Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Гуринівської сільської ради, яка перебувала у землях колективного сільськогосподарського підприємства «Гуринівське», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26 березня 1997 року, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року №38. Зазначає, що фактично спадщину після останнього прийняла жінка померлого - [PERSON], але юридично не оформила. [INFO] остання померла. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Спадщину після останньої вона прийняла та частково переоформила. Разом з тим, вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яку [PERSON] успадкувала після свого чоловіка [PERSON], так як останній за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO], право власності на земельну частку (пай), розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах, без визначенням меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Гуринівське», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 26 березня 1997 року, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року №38 на ім'я [PERSON], зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №328. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 73). Представник відповідача - Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа, в якому просить розглянути справу без участі їх представника, з позовом згодні (а. с. 43). У зв'язку з неявкою сторін суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно з наявною в матеріалах справи копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 26 березня 1997 року Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області на підставі рішення №38 від 03 лютого 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №328, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Гуринівське», розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 9). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 02 грудня 2016 року вбачається, що згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року №38 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам КСП «Гуринівське» на території Гуринівської сільської ради, [PERSON] виписаний сертифікат серії [NUMBER] від 26 березня 1997 року за реєстраційним номером 328, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 4,45. Вказаний сертифікат на руки не отриманий. Інформація про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відсутня (а. с. 14). Згідно з матеріалами справи, [PERSON] на день смерті [INFO] проживав однією сім'єю з дружиною, [PERSON], яка здійснила його поховання та прийняла спадщину. Дітей у останніх не було. Заповіт від імені померлого виконавчим комітетом Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався. [PERSON] був включений до списків членів КСП «Гуринівське», які мали право на земельну частку (пай) при розпаюванні КСП «Гуринівське», що посвідчувалось сертифікатом [NUMBER], але за життя його не отримав (а. с. 7, 8, 42, 74). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 22 серпня 2016 року №46236191 спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заведена (а. с. 39). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON] Крім того судом встановлено, що [INFO] в с. Степанівка Білопільського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). Згідно з наявною в матеріалах справи копією заповіту, посвідченого 12 жовтня 2011 року секретарем Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №48, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] - позивачці у справі (а. с. 10). З довідки Гуринівської сільської ради від 17 січня 2017 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Гуринівської сільської ради 12 жовтня 2011 року, зареєстрований у реєстрі за №48, не змінювався і не відмінявся (а. с. 74). Спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] заведена приватним нотаріусом Білопільського нотаріального округу Ясинок Ж. В. 23 травня 2014 року за заявою позивачки (а. с. 29-30, 45-73). У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У відповідності до п. 24 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 №7, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за заповітом після, [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Гуринівське», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим 26 березня 1997 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року за №38 на ім'я [PERSON], зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №328. Однак, позивачка позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що [PERSON], на ім'я якого видано сертифікат, за життя його не отримав. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved