Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

13 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 111\~820 грн. Та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., стягнення витрат на проведення звіту про оцінку колісног7о транспортного засобу в розмірі 650 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.01.2012 року на автодорозі Стрий-Чернівці відбулось зіткнення автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] (позивача) та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок слизького дорожнього покриття автомобіль позивача втратив керованість та увійшов в занос, після цього на нього вчинив наїзд автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Протокол про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] не складався. Постановою Долинського районного суду Івано-Франівської області від 27.03.2012 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Згідно постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2012 року [PERSON] начальника ДР/1-1 Долинської ДЕД притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, оскільки ним порушено правила норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, а саме: не ліквідовано своєчасно сніговий накат та ожеледицю на проїзній частині дороги Н-10 Стрий-Мамалига, що призвело до створення аварійної обстановки та пошкодження транспортних засобів. Долинська ДЕД є структурним підрозділом ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Таким чином, в результаті винних дій [PERSON], який є посадовою особою Долинської ДЕД, позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди визначено згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу в розмірі 111\~820 грн., моральна шкода полягає в моральних сиражданнях, які позивач переніс внаслідок ДТП, також неможливістю використосувати автомобіль, зміною способу життя, перенесеним стрессом. Підстави відшкодування моральної та моральної шкоди визначено статями 1166 та 1167 ЦК України. 11.04.2016 року представником відповідача до суду подано клопотання про заміну первісного відповідача ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» належним відповідачем [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області. 13.04.2016 року позивачем подано до суду клопотання про залучення співвідповідача - [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області та змінено позовні вимоги, а сааме: стягнути з відповідачів у солідарному порядку на відшкодування матеріальної шкоди 111\~820 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., стягнення витрат на проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу в розмірі 650 грн., стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 13.04.2016 року до участі у\~ справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області. 18.05.2016 року позивачем подано до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог. Зокрема позивач просить: стягнути з відповідачів в солідарному порядку відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 208\~179 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн., стягнути з відповідачів в солідарному порядку 650 грн. витрат на проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу, 2000 грн. витрат на правову допомогу, 2131 грн. витрат на судовий збір. У заяву про збільшення та уточнення позовних вимог позивач зазначає, що ДП «Івано-Франківський облавтодор» є генеральним підрядним підприємством, яке на підставі договорів зі [PERSON] автомобільних доріг в області замовником і власником доріг загального користування, виконує роботи по будівництву, ремонту і утриманню автодоріг і штучних споруд на них. Ремонт та утримання автомобільних доріг регламентується «Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правилами користування ними та охорони». В даному випадку вбачається делегування повноважень власника автомобільної дороги [PERSON] автомобільних доріг Івано-Франківської області ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» щодо утримання, ремонту, експлуатації та відповідальності за шкоду, завдану майну фізичної особи. Тому вбачається солідарна відповідальність відповідачів. З урахуванням індексу інфляції сума відшкодування 111\~820 грн. 86 коп. має бути збільшена станом на 01.05.2016 року до 208\~179 грн. 46 коп. 09.06.2016 року представником відповідача [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області надано суду письмові заперечення на заяву про залучення як співвідповідача та заяву про збільшення та уточненння позовних вимог. Заперечуючи вимоги, що стосується [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області відповідач зсилається на Положення про [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області, Закон України «Про дорожній рух». Також відповідач зазначає, що 18.01.2012 року між [PERSON] автомобільних доріг та ДП «Івано-Франківський облавтодор» було уклдаено договір № 1 на надання послуг з поточного ремонту та експрлуатаційного утримання автомобільних доріг загального коритсування державного та місцевого значення. Філія «Долинська ДЕД» являється структуриним підрозіділом ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». [PERSON] автодоріг ніякого відношення до ДП «Івано-Франківський облавтодор» та його філії «Долинська ДЕД» не має. Враховуючи встанолвення і доведення вини працівника Долинської ДЕД ДП «Івано-Франківський облавтодор» у створенні аварійної обстановки та пошкодження транспортних засобів, відшкодовувати позивачу шкоду повиненя ДП «Івано-Франківський облавтодор». Крім того, позивачем надано квитанцію про реморнт автомобіля на суму 21\~003 грн., документального підтвердження придбання запасних частин та розхідних матеріалів на залишкову частину суми матеріального збитку позивач не надав. Ухвалою суду від 10.06.2016 року до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено [PERSON] та ПП «ДЕЙ-СОН ТРАНС-АВТО». 20.02.2017 року позивачем подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог в якій позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на відшкодування матеріальної шкоди 228\~566 грн. 01 коп., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., 650 грн. витрат на проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу, 2000 грн. витрат на правову допомогу, 2335 грн. 66 коп. витрат на судовий збір. 24.04.2017 року в судді Домбровської Г.В. закінчився пятирічний строк призначення судді вперше. Справу перерозподілено судді Татаріновій О.А. 24.05.2017 року справу прийнято до провадження суддею Татаріновою О.А. 14.07.2017 року позивач подав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на відшкодування матеріальної шкоди 243 939 грн. 39 коп., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., 650 грн. витрат на проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу, 2000 грн. витрат на правову допомогу, 2489 грн. 40 коп. витрат на судовий збір. Суму відшкодування матеріальної шкоди позивач обґрунтовує тим, що ДТП мала місце 21.01.2012 року, а ремонт автомобіля було закінчено 15.08.2012 року. Відтоді пройшов значний проміжок часу, з урахуванням індексу інфляції сума відшкодування збільшилась із 118\~820 грн. 86 коп. до 243\~939 грн. 39 коп. 09.08.2017 року представник відповідача ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» подав письмові заперечення на позов в яких вказав, що позовні вимоги позивача вважає необгрунтованими, та таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Власником автомобільних доріг загального користування в Україні є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами Державного агента автомобільних доріг України (Укравтодор), на який покладено всю повноту відповідальності за стан автомобільних доріг, а також обовязок відшкодування збитків автовласникам, завданих внаслідок неякісного стану автомобільних доріг. Роботи виконує ДП «Івано-Франківський облавтодор» на підставі договору підряду, а власником, балансоутримувачем доріг і замовником робіт є [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області, тому в даному випадку слід застосовувати статтю 1172 ЦК України про відповідальність замовника за шкоду завдану підрядником. ДП «Івано-Франківський облавтодор», як організація підрядник роботи виконує у відповідності до Договорів, укладених із замовником [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області. Роботи були виконані належним чином, оскільки протягом їх виконання не було жодних претензій з боку замовника, претензії були відсутні і на момент прийняття робіт. Крім того, документи, які надав позивач на підтвердження своїх пояснень не відповідають вимогам належності доказів, оскільки згідно із законом не є первинними документами, які підтверджують оплату. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та у заявах про збільшення та уточнення позовних вимог, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в судове засідання не з»явився, подав відзив в якому просив\~ у задоволенні позову відмовити з мотивів наведених у письмових запереченнях. Представник відповідача [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з мотивів наведених у письмових запереченнях. Треті особи та їх представники в суді засідання не зявлялись Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши докази, які надані суду позивачем на обґрунтування позовних вимог, представників відповідачів на обґрунтування своїх заперечень, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про частково належну обґрунтованість вимог позову у звязку з наступним. 26.01.2012 року близько 07 години 15 хвилин в смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області по вул. 22 Січня, що є складовою частиною автодороги Стрий - Чернівці, відбулось зіткнення автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (позивача) та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В результаті вказаної ДТП автомобіль позивача марки «MITSUBISHI LANCER» реєстраційний № [NUMBER] зазнав значних пошкоджень. Згідно листа ВДАІ Рожнятівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 30.01.2013 № 89, протокол про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] не складався (т. 1 а.с.6). Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2012 року у справі № 3-115/2012 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Ця постанова залишена в силі постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2013 року. При цьому у мотивувальній частині постанови апеляційного суду зазначено, що «дорожньо-транспортна пригода сталася у зв'язку з слизьким покриттям проїжджої частини внаслідок ожеледиці» (т. 1 а.с.7-10). Згідно постанови Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2012 року у справі № 3/913/86/12 [PERSON], начальника ДР/1-1 Долинської ДЕД, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, оскільки ним порушено правила норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, а саме: не ліквідовано своєчасно сніговий накат та ожеледицю на проїзній частині автодороги Н-10 Стрий - Мамалига, що призвело до створення аварійної обстановки та пошкодження транспортних засобів (т.1 а.с. 12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, причиною ДТП, що мала місце 26.01.2012 року, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, стало порушення відповідних норм і стандартів посадовою особою - [PERSON]. Долинська ДЕД була на час вчинення ДТП структурним підрозділом ДП «Івано- Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», що є належним відповідачем. Як зазначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, у результаті винних дій гр. [PERSON], який є посадовою особою Долинської ДЕД, позивачу спричинено майнову шкоду. При цьому між бездіяльністю [PERSON] та завданою позивачу шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 13.05.2012 № 89/12, вартість матеріального збитку становить 111\~820 грн. 86 коп.(т.1 а.с.16-23). Ремонт автомобіля позивачем було проведено у ПП [PERSON], що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордеру № 125 від 15.08.2012 року, згідно якої позивачем сплачено ПП [PERSON] кошти в сумі 21\~003 грн., актом виконаних робіт від 15.08.2012 року, рахунком № 125 від 13.05.2012 року (т.1 а.с.160-162). Згідно наданих позивачем суду накладних, розхідних накладних, видаткових накладних, договорів доручень, видаткових накладних, заказів-нарядів, товарних чеків, звітів про регулювання автомобіля ним також підтверджено ремонтні роботи на суму 76 174 грн. 78 коп.(т.2 а.с.35-67). Також позивач просить врахувати інфляцію яка мала місце в 2013-2017 роках в Україні, та відшкодувати йому матеріальну шкоду з врахуванням індексу інфляції. Така вимога позивача не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Щодо вимоги позивача про відшкодування шкоди, яка йому була завдана внаслідок невиконання грошового зобовязання на підставі ст. 625 ЦК України, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також, в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) здійснює свою діяльність згідно «Положення про Державне агентство автомобільних доріг України», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 439. У ст. 4 Положення зазначено, що Укравтодор відповідно до покладених на нього завдань: 2) забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами нормами; 15) забезпечує належну якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування; 21) проводить моніторинг будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг. ДП «Івано-Франківський облавтодор» є генеральним підрядним підприємством, яке на підставі договорів зі [PERSON] автомобільних доріг в області - замовником і власником доріг загального користування, виконує роботи по будівництву, ремонту і утриманню автодоріг штучних споруд на них. Ремонт та утримання автомобільних доріг регламентується «Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правилами користування ними та охорони», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198. У Загальних положеннях Правил зазначено наступне: 1. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїзді правила користування ними та охорони (далі - Правила) поширюються на автомобіль (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власник або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожи об'єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів. 2. Ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Відповідно до п. 11 Правил, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними орган дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожні транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Згідно ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги України», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. У п. 6 ст. 11 цього Закону зазначено, що основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами. Відповідно до п. З ст. 13 вказаного Закону, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом. Відповідно до Положення про [PERSON] автомобільних доріг в Івано-Франківській області (далі - [PERSON]), затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 02.11.2011 р. №12, [PERSON] є державною організацією, що належить до сфери управління Укравтодору. [PERSON] є неприбутковою організацією та одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування. Предметом діяльності [PERSON] є, зокрема, організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд; фінансування робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд згідно із законодавством; організація і проведення тендерів та розміщення замовлень на виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування, мостів та інших штучних споруд відповідно до законодавчих та нормативно-правових актів з цих питань тощо. Відповідно до ст.9 Закону України Про дорожній рух до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить передача права на експлуатаційне утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам. 18 січня 2012 р. між [PERSON] автомобільних доріг та ДП Івано-Франківський облавтодор було укладено договір №1 на надання послуг з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування держаного та місцевого значення (далі - договір). Відповідно до п.1.3. договору на період надання послуг за цим договором за підрядником закріплюється мережа автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення з штучними спорудами на н на яких згідно договору будуть надаватися послуги. Згідно п.6.3. договору підрядник зобовязаний забезпечити організацію дорожнього руху на ділянці надання послуг відповідно до СОУ 45.2-00018112- 006:2006 Порядок огородження та організації дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг; вживати необхідні заходи щодо запобігання аварій на автомобільних дорогах та транспортних спорудах; при наданні послуг насамперед здійснювати заходи щодо забезпечення безпеки руху транспортних засобів, пішоходів, охорони навколишнього середовища і природних ресурсів; здійснювати контроль за дотриманням вимог нормативних документів по безпеці дорожнього руху. Пунктом 7.3. договору передбачено, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, повязаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством, при цьому підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при наданні послуг, якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.7.6. договору підрядник бере на себе зобовязання з врегулювання спорів при виникненні ДТП та відшкодування завданих збитків. Філія Долинська ДЕД являється структурним підрозділом дочірнього підприємства Івано-Франківський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України. [PERSON] автодоріг є самостійною юридичною особою і ніякого відношення до ДП Івано-Франківський облавтодор та його філії Долинська ДЕД не має, а тому не повинна нести відповідальність по відшкодуванню шкоди позивачу. Що стосується заперечень представника відповідача ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», то вони є необґрунтованими та безпідставними, жодних доказів на спростування доводів позивача ним суду не надано. Оскільки сума збитку визначена в звіті становить вартість транспортного засобу, а позивач не погодився з тим,що його транспортних засіб є фізично знищеним та провів його ремонт на загальну суму 97177,78 грн. ( ремонтні роботи на суму 76 174 грн. 78 коп. та ПП [PERSON] кошти в сумі 21\~003 грн.), саме ця сума збитків підлягає стягненню з відповідача ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»на користь позивача. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., то така вимога підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В п. 3 Постанови Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 Постанови також передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд врахував розяснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного звязку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом, та зясував, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань та втрат немайнового характеру частково доведено представником позивача. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі, який суд вважає розумним та справедливим в сумі 2000 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач просить відшкодувати йому 650 грн. витрат на проведення звіту про оцінку колісного транспортного засобу, така вимога позивача підлягає до задоволення в силу п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, позивачем надано суду копію акту виконаних робіт та рахунок (т. 1 а.с.14). Вимога позивача про відшкодування йому 2000 грн. понесених на правову допомогу не підлягає до задоволення, оскільки доказів про сплату таких коштів позивачем суду не надано, крім того, в договорі про надання правової допомоги сума гонорару адвоката вказана 300 грн., а не 2000 грн., як заявлено позивачем та не підтверджена їх оплата (т. 1 а.с.64-65). Що стосується судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial