Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

14.11.2019 позивачка звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору № H4-350 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Даний договір купівлі-продажу було укладено на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» 28.11.1995 між відповідачами та позивачкою, біржовий контракт № БН4-350 від 28.11.1995. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.11.1995 між нею та відповідачами укладено на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» договір № H4-350 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Право власності\~на вищевказану\~квартирубуло\~зареєстровано у\~Комунальному підприємстві\~«Харківське міське\~бюро технічної\~інвентаризації»,\~крім того внесено запис з відкриттям розділу про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наданою інформаційною довідкою від 13.11.2019. Позивач зазначає, що сторонами договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов, які повністю були виконані як покупцем, який сплатив продавцям обумовлено суму грошових коштів, так і продавцями, якими передано згадану квартиру покупцю у власність. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, сплачує всі комунальні послуги, здійснює поточний ремонт. Як підставу звернення до суду позивач обґрунтувала тим, що вона виявила бажання продати вказану квартиру, однак, звернувшись до приватного нотаріуса Трощій І.В., на якому наполягає потенційний покупець, вона отримала усну відмову у можливості посвідчити договір купівлі-продажу, посилаючись на той факт, що неповнолітня не мала права бути учасником на універсальній біржі під час продажу вказаної квартири, що прямо передбачено в діючій на той час редакції Закону України «Про товарну біржу». Договір в зв`язку з цим, на думку нотаріуса, може бути в подальшому визнаний недійсним та категорично відмовилась посвідчувати даний правочин. Позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] викликались в судові засідання шляхом направлення судових повісток, які повернуті до суду у зв`язку з закінчення терміну зберігання. В призначене судове засідання відповідачі не з`явились, причини неявку суду не повідомили, відзив на позов не надали. Третя особа універсальна біржа «Україна» у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причину своєї неявки у судове засідання не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи за її відсутності. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. у судове засідання не з`явилася, направила клопотання про розгляд справи за її відсутності та надала суду постанову про відмову від вчинення нотаріальної дії, де надала свої пояснення по суті позовних вимог. Згідно ч.8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми суд розглянув справу у відсутності відповідачів та третіх осіб. Третя особа приватний нотаріус Трощій І.В. направила суду постанову № 400/02-31 від 17.12.2019 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої послалась на порушення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» при укладенні 28.11.1995 р. договору № H4-350 купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» між нею та відповідачами, оскільки одним із відчужувачів частки квартири була неповнолітня [PERSON] , яка на день укладення договору не могла бути членом біржі через обмежену дієздатність. Відмова також мотивована роз`яснення Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10.04.1998. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу № H4-350 від 28.11.1995 [PERSON] придбала у [PERSON] , яка діяла від себе та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] житловою площею 102,7 кв.м. За домовленістю сторін квартира продана за 500000000 карбованців. Зазначений договір зареєстрований в КП «ХМ БТІ» за № 2675276, номер запису: П-1-2062 в книзі 1. Згідно з умовами договору [PERSON] , [PERSON] прийняли кошти за квартиру та передали [PERSON] правовстановлюючі документи та ключі від квартири. Істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Як зазначено в позові, під час укладання зазначеного біржового договору, і в подальшому, позивачка була впевнена в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу вказаної квартири. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2019\~рокувбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу № H4-350 від 28.11.1995 р., видавник: Біржа нерухомості та основних фондів «Україна». Згідно ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у листопаді 1995 року, спірні відносини, як і права та обов`язки виникли у сторін з моменту укладення договору, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу\~УРСР 1963\~року (далі за текстом ЦК УРСР 1963 р.), чинного на момент укладення договору і реєстрації права власності. Так, згідно зі статтею 224\~ЦК УРСР 1963 р., за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 128 ЦК УРСР 1963 р., передбачала, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» в редакції від 16.02.1993 біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов : а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі ;\~б)\~якщо її\~учасниками є\~члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Не погоджуючись з позовними вимогами, суд виходить з безпідставності звернення з позовом, оскільки сторонами були дотримані всі передбачені законом умови укладення договору в рамках діючого на той час цивільного законодавства, договір був зареєстрований у визначеному порядку та в подальшому виконаний у повному обсязі всіма сторонами. З приводу відмови приватного нотаріуса слід зазначити, що нотаріус згідно гл.2 п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, приймає для вчинення правочину про відчуження договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі, укладений відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав. В даному випадку договір купівлі-продажу був зареєстрований у встановленому на той час законом порядку, у межах строку позовної давності договір недійсним не визнавався, що виключає підстави стверджувати про його недійсність чи оспорюваність, при чому доказів про його оскарження до суду не надано. З приводу членства неповнолітніх дітей відповідачів слід зазначити, що ні договір купівлі-продажу, ні Закон України «Про товарну біржу» в редакції від 16.02.1993, який діяв в період укладення договору не передбачено, що членство допускається виключно повнолітніх громадян, однак порядок членства визначається статутом такої біржі, про що наголошено в ч. 2 ст. 6, ст. 8 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 16.02.1993 р. Діючою на час укладення договору купівлі-продажу квартири на біржі в редакції ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 р., а саме у ст. 13 визначено, що неповнолітні віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників. Разом з цим, представництво [PERSON] з боку [PERSON] в договорі купівлі-продажу № H4-350 від 28.11.1995, який був укладений на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» по біржовому контракту, відбувалося на підставі рішення Дзержинського райвиконкому міста Харкова № 171/34 від 02.11.1995, про що зазначено в самому контракті. Отже, [PERSON] не була і не могла бути членом біржі, оскільки в її інтересах діяла її мати, [PERSON] як законний представник, а отже вказаний біржовий договір відповідає правилам біржової операції. У відповідності ст. 79 Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції від 20.06.1969, у разі виникнення спільної власності батьків і дітей правовідносини щодо цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом України. Стаття 48 ЦК УРСР 1963 р. наголошує, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 51, 53 ЦК УРСР 1963 р. недійсною є угода, укладена неповнолітнім, який не досяг п`ятнадцяти років, крім дрібних побутових. Угода, укладена неповнолітнім віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років без згоди його батьків (усиновителів) або піклувальників, може бути визнана судом недійсною за позовом батьків (усиновителів) або піклувальника. На підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 16.02.1993 угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Договір купівлі-продажу № H4-350 від 28.11.1995, який був укладений на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» наразі ніким наразі не оспорений, строки давності щодо його можливого оскарження сплинули, сторони виконали договір у повному обсязі, відбулася державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,\~в тому\~числі новому\~реєстрі,\~при цьому\~ніхто не\~оспорює факт\~неможливості бути\~членом товарної\~біржі [PERSON] ,\~бо мало\~місце законне\~представництво батьками\~своїх неповнолітніх\~дітей,\~наслідком чого\~сумніви щодо\~дійсності договору,\~який укладений\~у точній\~відповідності з\~вимогами діючого\~на той\~час законодавства,\~суд вважає\~безпідставними,\~а отже\~причин для\~визнання його\~дійсним немає\~з причин\~його відповідності\~діючому на\~момент реєстрації\~цивільному законодавству. Приватним нотаріусом не враховано того факту, що до п`ятнадцяти років інтереси дітей представляють їхні батьки, наслідком чого факт неможливості неповнолітньою [PERSON] бути членом товарної біржі не потребує доведенню, оскільки виходить із положень діючого на той час цивільного законодавства, а тому мати неповнолітньої [PERSON] цілком законно діяла в інтересах своєї доньки [PERSON] при придбанні власної квартири, при чому для укладення біржового контракту надала рішення Дзержинського райвиконкому міста Харкова №171/34 від 02.11.1995 як її законний представник, що також ніким не спростовано. Отже, договір купівлі-продажу № H4-350 від 28.11.1995 укладений на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» є дійсним\~та відповідав правилам біржових операцій, а саме ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в тому числі і відповідав інтересам неповнолітньої [PERSON] , від імені якої діяла\~мати [PERSON] \~на підставі рішення Дзержинського райвиконкому міста Харкова №171/34 від 02.11.1995 як її законний представник. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] \~про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрованого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» не підлягають задоволенню та є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed