Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

14.01.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про визнання дорожньо-транспортної події страховим випадком, стягнення страхової виплати, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.06.2009 року між ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», та позивачем був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу Серії Кіt №010238, предметом якого являються майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки BMW520i, 2008 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно з п.7 Договору одним із страхових випадків є пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної події, при настанні якої Страхова компанія взяла на себе зобов'язання здійснити страхову виплату на умовах, визначених Договором Страхування. Строк дії договору з 16.06.2009 року по 15.06.2010 року. 11.01.2010 року в 21 год. 15 хв.на автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, 632 км. Сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу під його керуванням, яке виразилось у виїзді автомобіля за межі проїзної частини в кювет та його перекидуванні. В результаті ДТП застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою з місця ДТП №096144, виданою ДПС ДАІ АР Крим 11.01.2010 року. Під час ДТП водій у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння не перебував, що підтверджується висновком КРУ «Наркологічний диспансер». 11.01.2010 року о 21 год. 30 хв. позивач повідомив в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про дорожньо-транспортну пригоду, на місце якої прибули співпрацівники ДАІ АР Крим та Страхової компанії. За фактом ДТП відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 02.02.2010 року встановлено, що причиною ДТП явилось порушення ним п.п.12.1 та 12.3 ПДД, провадження закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 12.01.2010 року він подав письмову заяву про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування, а також всі необхідні документи. 14.01.2010 року застрахований транспортний засіб оглянутий спеціалістом з урегулювання страхових випадків Фірми «Автодель», де машина стояла на гарантійному обслуговуванні, про що складений Акт огляду та зроблені відповідні фотографії. Відповідно до умов Договору в Страхову компанію для узгодження був наданий Рахунок-фактура №304210 від 15.01.2010 року, складений ПП «Автодель», на суму поновлювального ремонту в розмірі 116885,47 грн. Однак, у порушення умов Договору та норм Закону України «Про страхування», ст.988 ЦК України Страхова компанія залишила без розгляду його заяви. У зв'язку з чим він був вимушений поновити транспортний засіб за рахунок власних коштів, що не суперечить п.п.10.5.2 Договору. Вартість поновлювального ремонту склала 76060,00 грн., що підтверджується відповідним квитанціями та Актом виконаних робіт від 09.02.2010 року. Заявою від 18.02.2010 року позивач повідомив страховика про проведення поновлювального ремонту та просив оглянути транспортний засіб. Через три місяці після ДТП та подання заяви по страховий випадок та заяви на виплату страхового відшкодування 22.03.2010 року Страхова компанія листом від 17.03.2010 року за вих..№1229-31 повідомила про відмову у страховій виплаті на підставі п.п.13.1.12, так як він перевищив встановлені обмеження швидкості більш чим на 50 кв./год. з посиланням на висновок експертного дослідження №14-10 від 25.02.2010 року, проведеного на замовлення СК в ДП «Центр експертних досліджень» з метою визначення швидкості руху застрахованого ТС безпосередньо перед ДТП. Встановлено, що швидкість руху ТС склала 127-145 км/год., що є перевищенням максимально допустимої швидкості, оскільки знаком 3.29 було встановлено обмеження швидкості до 50 км/год. При проведенні експертного дослідження Страхова компанія виходила з того, що у його заяві було зазначено, що він рухався зі швидкістю 120 км/год., не бачив знаки про проведення дорожніх робіт, внаслідок чого виїхав за межі дороги, що призвело до пошкодження ТС. Проте, він вважає, що у страховика були відсутні правові підстави для проведення експертного дослідження, оскільки зі швидкістю 120 км/год. він рухався по трасі до перехрестя, а не на конкретній ділянці траси, розташованій безпосередньо перед ДТП, а крім того, дана швидкість була вказана помилково, так як після ДТП він знаходився в шоковому стані та не міг адекватно реагувати на події, що відбуваються. Пояснення та заяву на виплату писав під диктовку співпрацівників ДАІ та представника Страхової компанії, які пояснили, що швидкість не є суттєвим фактом. Крім того, в своїх поясненнях він чітко вказував, що причиною ДТП стало не перевищення швидкості, а те, що він не міг бачити знак про проведення ремонтних робіт, так як вчиняв поворот зі строни с.Красна Зорька на трасу, знак стояв осторонь від проїжджої частини, перпендикулярно до дороги і був повернутий до нього тильною стороною, а проведення самих дорожніх робіт він також не мав можливості бачити, так як був темний час доби і роботи починались в безпосередній близькості від перехрестя. Крім того, протоколом та постановою Сімферопольського районного суду від 02.02.2010 року встановлено, що причиною ДТП є порушення п.п.12.1, 12.3 Правил ДРУ, а саме те, що він не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху і не прийняв негайних заходів щодо зниження швидкості при виникненні небезпеки. Також вважає порушенням норм права те, що експертне дослідження №14-10 від 25.02.2010 року було проведено ДП «Центр експертних досліджень», яке не є державною спеціалізованою установою, перелік яких затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року №3505/5. Позивача не повідомили про необхідність проведення експертного дослідження, не дали можливості поставити свої питання та надати додаткові матеріали і пояснення, тобто дослідження проводилось в однобічному порядку. Більш того, згідно з висновком експертного автотехнічного дослідження №187-АТ від 26.04.2010 року, проведеного судовим експертом-автотехніком ЕК «Укравтоекспертиза» за заявою позивача, встановити точну швидкість руху застрахованого ТС безпосередньо перед ДТП, причину ДТП, причину виїзду ТС за межі проїжджої частини на підставі наявних матеріалів, в тому числі матеріалів адміністративної справи, не надається можливим. Таким чином, Страхова компанія не мала допустимих доказів, які вказують, що причиною ДТП явилось перевищення швидкості більш, чим на 50 км/год. від встановленого обмеження швидкості. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати дорожньо-транспортну подію, що сталась 11.01.2010 року о 21 год. 15 хв. на автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, 632 км. за участю транспортного засобу марки BMW520i, 2008 року випуску, реєстраційний [NUMBER], номер кузова [NUMBER], під керуванням [PERSON] страховим випадком за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу Серії Kit №010238, укладеному 15.06.2009 року між ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача страхову виплату в рахунок відшкодування майнової шкоди в розмірі 75060,00 грн., неустойку (пеню) за період з 12.01.2012 року по 11.01.2013 року в розмірі 11332,73 грн., інфляційні втрати за період з 23.02.2010 року по 11.01.2013 року в розмірі 7295,08 грн. , три процента річних за період з 23.02.2010 року по 11.01.2013 року в розмірі 6496,29 грн., витрати по оплаті Висновку експертного автотехнічного дослідження №187-АТ від 26.04.2010 року в розмірі 2000,00 грн., а всього - 102 184,10 грн. Судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що підпунктом 13.1.12 пункту 13.1 Договору страхування передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування є перевищення встановлених обмежень швидкості руху більш як на 50 км/год. У своїх поясненнях, наданих в Державтоінспекцію ГУ МВС України в АР Крим, та в заяві про настання страхового випадку [PERSON] зазначив, що рухався зі швидкістю 120 км/год. Відповідно до протоколу місце дорожньо-транспортної події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків: 3.29 ( обмеження максимальної швидкості 50 км/год.), 1.37 ( дорожні роботи), 3.25 ( обгін заборонено), 1.5.2 ( звуження дороги), 1.4.2 ( напрямок повороту). Отже, надані позивачем пояснення доводять, що транспортний засіб рухався з перевищенням на 70 км/год. від встановленого обмеження швидкості 50 км/год. Обов'язок по виплаті страхового відшкодування настає у страховика у разі настання страхового випадку і відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Перелік страхових випадків та перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є обов'язковими умовами договору страхування у відповідності до вимог ст.16 Закону України «Про страхування» і погоджуються сторонами під час укладення договору, а відтак є обов'язковими для виконання. Таким чином, вказана [PERSON] швидкість руху 120 км/год. в зоні обмеження швидкості 50 км/год. є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Крім того, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» скористалась передбаченим договором страхування правом ( п.9.3) перевірити інформацію, надану страхувальником та з'ясувати причини і обставини дорожньо-транспортної пригоди шляхом проведення експертного дослідження обставин ДТП, в якому зазначено, що обрана водієм автомобіля BMW520i, реєстраційний № [NUMBER], швидкість руху ( 127-145 км/год.) не забезпечувала можливості утримання курсової стійкості даного автомобіля на конкретній ділянці автомобільної дороги, тобто висновок експерта підтвердив надані [PERSON] пояснення стосовно швидкості руху транспортного засобу. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи та оцінивши докази, надані сторонами на засадах змагальності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.06.2009 року між ВАТ СК «ПЗУ Україна» ( правонаступник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна») та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові права страхувальника щодо застрахованого транспортного засобу марки BMW520i, 2008 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно з постановою Сімферопольського районного суду АР Крим від 02.02.2010 року [PERSON] 11.01.2010 року о 21 год.15 хв. на 632 км. автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, керуючи транспортним засобом BMW520i, реєстраційний № [NUMBER], обрав швидкість руху без урахування дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини, де автомобіль перевернувся, чим порушив п.п.12.1, 12.3 ПДР України. Відповідно до Акту виконаних робіт від 09.02.2010 року вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 76060,12 грн. ( а.с.120-124). 12.01.2010 року [PERSON] подана заява про настання страхового випадку за договором страхування Авто КАСКО ( а.с.171-175). Листом за підписом члена Правління ПрАТ СК «ПЗУ Україна» №1229-31 від 17.03.2010 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування. Згідно зі ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Стаття 6 вищеназваного Закону визначає добровільне страхування як страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначається правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно з п.2.1.26 Договору страхування, укладеного між сторонами, страховим випадком є передбачена цим Договором страхування подія ( ризик, визначений обраною Страхувальником Програмою страхування та зазначений в ОУС Договору), що відбулася в період дії Договору, та з настанням якої виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику ( Вигодонабувачу, Застрахованим особам) на умовах цього Договору. За програмою страхування Авто КАСКО, яка була обрана позивачем, страховим ризиком серед іншого є пошкодження та/або знищення застрахованого на умовах цього Договору ТЗ та/або його ДО внаслідок дорожньо-транспортної події, за винятком випадків, передбачених п.п.3.5.3. ;4) цих ЗУС. Відповідно до п.10.2, 10.4 Договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування у строк 30 ( тридцяти) робочих днів, починаючи з дня одержання письмового повідомлення про настання випадку, що може бути кваліфікований як страховий. При визначенні розміру страхового відшкодування ( при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключено розрахунки, складені Страховиком, або Акт ( висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією ( оцінювачем, суб'єктом оціночної діяльності, судовим експертом) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що дорожньо-транспортна подія, що сталася за участю застрахованого автомобіля, і як наслідок його пошкодження, визнається страховиком страховою подією відповідно до умов договору. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з вищенаведеної норми закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання дорожньо-транспортної події, що сталась 11.01.2010 року, за участю ТС BMW520i, реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], страховим випадком, оскільки в цій частині вимог між сторонами немає спору, а відтак визнання цього факту в судовому порядку не вимагається. Між сторонами виник спір з приводу виплати страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу. Підставою відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач зазначає порушення страхувальником умов Договору, викладених в розділі ХІІ, зокрема в п.13.1.12, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху більш як на 50 км/год. Суд вважає обґрунтованою відмову страхової компанії у виплаті [PERSON] страхового відшкодування, оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що позивач порушив умови договору, перевищив встановлені обмеження швидкості більш як на 50 км/год. у дорожній ситуації, яка призвела до пошкодження застрахованого транспортного засобу, що є самостійною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Факт перевищення позивачем швидкості більш як на 50 км/год. при обмеженні максимальної швидкості 50 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 підтверджується висновком судової інженерно-транспортної експертизи №2300 від 30.09.2013 року, проведеної по справі, згідно з якою в умовах місця події швидкість руху автомобіля BMW520i, реєстраційний № [NUMBER], перед виїздом за межі проїжджої частини у кювет становила близько 106 км/год. У судовому засіданні експерт показав, що швидкість автомобіля дорівнювала 106 км/год., коли автомобіль закінчував гальмівний шлях, відповідно до початку гальмування швидкість становила більше 106 км/год. Крім того, у своїх поясненнях, наданих на місці ДТП, та у заяві про настання страхового випадку, поданої страховику, позивач особисто зазначив, що рухався на автомобілі зі швидкістю 120 км/год., дорожні знаки не бачив, коли під'їхав до 632 км, побачив, що дорога різко закінчується. Твердження позивача про те, що він помилково зазначив швидкість руху свого автомобіля 120 км/год., оскільки знаходився в шоковому стані, та писав пояснення під диктову працівників ДАІ, суд оцінює критично, так як пояснення, надані [PERSON] первісно на місці ДТП, не суперечать іншим доказам по справі. Висновок експертного автотехнічного дослідження, зробленого судовим експертом Кисир М.Я. за заявою [PERSON], не спростовує доводів відповідача про те, що позивач перевищив встановлені обмеження швидкості більш як на 50 км/год. Посилання представника позивача на те, що дії водія [PERSON] з технічної точки зору не були причиною події, суд не приймає до уваги, оскільки пункт 13.1.12 Договору страхування не передбачає причинно-наслідкового зв'язку між перевищенням водієм швидкості руху більш як на 50 км/год. та наслідками дорожньо-транспортної події. Враховуючи, що вимоги позивача в частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних є похідними від права на виплату страхового відшкодування, то вони також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed