Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

14.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку і доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та досягнення дочкою повноліття. До судового засідання позивач [PERSON], надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ У судовому засіданні встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] з 06.08.2011 року перебувають у зареєстрованому відділом ДРАЦС Маньковського районного управління юстиції у Черкаській області, шлюбі, від якого у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження останньої,серії І-БК №388353 виданим Відділом ДРАЦС Печерського районного управління юстиції у м.Києві, в якому батьком зазначений [PERSON]. На даний час у провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа № 520/4611/17 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На даний час дочка проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач, матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку не надає. Позивач несе витрати оренду житла, оскільки з м.Києва переїхали до м.Одеси, а також позивач зазначає, що дочка часто хворіє за лікування якої остання також несе значні витрати . Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки, інших утриманців він не має, має постійне місце роботи, з наданих відомостей відповідач працює старшим слідчим в Управлінні Служби безпеки України в Одеській області, має постійний дохід (заробіток). Даний факт сторонами не спростований. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~При вирішенні спору суд виходить з положень\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати,\~\~ батько\~\~ мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками,\~\~ проживання їх\~\~ окремо\~\~ від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. \~Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткоогво мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів,\~\~\~\~ визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за\~\~ рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни\~\~ матеріального\~\~ або\~\~ сімейного\~\~ стану,\~\~ погіршення\~\~ або поліпшення\~\~ здоров'я\~\~\~\~ когось\~\~\~\~ із\~\~\~\~ них\~\~ та\~\~ в\~\~ інших\~\~ випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від\~\~27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно\~\~до частин 1,4ст.174\~ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових\~заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в\~постанові №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~роз'яснив, що за змістом частини четвертої\~статті 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Розглянувши повно, всебічно, неупереджено та обєктивно вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, враховуючи заробіток кожного з батьків неповнолітньої дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та той факт, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України, оскільки якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved