Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

13.10.2014р. представник позивача [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в яким просить визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [INFO] помер її дідусь [PERSON]. За життя останній володів домоволодінням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті дідуся, спадщину у вигляді даного домоволодіння ніхто не приймав. Син дідуся, її батько [PERSON] помер в 1965 році. Вона з народження проживає в даному будинку. Після смерті дідуся та свого батька вона добросовісно, відкрито і безпреривно користується цим будинком в повному обсязі, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі. Тому вважає, що оскільки володіє даним будинком вже більше десяти років, з огляду на це набула право власності на нього за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з'явився проте від її представника [PERSON] надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність. Представник відповідача Волошина Ю.Г. в судове засідання не з'явилася, проте надала заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, приприйнття рішення покладається на думку суду. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). За життя останній мав у власності домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності (а.с.6) та технічним паспортом (а.с.7-10). З даних архівної довідки Київського обласного державного нотаріального архіву №01-17-100 від 23.01.2015 року слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] померлого [INFO] не заводилась. В судовому засіданні встановлено, син померлого [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.15). Позивач є онукою померлого [PERSON] Даний факт підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.12). Як зазначає позивач, вона почала проживати у вказаному будинку зі свого народження. Після смерті дідуся та батька постійно проживає в ньому. Відкрито добросовісно та безпреривно володіє будинком, утримує його в належному стані, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі. На підтвердження вказаних обставин позивачем надані суду, довідку з місця проживання (а.с.14), копії квитанції про оплату комунальних послуг (а.с.17-19), копії квитанції про сплату земельного податку (а.с.21,22). З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 15.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно можуть бути пред'явлені в судовому порядку з 01 січня 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Враховуючи викладене суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що позивач добросовісно заволоділа спірним домоволодінням, так як воно зареєстроване на праві власності за померлою особою, фактично на час розгляду справи судом нікому не належить, тобто є безхазяйним майном. Позивач відкрито та безперервно володіє домоволодінням більше 20 років. Жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на це суд вважає, що є підстави для визнання за позивачем права приватної власності за набувальною давністю. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved