Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

13.07.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею як спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 04.09.2015 року, право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Б. Хмельницького, 46 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Позов мотивований тим, що вона є спадкоємцем за законом вказаного майна. Але, враховуючи, що [PERSON] успадкував цей будинок після смерті своєї матері [PERSON] та отримав 01.03.2001 року у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, але за життя не встиг зареєструвати на вказаний житловий будинок право власності , вона не може в нотаріальному порядку оформити своє спадкове майно. 15.04.2016 року приватним нотаріусом Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що і було підставою звернення з цим позовом до суду. Позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просив ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову, наслідки визнання позову зрозумілі. Представник третьої особи до суду не з»явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 14 лютого 1971 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. 01.03.2001 року [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 28 червня 2000 року, житловий будинок з побутовими та господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться в смт Врадіївка вул. Б. Хмельницького, 46, про що свідчить отримане ним у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.03.2001 року. 04.09.2015 року [PERSON] помер, місце смерті смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до якої входять земельна ділянка площею 3, 3680 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Б. Хмельницького, 44 та житловий будинок з господарськими спорудами п вул.. Б. Хмельницького, 46. 12.04.2016 року між спадкоємцями померлого [PERSON] та [PERSON] нотаріально було посвідчено договір про поділ спадщини, а саме сторони вирішили, що житловий будинок по вул.. Б. Хмельницького, 46 перейде у спадщину [PERSON] За відомостями Врадіївської селищної ради , на день смерті по вул. Б. Хмельницького, 46 смт Врадіївка ніхто не зареєстрований та не проживає. Згідно звіту про оцінку майна житлового будинку, станом на 19.04.2016 року вартість нерухомого майна становить 36647 грн. За відомостями приватного нотаріуса Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] , після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №45/2015. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина [PERSON] та син [PERSON], які до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, уклали договір про поділ спадщини. 15.04.2016 року цим же нотаріусом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул.. Б. Хмельницького, 46 смт Врадіївка було відмовлено через відсутність реєстрації права власності на вказане майно за померлим [PERSON] в. М. Встановив вказані обставини, які повністю визнані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що між сторонами склались відносини щодо спадкування нерухомого майна за законом та існують перешкоди у оформленні спадкових прав у позасудовому порядку. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до п. 6 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Таким чином, встановив у судовому засіданні, що позивачка, яка є спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] у законний спосіб прийняла спадщину та подала заяву до нотаріальної контори, де отримала письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність зареєстрованого права власності на житловий будинок за заповідачем, що унеможливлює визнати право власності позивача на спадкове майно у позасудовому порядку, вказане право підлягає захисту через суд. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України позивачем при подачі позову сплачено вірно та залишаються за ним.

Outcome: approved