Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

15.01.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна»)звернулось \~до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року в розмірі 3 229\~292 грн. 40 коп. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.02.2015 року вищевказана справа була передана до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю. Під час судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року в розмірі 4\~821 573 грн. 19 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 20 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 45 450 доларів США строком до 21.08.2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно до умов вищезазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору позивачем відповідачу були надані грошові кошти, чим позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем, а взяті відповідачем на себе договірні зобовязання перед позивачем належним чином не виконує. У звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в первинному позові, який було подано 15.01.2015 року було використано розрахунок заборгованості станом на 07.11.2014 року, згідно з яким загальна заборгованість відповідача складає 3\~229\~292,40 грн. У звязку з тим, що позовна заява розглядається тривалий час заборгованість відповідача зросла до 4\~821\~573,19 грн. станом на 25.05.2015 року, а тому позивач скористався своїм правом та надав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Також, зазначила, що згідно з п. 2 частини першої умов кредитного договору № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року дата остаточного повернення кредиту 21.08.2023 року, позов подано до суду 15.01.2015 року, тому з урахуванням того, що загальний строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України становить 3 роки, такий строк позивачем не є пропущеним. Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причину своєї не явки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову в редакції уточнених позовних вимог заперечував в повному обсязі, також просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності та посилаючись на положення ст. 551 ЦК України просив зменшити розмір пені, яка значно перевищує розмір завданих збитків. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 45 450 доларів США строком до 21.08.2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі (а.с.4, 5-7). Згідно до п. 1.1 ч. 2 кредитного договору № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року [PERSON] зобовязалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у договорі. Відповідно до п. 4.1.1 ч. 2 кредитного договору № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Також, п.п. 4.1.2, 4.1.3 кредитного договору № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року встановлено, що за прострочення виконання боргових зобовязань понад 15 календарних днів позичальник крім пені, передбаченої п. 4.1.1 кредитного договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобовязань, але не менше 25 грн. За прострочення виконання боргових зобовязань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1 та 4.1.2 кредитного договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених боргових зобовязань, але не менше 50 грн. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н. Згідно до умов вищезазначеного договору ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с. 23-36). В результаті неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору та станом на 25.05.2015 року вона має заборгованість за кредитним договором в розмірі 4\~821\~573,19 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 45 311 доларів США 87 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2015 року складає 944 156 грн. 77 коп.; заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитними коштами 4450 доларів США 80 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2015 року складає 92 740 грн. 67 коп.; пені в розмірі 3\~784\~675 грн. 75 коп. (а.с. 138-139). Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси\~ \~\~у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений термін у відповідності із умовами договору. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимо. Згідно ст. ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1\~ч.2 ст. 258\~ЦК\~України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до п. 1.5.1 ч. 2 кредитного договору № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором. Згідно до умов договору та графіку платежів позичальник повинен вносити грошові кошти кожного 20-22 числа місяця починаючи з 20.08.2008 року по 20.08.2023 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж, який було здійснено відповідачем за спірним кредитним договором, було здійснено 15.04.2009 року. Під час розгляду справи представником відповідача було зроблено заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність застосування до позовних вимог строку позовної давності. З наданих до суду надних вбачається, що позивач 15.07.2013 року звернувся до нотаріуса з заявою про видання виконавчого напису, в результаті чого 15.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 165 Б, кв.47, що належить на праві власності [PERSON] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі: залишок заборгованості за кредитом 45\~311,87 доларів США, заборгованість по відсотками за користування кредитом 4450,80 доларів США, витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн. (а.с. 103). Зазначене свідчить, що позивач звертався з вимогою про видання виконавчого напису та предявляв вимогу до відповідача за зазначеним кредитними договором, що свідчить про переривання строку позовної давності, у звязку з чим, суд приходить до висновку про застосування за заявою представника відповідача строку позовної давності до позовних вимог з дати звернення позивачем з заявою про видачу виконавчого напису, тобто з 15.07.2013 року. Отже, заборгованість відповідача в межах строку позовної давності по тілу кредиту за період з 15.07.2010 року по 20.05.2015 року складає 43\~702 доларів США 38 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2015 року складає 910 620 грн. 07 коп. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитними коштами за період з 22.08.2008 року по 02.07.2010 року в розмірі 4450 доларів США 80 центи, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.05.2015 року складає 92 740 грн. 67 коп. знаходяться поза межами строку позовної давності та задоволенню в цій частині не підлягають. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи сума основного боргу за кредитним договором № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року складає 910 620 грн. 07 коп., а сума нарахованої пені 3 784 675 грн. 75 коп., що значно перевищує розмір збитків. З урахуванням клопотання представника відповідача [PERSON] про зменшення розміру пені у звязку з тяжким матеріальним станом відповідача, суд приходить до висновку, що розмір неустойки підлягає зменшенню в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України до розміру основного боргу за кредитним договором № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року 910 620 грн. 07 коп. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені кредитним договором належним чином не виконала, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № МL 703/255/2008 від 20.08.2008 року обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності в розмірі 1\~821\~240,14 грн. \~ Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial