Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

14.09.2017 [PERSON] звернувся до Чернівецького районного суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON] та визначити наступні способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення з сином щотижня з 16:00 години у пятницю до 19:00 години у неділю. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2009 року позивач перебував у шлюбних відносинах з відповідачем, який виявився невдалим і рішенням Чернівецького районного суду від 05.12.2014 шлюб розірвано. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], однак, фактично з самого розлучення у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі [PERSON] у вихованні сина, його відвідуванні та почалися створюватися перешкоди у його спілкуванні з сином. За заявою [PERSON] рішенням комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації від 19.02.2015 визначено наступний порядок прийняття участі [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] та у його вихованні: в суботу з 10:00 години до 12:00 години в неділю. Однак, фактично з моменту прийняття даного рішення, [PERSON] ігнорувала його та продовжувала чинити перешкоди спілкуванню позивача із сином та взяття участі у його вихованні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити з мотивів, зазначених у позовній заяві, також зазначив, що має нову сімю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, також зазначила, що має нову сімю, щодо спілкування позивача з сином не заперечує, але проти того, щоб син залишався з батьком на ніч, оскільки дитина сама не бажає ночувати в будинку батьк. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснила, що компрометуючою інформацією щодо [PERSON] не володіє. У спілкуванні [PERSON] веде себе відкрито, є доглянутим. Судом встановлено наступне: 19 липня 2009 року сторони зареєстрували між собою шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів виконкому Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області зроблено актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 065461 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 182430. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.12.2014 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до даного рішення з [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі ? усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 11.09.217 за № 158, за період проживання [PERSON] на території Сокільської сільської ради, зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг на його поведінку не поступало. Відповідно до довідки виконавчого комітету Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 26.07.2017 за № 293, до складу сімї [PERSON] належать: мати [PERSON], [INFO] та батько [PERSON], [INFO] У лютому 2015 року позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації із заявою щодо зустрічей та спілкуваннь з малолітнім сином [PERSON] Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації від 19.02.2015 визначено наступний порядок прийняття участі [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] та у його вихованні: в суботу з 10:00 години до 12:00 години в неділю. Відповідно до витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької райдержадміністрації від 05.09.2017, рішенням № 1 визначено наступний порядок побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO]: двічі на місяць з 15:00 пятниці до 15:00 неділі. Будучи допитаною у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є матірю позивача, суду пояснила, що після розлучення [PERSON] і [PERSON] її сімя допомагала відповідачеві продуктами, коли вона з сином проживала в с. Мазурівка. Рішення комісії щодо встановленого способу спілкування позивача з сином не виконує, бачитись з дитиною не дає, залякує її та налаштовує дитину проти батька, баби і діда. Будучи допитаною у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з дитиною позивач не бачився і не хотів бачитись два роки, потім звернувся до служби у справах дітей. Коли [PERSON] побачився з сином, то останній його не впізнав. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.\~ Відповідно до положень ч. 1 ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охоронну дитинства» зазначено, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. У відповідності до ч.ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з приписами ч.ч. 1,2,3\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 159 СК України\~суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення. Рішення комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької райдержадміністрації від 05.09.2017 № 1 визначено спосіб участі батька у вихованні дитини: двічі на місяць з 15:00 пятниці до 15:00 неділі. Згідно з ч.2\~ст.19 СК України\~рішення органу опіки та піклування є обовязковим для виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч.2\~ст.170 СК України\~(рішення про негайне відібрання дитини від батьків). Однак, позивач до спливу десяти днів від часу його винесення, а саме 14.09.2017 року звернувся з позовом до суду. Згідно з ч.3\~ст.19 СК України\~звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. З огляду на вік дитини [PERSON]\~, суд не вбачає за можливе заслухати його думку з приводу вирішення питання, що стосуються його життя. Однак, з урахуванням малолітнього віку, конфліктної міжособистісної поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд доходить висновку про необхідність дотримання найвищих інтересів дитини, дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, захисту порушених прав батька на участь у вихованні сина та спілкування з ним шляхом встановлення порядку спілкування батька з дитиною на розсуд суду із частковим врахуванням побажань сторін. При цьому доводи відповідача про те, що нею не чиняться перешкоди позивачу в реалізації його права на виховання сина та спілкування з дитиною визнаються судом безпідставними, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості з питання участі у вихованні дитини в добровільному порядку. Доказів можливості безперешкодної реалізації позивачем його права на спілкування та участь у вихованні дитини, відповідачем не надано. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд врахує вік дитини, прихильність дитини до батька, ставлення позивача до виконання батьківських обов'язків, бажання та можливість піклування про здоров'я дитини обох батьків і те, що такий порядок не порушуватиме ніяким чином права дитини. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України суд, з урахуванням віку та стану здоров'я дитини, приймаючи до уваги, що син позивача [PERSON] проживає разом з відповідачем [PERSON], приходить до висновку про часткове задоволення позову та встановлення відповідних днів та часу для спілкування дитини з батьком шляхом надання можливості безперешкодного спілкування за місцем проживання батька. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved