Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

12 грудня 2013 року, позивачка звернулась до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовом, в якому зазначила, що з 28 квітня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча інших дітей не має, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилась, суду надана заява с проханням розглядати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Належним чином сповіщений про час та місце слухання справи відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута заочно за наявних в справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: [PERSON] згідно до свідоцтва про народження народився 14 жовтня 2012 року, про що у Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського РУЮ м. Донецька 23 жовтня 2012 року зроблено відповідний запис за № 718, його батьком вказано - [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України, яка говорить, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України за рішенням суду гроші на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошові сумі. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, що буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину при будь-яких обставинах не може бути менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який буде сплачуватись суд враховує матеріальне становище відповідача і визначає аліменти на утримання неповнолітньої дитини у відсотковому співвідношенні - у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) його батька - [PERSON], але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами п.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог статей 81, 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved