Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач бере участь у матеріальному забезпеченні доньок. З липня 2015 року шлюбні відносини з відповідачем припинені через різні погляди на сімейне життя, суперечки у побутових питаннях. Через вказані обставини постійно виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. За час, наданий судом, примирення не відбулось. Навпаки, у жовтні 2015 року знов відбулась сварка, що призвело до звернення у міліцію. Спору з приводу розподілу майна та місця проживання дітей вона немає. На підставі наведеного, позивач наполягала на розірванні шлюбу; судові витрати, пов'язані із розглядом справи, просила віднести на її рахунок. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Він щомісячно сплачує [PERSON] кошти в сумі 1000 грн. на утримання доньок, спору з приводу місця проживання дітей та розподілу майна - немає. Шлюбні відносини між ними припинені у липні 2015 року, оскільки позивач неналежно виконувала обов'язки щодо виховання дітей, могла їх залишити зі сторонніми особами на кілька днів. З цього приводу виникали сварки та скандали. Дійсно, за час, наданий судом, примирення не відбулось, стосунки не наладились. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18 серпня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 246 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 4, 5). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у липні 2015 року. З вказаного часу вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Неповнолітні діти на теперішній час проживають з позивачем. Відповідач щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1000 грн. Причинами припинення шлюбних відносин подружжя стали різні погляди на сімейне життя та побутові питання. У зв'язку з вказаними обставинами між сторонами виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів любові і поваги один до одного. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішені позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ухвалою суду від 04.09.2015 року сторонам у справі було призначено строк для примирення - два місяці. Але, за вказаний час жоден з подружжя не вжив дієвих заходів щодо збереження сім'ї. Більш того, у цей час між ними знову виникла сварка. Кожен з подружжя під час розгляду справи категорично заявив про неможливість відновлення шлюбних відносин та збереження сім'ї. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить як інтересам сторін так і інтересам неповнолітніх дітей. Сторони у справі не заявили про наявність спору про поділ спільного майна подружжя або визначення місця проживання дітей. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір 243,60 грн. Але, [PERSON] зазначила про віднесення судових витрат на її рахунок. За таких обставин, суд вважає можливим не розподіляти судові витрати між сторонами. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved