overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

14 травня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/ZВ2Е6А/3/001, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення грошові кошти в сумі 6 000 грн. зі сплатою 35 % річних на 24 місяців. В серпні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 8 851 грн. 88 коп. посилаючись на те, що останній не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутності та позовні вимоги підтримує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 14 травня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/ZВ2Е6А/3/001, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення грошові кошти в сумі 6 000 грн. зі сплатою 35 % річних на 24 місяців. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно до договору, внаслідок чого станом на 21 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 8 851 грн. 88 коп., з яких 5 850 грн. 15 коп. - тіло кредиту, 3 001 грн. 73 коп. - заборгованість по відсотках. Ці обставини підтверджуються: договором № 014/ZВ2Е6А/3/001 від 14 травня 2012 року; розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З урахуванням наявності заборгованості по кредиту відповідача перед банком, суд рахує, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

14 травня 2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 6423,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 02 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15157,95 грн., заборгованість за кредитом 5661,24 грн, заборгованність по відсоткам за користування кредитом 1677,98 грн, заборгованість за пенею та комісією 5661,00 грн., штраф за п.п.2.2. Генеральної угоди 2157,73 грн, всього загальна сума забогованості склала 15157,95 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2013 року в розмірі 15157,95 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 14 травня 2013 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 6423,09 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 02 листопада 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15157,95 грн., заборгованість за кредитом 5661,24 грн, заборгованність по відсоткам за користування кредитом 1677,98 грн, заборгованість за пенею та комісією 5661,00 грн., штраф за п.п.2.2. Генеральної угоди 2157,73 грн., всього загальна сума забогованості склала 15157,95 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд Одеської області з зазначеним позовом (а.с.3). 14.06.2014 року по цій справі було постановлено заочне рішення (а.с.21-22). 20.07.2014 року відповідач надав заяву про перегляд заочного рішення (а.с.28-29). 31.07.2014 року ухвалою суду було скасовано заочне рішення і справа призначена до розгляду по суті (а.с.26). Позивач просить суд: Зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1999 році він (позивач) придбав у власність двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. через деякий час його брат [PERSON] звернувся до нього з проханням зареєструвати його в квартирі, на що позивач погодився. В 2001 році позивач зареєстрував [PERSON] в квартирі, але відповідач жодного дня там не проживав. В 2010 році він ([PERSON]) попросив відповідача знятись з реєстрації, в зв'язку з тим, що він сплачує за нього комунальні послуги, а так як на теперішній час подорожчали комунальні послуги це впливає на фінансовий стан позивача. До теперішнього часу [PERSON] так і не знявся з реєстрації з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник позивача підтримав доводи позивача та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 20 червня 2007 року власником є [PERSON] (а.с.6). Відповідно довідки ЖЕО від 18.09.2013 року в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). За приписами ст. 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності зі ст..383 ЦК України власник квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин вимоги позову [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд Одеської області з зазначеним позовом (а.с.3). Позивач просить суд: Зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1999 році він (позивач) придбав у власність двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. через деякий час його брат [PERSON] звернувся до нього з проханням зареєструвати його в квартирі, на що позивач погодився. В 2001 році позивач зареєстрував [PERSON] в квартирі, але відповідач жодного дня там не проживав. В 2010 році він ([PERSON]) попросив відповідача знятись з реєстрації, в зв'язку з тим, що він сплачує за нього комунальні послуги, а так як на теперішній час подорожчали комунальні послуги це впливає на фінансовий стан позивача. До теперішнього часу [PERSON] так і не знявся з реєстрації з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник позивача підтримав доводи позивача та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 20 червня 2007 року власником є [PERSON] (а.с.6). Відповідно довідки ЖЕО від 18.09.2013 року в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). За приписами ст. 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності зі ст..383 ЦК України власник квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин вимоги позову [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 02 липня 1989 року у Виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 20. Позивач посилався на те, що неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначив, що сімейні відносини поступово погіршувалися, що призвело до припинення відносин, він і відповідачка тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в зв'язку із варками, непорозуміннями, відсутністю спільних інтересів, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 02 липня 1989 року у Виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб з відповідачкою, актовий запис № 20, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають неповнолітніх дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство., позивач втратив почуття довіри, любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з доньки [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною віку повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 19 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська за актовим записом № 684 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON]. Від подружніх відносин [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, дитина мешкає разом з бабусею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач відмовляється щомісячно в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, тому [PERSON] вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У зв'язку з тим, що відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомила, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за її відсутності, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, роз'яснити позивачці наслідки постановлення заочного рішення у відповідності зі ст.ст. 228-232 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. На даний період часу [PERSON] є учнем 10 класу середньої загальноосвітньої школи № 42, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку відповідачки. Добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відповідачка не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, не працює, є інвалідом 3 групи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову остання зазначила, що 28 березня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, серія [NUMBER] актовий запис №3. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач починаючи з 2004 чи 2005р. за вчинення кримінального правопорушення був позбавлений волі і з тих пір до сім'ї не з'являвся, а тому подружні стосунки фактично припинились. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позову не заперечує, що підтверджується заявою останнього від 23 травня 2014 року, направленою Синельниківською виправною колонією Дніпропетровської області (а.с.12). Суд, вислухавши позивачку, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 28 березня 2002 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, серія [NUMBER], актовий запис №3. Від шлюбу дітей не мають. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 21 вересня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, у вихованні сина ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання малолітнього сина [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог позивачки. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. 21 вересня 2012 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 23 січня 2013 року, актовий запис № 7 (а.с.5). Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки депутата Березнегуватської селищної ради Миколаївської області (а.с.7) Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. до Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судовому засіданні позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримала, і суду пояснила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 16 березня 1985 року Виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 36. Неповнолітніх дітей не має Спільне життя з відповідачем не склалося, не зійшлись характерами. Постійні непорозуміння з приводу вживання відповідачем алкоголю. Є майновий спір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Згоден, що їх сім'я розпалася, примирення неможливе, тому вважає, що необхідно їх шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 16 березня 1985 року Виконкомом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 36. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved