Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

12 квітня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мурафська сільська рада, як орган опіки та піклування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 червня 2012 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 41. Від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалося, тому рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 липня 2019 року шлюб між ними розірвано. Після фактичного припинення шлюбних стосунків донька проживала з матір`ю, однак остання почала зловживати спиртними напоями, перестала доглядати за донькою. Через неналежний догляд за дитиною з боку матері, він забрав дитину до себе. З того часу відповідач жодним чином про дитину не піклується, не цікавиться її здоров`ям, життям та навчанням, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, не виконує своїх батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної та будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання та утримання доньки вирішуються позивачем самотужки. У зв`язку з цим в березні 2021 року він звернувся до органу опіки та піклування Мурафської сільської ради, з проханням надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Після проведення перевірки виконавчим комітетом Мурафської сільської ради прийнято рішення «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ». З огляду на викладене, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте 13 травня 2021 року від представника позивача - адвоката Солоненка Б.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 41). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, причин неявки суду не повідомила (а.с. 60). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мурафської сільської ради, як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився. Одночасно від начальника служби у справах дітей Мурафської сільської ради Рошак Н.П. 13 травня 2021 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.46). Ухвалою суду 31 травня 2021 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, який розірвано, що підтверджується копією рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 липня 2019 року (а.с.8-10). Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 08 серпня 2019 року № 182, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , біля батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Факт проживання [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] за вище вказаною адресою підтверджується також довідкою про склад сім`ї від 24.12.2020 року № 3121, виданою Виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області (а.с.12). Із довідки-характеристики № 575 від 28.12.2020 року вбачається, що [PERSON] є учасником бойових дій, має тимчасові заробітки, зауважень з боку міськвиконкому до нього не було (а.с. 13). Згідно з довідкою директора Шаргородської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Андрійця В.Й., виданою 24.12.2020 року за № 158, [PERSON] , [INFO] навчається у 2-В класі даної школи. За період навчання у школі матір дитини участі у вихованні доньки не приймала (не відвідувала батьківські збори та інші заходи). Участю у навчальному процесі дитини займається виключно батько [PERSON] (а.с.14). З письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 01.03.2021 року, які є сусідами [PERSON] , вбачається, що останній за час проживання по сусідству не створював труднощів та в конфліктах помічений не був. Проживає разом з донькою [PERSON] . Характеризується як добра, товариська, чуйна людина та хороший батько, який самотужки виховує свою доньку [PERSON] , дбає про її добробут, створюючи гарні умови для її проживання. Дитина завжди доглянута, чиста, охайна та сита. Мати дитини - [PERSON] - участі у вихованні доньки не приймає (а.с. 15-17). За заявою позивача від 02.03.2021 року виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області 17.03.2021 року прийнято рішення № 47 «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » (а.с.20). Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дітей Мурафської сільської ради №1 від 05.03.2021 року «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 22-24). Згідно з висновком органу опіки та піклування Мурафської сільської ради від 23.03.2021 року № 06-07-279 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] », орган опіки та піклування Мурафської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на підставі документів, які свідчать про невиконання батьківських обов`язків (а.с. 25-27). Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі - СК України). Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем. Отже, судом установлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї доньки [PERSON] , [INFO] , що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку матері [PERSON] , а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітньої дочки. Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю. Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, на думку суду, з відповідача слід стягувати аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved