Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 03 січня 2003 року між ним та відповідачем укладено трудовий договір, який було зареєстровано в Одеському міському центрі зайнятості. За цим договором він був прийнятий на посаду водія, однак жодних записів до трудової книжки внесено не було. У вересні 2014 року він звернувся до Очаківського міського центру зайнятості з метою пошуку роботи, однак йому було відмовлено у прийнятті на облік в зв'язку з існуванням спірного трудового договору. Оскільки місцезнаходження відповідача йому не відомо, а зняття з реєстрації трудового договору можливе лише за наявності обох сторін, вважав, що його право на працю порушено відповідачем, який не звільняє його у встановленому законом порядку. Посилаючись на викладене, просив розірвати вказаний трудовий договір та зобов'язати Одеський міський центр зайнятості зняти його з реєстрації. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та представник третьої особи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. 03 січня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено трудовий договір № 2, який було зареєстровано в Одеському міському центрі зайнятості за № 233 від 24 березня 2003 року (а. с. 14). За даним трудовим договором його було прийнято на посаду водія, проте відповідний запис до трудової книжки не заносився (а. с.6-12). Як встановлено судом, трудовий договір на даний час не розірвано, тобто відповідач [PERSON] ухиляється від розірвання трудових відносин та зняття укладеного договору з реєстрації в Одеському міському центрі зайнятості. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, відповідач не з'являється в службу зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору, а тому вимоги позивача в частині його розірвання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов'язання Одеського міського центру зайнятості зняти вказаний договір з реєстрації, оскільки рішення суду про розірвання трудового договору і є підставою для зняття з реєстрації трудового договору, а тому вимоги позивача в цій частині є зайвими. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за власним клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: partial