Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 04 листопада 1995 року нею з відповідачем укладений шлюб, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. З серпня 2015 року фактично шлюбні відносини між ними припинені та того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Перші півтора року після припинення між ними шлюбних відносин, тобто з вересня по грудень 2015 року та з січня по червень 2016 року, відповідач добровільно перераховував кошти на утримання дітей, хоча ці суми надходили нерегулярно, зазначені кошти надходили на її зарплатну банківську картку. З липня 2016 року відповідач припинив перераховувати таку допомогу, мотивуючи це тим, що він не можу працювати у звязку із хворобою, однак жодних довідок про стан здоров'я не надав, на сьогоднішній день відповідач не працює та проживає у своєї матері у приватному будинку. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала та з порядком отримання рішення суду ознайомлена (а.с. 32). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що з 04 листопада 1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 5, 7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] та малолітній [PERSON], [INFO], проживають разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні та вихованні (а.с. 9, 11), відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.ст.\~182, 184\~СК України з відповідача на користь позивача на утримання дітей, необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 коп.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved