Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

13 грудня 2018 року ФОП [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В позовній заяві позивач зазначив, що 03 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної карти, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 15 000 грн. Позичальник належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним договором, тому станом на 08 грудня 2015 року заборгованість [PERSON] становила 15 502,52 грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», згідно договору добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 року. У зв'язку з вищезазначеним АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобов'язання по договору №055/14 від 01.08.2014 року, визнав факт неповного погашення позичальником грошового зобов'язання згідно умов договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 15502,52 грн. 01 жовтня 2018 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. Тому позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в порядку регресу в розмірі 15 502,52 грн. та понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Крім того, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-сайті на сторінці Барвінківського районного суду Харківської області у рубриці «Оголошення про виклик до суду», відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 03 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України в особі філії - Донецького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної карти. 28 травня 2015 року між АТ «ОщадБанк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору №2537323, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 15 000 грн. Позичальник належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів у розмірі та у порядку, передбачених вищевказаним договором, тому станом на 08 грудня 2015 року заборгованість [PERSON] становила 15 502, 52 грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов'язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного поверненням позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених договорами, були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», згідно договору добровільного страхування кредитів №055/14 від 01 серпня 2014 року. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобов'язання по договору №055/14 від 01 серпня 2014 року, визнав факт неповного погашення позичальником грошового зобов'язання згідно умов договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 15 502, 52 грн. Таким чином станом залишок заборгованості відповідача перед ПрАТ «УПСК» складав 15 502, 52 грн. 01 жовтня 2018 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності з ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної сторони у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення в його користь із відповідача вищезазначених сум. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved