Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5150 га, розташованої на території Горишківської сільської ради, серії [NUMBER], виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON], належить [PERSON], 1922 року народження, який помер [INFO] року. Дана заява обґрунтована наступним. Заявник народилася [INFO] року, в свідоцтві про народження її прізвище було вказано [PERSON]. В графі батьками вказано російською мовою [PERSON], [PERSON]. Заявник вказує, що її мати народилася [INFO] року і її дівоче прізвище було [PERSON], її батьком був [PERSON]. Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1953-1955 роки, головою двору вказаний [PERSON], 1894 року народження, а членами двору, зокрема, дочка [PERSON], 1925 року народження-баба заявника, зять [PERSON], 1922 року народження-дід заявника, внучка [PERSON], [INFO] року народження-мати заявника. Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1971-1973 роки, головою двору вказаний [PERSON], 1922 року народження-дід заявника,а членами, зокрема, дружина [PERSON], 1926 року народження-баба заявника, дочка [PERSON], [INFO] року народження-мати заявника, зять [PERSON], 1947 року народження-батько заявника, внучка [PERSON], 1971 року народження-заявник. Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1983-1985 роки, головою двору вказана [PERSON], 1951 року народження-мати заявника, дочка [PERSON], 1971 року народження-заявник. [INFO] року помер дід заявника [PERSON]. Організацією похорону та поховання діда займалася заявник [PERSON], фона фактично і прийняла спадщину після смерті діда. [INFO] року померла мати заявника, організацією похорону та похованням матері займалася також заявник. Оскільки свідоцтво про народження матері не збереглося, адвокатом заявника було зроблено відповідні запити до органів РАЦС, однак у наданні актових записів було відмовлено. На даний час заявник дізналася, що її дідові на праві власності належить земельна ділянка, однак в зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку видано на прізвище [PERSON], а в свідоцтві про смерть діда прізвище вказано [PERSON], однак будь-яким шляхом виправлення в державних актах не допускаються. В зв'язку з тим, що факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросила заяву задовольнити. Зацікавлена особа-представник Горишківської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON]. в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] і [PERSON] одна і та ж особа. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначене в документі- державному акті на право власності на земельну ділянку, не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про смерть. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення спадщини на земельну ділянку. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Горишківка Томашпільського району Вінницької області народилася [PERSON], в свідоцтві про її народження батьками вказано російською мовою [PERSON], [PERSON] (а.с.5). 26 червня 1991 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] (а.с.6). Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1953-1955 роки, головою двору вказаний [PERSON], 1894 року народження, а членами двору, зокрема, дочка [PERSON], 1925 року народження, зять [PERSON], 1922 року народження, внучка [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1971-1973 роки, головою двору вказаний [PERSON], 1922 року народження, а членами, зокрема, дружина [PERSON], 1926 року народження, дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], 1947 року народження, внучка [PERSON], 1971 року народження (а.с.9). Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 1983-1985 роки, головою двору вказана [PERSON], 1951 року народження, дочка [PERSON], 1971 року народження (а.с.10). Згідно записів погосподарської книги Горишківської сільської ради за 2001-2005 роки, головою двору вказаний [PERSON], 1922 року народження (а.с.11). [INFO] року помер [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Горишківської сільської ради № 487 від 28 грудня 2016 року-[PERSON] і [PERSON] являється однією і тією ж особою (а.с.12). Згідно довідки Горишківської сільської ради № 486 від 28 грудня 2016 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Горишківської сільської ради відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; спадкоємцем за законом залишилася [PERSON], яка спадщину фактично прийняла (а.с.13). Згідно довідки Горишківської сільської ради № 42/1 від 13 лютого 2017 року, [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж особою (а.с.19). Як вбачається із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], даний державний акт видано 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON], який проживає в с.Горишківка і на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 15 січня 2003 року № 10 є власником земельної ділянки площею 2,5150 га у межах згідно з планом, що розташована на території Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення-ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14). Як вбачається із відповіді начальника Томашпільського районного відділу ДРАЦС від 18 січня 2017 року № 64-3.1-04-39 на запит адвоката Чудака В.Д., останньому відмовлено у видачі копій актових записів цивільного стану (а.с.21). На запит суду начальником Томашпільського районного відділу ДРАЦС було надано копію актового запису про народження [PERSON] Зіну, [INFO], копію актового запису про смерть на [PERSON], згідно якого вона померла [INFO] року (а.с.23-26). Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] щодо належності її діду [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився актовими записами, виписками з погосподарських книг, показами свідків. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.. 7 ч.1 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням), закриття провадження у справі. Статтею 4 даного Закону передбачено ставки судового збору, зокрема, за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень. Отже, заявник повинна була оплатити заяву судовим збором в розмірі 320 гривень. Як вбачається із квитанції від 13 лютого 2017 року, [PERSON] оплатила заяву судовим збором в розмірі 640 гривень (а.с.1). Враховуючи, що при подачі заяви до суду заявником [PERSON] судовий збір було переплачено, суд вважає за необхідне зайво сплачену суму судового збору повернути заявнику [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved