Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що 22 листопада 2011 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від зазначеного шлюбу 19 травня 2012 року народилася дитина [PERSON]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитини проживала разом з її матірю [PERSON]. На підставі заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року з нього [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їхньої спільної доньки [PERSON], 19 травня 2012 року у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30 вересня 2015 року і до досягнення нею повноліття. Свої зобовязання він виконує у повному обсязі та з нього стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 4500 грн. він працює гірником очисного забою на ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та його середньомісячний заробіток становить приблизно 18\~000 грн., інших доходів він немає. Після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, його матеріальний та сімейний стан змінився. Він створив нову сімю та зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у них 24 листопада 2017 року народився син [PERSON]. Дружина не працює, бо перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Він хворіє та перебуває на обліку у медичному закладі, та його здоровя вимагає медичного санаторного лікування, що потребує значних матеріальних витрат. Враховуючи вищезазначене він не відмовляється від сплати аліментів на доньку [PERSON], але у розмірі 1/8 частини його доходів, що не суперечить інтересам його обох дітей. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.7). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 22 листопада 2011 року виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 139, було розірвано (арк.с.8). Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина [PERSON] залишилася проживати разом зі своєю матірю [PERSON]. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року (арк.с.12) з [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30 вересня 2015 року і до досягнення нею повноліття. Рішення набрало чинності 26 жовтня 2015 року. 04 жовтня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (арк.с.25-27), яким позов задоволено частково. А саме визначено спосіб участі позивача [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON], [INFO], наступним чином: - встановити систематичні побачення батька з донькою кожного тижня з 16-00 години пятниці до 16-00 години неділі; кожного року в день народження [PERSON] 19 травня 2012 року з 12.00 години до 16.00 години, зі знаходженням доньки за місцем проживання батька: [ADDRESS]; - визначити час на спільний з батьком [PERSON] відпочинок та оздоровлення доньки [PERSON], [INFO], без присутності матері [PERSON]: 14 днів в червні (серпні) місяці кожного року для відпочинку на морі, влітку 18 днів в липні місяці кожного року в санаторіях Закарпаття, Прикарпаття, взимку 18 днів в січні (лютому) місяці кожного року на Буковелі, за умови попереднього звернення, консультації та дозволу лікаря, та з можливістю поділу та встановлення строку на менші періоди на розсуд [PERSON], загальною тривалістю не менше двох місяців на рік. Отже, відповідно до вищезазначеного рішення суду позивач [PERSON], крім сплати аліментів за рішенням суду несе, ще додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], що підтверджується копіями квитанцій про лікування у стоматолога (арк.с.29,30), копією довідки про надання путівок (арк.с.32), копіями товарних чеків (фото) (арк.с.33-51). \~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилається на те, що з часу винесення заочного рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], його матеріальний та сімейний стан змінився, оскільки він одружився та у нього народився син, а також у нього погіршився стан здоровя і він перебуває на обліку в медичному закладі, у зв'язку з чим просить переглянути розмір стягнутих аліментів. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Крім того, враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.\~\~\~\~ Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров'я. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюбу, яке було видано 29 квітня 2017 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.10), то позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В шлюбі у них народилась дитина [PERSON], 24 листопада 2017 року і позивач є батьком малолітнього сина, що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.9). Позивач працює в ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та займає посаду гірника очисного забою. Згідно копії довідки № 8662, виданої 05 грудня 2017 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] в повному обсязі (арк.с.11). Таким чином, судом встановлено, що після ухвалення 15 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області заочного рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], змінився сімейний стан платника аліментів, а саме він зареєстрував шлюб з [PERSON], у шлюбі позивача з [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Крім того, позивач хворіє та перебуває на обліку в медичному закладі КЗ «ПМЛ №4» з діагнозом хронічне захворювання нирок І-ступеню, та потребує довгого медикаментозного та санаторно-курортного лікування (арк.с.13, 28), у зв'язку з чим у позивача змінився не лише сімейний стан, а відповідно змінився і матеріальний стан. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], змінився сімейний стан [PERSON] та його матеріальний стан, що відповідно до ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської обалсті від 15 жовтня 2015 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ № 2037-VIII від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», в якому ч.2 ст.182 СК України викладено в наступній редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. На підставі викладеного, з урахуванням наведених обставин та інтересів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки з часу стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], сімейний та матеріальний стан позивача змінився, він має ще на утриманні малолітнього сина [PERSON] та дружину [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, і стан його здоровя також потребує значних матеріальних витрат, отже розмір стягнутих з нього аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/8 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved