Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

12 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2007 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 180,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту стягнення аліментів у відповідача істотно змінилися умови проживання та матеріальне становище, він працює у Польщі та отримує значний дохід. Неповнолітня донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, потребує розвитку своїх здібностей та додаткових витрат. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача є задовільним, непрацездатних членів сімї на його утриманні немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить збільшити аліментів на утримання доньки [PERSON] зі 180,00 грн. до 1\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення донькою повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила цивільну справу за її позовом слухати за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідач перебуває за кордоном, має тимчасову роботу, також страждає на захворювання, виходячи з принципу рівності прав та обовязків обох батьків, просив задовольнити позовні вимоги частково у сумі 600,00 грн. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 26.10.2002 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2006 року, що набрав законної сили 29 вересня 2006 року, шлюб між сторонами був розірваний, донька [PERSON] залишена на проживання з матірю, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 05 квітня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 237 (а.с. 6, 29). 28 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу Тимків (а.с. 5). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2007 року, що набрало законної сили 30 жовтня 2007 року, з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти у твердому грошовому розмірі по 180,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 30-31). На підставі рішення від 19.10.2007 року був виданий виконавчий лист (а.с. 7). Відповідачем надаються заяви про свою згоду на поїздки доньки [PERSON] за кордон (а.с. 25, 44-50). Відповідач та його донька має захворювання (а.с. 32-37). Батьки відповідача періодично спілкуються та організовують відпочинок онучки [PERSON] (а.с. 38-43, 51-66, 81-83). Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Згідно ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 80 Сімейного кодексу України встановлює, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз'яснення міститься у пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру аліментів судом також враховується, що відповідно до норм Сімейного кодексу України розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що у позивача на день розгляду справи змінився сімейний стан, оскільки вона перебуває у шлюбі з [PERSON], а у відповідача змінилося матеріальне становище. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими у справі доказами встановлені підстави, передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України для зміни розміру аліментів, оскільки у позивача змінився сімейний стан, а у відповідача - матеріальне становище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, збільшивши розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], зі 180,00 грн. до 600,00 грн. і рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2007 року слід змінити. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial