Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

13 жовтня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 04.12.2007 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають троє малолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO], Кіріла, [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою. 10.06.2014 року рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області вказаний шлюб розірвано. Оскільки [PERSON] добровільно матеріальної допомоги дітям не надає, просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини \~ відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ Позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України \~ ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 04 грудня 2007 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який розірвали за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області ( а.с.6). Згідно свідоцтва про народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 27 (а.с.2). Згідно довідки про склад сімї позивачки дитина проживає разом з нею, а отже перебуває на її утриманні ( а.с.7). Відповідач проживає окремо від позивачки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved