Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

13.10.2021 року [PERSON] звернулася до суд з позовною заявою, в якій просить виселити [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] через неможливість спільного проживання. Позов мотивує тим, що вона є головою господарського двору в [ADDRESS] . У спірному будинку з 2008 року зареєстрований та проживає її колишній чоловік [PERSON] . Після розірвання шлюбу - 23.02.2021р. відповідач [PERSON] відмовився покинути її будинок, продовжує проживати в ньому. Протягом п`яти останніх років відповідач постійно вчиняє сварки, скандали, бійки по відношенні до позивачки , а також до їх неповнолітніх дітей. Відповідач неодноразово застосовував до позивачки фізичну силу, погрожував розправою, про що вона зверталась із усними та письмовими заявами до поліції. Крім цього відповідач не несе жодних витрат по утриманню та обслуговуванні будинку, він проживає в ньому як наймач. Проживання з відповідачем є нестерпним та неможливим, а тому його необхідно виселити з спірного будинку. Відповідач має інше місце проживання в с.Забойки Тернопільського району Тернопільської області у своїх батьків. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує та просить його задоволити , проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і дату судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що згідно довідки старости сіл Свірж, Глібовичі, Грабник, Задубина, Копань, Мивсева, Підвисоке слідує, що [PERSON] являється головою двору в с.Глібовичі Львівського району Львівської області. Згідно рішення Перемишлянського районного суду від 23.02.2021р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про виселення є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації при зверненні зацікавленої особи до відповідних органів в передбаченому законом порядку. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір.

Outcome: approved