Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

14.10.2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом в інтересах своїх малолітніх внуків: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідачку стосовно її малолітніх дітей: дочки [PERSON] та дочки [PERSON], і стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], є матір'ю малолітніх [PERSON], та [PERSON] Підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки є те, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, залишила дітей на виховання позивачки, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний розвиток, не доглядає за ними, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Діти знаходяться за місцем проживання позивачки і перебувають на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Позивачка [PERSON], у судовому засіданні вимоги заявленої позовної заяви підтримала повністю із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. При цьому надала пояснення суду про те, що внучка (дочка) [PERSON] з дня свого народження, тобто з [INFO] року та внучка (дочка) [PERSON] з грудня місяця 2012 року залишені відповідачкою на її догляд та виховання, де і знаходяться по даний час та перебувають на її утриманні і вихованні. Батько дітей, [PERSON] проживає окремо від дітей в с.Малий Дивлин Лугинського району Житомирської області, але надає допомогу на їх утримання у добровільному порядку. Представник служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області у судове засідання не з'явився подавши до суду заяву щодо розгляду справи за відсутності їх представника. Вимоги позову [PERSON], підтримує із підстав зазначених у позовній заяві. Прокурор у судовому засіданні позовну заяву [PERSON], підтримав та вважає, що є всі підстави, передбачені ст.164 СК України стосовно позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно її малолітніх дітей: дочки [PERSON] та дочки [PERSON]. Відповідачка [PERSON], у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи про, що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Заяви щодо розгляду чи відкладення розгляду справи до суду не подала. Зі згоди всіх учасників судового розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.6,7). Діти: дочка [PERSON] з дня свого народження, тобто з [INFO] року та дочка [PERSON] з грудня місяця 2012 року залишені відповідачкою на догляд своєї матері - бабусі [PERSON], де і знаходяться по даний час та перебувають на утриманні і вихованні останньої, що стверджується висновком органу опіки та піклування Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області та слідує із акту обстеження матеріально-побутових умов цієї ж сільської ради, сім'ї [PERSON] - бабусі дітей відповідачки [PERSON] (а.с.8,10). Відповідачка залишила дітей, проживає окремо від дітей в с.Стара Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Вихованням дітей не займається, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний розвиток, не доглядає за ними, зловживає спиртними напоями, веде аморальний та антигромадський спосіб життя, ніде не працює, батьківських обов'язків не виконує, не цікавиться долею дітей, що слідує із висновку органу опіки і піклування Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області.(а.с.8). Батько дітей, [PERSON] також проживає окремо від дітей в с.Малий Дивлин Лугинського району Житомирської області та самоусунувся від їх виховання, але надає допомогу на їх утримання у добровільному порядку. З висновку органу опіки і піклування Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області, від 13.10.2014 року слідує, що орган опіки зазначеної сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки мати - [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей.(а.с.8). В судовому засіданні також не встановлено жодних обставин, які б об'єктивно унеможливлювали чи перешкоджали відповідачці [PERSON], належно виконувати її батьківські обов'язки по вихованню дітей. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітніх дітей та заслухавши пояснення позивачки, висновок прокурора, вивчивши надані письмові докази (висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї), які підтверджують викладені обставини, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей: дочки [PERSON] та дочки [PERSON]. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із змісту ч.2 ст.166 СК України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України також передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, в частині позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки суд вважає доведеним, що відповідачка ухиляється від своїх материнських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітніх дітей, а тому має бути позбавлена батьківських прав і з неї повинні бути стягнуті кошти на утримання дітей в судовому порядку, в межах приписів статей 182, 183 СК України, однак не у тому розмірі, у якому просить позивачка ( 1/4 частину на двох дітей до повноліття старшої дитини). Так, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від обов'язку утримувати малолітніх дітей, чим ставить їх у скрутне матеріальне становище та порушує їхнє право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання малолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідачки в судовому порядку, згідно вимог ст.183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, а затим у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення молодшою дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Судом не встановлено обставин, за якими відповідачка [PERSON], могла б бути звільнена від обов'язку утримувати своїх малолітніх дітей. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з вище наведеного суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивачки повинно бути крім того, стягнуто з відповідачки також і 243.60 грн., судових витрат понесених позивачкою при подачі позову до суду.

Outcome: partial