Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

13 листопада 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] \~про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира складається з 1 кімнати: загальна площа складає 37,9 кв.м, житлова площа 18,7 кв.м.Також вона є власником 2/3 частин зазначеної квартири, що підтверджується договором дарування від 30 квітня 2003 року. 1/3 частина вищезазначеної квартири належить на праві власності відповідачу [PERSON] , який з 2001 року в зазначеній квартирі не проживає, належною йому часткою квартири не користується. Оскільки вона добросовісно і відкрито користується зазначеною квартирою більше 10-ти років, тому вона просить суд визнати за нею право власності 1/3 частку кварти, що розташована за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. 22 листопада 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято до свого провадження і та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] надав через канцелярію суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , з 05 квітня 1994 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Спірна квартира складається з 1 кімнати: загальна площа складає 37,9 кв.м, житлова площа 18,7 кв.м. Позивачка є власником 2/3 частин зазначеної квартири, що підтверджується договором дарування від 30 квітня 2003 року посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Н.М. . 1/3 частина житлового приміщення: 1 кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № Ж2073 від 05 жовтня 1993 року. Відповідно до Акту складеного за участі сусідів будинку [ADDRESS] , [PERSON] , з 2001 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Ст.ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ч. 1 ст. 344 ЦК України зазначено особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.\~Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.\~За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном». Тобто, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що у майна є власник, на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Позивачка є власником 2/3 частин зазначеної квартири, що підтверджується договором дарування від 30 квітня 2003 року посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбіда Н.М.1/3 частина житлового приміщення: 1 кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № Ж2073 від 05 жовтня 1993 року. Зазначене свідчить, що позивач був обізнаний про власника частки у спірному майні, а отже знав, що заволодів чужою річчю, тому його володіння не призводить до набуття права власності незалежно від тривалості такого володіння. Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо в момент набуття річчю її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю. Тому на підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed