором. При цьому, Позивач повідомляє Позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі за Кредитним договором підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов`язаний сплатити зазначену в такому повідомленні суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення. 15 березня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду №5706С21-4, якою сторони визначили графік та суми погашення кредиту, а саме сплатою по 85 доларів США до 15 числа кожного місяця, починаючи з 01.03.2018 до 15.04.2021 та з 01.05.2021 по 14.05.2021 у сумі 89,39 доларів США. Відповідно до п. 8 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що у разі невиконання Позичальником умов Кредитного договору (з урахуванням цієї Додаткової угоди), він буде зобов`язаний погасити усю суму заборгованості достроково, а саме після отримання відповідних вимог Банку, надісланих йому згідно з умовами Кредитного договору. 15 березня 2018 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поруки №57118Р3 (т. 2 а.с.35-38), згідно п.2.1 якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне виконання Позичальником Основного зобов`язання в повному обсязі. Відповідно до п. 3.1.1 Договору поруки кредитор має право у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов`язання або його частини вимагати виконання цього зобов`язання або його частини у Поручителя як солідарного боржника. Згідно п. 4.2.1 Договору поруки, поручитель зобов`язаний не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення Кредитора про невиконання та/або неналежне виконання Позичальником Основного зобов`язання або в інший строк/ термін, зазначений у відповідному повідомлення Кредитора, без будь-яких заперечень сплатити Кредитору зазначену у повідомленні суму основного зобов`язання. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №5706С21 від 16.05.2006 року у [PERSON] перед позивачем виникла кредитна заборгованість в сумі 3468,52 доларів США та 7986,50 гривень, яка складається з строкової заборгованості по кредиту у сумі 2129,39 доларів США, простроченої заборгованості по кредиту у сумі 918,36 доларів США, строкової заборгованості по процентам у розмірі 31,75 доларів США, простроченої заборгованості по процентам 389,02 доларів США, пені за прострочення погашення кредиту у розмірі 5353,02 гривень, пені за прострочення погашення процентів у сумі 2633,48 гривень. Повідомлення позивача до відповідачів [PERSON] за №0501301/9687-19 від 26.04.2019 (т.2 а.с. 39), і [PERSON] №0501301/9686-19 від 26.04.2019 (т.2 а.с.40) з вимогами щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №5706С21 від 16.05.2006, залишені відповідачами без відповідного реагування та сплати заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами частини 2 цієї статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Так, [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (т.1 а.с. 32-35) станом на 01.08.2019 відповідач [PERSON] внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 3 604,93 доларів США та 8 602,12 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 047,75 доларів США, процентів за кредитом у розмірі 518,13 доларів США, 3 % річних за прострочення зобов`язання у розмірі 39,05 доларів США, пені за прострочення основного боргу у розмірі 6 823,17 гривень, пені за прострочення сплати платежів у розмірі 1 778,95 гривень. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи вимоги ст. 554 ЦК України, і п. 2.1 Договору поруки, а також те, що в одне провадження були об`єднані позови щодо відповідачів, з кожного з яких банк просив стягнути суму заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитом у розмірі 3 047,75 доларів США, проценти за кредитом у розмірі 518,13 доларів США, 3 % річних за прострочення зобов`язання у розмірі 39,05 доларів США, пеню за прострочення основного боргу у розмірі 6 823,17 гривень, пеню за прострочення сплати платежів у розмірі 1 778,95 гривень, тим самим частково задовольнивши вимоги позовних заяв. Щодо доводів відповідача [PERSON] про те, що зростання курсу долару унеможливило виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини, суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Крім того, у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що саме по собі зростання/коливання/ курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] погодився із умовами надання кредиту, про що свідчить його особистий підпис на договорі та Додаткових угодах до нього. Таким чином, доводи відповідача є необґрунтованими і суд відхиляє їх з наведених вище підстав. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі по 1 921,00 гривень з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial