Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 257837,00 грн., що складає 11822,00 доларів США; стягнути з відповідача судовий збір у сумі 2578 грн. 38 коп. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що 29 липня 2009 року між нею та відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір позики за яким, відповідач отримала 15000,00 доларів США, що складало 115350,00 грн. Станом на час подання позову, відповідач суму позики в повному обсязі не повернула, у звязку з чим, позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Судом вірно було визначено прізвище відповідача як [PERSON], у звязку з укладенням шлюбу останньою (а.с.42). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили в позові відмовити. Так, відповідач посилалась на те, що вона взагалі не отримувала грошових коштів від позивача саме під час укладення договору позики, грошові кошти були нею отримані значно раніше; значну частину позики у розмірі 11045,00 доларів США відповідач вже повернула, а залишок 3955,00 доларів США погасить ближчим часом. 14.09.2016 в судовому засіданні відповідач самовільно покинула залу. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 29 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4347. Згідно договору позики від 29.07.2009, [PERSON] позичила у [PERSON] 115350,00 грн., що на момент укладення цієї угоди за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 15000,00 доларів США (пункт 1 договору). Зазначену суму відповідач отримала повністю до підписання цього договору. За таких обставин, суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] про не отримання нею грошових коштів, оскільки факт одержання грошей підтверджується договором позики від 29.07.2009, з якого вбачається, що відповідач зазначену суму отримала повністю до підписання цього договору, саме у сумі 115350,00 грн. Відповідно до вимог ч.2 ст.1047 ЦК України, обовязковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис боржника (позичальника). Встановлено, що відповідач власноручно підписала договір позики, що останньою не заперечувалось у судовому засіданні. Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Також, в судовому засіданні було встановлено, що кожна із сторін на своєму екземплярі договору позики, приймаючи виконання, робила помітку про виконання боргового зобовязання. Встановлено та сторонами не заперечувалось, що боргове зобовязання в повному обсязі не виконано, а тому, зазначене є обставиною, що не підлягає доказуванню, що відповідає положенням ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач в повному обсязі не повернула суму позики, то остання підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір не повернутої суми позики за договором від 29.07.2009, суд виходить із наступного. Як вбачається зі зворотних листів договору позики від 29.07.2009, починаючи з 04.10.2009 по 06.11.2010, відповідач повертала грошові кошти у доларах США, що не заперечувалось сторонами та є обставиною, що не підлягає доказуванню, що відповідає положенням ч.1 ст.61 ЦПК України. Так, 04.10.2009 було повернуто 294,00 долара США, що станом на 02.10.2009 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 80,09000 гривень, отже: 294,00 долара США х 80,09000 грн. = 2354,64 грн.; - 27.10.2009 було повернуто 244,00 долара США, що станом на 27.10.2009 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,98800 гривень, отже: 244,00 долара США х 79,98800 грн. = 1951,70 грн.; - 07.12.2009 було повернуто 150,00 доларів США, що станом на 07.12.2009 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,84000 гривень, отже: 150,00 доларів США х 79,84000 грн. = 1197,60 грн.; - 07.12.2009 було повернуто 150,00 доларів США, що станом на 07.12.2009 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,84000 гривень, отже: 150,00 доларів США х 79,84000 грн. = 1197,60 грн.; - 30.03.2010 було повернуто 250,00 доларів США, що станом на 30.03.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,25000 гривень, отже: 250,00 доларів США х 79,25000 грн. = 1981,25 грн.; - 27.04.2010 було повернуто 200,00 доларів США, що станом на 27.04.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,26100 гривень, отже: 200,00 доларів США х 79,26100 грн. = 1585,22 грн.; - 20.05.2010 було повернуто 250,00 доларів США, що станом на 20.05.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,25700 гривень, отже: 250,00 доларів США х 79,25700 грн. = 1981,42 грн.; - 14.07.2010 було повернуто 250,00 доларів США, що станом на 14.07.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,02200 гривень, отже: 250,00 доларів США х 79,02200 грн. = 1975,55 грн.; - 01.08.2010 було повернуто 170,00 доларів США, що станом на 30.07.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 78,93200 гривень, отже: 170,00 доларів США х 78,93200 грн. = 1341,84 грн.; - 06.09.2010 було повернуто 200,00 доларів США, що станом на 06.09.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,08200 гривень, отже: 200,00 доларів США х 79,08200 грн. = 1581,64 грн.; - 06.11.2010 було повернуто 750,00 доларів США, що станом на 06.11.2010 за офіційним курсом НБУ 1 долар США становив 79,19900 гривень, отже: 750,00 доларів США х 79,19900 грн. = 5939,92 грн., а разом 23088,38 грн. В подальшому, відповідач посилалась на те, що 28.09.2011, 12.09.2014, 06.06.2015 нею в рахунок виконання боргового зобовязання, були сплачено грошові кошти у доларах США, проте, доказів на підтвердження зазначеного відповідач не надала суду, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої, остання повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини, таких доказів вона не надала суду. Що стосується допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], яка є матірю відповідачу та [PERSON], яка є колегою [PERSON] по роботі, та які зазначали суду, всі грошові кошти відповідач передавала позивачу саме в доларах США, то суд, критично відноситься до таких свідчень, оскільки вказані свідки мають свою заінтересованість в результаті розгляду справи, їх свідчення ставлять під сумнів достовірність і правдивість фактів, які були ними повідомлені в судовому засіданні. Тому, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем 28.09.2011, 12.09.2014, 06.06.2015 були сплачені грошові кошти в рахунок виконання боргового зобовязання у гривнях, а саме: - 28.09.2011 було повернуто 1280,00 грн.; - 12.09.2014 було повернуто 6500,00 грн.; - 06.06.2015 було повернуто 7500,00 грн., а разом 15280,00 грн. Враховуючи, що згідно договору позики від 29.07.2009, [PERSON] позичила у [PERSON] 115350,00 грн., грошові кошти підлягають стягненню саме у гривнях. Тому, 23088,38 грн. + 15280,00 грн. = 38368,38 грн. загальна сума, яка була повернута відповідачем в рахунок виконання боргового зобовязання за договором позики від 29.07.2009. Отже, залишок у сумі 76981 (сімдесят шість тисяч девятсот вісімдесят одна) грн. 62 (шістдесят дві) коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (115350,00 грн. - 38368,38 грн. = 76981, 62 грн.). Інші посилання відповідача, представника відповідача, суд не приймає до уваги як такі, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому є необґрунтованими. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 769 (сімсот шістдесят девять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial