Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

14 липня 2017 року, [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив суд, встановити юридичний факт його постійного проживання зі своєю матірю - спадкодавцем [PERSON], померлою 28.10.2016 р. однією сім`єю на час відкриття спадщини, тобто станом на 28.10.2016 р. за адресою : [ADDRESS], мотивуючи це необхідністю оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку. В судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомив, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав свою заяву та просив суд слухати справу за його відсутністю (а.с. 17,18,20). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про слухання справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 19). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5-ть років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка є матірю заявника - померла 28.10.2016 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 471075 від 28.10.2016 р. та свідоцтвом про народження заявника серії ІІ-ЮН № 930977 від 20.09.1968 р. (а.с. 5,11). Довідкою Таїровської с/р № 725 від 12.07.2017 р. та актом депутатів Таїровської с/рвід 14.06.2017 р. підтверджується, що заявник дійсно постійно проживав, але не був зареєстрований, зі своєю матірю спадкодавцем [PERSON], померлою 28.10.2016 р. за адресою : [ADDRESS], та похоронив її за свої кошти (а.с. 12,13). Після смерті своєї матері [PERSON], померлої 28.10.2016 р., заявник звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, отримавши письмову відмову нотаріуса у видачі такого свідоцтва з підстав пропущення ним строку на прийняття спадщини та не підтвердженням свого проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті (а.с. 6). Таким чином, суд дійшов висновку, що заявник в порядку ст.ст. 1261,1268 ЦК України входить до першої черги на спадкування за законом, як такий, що проживав зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на день смерті останньої і часу відкриття спадщини 28.10.2016 р., а тому заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved