Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

14 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому було неодноразово уточнено, та згідно останньої редакції від 27.06.2017 року просить ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) суму позики в розмірі 42\~056 (сорок дві тисячі пятдесят шість) дол. США, в національній валюті гривні, у відповідності до офіційного курсу Національного банку України, що становить 1\~094\~717 (один мільйон девяносто чотири тисячі сімсот сімнадцять) гривень, 68 копійок; стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) суму відсотків в розмірі 3\~541 (три тисячі пятсот сорок один), 11 долар США, в національній валюті гривні, у відповідності до офіційного курсу Національного банку України, що становить 92\~175 (девяносто дві тисячі сто сімдесят пять ) гривень 09 копійок. Стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) сплачений судовий збір в розмірі 8\~000 (вісім тисяч) гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та [PERSON] було укладено догововір позики, відповідно до умов якого вона передала відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 42\~056 дол. США. Позивач стверджує, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою виконати умови договору, однак, відповідач від зустрічі ухиляється, борг до теперішнього часу не повернула. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі, вказуючи, що зазначена розписка була нею написана під примусом та грошових коштів по ній вона не отримувала. Розглянувши поданий позов, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, на підтвердження якого 30.10.2016 року була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 42\~056 дол. США, які зобовязалась повернути суму в повному обсязі до 01 березня 2017 року. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, однак, відповідач до теперішнього часу грошові кошти у повному обсязі не повернула, від контактів ухиляється. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договорами виконала у повному обсязі, а саме передала відповідачу гроші, а відповідач зобовязалась повернути гроші в строк передбачений договором, однак свої зобов`язання не виконала, гроші не повернула. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Суд приймає розписку в якості належних та допустимих доказів виникнення боргового зобовязання, так як відповідач даний факт належним чином не спростувала, більш того, підтвердила, що вказана розписка написана нею власноручно. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Крім того, при вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач з клопотаннями про, про забезпечення доказів та призначення судової почеркознавчої експертизи до суду не звертались. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що оригінал боргового документу (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно до вимог ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до вказаних норм розмір процентів за користування коштами розраховується наступним чином: Кількість днів користування коштами, в період дії облікової ставки НБУ в розмірі 14 % (31.10.2016 13.04.2017 року) всього 165 днів, складає: 42\~056 х 0,038 х 165/ 100 = 2\~636, 91 дол. США; Кількість днів користування коштами, в період дії облікової ставки НБУ в розмірі 13 % (14.04.2017 25.05.2017 року) всього 42 дні, складає: 42\~056 х 0,035 х 42/ 100 = 618, 22 дол. США; Кількість днів користування коштами, в період дії облікової ставки НБУ в розмірі 12,5 % (26.05.2017 14.06.2017 року) всього 20 днів, складає: 42\~056 х 0,034 х 20/ 100 = 285, 98 дол. США. Отже загальна сума відсотків за користування коштами за договором позики складає 3\~541, 11 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором позики від 30 жовтня 2016 року у розмірі 42\~056 дол. США, що в національній валюті гривні, у відповідності до офіційного курсу Національного банку України, становить 1\~094\~717 (один мільйон девяносто чотири тисячі сімсот сімнадцять) гривень, 68 копійок, а також суму відсотків за користування позикою в розмірі 3\~541 (три тисячі пятсот сорок один), 11 долар США, що в національній валюті гривні, у відповідності до офіційного курсу Національного банку України, становить 92\~175 (девяносто дві тисячі сто сімдесят пять ) гривень 09 копійок. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому суд бере до уваги, що жодних доказів на спростування позиції позивача [PERSON] суду не надала, а її свідчення про те, щоміж сторонами був укладений насправді договір купівлі-продажу (обміну) золотих виробів, а вказана розписка була написана нею під тиском та примусом, не знайшли свого підтверждення в матеріалах справи, так як відповідачем не було надано доказів звернення до органів міліції з повідомленням про скоєний у її відношенні злочин, не було надано доказів виконання умов вказаного договору шляхом передачі позивачеві виробів із золота, тощо. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у загальному розмірі 8\~000 гривень. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved