overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

13 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Психомоторно збуджений. Погрожував вбити своїх батьків. З дому виносить речі. Створив свою «теорію про Бога», «є 3 сили: добро, зло, людина». [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

13 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул.. Качалова, 2/18. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.06.2017р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Верезубова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора роздратована, контакт не продуктивний, кудись поривається. Чує «голоси», вважає що навколо «біси», «клубок змій». Не спала, не їла. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

13 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Листяний, 3/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.06.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.06.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора при огляді психомоторно збуджена, голосно кричить, рухоме збудження, на запитання відповідає не по суті. Емоційно неадекватна. Судячи з поведінки, відчуває слухові обмани сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

13 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Чичеріна, 100/55. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.06.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.06.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, агресивний. Висловлює маячні ідеї величі, відносини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

13 червня 2017 року заявник звернулася до суду із даною заявою в якій зазначає, що у 2015 році познайомилася із [PERSON], з яким склалися дуже теплі і щирі стосунки. Вона має намір зареєструвати з ним шлюб. В даний час знаходиться на 16 тижні вагітності. Її батьки не заперечують проти укладення шлюбу із [PERSON], який працює і зможе в майбутньому забезпечити їх сім'ю. У зв`язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, просить суд постановити рішення, яким надати їй право на шлюб із [PERSON] та зобов'язати Камінь-Каширський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області зареєструвати їх шлюб в установленому законом порядку. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала повністю з підстав, які в ній зазначені та пояснила, що познайомилася із [PERSON] і завагітніла від нього. Вона розуміє відповідальність за створення сім'ї і разом із ним мають взаємні почуття. Просить надати їй право на шлюб. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має взаємні почуття до [PERSON], розуміє відповідальність за створення сім'ї. Просить заяву задовольнити і надати заявнику право на шлюб. [PERSON] - мати заявника, не заперечує проти шлюбу дочки із [PERSON] Просить надати їй право на шлюб. Представник Камінь-Каширського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області на розгляд справи не з'явився, подав клопотання, де просить справу розглянути без його участі, заперечень проти заяви не має. Заслухавши пояснення заявника, [PERSON], заінтересованої особи [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що заява є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 22 ч. 1 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Заявник народилася [INFO], що стверджено її свідоцтвом про народження (а.с. 3) і на даний час шлюбного віку не досягла. [PERSON] бажає одружитися із [PERSON] та народити дитину. Згідно довідки Центральної райлікарні Камінь-Каширського району від 13 червня 2017 року (а.с. 8) [PERSON] знаходиться на обліку в Камінь-Каширській жіночій консультації з діагнозом вагітність, терміном 16 тижнів. [PERSON] бажає зареєструвати шлюб із заявником. Відносини між ними побудовані на спільній згоді на одруження і вони розуміють відповідальність за створення сім'ї. Згідно ст. 23 ч. 2 СК за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Надання права на шлюб заявнику відповідає її інтересам. Підстав для зобов'язання Камінь-Каширський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області зареєструвати шлюб в установленому законом порядку немає, оскільки саме рішення є підставою реєстрації шлюбу. Зважаючи на встановлені обставини,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

13 червня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 8 червня 1990 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька Донецької області, актовий запис № 357. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З 2002 року між ними припинені шлюбні стосунки, з цього ж часу вони не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 29). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 26). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 8 червня 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька Донецької області, актовий запис № 357. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2002 року у звязку з втратою почуття любові та поваги. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

13 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.08.1984 року, який зареєстрований Хмельницьким будинком урочистих подій. Від даного шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, просила строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.08.1984 року Хмельницьким будинком урочистих подій, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18.08.1984 року, серія 1-БВ № 476646, актовий запис № 888. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

13 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 11 жовтня 1961 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №112. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.10.1961 року Новгородською селищною радою Дзержинського району Сталінської області, актовий запис №112, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-УР №693184 (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Справу розглянуто заочно, тому суд залишає відповідачу прізвище «Киріна». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

13 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 15 серпня 2008 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 447 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 21 грудня 2009 року народилася донька [PERSON], яка проживає разом з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, однак належним чином (телефонограма) була повідомлена про час і місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 15 серпня 2008 року уклали шлюб (арк.с.6). Від шлюбу у них 21 грудня 2009 рок народилася донька [PERSON] (арк.с.7), яка проживає разом з відповідачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з жовтня 2015 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved