Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

14.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Управителі Житлового фонду» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що вперіод з 01.07.2016 року по 31.05.2017 він перебував у трудових відносинах із ТОВ «Управителі житлового фонду». На цьому підприємстві працював в аварійно-диспетчерській службі слюсарем-сантехником. 31 травня 2017 року був звільнений за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні йому не була виплачена заробітна плата в сумі 2626,65 грн., чим порушені ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 ЗУ Про оплату праці. Відповідно до ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні відповідач зобовязаний був виплатити йому всі суми, що належали йому від підприємства, в день звільнення. Не зробивши зі ним повний розрахунок в день звільнення, відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримаки розрахунку по день фактичного розрахунку. Строк затримки розрахунку, починаючи з 01.06.2017 року по 11.08.2017 року складає 50 днів. Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 150,98 грн. х 50 днів = 7549,00 грн., де 150,98 грн. - середньоденна заробітна плата (нарахована заробітна плата за березень 3714,84 грн. + нарахована заробітна плата за травень 2626,65 грн. = середня зарплата 3170,45 грн. : 21 (день) = 150,98 грн.). Відповідно до ст. 47 КЗпП України Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно ч. 1, 2 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно ст. 116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України,у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належної звільненому працівникові суми у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до абз. 1 п.8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» N 100 від 08.02.1995р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пленум ВС України в п.20 постанови від 24.12.99р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2017 року по день фактичного розрахунку, тобто по 29.08.2017 року з розрахунку 150,98 грн. за кожен день затримки розрахунку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Управителі Житлового фонду» в судове засіданні не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. На підставі ст. ст. 224-230 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТОВ «Управителі житлового фонду» з 01.07.2016 року по 31.05.2017 року, працюючи в аварійно-диспетчерській службі слюсарем-сантехніком. 31 травня 2017 року був звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с. 8-10). На день його звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату в розмірі 2626,65 грн., остаточний розрахунок був здійснений 29.08.2017 року (а.с. 7, 11). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Відповідно до ст. 60, 66, 143 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Позивач звільнився з роботи 31.05.2017 року, відповідач сплатив заборгованість по заробітній платі позивачеві 29.08.2017 року, внаслідок чого час затримки розрахунку складає 60 робочих днів. На підставі п. 1 розділу I и п. 2 розділу II Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, з наступними змінами та доповненнями, середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні повинен розраховуватися за два місяці до звільнення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку його середньоденна заробітна плата за останні два місяця перед звільненням складає 150,98 грн. У відповідності з п.5, п.9 розділу IV Порядку нарахування середньої заробітної платі, нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата вираховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двух місяців робочі дні на число відпрацьованих днів. За період з 01.06.2017 року по 29.08.2017 року включно відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 9058,80 грн. з розрахунку 150,98 грн. (середньоденний заробіток) х 60 (кількість днів затримки розрахунку) = 9058,80 грн. Пленум ВС України в п.20 постанови від 24.12.99р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9058,80 грн. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved