Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

13 жовтня 2021 року [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтував тим, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 89215 від 12.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 33 969,09 грн у зв`язку з тим, тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 0502630515 від 28.08.2019 укладеним із ТОВ «ІНФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ДОРІ ФІНАНС». Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.06.2021 по - 09.06.2021. Сума заборгованості за кредитом складає 32 969,09 грн. За вчинення виконавчого напису 1 000,00 грн. Вважає що даний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, бо згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, а в даному випадку виконавчий напис оформлено окремим документом. Окрім того, вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 89215 від 12.06.2021 року містить явні ознаки порушення вимог чинного законодавства, допущених при його вчиненні, зокрема, порушення вимог щодо безспірності заборгованості. Також зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі і в частині можливості вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Таким чином, вчинення вказаної нотаріальної дії є безпідставним, а отже, виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню З цих підстав позивач просить визнати виконавчий напис № 89215 від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» боргу в сумі 33969,09 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути витрати на професійну допомогу у сумі 5000,00 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 1362,00 грн. Ухвалою Краматорського міського суду від 18.10.2021 року позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, була прийнята до розгляду та по ній було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02.12.2021 року представник позивача [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву в якій стверджує, що нотарісом порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 89215 від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» боргу в сумі 33969,09 грн. Окрім того зазначив, що ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» пред`явило виконавчий напис № 89215 від 12.06.2021 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника Олега Івановича, на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 66615183 від 26.08.2021. Також, 24.09.2021 приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи позивача, які вона отримує в ПрАТ «НКМЗ». Згідно звітів про здійснені відрахування та виплати ПраТ «НКМЗ» приватним виконавцем Донецької області Олійником Олегом Івановичем на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 89215 від 12.06.2021, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 66615183, за жовтень 2021 утримано з позивача 1 317,25 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 89215 від 12.06.2021, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правова підстава згідно якої набуті грошові кошти за рішенням суду не існуватиме. Враховуючи вищезазначене просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Грисюк Олени Василівни № 89215 від 12.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 969,09 грн, стягнути з ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1 317,25 грн., стягнути з відповідача ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» на користь [PERSON] судові витрати, зокрема по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5 000,00 грн.;судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 816,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Про місце, дату і час проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Жодної заяви або клопотання на адресу суду не надіслав. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Третя особа - приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце проведення судового засідання був сповіщений належним чином шляхом направлення судових повісток. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідив письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевірив обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 89215, на підставі якого з позивача на користь відповідача стягнута заборгованість в розмірі 33969,09 гривень. 26.08.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Донецької області Олійником Олегом Івановичем з метою примусового стягнення за виконавчим написом №89215 від 12.06.2021 року винесено постанову ВП № 66615183 про відкриття виконавчого провадження. 24.09.2021 року [PERSON] виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався п. 4 Глави 11, п.3.1 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України» від 22.02.2012 року за №296/5, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусомКиєво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, ні відповідачем, ні третьою особою - приватним нотаріусом не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] . Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 12.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 89215, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно копії звіту про здійснення відрахування та виплати, виданого головним бухгалтером, начальником БОЗП ПрАТ «НКМЗ» Воротняк Н. в жовтні 2021 року із заробітної плати, інших доходів [PERSON] було здійснено відрахування у розмірі 20 %, що становить 1317,25 грн на виконання постанови приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області Олійника Олега Івановича ВП №66615183 від 24.09.2021 року з метою примусового стягнення за виконавчим написом №89215 від 12.06.2021 року. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.І ст. 190 ЦК України). Враховуючи, що підставою отримання відповідачем грошових коштів був виконавчий напис № 89215 від 12.06.2021, який не підлягає виконанню, то вимоги позивача в частині стягнення з ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 1 317,25 грн. підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору за подання зави про забезпечення позову. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, суд приходить до наступного висновку. З метою надання професійної правничої допомоги між позивачем та АБ «Калінін і Партнери» укладено Договір №б/н/21 від 15.09.2021 року . Відповідно до Додатку №1 до Договору №б/н/21 від 15.09.2021 року за надання професійної правничої допомоги Клієнт сплачує Бюро гонорар в розмірі 5000, 00 грн. Договір та додаток до договору було укладено за згодою сторін договору, що підтверджується наявними у ньому підписами. Згідно з ч. 2 та ч. 3ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 05.10.2021 року позивачу Адвокатським Бюро було надано усну консультацію стосовно предмету спору, вартість якої складає 500,00 грн, складено адвокатський запит від 21.09.2021 року вартістю 500,00 грн., розроблено узагальнення практики Верховного Суду, що становить 500,00 грн, складено та подано до Краматорського міського суду Донецької області позовну заяву, вартість якої 2500,00 грн, а також складено та подано до суду заяву про забезпечення позову, вартість послуги якої становить 1000,00 грн., а загальна вартість наданих послуг складає 5000.00 грн. Згідно копії меморіального ордеру №@2PL889579 від 20.09.2021 року [PERSON] сплатила 3000, 00 грн на користь АБ «Калінін і Партнери» згідно договору №б/н/21 від 15.09.2021 року про надання професійної (правничої) допомоги. Згідно копії меморіального ордеру №@2PL084093 від 05.11.2021 року [PERSON] сплатила 2000, 00 грн на користь АБ «Калінін і Партнери» згідно договору №б/н/21 від 15.09.2021 року про надання професійної (правничої) допомоги. Відповідно до положень ч.4,5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 263-265, 273-279, 352, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved