Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що земельна ділянка площею 2,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Галинівської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, та земельна ділянка розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності колишнього с/с «Турія» у с.Галинівка, Володимир-Волинського району, Волинської області, належать на праві власності її чоловікові, [PERSON], який помер [INFO] року. Оформити свої спадкові права після смерті чоловіка [PERSON] не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Галинівської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, та земельну ділянку розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності колишнього с/с «Турія» у с.Галинівка, Володимир-Волинського району, Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, фактично прийнявши спадщину. В судове засідання [PERSON] надала заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Від Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області до суду надійшла заява про визнання позову та з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачем позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 10.04.1997 року Володимир-Волинської районною державною адміністрацією, копія якого наявна у матеріалах справи, та довідки Міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м.Володимир-Волинському Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, земельна ділянка розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності колишнього с/с «Турія» у с.Галинівка, Володимир-Волинського району, Волинської області, належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається з копії державного акту серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку, виданого 11.10.2007 року Володимир-Волинською райдержадміністрацією, земельна ділянка площею площею 2,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Галинівської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, належить на праві власності [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 04.05.2011 року виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять зазначені земельні ділянки. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.17 «Перехідних положень» Земельного кодексу України, ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 16.07.1977 року Красноставською сільською радою Володимир-Волинського району, Волинської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.07.1977 року, актовий запис № 10. [PERSON] зверталася до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Хома Ю.М., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат». У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на предмет спадкування, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як вбачається з відмітки про реєстрацію у паспорті громадянина України та з довідки, виданої Оваднівською сільською радою Володимир-Волинського району, Волинської області, [PERSON], на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця. На підставі ст.ст.392,1218,1225,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved