Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

13 січня 2020 року до суду звернувся перший заступник голови Бродівської районної державної адміністрації Оксана Прокопець з позовом в інтересах дитини [PERSON] із заявою про припинення опіки над [PERSON] у зв`язку із смертю опікуна [PERSON] . В обґрунтування своєї вимоги заявник покликається на те, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 26 липня 2016 року встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначено [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] опікуном над малолітнім, у зв`язку із позбавленням його матері батьківських прав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та про що Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис № 237 від 28 листопада 2019 року. Враховуючи, що те, що опіка над малолітнім [PERSON] встановлена судом, а опікун [PERSON] померла, тому просить припини опіку над [PERSON] у зв`язку із смертю опікуна [PERSON] . Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у її відсутності, заяву підтримує, просить її задовольнити. Суд розглянув справу у відсутності заявника, його представника, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заявника, які зазначені у заяві, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке. Встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 26 липня 2016 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] , відносно сина [PERSON] , [INFO] ; встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Відповідно долученої копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 листопада 2019 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Незважаючи на ці вимоги Закону, позивачем суду не надано жодних пояснень та доказів на підтвердження порушеного його права чи іншої особи, в інтересах якої подано заяву. Окрім того, у заяві не наведено норм права, яким керувався заявник при зверненні до суду.

Outcome: dismissed