Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

13.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить: розірвати в 1/2 частині договір довічного утримання, посвідчений 8 Харківською державною нотаріальною конторою 27.10.1993 року за №І-8776, укладений між ним та відповідачем на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27.10.1993 року між ним, [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, відповідно до якого вони передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. За умовами договору було визначено розмір матеріального забезпечення, догляду, допомоги, які [PERSON] як набувач зобов'язаний був надавати йому та його дружині. 22.07.2009 року померла його дружина [PERSON] В цій частині припинення договору довічного утримання заперечень він не має. І проти власності на 1/2 частину спірної квартири за [PERSON] не заперечує. В іншій частині 1/2 частини договору довічного утримання просить розірвати, оскільки [PERSON] тривалий час не виконує, своїх обов'язків, ніякої допомоги не надає. 19.02.2014 року ухвалою суду прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: 8 Харківська державна нотаріальна контора, КП «Харківське МБТІ» про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, в якому з урахуванням уточнених вимог просить: розірвати в 1/2 частині договір довічного утримання, посвідчений 8 Харківською державною нотаріальною конторою 27.10.1993 року за №1-8776, укладений між ним та відповідачем на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування вимог посилається на те, що 27.10.1993 року між [PERSON], [PERSON] та ним укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відчужувачі передали йому у власність квартиру [ADDRESS]. Всі умови договору він виконував. Однак після смерті [PERSON] 22.07.2009 року, він не може доглядати за [PERSON] у зв'язку з погіршенням матеріального становища, поганим станом здоров'я, визнаний інвалідом, сам потребує догляду. Тому просить розірвати договір в 1/2 частині договору відносно [PERSON] та визнати за ним право власності лише на 1/2 частину спірної квартири, оскільки доглядав згідно з умовами договору [PERSON] до її смерті. Визнає вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом вимоги підтримали, зустрічний позов визнали повністю. Представник відповідача зустрічний позов підтримав, первісний позов визнав повністю. Представник 8 ХДНК не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо вирішення позовів поклалася на розсуд суд. Представник КП «Харківське МБТІ» не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини. 27.10.1993 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом 8 Харківської державної нотаріальної контори за №1-8776, зареєстрований в КП «Харківське БТІ». Відповідно до п. 1 договору, [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належала відчужувачам по 1/2 частини кожному. Згідно з п. 6 договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін, в судовому порядку. Відповідно до відповіді КП «Харківське МБТІ» від 29.10.2010 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі договору довічного утримання, посвідченого 8 ХДНК 27.10.1993 року. [INFO] року відчужувач [PERSON] померла. Відповідно до ст. 425 ЦК України 1963 року, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Згідно зі ст. 428 ЦК України 1963 року, договір довічного утримання може бути розірваний: за вимогою відчужувача, якщо набувач майна не виконує обов'язків, взятих ним на себе за договором; за вимогою набувача майна, якщо з незалежних від нього обставин його майновий стан змінився настільки, що він не має змоги надавати відчужувачеві обумовлене забезпечення. При розірванні договору з зазначених вище підстав будинок повинен бути повернутий відчужувачеві. Витрати по утриманню відчужувача, зроблені набувачем майна до розірвання договору, не відшкодовуються. З позовами про розірвання договору довічного утримання звернулися відчужувач [PERSON] та набувач майна [PERSON] Позивач за первісним позовом - [PERSON] зазначив в позові, що в 1/2 частини договору довічного утримання просить розірвати, оскільки [PERSON] тривалий час не виконує своїх обов'язків, ніякої допомоги йому не надає. В іншій 1/2 частині припинення договору довічного утримання у зв'язку з його виконанням заперечень не має. Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] зазначив в позові, що просить розірвати договір довічного утримання в 1/2 частині договору, у зв'язку з погіршенням матеріального становища, поганим станом здоров'я, визнаний інвалідом, сам потребує догляду. При цьому він згоден повернути [PERSON] 1/2 частину квартири без відшкодування понесених витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи визнання сторонами вказаних обставин справи, то первісний та зустрічний позови про розірвання в 1/2 частині договору довічного утримання, посвідченого 8 Харківською державною нотаріальною конторою 27.10.1993 року за №І-8776, укладеного між [PERSON] та [PERSON], на 1/2 частину квартири [ADDRESS] - підлягають задоволенню. Оскільки договір довічного утримання від 27.10.1993 року розірвано в 1/2 частині договору, то згідно зі ст. 428 ЦК України 1963 року при розірванні договору будинок повинен бути повернутий відчужувачеві. У зв'язку з цим, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] - підлягають задоволенню. Відповідно до п. 4 договору довічного утримання, [PERSON] зобов'язався по життєво утримувати [PERSON], забезпечувати її їжею, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Враховуючи, що [PERSON] з часу укладання договору до смерті (22.07.2009 року) не ставила питання про розірвання договору довічного утримання, то [PERSON] вважається таким, що виконав умови договору в цій частині належним чином. У зв'язку з цим, позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши належність, допустимість, достатність доказів, враховуючи, визнання відповідачами первісного та зустрічного позовів, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги не суперечать вимогам Закону та не порушують права будь-яких інших осіб. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Outcome: approved