Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

12 квітня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що\~23 травня 2011 року померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 206746,виданим [PERSON] Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 25.05.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області. Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № [NUMBER] був втрачений власником. Відповідна земельна ділянка належала її матері згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28 грудня 2004 року Вона звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але так як документи, які б підтверджували право власності померлої були втрачені ще за її життя, нотаріусом було надано відмову у вчиненні нотаріальних дій. Звернутися до відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області з проханням виготовити дублікат державного акту на земельну ділянку неможливо, так як з таким зверненням може звертатися лише власник. Однак її мати успадкувала вище згадану земельну ділянку за [PERSON], але документи не зберегла. Зазначені обставини є перешкодою для отримання спадщини за законом. Тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], якій зазначене належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, будучи належним чином сповіщеною про день, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення(а.с.91). Представник відповідача [PERSON] Першої сільської ради до суду не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день, місце та час розгляду справи, спрямував заяву про розгляд справи у відсутності представника, та зазначив, що повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про визнання права власності за [PERSON] (а.с. 90). Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу набуття права власності на майно у порядку спадкування за законом. Судом встановлено, що 23.05.2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 206746, виданим [PERSON] Першою сільською радою Приазовського району Запорізької області 25.05.2011 року, актовий запис № 13 (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області [PERSON] мала право на вказану земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВТ № 396169 від 28.12.2004 р. після смерті 30.04.2004 року [PERSON], котрій ця земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 000152146 виданого на підставі рішення [PERSON] Першої сільської ради народних депутатів 25.02.1994 р. та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 37 (а.с. 13,59). На підставі свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЖС № 411474,видане 12.11.1974 року міським відділом ЗАГС м. Мелітополь, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 2280,в графі «батьки» зазначені: [PERSON], [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про укладання шлюбу, серії ІІ-ЖС № 455623, видане 18.06.1993 року міським відділом ЗАГС м. Мелітополь Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис № 572, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Третякова» (а.с.11). 14.11.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 144235, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського районного управління юстиції Запорізької області 14.11.2003 року. Після розірвання шлюбу громадянка залишила прізвище «Третякова» (а.с.9). У відповідності до свідоцтва про одруження, серії 1-ЖС № 089474, видане 20.05.2004 року виконкомом [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2, після одруження з [PERSON] позивачка залишила прізвище «Третякова» (а.с.10). Згідно довідки [PERSON] Першої сільської ради [PERSON] зареєстрована та постійно проживає у [INFO], б. 1 і дійсно є спадкоємицею померлої 23.05.2011 року громадянки [PERSON](а.с.14). Відсутність правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, а саме державного акту, що є спадковим майном, послужило підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 17.01.2018 року. З матеріалів цивільної справи, а саме копії спадкової справи №248/2011 вбачається, що 21.10.2011 року з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 23.05.2011 року [PERSON], до нотаріальної контори звернулась [PERSON] (а.с.49). З заявою до нотаріальної контори звернулась [PERSON], яка відмовилася від прийняття належної їй частини спадщини, що розповсюджується на все майно спадкодавця, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яка відкрилася після смерті 23.05.2011 року її матері, [PERSON](а.с. 55) Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори [PERSON], спадкова справа №420, реєстр №2585(а.с.59) видно, що [PERSON]оформила спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,39 га після смерті матері [PERSON], померлої 30.04.2004 р., яка їй належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 000152146 виданого на підставі рішення [PERSON] Першої сільської ради народних депутатів 25.02.1994 р. та зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 25.02.1994 р. за № 37. Із-за відсутності оригіналу зазначеного державного акту, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку - позивачка не може подати до нотаріальної контори належний документ, що підтверджує право власності на майно померлої, у звязку з чим позбавлена права оформити спадщину на дану земельну ділянку. У відповідності до ч.1\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.\~ст. 1261-1265 цього Кодексу. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В силу вимог\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. \~ \~ \~ \~ Отже, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно до постанови державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області який діє в порядку заміщення державного нотаріуса Приазовської державної нотаріальної контори Запоізької області [PERSON] від 17.01.2018 року [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на земельну ділянку площею 0,39 га, розташовану на території [PERSON] Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій 23.05.2011 року її матері [PERSON], та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її імя, оскільки у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності померлої на земельну ділянку, а саме державний акт на право приватної власності на землю (а.с.7). Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердження цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, право власності на земельну ділянку площею 0,39\~га для\~ведення особистого\~підсобного господарства,\~яка розташована\~на території\~[PERSON] Першої\~сільської ради\~Приазовського району\~Запорізької областіпісля померлої [PERSON]підтверджено належними та допустимими доказами і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте, перешкодою для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину є відсутність оригіналу державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 30.05.2008 за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в «особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначене майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку встановлено у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved