Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

14 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «Славія Люкс», ТДВ «СК «Традо», ПП «Салюр», в якому просить визнати недійсним договір № 003332 від 08.10.2014 року, укладений між нею та ПП «Славія Люкс»; визнати недійсним договір добровільного страхування від нещасних випадків № 005228 від 16.10.2014 року, укладений між нею та ТДВ «СК «Традо»; стягнути з ТДВ «СК «Традо» на її користь 6000,00 грн.; визнати недійсним договір № 003332 від 08.10.2014 року, укладений між нею та ПП «Салюр»; стягнути з ПП «Салюр» на її користь 10605,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у жовтні 2014 року у неї виникла нагальна потреба у значних грошових коштах для власних потреб. Із реклами в газеті «Объявления по средам» вона дізналася про програму «Альфа Гроші», відповідно до якої вона могла одержати в позику необхідну суму грошей. Пояснює,що 08.10.2014 року вона підписала Договір № 003332 з ПП «Славія Люкс», відповідно до якого вона ставала учасником програми «Альфа Гроші», повинна була сплачувати щомісячно платежі до Фонду Учасників програми в сумі 1111,11 грн. протягом 18 місяців, а Підприємство зобов'язалося «вчиняти від його (Учасника) певні дії, спрямовані на надання безстрокової позики» (п. 1.1.Договору) в сумі 200 000 грн. Стверджує, що того ж дня її зобов'язали підписати договір за таким же номером 003332 із ПП «Салюр», відповідно до якого ПП «Салюр» нібито надало їй інформаційні послуги вартістю 10 500,00 грн., плату за вказані послуги позивач зобов'язана була оплатити не пізніше наступного дня з моменту підписання вказаного договору. Зазначає, що насправді вона ніяких інформаційних послуг від ПП «Салюр» не одержувала, акт приймання передачі таких послуг не підписувала, але оскільки сплата вказаної суми була умовою одержання кредиту, вона 08.10.2014 року сплатила на рахунок ПП «Салюр» кошти в сумі 10500,00 грн. та 105,00 грн. комісії банку за перерахування вказаних коштів. Крім того відповідно до п.2.1.5 договору про участь у програмі «Альфа Гроші» позивач зобов'язана була укласти договори особистого страхування життя, здоров'я, працездатності та/або майнового страхування об'єкта застави (іпотеки) із страховою компанією. 16.10.2014 року між позивачем та ТДВ «СК «Традо» був укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків за № 005228. На виконання вказаного договору страхування позивач 16.10.2014 року перерахувала на рахунок ТДВ «СК «Традо» страховий платіж в сумі 6000,00 грн. Стверджує, що протягом жовтня-листопада 2014 року позики від ПП «Славія Люкс» вона так і не одержала. Вважає, що всі вищевказані договори є недійсними, такими, що порушують її права як споживача фінансових послуг; спонукання її до укладення всіх вищевказаних договорів, зобов'язання сплачувати кошти за ненадані послуги свідчить про пірамідальну схему, створену відповідачами. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Традо» в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Поштою на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких в задоволенні позову просять відмовити в частині вимог до відповідача ТДВ «СК «Традо». Представники відповідачів ПП «Славія Люкс» та ПП «Салюр» в судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення повідомлялись у встановленому порядку, згідно ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення судового засідання від них не надходило. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі представників відповідачів, що не з'явились. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.10.2014 року [PERSON] уклала договір № 003332 з ПП «Славія Люкс», предметом якого є надання учаснику безвідсоткової позики (а.с. 5-8). Відповідно до п. 2.1.1 даного договору, Учасник зобов'язується своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати до Фонду Учасників, за рахунок якого Підприємство надає відповідні суми у безвідсоткову позику за програмою «Альфа Гроші». 08.10 2014 року між [PERSON] та ПП «Салюр» було укладено договір № 003332 про надання інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Вартість плати за надання послуг складає 10500,00 грн. (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2014 року [PERSON] сплачено на користь ПП «Салюр» грошові кошти в сумі 10500 грн. та 105,00 грн. комісії з платника (а. с. 13). Судом також встановлено, що 16.10.2014 року [PERSON] звернулась до ТДВ «СК «Традо» з заявою про укладення договору добровільного страхування від нещасного випадку (а.с. 32). 16.10.2014 року між ТДВ «Страхова компанія «Традо» та [PERSON] укладено договір страхування від нещасних випадків № 005228 (а. с. 9-10). Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману, спонукає, або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б. Як вбачається з ст. 4 додатку № 2 до договору № 003332 від 08.10.2014 року видача коштів проводиться один раз на два місяці, процес отримання позики проводиться на підставі поданих заяв, яка надсилається не пізніше трьох днів до проведення видачі. В процесі отримання позики перевага надається клієнту, який оформив заяву з найбільшою сумою внеску. Отже, розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. В постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-35цс12), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживача в оману. Така діяльність ПП «Славія Люкс» за системою надання позики у групах вводить позивача в оману, оскільки позивач розраховує отримати позику, а отримує лише право на позику. Укладений договір містить несправедливі умови, оскільки не передбачає відповідальності відповідача, містить лише формальні обов'язки для ПП «Славія Люкс», перевірити виконання яких, позивач не має можливості. Умови вказаного договору є непрозорими і спрямовані на введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. В свою чергу, виходячи зі змісту Договору № 0033312 від 08.10.2014 року, останній не спрямований на настання реальних обумовлених наслідків, а містить лише умови щодо надання певних інформаційних, консультаційних послуг та послуг з пошуку інформації. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених ним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи вище наведенні обставини, суд приходить до переконання, що договір № 003332 від 08 жовтня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПП «Славія Люкс», договір № 003332 від 08 жовтня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПП «Салюр» є недійсними; сплачені позивачем кошти в сумі 10500 грн. в якості виконання умов договору № 003332 від 08 жовтня 2014 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Салюр», підлягають стягненню з ПП «Салюр» на користь [PERSON] Грошові кошти в сумі 105 грн. (а.с. 13) стягненню з ПП «Салюр» на користь [PERSON] не підлягають, оскільки являються комісійною винагородою банку за проведення платежу. В свою чергу, враховуючи, що [PERSON] була ініціатором укладення Договору добровільного страхування від нещасних випадків № 005228 від 16.10.2014 року і доказом її волевиявлення на укладення договору є її заява з проханням укласти вказаний договір (а.с. 32); відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів введення в оману позивача працівниками ТДВ «Страхова компанія «Традо», суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним Договору добровільного страхування від нещасних випадків № 005228 від 16.10.2014 року, укладеного між [PERSON] та ТДВ «СК «Традо» та для стягнення з відповідача ТДВ «СК «Традо» 6000 грн., сплачених в якості страхового платежу (а.с. 12). У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідачів ПП «Славія Люкс» та ПП «Салюр» у дольовому порядку на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, від сплати яких позивач звільнена, в сумі 243 грн. 60 коп. по 121 грн. 80 коп. з кожного. Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial