Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

14.05.2021 [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він являється біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Коли народилася дочка - [PERSON] , її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якого було записано батьком дитини. Шлюб [PERSON] та [PERSON] існував формально, а він з [PERSON] протягом чотирьох років підтримував стосунки, а саме з 2008 року, тому наявні підстави вважати, що [PERSON] , [INFO] , є його дочкою. 24.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням суду було розірвано та 11.02.2014 він уклав шлюб з [PERSON] . За час їх шлюбу в них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час у них повноцінна сім`я, вони з дружиною виховують двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , займаються їх вихованням та утриманням. Той факт, що юридично його батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , не визнано, негативно впливає на його емоційний стан, а наявність різних прізвищ у дітей може негативно впливати на стосунки між сестрами та призвести до психологічної травми у старшої дочки. Відповідач, який записаний батьком [PERSON] , ще до її народження припинив спілкування з [PERSON] , та не приймає участі в їх житті і вихованні дитини. Враховуючи, що він - [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , виховує її та дитина перебуває на його утриманні, знає його як рідного батька, він бажає визнати своє батьківство юридично. Оскільки, в досудовому поряду вирішити спір неможливо, просив суд визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження дитини № 1027 від 13.06.2012, виключивши відомості про [PERSON] , як батька дитини, вказавши у графі батько - [PERSON] , змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, дату народження, місце народження залишити без змін, та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням зазначених змін. 30.06.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 23.07.2021 судом постановлено ухвалу, про призначення судово-медичної експертизи на предмет встановлення біологічного батьківства, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. 18.11.2021 судом поновлено провадження у справі, в зв`язку із отриманням 17.11.2021 висновку експерта № 103-243-2021 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи та призначено підготовче засідання. 26.11.2021 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] до суду повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа, Білоцерківський міськрайоний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання представника не направив, до суду подав заяву про розгляд справи згідно чинного законодавства без представника відділу РАЦС. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи (а.с. 5, 6, 8, 9, 11-13), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 11 лютого 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.10), 22 березня 2001 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.7) та актового запису про народження № 1027 ( а.с.37-38, 59-62), 13 червня 2021 року було проведено реєстрацію народження [INFO] - [PERSON] , батьком якої записано - [PERSON] , [INFO] , а матір`ю - [PERSON] , [INFO] , підставою для здійснення реєстрації народження дитини стала заява матері та документ закладу охорони здоров`я про народження дитини, а підставою внесення відомостей про батька - актовий запис про шлюб № 14 від 22.03.2001, складений виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, що узгоджується з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ( а.с.39-41). Згідно Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 21.04.2021 за № 15.2-03/9805 (а.с.14), за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають, зокрема, з 07.08.2015 - [PERSON] , з 14.12.2010 - [PERSON] , з 17.02.2015 - [PERSON] , з 07.08.2015 - [PERSON] . Згідно інформації з відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 09.06.2021 (а.с.29), відповідач - [PERSON] , [INFO] , по м. Києву та Київській області зареєстрованим не значиться, а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено поясненнями позивача та третьої особи. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Згідно із ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Таким чином, реєстрація народження [PERSON] була здійснена відділом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку ст. 122 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про своє батьківство з моменту народження дитини [PERSON] , [INFO] , адже він протягом чотирьох років перебував у стосунках із [PERSON] та проживав із нею, тобто з 2008 року по 2012 рік, а з даним позовом звернувся 14.05.2021, з пропуском річного строку для звернення до суду з даним позовом. Разом з тим, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а в даному випадку така заява відсутня. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно із ч. 3 ст. 2 ЦПК України, одним із основних принципів цивільного судочинства є верховенство права. Згідно із ст. 5 СК України, Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно висновку експерта № 103-243-2021 (а.с.76-79), вбачається, що біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , становить 99,99%, отже [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідач відзив із запереченнями проти позову та докази в спростування доводів позивача до суду не подав. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. За ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Таким чином, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення відповідних відомостей до актового запису про народження дитини, а саме: до актового запису про народження дитини № 1027 від 13.06.2012, шляхом виключення відомостей про [PERSON] , як батька дитини, вказавши у графі батько - [PERSON] , змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, дату народження, місце народження залишити без змін, та видачі нового свідоцтва про народження дитини з урахуванням зазначених змін. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач при поданні позову до суду сплатив судовий збір та поніс витрати на проведення експертизи, однак заявив клопотання про залишення вказаних витрат за ним, без відповідного відшкодування.

Outcome: approved