Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, наказом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.05.2013 року з нього стягнуто на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 596,22 грн. та судовий збір у розмірі 114,70 грн., всього 710,92 грн. На підставі постанови державного виконавця вказані кошти разом із виконавчим збором у розмірі 89,77 грн. стягнуто з його пенсії. Вказані кошти було стягнуто з нього через несплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS]. І хоча він являється квартиронаймачем квартири, розташованої за зазначеною адресою, але з 2000 року у вказаній квартирі не проживає, комунальними послугами не користується, тому вважає, що він не є боржником, і не повинен сплачувати комунальні послуги, що, саме відповідачка повинна сплачувати комунальні послуги, а тому саме через несплату відповідачкою комунальних послуг й виникла заборгованість, яка з нього була стягнута, чим йому завдано збитки, які, на підставі ст.22 ЦК України він просить з неї стягнути (а.с. 2-4). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області віл 23 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків - відмовлено (а.с. 30-31). В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 34-35). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири, за адресою: [ADDRESS]. Наказом Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.05.2013 року з позивача стягнуто на користь ПАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 596,22 грн., що виникла за адресою: [ADDRESS], а також судовий збір у розмірі 114,70 грн. Згідно Розпоряджень державного виконавця від 06.10.2014 р. та 29.10.2014 р., при примусовому виконанні вищевказаного наказу позивач сплатив суму заборгованості у розмірі 596,22 грн.; судовий збір у розмірі 114,70 грн., а також 89,77 грн. - виконавчий збір. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що позивач, як наймач квартири повинен сплачувати комунальні послуги, а вимога заявлена ним про стягнення суми витрат на оплату комунальних послуг не є збитками у розумінні ст.22 ЦК України, оскільки факт наявності витрат позивача на оплату комунальних послуг та їх розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку із порушенням відповідачем цивільних прав позивача. Однак, з вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав щодо стягнення з відповідачки коштів за надані послуги з газопостачання, які сплачені позивачем, а тому вважає за необхідне, скасувати рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не відповідають обставинам справи, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.78 ЖК України, тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про склад сім»ї № 000610237 виданої ТОВ «ІНФО -КОМ» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO], відповідачка [PERSON], [INFO] (дружина) та син [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи наказного провадження № 208/3748/13 (2-н/208366/12) за заявою ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природній газ, яка була оглянута в суді апеляційної інстанції, вбачається, що сума заборгованості за використаний природній газ нараховувалась відповідно до тарифів роздрібних цін на газ природний, що використовується населенням на комунально - побутові потреби (без лічильника) на три особи які зареєстровані в квартирі за період з січня 2012 року по квітень 2013 року, та станом на 01.04.2013 року становить 596,22 грн. (наказне провадження а.с.а.с.5,6, 8). Враховуючи, що позивач зареєстрований в зазначеній квартирі та є її наймачем, то він зобов'язаний сплачувати комунальні послуги, не зважаючи на його не проживання в квартирі. Разом з тим, відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Отже, виходячи з вимог закону, відповідачка разом з іншими зареєстрованими особами також повинна сплачувати кошти за надані комунальні послуги. Враховуючи, що позивачем було сплачено заборгованість по газопостачанню за період з січня 2012 року по квітень 2013 року, яка станом на 01.04.2013 року становила 596,22 грн., яка була нарахована без лічильника на трьох осіб (позивача, відповідачку та їх повнолітнього сина), то з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок повернення сплачених витрат за послуги газопостачання слід стягнути суму в розмірі 198,74 грн. (596,22 грн. : 3 особи = 198,74 грн.), задовольнивши частково позовні вимоги. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки понесенні ним збитки у вигляді виконавчого збору у сумі 89.77 грн. та 114,70 грн. за сплату судового збору по судовому наказу, колегія суддів приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зазначені суми стягнуті саме з нього судовим наказом та постановою державного виконавця і не є обов'язком для відповідачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивача також слід стягнути в рахунок повернення сплаченого судового збору 36 грн. 03 коп.

Outcome: partial