Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

13.12.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON] шляхом зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровано четверо людей: позивач [PERSON], син [PERSON], матір - [PERSON] та відповідач [PERSON]. Сторони перебували в цивільному шлюбі. Відповідач не з'являється в зазначеній квартирі понад два роки, не цікавиться квартирою та її утриманням. Реєстрація відповідача в квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати права власника - на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатись належним майном. З часу добровільної зміни відповідачем місця свого проживання позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням знятись з реєстраційного обліку, але відповідач відмовилась. Оскільки відповідач не проживає в вказаній квартирі понад два роки, не сплачує за користування жилим приміщенням комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, позивач змушений сплачувати надмірні кошти. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та додатково пояснив, що відповідач проживала в спірній квартирі з 1999р. по 31.12.2014 р., пішла добровільно, забрала всі свої речі, комунальні платежі не сплачує. На даний час в квартирі проживає позивач, його син, матір та дружина. Через реєстрацією відповідача, позивач не може оформити субсидію. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'являлася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань суду не надала. Представник третьої особи Дніпровський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві, в судове засідання не з'явився, направив лист в якому просив розглянути справу без участі представника третьої особи та зазначив, що повноваження у сфері реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб з 04.04.2016р. делеговані утвореним органам реєстрації. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частин 2 та 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.01.2004р. (а.с.8) та договором дарування частини квартири від 11.05.2005 року (а.с.7). Згідно довідки форми №3, виданої 25.11.2016р. Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - син та [PERSON] - мати (а.с.9). Як убачається з Акту від 25.11.2016р., складеного квартиронаймачами будинку [ADDRESS], завіреного начальником ЖЕД №401, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає (а.с.10). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що в кв.[ADDRESS] вона проживає з 1988 року. В квартирі 39 проживає позивач, його дружина [PERSON], син та мати. Раніше проживала відповідач, однак свідок не бачила її з осені 2013р. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він проживає в квартирі [ADDRESS]. В квартирі 39 в цьому будинку завжди проживав позивач. Свідок в останнє був в даній квартирі в грудні 2016р., а в 2015 році робив в цій квартирі ремонт, свідок бачив там лише позивача. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] протягом строку, що перевищує один рік (на дату звернення з позовом до суду), що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом, тим більше, що відповідач перестала бути членом сім'ї позивача в розумінні діючого законодавства. Таким чином, позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, серед іншого, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з наведеного, стосовно вимоги позову про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] шляхом зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], слід зазначити наступне. Суд не є органом реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Позивачем не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження того, що він зверталась до відповідних органів із заявою про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку та йому в цьому було неправомірно відмовлено, тому ця вимога є передчасною. Таким чином, позов у цій частині вимог не підлягає задоволенню. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст. 88 ЦК України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11. 57-61, 74-79, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: partial