Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

13.10.2020 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , Яблунівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, державного акту та державної реєстрації про право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку господарських будівель та споруд, що за адресою: [ADDRESS] . За даним будинковолодінням закріплені земельні ділянки, загальною площею - 1,09 га, втому числі і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,25 га. Межі даної земельної ділянки закріплені та перебувають в користуванні за вказаним господарством з 1940 року і з того часу та по сьогоднішній день фактично не змінювались, спорів з сусідами через межі земельних ділянок у неї ніколи не виникало. Однак, нещодавно, при оформлені нею права власності на належну їй земельну ділянку, вона довідалась, про накладення меж земельних ділянок моєї сусідки (відповідачки по справі) - [PERSON] на її земельну ділянку. Так, [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 164246 є власницею земельної ділянки прощею 0,6787 га по [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 26:236:872:01:02:001:0207. Також, [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 164245 є власницею земельної ділянки прощею 0,2500 га по [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 26:236:872:01:02:001:0206. Дані Державні акти були видані відповідачу на підставі рішення XV сесії п`ятого демократичного скликання від 13.03.2008 року Стопчатівської сільської ради. Однак, при виготовленні технічної документації на земельну ділянку позивача, працівниками землевпорядної організації при проведенні обмірів було встановлено, що вся її земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку є приватизованою її сусідкою [PERSON] під кадастровим номером 26:236:872:01:02:001:0207. Крім того, останньою також приватизовано частину її земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, під кадастровим номером: 26:236:872:01:02:001:0206. Загальна площа накладення становить 0.4406 га і тому вона не може оформити на неї право власності. Позивачу не було відомо про дане накладення, оскільки фактично межу земельних ділянок ніхто не порушував та в сусідки [PERSON] намірів захопити її земельну ділянку не було. Дане накладання на її земельну ділянку є тільки в карті Державного земельного кадастру і воно є технічним, тобто її земельна ділянка юридично належить відповідачці, однак фактично нею користуюся тільки позивач, і фактично межі земельних ділянок не порушені. Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 164246 був виданий неправильно, оскільки в площу приватизованої земельної ділянки відповідачки повністю входить земельна ділянка позивача під належним їй житловим будинком, межі земельних ділянок, які вказані в Державному земельному кадастрі не відповідають існуючим межам земельної ділянки на місцевості. Позивач в судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві представник позивача просить справу розглянути у її відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач до суду не прибула, звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у її відсутності, заперечень щодо позову не має. Представник відповідача - Яблунівської селищної ради - в судове засідання не прибув, звернувся із заявою, в якій просив розглянути справ у його відсутності, не заперечує щодо позовних вимог. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - до суду не прибув, подав до суду пояснення щодо позовних вимог та просив розгляд справи здійснювати у відсутності уповноваженого представника. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач є власницею житлового будинку в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 10.06.1997 року (а.с.10), свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.11.1987 року (а.с.9), довідкою №225 від 01.10.2020 року Яблунівської селищної ради (а.с.11). За вказаним господарством закріплені земельні ділянки загальною площею - 1,09 га, втому числі і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,25 га, що підтверджується довідкою № 33-04-17 від 17.02.2020 року Яблунівської селищної ради (а.с.12). [PERSON] належать земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером 26:236:872:01:02:001:0206, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 164245 (а.с.13) та площею 0,6787 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 26:236:872:01:02:001:0207, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 164246 (а.с.14). Із Плану земельної ділянки по [ADDRESS] вбачається накладення цієї земельної ділянки на земельні ділянки, належні [PERSON] . Згідно ст.11 Закону України «Про Державний земельний кадастр»: відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до абзацу 4 частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»: державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до абзацу 5 частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Усунення вказаної накладки земельних ділянок площею - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку без скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 164246 та рішення XV сесії п`ятого демократичного скликання від 13.03.2008 року Стопчатівської сільської ради на підставі якого було видано цей Державний акт, і реєстрації державного акту у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, є неможливим, тому позивач обрала належний спосіб захисту своїх порушених прав. Накладання межі земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 26:236:872:01:02:001:0206 на земельну ділянку позивача для ведення особистого селянського господарства є незначним. Чинне законодавство України в даному випадку дозволяє усунути таку накладку шляхом виготовлення нової технічної документації із землеустрою з уточненням меж земельних ділянок. Тому для усунення даної накладки достатньо того, щоб у сітку координат Державного земельного кадастру було внесено виправлення на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Варто зазначити, що згідно абзацу 3 пункту 4 розділу 7 Закону України« Про державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Отже вказану невідповідність меж земельних ділянок сторін можливо виправити шляхом зобов`язання [PERSON] виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та подати заяву до відділу у Косівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про виправлення помилок у сітці координат Державного земельного кадастру, земельної ділянки кадастровий номер 26:236:872:01:02:001:0206 та привести її у відповідність до меж визначених на місцевості. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно зі статтею 125 ЗК України (поточна редакція, чинна після 05.03.2009 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статті 116, 118 ЗК України, передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України: суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України: у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Крім того, ч.1 ст.393 ЦК України, передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Статтею 378 ЦК України, визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені ст. 140 Земельного кодексу України, відповідно до якої, такими підставами є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває в постійному користуванні іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування землею. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс 13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016року у справі № 6-2824цс15 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Аналізуючи вище наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що виданим [PERSON] державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 164246 від 08.10.2008 року, на підставі рішення XV сесії п`ятого демократичного скликання Стопчатівської сільської ради від 13.03.2008 року, та його державною реєстрацією, порушуються права позивача щодо володіння та розпорядження належною їй земельною ділянкою площею - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, тому такий державний акт та рішення на підставі якого він був виданий, слід визнати недійсними та скасувати. Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2623687201:02:001:0207 у Державному земельному кадастрі суд зауважує, що, з урахуванням пояснень третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - законодавством, що регулює земельні правовідносини, встановлений порядок скасування реєстрації земельних ділянок, однак механізм виконання такої процедури не розроблений, оскільки у програмному забезпеченні «Національна кадастрова система», в якій вносяться відомості до ДЗК, відсутній необхідний функціонал, що не дозволяє скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві, зокрема - за рішенням суду в інших випадках, ніж передбачено в абзаці третьому і четвертому ч.10 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі і за рішенням суду, надходить з органів реєстру прав, після чого відомості вносяться у Поземельну книгу. Після скасування права на землю органами реєстру прав державний кадастровий реєстратор отримує в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги. За змістом ч.3 ст.26 Закону України «Про державний земельний кадастр»: зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків,визначених у ч.2 цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом. Отже, позовна вимога в частині скасування державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі є передчасною, оскільки їй має передувати припинення речових прав на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому у цій частині позов слід залишити без задоволення. На підставі ст.ст. 16,21,373,378 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 116, 118, 125, 152, 155, 202 Земельного Кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Outcome: partial