Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

14 травня 2019 року позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, відповідно до якої просила суд зобов`язати підприємство відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] . Рішенням міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради від 20.02.2015 їй надано дозвіл на відключення квартири від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання та подальшого облаштування індивідуального опалення. На виконання зазначеного рішення, її квартиру було відключено від централізованого опалення 22.07.2018 та в подальшому встановлено індивідуальну систему опалення квартири відповідно до виготовленого робочого проекту. Зазначені дії підтверджуються відповідними актами про відсутність в її помешканні централізованого опалення. Разом з тим, відповідач продовжує нараховувати плату за послуги теплопостачання за період з жовтня 2018 року, тобто часу, з якого вона фактично не отримує послуг з централізованого опалення. Вказаними діями відповідача порушено її права, як споживача, оскільки вона не є споживачем послуг з теплопостачання в розумінні ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Ухвалою судді від 14 травня 2019 року за вказаною заявою відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду на 12 червня 2019 року. 04 червня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними. Зазначає, що позивачем відключення від централізованого опалення квартири здійснено з порушенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто незаконно. При цьому, між позивачем та підприємством відповідача 09.01.2010 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, який на даний час у встановленому законом порядку не розірвано. У зв`язку із чим, відповідач здійснює нарахування за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання по особовому рахунку позивача на законних підставах. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з підстав, викладених в ній. Зазначив, що позивач на підставі дозволу міжвідомчої комісії виконкому Світловодської міської ради здійснила відключення квартири від мереж централізованого опалення, дана обставина підтверджується відповідними актами. У зв`язку із відключенням від мереж централізованого опалення позивач направила відповідачу письмове повідомлення про дострокове розірвання договору, що передбачено пунктом 29 Договору. Разом з тим, відповідач продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення, які фактично позивач не отримує. Вказаними діями відповідач порушує права позивача як споживача комунальних послуг. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Зауважила, що нарахування плати за послуги з централізованого опалення здійснюється на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, укладеного між позивачем та відповідачем, який діє на даний час. У зв`язку з чим, вказані дії відповідача є законними. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 742 від 15.08.2012 року (а.с. 37) Згідно витягу з протоколу № 1 засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 20.02.2015, позивачу надано дозвіл на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення. (а.с. 5) Квартира позивача відключена від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання 22.07.2018, що підтверджується відповідним актом, затвердженим рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП 26.09.2018 № 8. (а.с. 19) З метою облаштування квартири позивача індивідуальною системою опалення на замовлення позивача виконано робочий проект реконструкції системи централізованого опалення в квартирі [ADDRESS] . (а.с. 6-18) По особовому рахунку [NUMBER] квартири [ADDRESS] нараховані платежі за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» за період 01.10.2018 року - 01.05.2019 року в сумі 9393, 79 грн. (а.с. 23) Між позивачем та СП ТОВ «Світловодськпобут» 09.01.2010 укладено договір на надання послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 28, 29, даний договір укладено на п`ять років. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі, в тому числі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця. (а.с. 38) Позивач 03.10.2018 направила письмову заяву до відповідача із повідомленням встановлення індивідуального опалення в квартирі [ADDRESS] , у зв`язку з чим прохала закрити особовий рахунок. (а.с. 20) На вказане звернення відповідачем надано відповідь із роз`ясненням Порядку відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та відсутність підстав для закриття особового рахунку. (а.с. 39, 22) Вирішуючи даний спір, суд враховує наступне. Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону на час існування правовідносин, встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача, як і обов`язок по оплаті вказаних послух, як це визначено ст. 20 Закону. Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто законодавець покладає такий обов`язок на виробника таких послуг, в разі їх ненадання з вини саме виробника, а не через відмову споживача отримувати дані послуги. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено право споживачів на відмову від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Пунктами 25, 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» (2633-15) схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких приводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд вважає, що нарахування відповідачем по особовому рахунку позивача платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» не встановлює для позивача будь-яких обов`язків. Зазначене право відповідача виходь із вищеописаних нормативних актів та умов укладеного між сторонами договору, який є чинним на час розгляду справи судом. При цьому, питання про обґрунтованість нарахованої суми плати за надані послуги, тобто законність або незаконність дій відповідача в цій частині, встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу або правомірності дій позивача щодо відмови від отримання послуг з теплопостачання, при вирішення якого суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаним фактам. Проте, таких позовних вимог ніхто зі сторін не заявляв. Крім того, питання щодо правомірності відмови позивача від отримання послуг відповідача не є предметом даної справи. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить висновку, що позовні вимоги про припинення нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, не ґрунтуються на законі, та є такими, що не підлягають задоволенню. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», отже, з підстав ч.7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати належить компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed