Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 червня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу риболовного судна [NUMBER] за 4 000 доларів США. Відповідачем було складено розписку, відповідно до якої він зобов'язався повернути вказану суму до 31 грудня 2015 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконано, просив стягнути з останнього на свою користь 106 699 грн 60 коп. в рахунок заборгованості за договором купівлі-продажу. Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він розрахувався з позивачем, про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 06 червня 2014 року між позивачем [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу риболовного судна [NUMBER], який посвідчено приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Остащенко Н.О., що підтверджується копією цього письмового договору, наданої відповідачем (а. с. 22). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору купівлі-продажу було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме щодо предмета договору, його ціни та строку виконання, обумовлено права та обов'язки сторін за договором та відповідальність у разі порушення його умов. Договір укладено відповідно до вимог щодо форми, які ставляться до договорів даного виду. Згідно з п. 3.1.1 зазначеного договору купівлі-продажу, під час його укладання покупець передав представнику продавця, а останній отримав в рахунок оплати вартості майна 15 026 грн. Пункт 3.2.2 договору свідчить, що представник продавця не має до покупця вимог фінансового характеру та підтверджує повний розрахунок із ним за майно. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] повідомив суду, що дійсно у червні 2014 року укладався договір купівлі-продажу, після нотаріального посвідчення якого відповідач в його присутності склав розписку про те, що зобов'язується повернути позивачеві 4 000 доларів США до 31 грудня 2015 року. Разом із цим, суд оцінює такі показання критично, і при цьому виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не може доводитися показаннями свідків виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Таким чином, в даному випадку не допускаються показання свідка як засіб доказування факту вчинення або невчинення правочину, а саме невиконання відповідачем умов нотаріально посвідченого договору Посилання позивача та його представника на розписку про зобов'язання [PERSON] сплатити [PERSON] 4 000 доларів США не можуть бути взяті судом до уваги, адже жодних належних та допустимих доказів на підтвердження взаємозв'язку цієї розписки та договору купівлі-продажу суду не представлено, а з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики позивач не звертався. Проаналізувавши наведені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, адже ним у судовому засіданні не доведений за допомогою належних та допустимих доказів факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань саме за договором купівлі-продажу. За таких обставин суд дійшов переконання, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за недоведеністю. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок позивача і відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed