Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

12 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шосткинської міської ради про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина\~ на право на земельну частку (пай) розміром 5,33 умовних кадастрових гектарів розташованої на території колишньої Собичівської сільської ради. Спадщину після померлого прийняла його дружина [PERSON] (мати позивача), яка була зареєстрована та проживала разом з ним за однією адресою. [INFO] померла [PERSON] . На час відкриття спадщини позивач була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем за однією адресою, а отже вважається такою, що спадщину прийняла. Разом з цим, при зверненні до нотаріальної контори позивачу вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадковану [PERSON] земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавців. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив слухати справу за відсутності позивача та його відсутністі, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] ./а.с.5/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Як стверджує позивач за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка розташована на території Шосткинської міської територіальної громади (колишньої Собичіської сільської ради) розміром 5,33 в умовних кадастрових гектарах. Дана обставина також підтверджена інформацією відділу у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. /а.с.12/ Спадщину після померлого прийняла його дружина [PERSON] , яка на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала з [PERSON] за однією адресою, /а.с.6/ однак спадкових прав належним чином не оформила. [INFO] померла [PERSON] /а.с.8/, яка доводилась позивачці матір`ю./а.с.10/ Згідно інформації Шосткинської районної державної нотаріальної контори після померлого [INFO] [PERSON] , спадкової справи не зареєстровано, спадкоємці для прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Поряд з цим, після померлої [INFO] [PERSON] Шосткинською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №216/2015. Спадкоємцями за заповітом після померлої є її діти : [PERSON] та [PERSON] . Спадщину за заповітом прийняла [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Інші спадкоємця для прийняття спадщини до нотаріальної контори не з`являлись./а.с.26/ Як вказано в довідці Собичівського старостинського округу, [PERSON] на території Собичівського старостинського округу не зареєстрований та не проживає. На даний час місце його знаходження не відоме./а.с.30/ Тобто, [PERSON] спадщину не прийняв. Поряд з цим, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] була зареєстрована її дочка [PERSON] /а.с.9/ А отже\~ вважається такою, що спадщину за законом після померлої [PERSON] прийняла. Позивач вказала, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0186803, виданого на ім`я [PERSON] , який її мати [PERSON] успадкувала від свого покійного чоловіка втрачений, тому вона позбавлена можливості\~ вступити в спадкові права на вказане майно. При зверненні до Шосткинської районної державної адміністрації з приводу видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , [PERSON] отримала відповідь, що\~ в разі втрати сертифіката діючим законодавством не передбачено порядку видачі дублікату сертифікату на ім`я померлих осіб спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай)./а.с.11/ Так, на момент смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже оскільки [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, то фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, тобто\~ її слід вважати такою, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла. На момент смерті [PERSON] діяв ЦК України 2003 року. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою припинились, тобто отримати дублікат державного акту не має можливості. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивач правомірно претендує як спадкоємець за заповітом та за законом на визнання за нею права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлої [PERSON] . Разом з цим, судом встановлено, що в нотаріальному порядку позивачу відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно. Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку . Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивача відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, досліджені докази та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку за необхідне захистити право позивача шляхом його визнання, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved