Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

14 серпня 2014 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики. В позові зазначила, що 17 серпня 2011 року уклала з відповідачкою договір позики, за яким передала їй 5000 грн. на власні потреби під 13 % щомісяця, про що вона надала розписку. В розписці відповідачка зазначила, що поверне кошти по першій вимозі. 24 березня 2014 року вона звернулася до неї з вимогою про повернення коштів, однак до даного часу відповідачка їх не повернула. На день звернення з вимогою заборгованість відповідачки склала 25150 грн., з яких 5000 грн. - основний борг, а 20150 грн. - відсотки за 31 місяць користування коштами. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Судом, за згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 серпня 2011 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, за яким відповідачка отримала 5000,00 грн. під 13 % від суми позики щомісячно, з умовою їх повернення по першій вимозі позивачки. Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується наданою нею розпискою (а.с.8). 24 березня 2014 року позивачка звернулася до відповідачки з вимогою про повернення отриманих грошових коштів та оплату відсотків за їх користування, в розмірі 20150 грн. за 31 місяць, однак прийняте письмове зобов'язання відповідачка не виконала, грошові кошти до даного часу позивачці не повернула (а.с.9,16). Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобов'язання за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1046 зазначеного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 1 ст.1048 вищевказаного Кодексу передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачкою з моменту пред'явлення вимоги зобов'язання за договором не виконане, суд дійшов висновку, що звернення позивачки до суду є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на корить позивачки підлягають стягненню витрати на оплату судового збору та правової допомоги.

Outcome: approved