Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

14.06.2019 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що 29 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану був зроблений відповідний запис № 366. Від цього шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO] , який проживає з позивачем по справі [PERSON] та знаходяться на її утриманні. На теперешній час позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] разом не проживають. Відповідач відмовився добровільно надавати [PERSON] матеріальну допомогу на утримання спільної дитини. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати спільного малолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дитини. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що впливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Проте в порушеннях даних вимог закону відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання спільного сина. На момент звернення до суду з позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати їх неповнолітнього сина. Як вливає з положення ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про способи виконання обов`язку з утримання неповнолітньої дитини той, з ким приживає така дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на її утримання. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені, зокрема, у частці від доходу того з батьків хто проживає окремо від дитини. Наразі відповідач офіційно працевлаштований на підприємстві «Запоріжелектротранс». Частина 2 ст. 182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути на її користь з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення у частині стягнення за один місяць допустити до негайного виконання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2019 року ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Згідно зі\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29 вересня 207 року між [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~який зареєстрований\~Жовтневим відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Запорізького міського\~управління,\~актовий запис\~№ 366 (а.с. 6). У шлюбі\~ [INFO] у\~них народився\~син,\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження,\~серія [NUMBER] \~виданим 19\~серпня 2014\~року Жовтневим\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Запорізького міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№ 333.Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно позовної заяви неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] не розірвано. Як вбачається з позовної заяви відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований на Запорізькому комунальному підприємстві міського електротранспорту «Запоріжелектротранс».\~Матеріальної допомоги [PERSON] на утримання їх спільного сина, [PERSON] не надає. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров*я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з вимог\~ст. 182 СК України\~і враховує стан здоров*я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача [PERSON] інших утриманців. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов про стягнення аліментів був поданий 14.06.2019 року, а тому, за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно приписів пп.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved