Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

13 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 жовтня 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у виконкомом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №16. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] ; дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] ; дочку [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, оскільки вони не зійшлись характерами, мають різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, відповідач часто вчиняє сварки та бійки, принижує її честь та гідність. На даний час спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований виконкомом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 16. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2002 року виконкомом Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2002 року. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю на даний час не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою Спір стосовно поділу майна подружжя не вирішено. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved