Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

12 серпня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті матері залишилося спадкове майно, земельна частка (пай), яку позивач не має можливості успадкувати через відсутність правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим державний нотаріус Першої Горлівської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовну заяву та визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Малинівка, Глобинського району Полтавської області, паспорт серія [NUMBER] , рнокпп: [NUMBER] в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] [PERSON] , яка була включена до списку громадян - членів КСП ім. Котовського, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю (серія ПЛ-19 зареєстрований за №7 від 06.09.1995 року) за № 635, право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП ім. Котовського, розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Першої Горлівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи відділу у Глобинському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Горлівки від 27.01.2000 року - [PERSON] , померла [INFO] у віці 83 років, актовий запис № 193. Як вбачається із повідомлення №590/104-19 від 29.07.2019, у фонді зберігання землевпорядної документації, відділу не передавалась книга видачі сертифікатів на земельні частки паї членам КСП ім. Котовського надати інформацію про те чи отримувала [PERSON] сертифікат немає можливості. В списку громадян-членів КСП ім. Котовського до державного акту на колективну власність громадянка включена за номером 635. Державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ - 19 зареєстрований за № 7 від 06.09.1995 року виданого КСП ім. Котовського. На момент розпаювання розмір земельної частки по бувшому КСП ім. Котовського на території Землянківської сільської ради становить 4,31 ум.кад.га. Згідно довідки виданою дирекцією ТОВ АФ «Землянки» Глобинського району Полтавської області № 89 від 29.07.2019, [PERSON] дійсно працювала в колгоспі ім. Котовського з 1944 року по 1978 рік на різних роботах, та була членом колгоспу. Відповідно до довідки виданої дирекцією ТОВ АФ «Землянки» Глобинського району Полтавської області № 6 від 20.02.2017, колгосп ім. Котовського Глобинського району Полтавської області реорганізований в КСГП ім. Котовського (рішення загальних зборів колгоспників в протоколі №2 від 18.12.1992 року). КСГП ім. Котовського реорганізований в ТОВ «Агрофірма «Землянки» (протокол № 2 від 12.01.2000 р. загальнх зборів уповноважених членів КСГП і зареєстровано в Глобинській райдержадміністрації розпорядження № 69 від 09.02.2000 р.). Як вбачається із інформації наданої Першою Горлівською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] в державну нотаріальну контору звернулась [PERSON], дочка померлої, яка подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із земель, переданих у колективну власність КСП ім. Котовського, розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Документи на спадкове майно відсутні. Крім заяви [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття або видачу спадщини ніхто не звертався. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , актовий запис № 493 від 25.12.1948 року, вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2018 року встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що померла [INFO] [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] . [PERSON] (позивач) звернулася до Першої Горлівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . 27 березня 2017 року державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подав правовстановлюючий документ на спадкове майно. Згідно з ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст. 126 ЗК). Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з положеннями ч. ч. 9, 10 ст. 5 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) 1990 року кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Частинами 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року передбачено, що при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При цьому необхідно встановити чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved