Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

13 травня 2020 року [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 липня 2018 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 28 липня 2018 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дочки [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через поступове погіршення сімейних відносин, що призвело до остаточного їх припинення. На даний час подружні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, примирення неможливе. Відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою від 29 липня 2020 року у справі відкрито спрощене провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, у відповідності до положень статей 128, 130, 131 ЦПК України. Позивачка до суду спрямувала заяву про підтримання позову, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 28 липня 2018 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З копії довідки № 970 від 04 травня 2020 року, виданої МК ВЖРЕП № 7 видно, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , 2018 р.н.(а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, твердить, що шлюбні відносини припинені з відповідачем, а відповідач будь-яких заперечень проти розірвання шлюбу до суду не спрямував, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить компенсувати 840,8 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved