Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

14.06.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на своє утримання в зв`язку з навчанням до відповідача [PERSON] 29.08.2019 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 15 жовтня 2019 року та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в зв`язку з навчанням в розмірі ј частини всіх видів його заробітку до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 25 грудня 1999 року її батьки: мати - [PERSON] , і батько - [PERSON] , зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконком Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 70 Вона народилась [INFO] Шлюб між її батьками розірваний 31 липня 2015 року. Після розірвання шлюбу між батьками вона залишилась проживати з матір`ю. В даний час вона продовжує навчання у Харківському національному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди за денною формою навчання. Вона зареєстрована і проживає в гуртожитку за місцем навчання. Часто приїздить додому до матері. Всі витрати пов`язані із її навчання несе мати. Проте коштів матері на задоволення її потреб в зв`язку з навчанням недостатньо. В зв`язку з навчанням їй необхідна матеріальна допомога і від батька, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явилась. Подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача та третьої особи [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до якого [PERSON] і [PERSON] записані її батьками. Після розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] , позивачка залишилася проживати з матір`ю, з відповідача за рішенням суду на користь позивачки були стягнені аліменти на утримання доньки до виповнення 18 років. Судом встановлено, що на даний час позивачка є студенткою Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди. Навчається за денною формою за держзамовленням. Строк навчання до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивач на даний проживає окремо від батьків в зв`язку з навчання. . Повнолітня донька сторін скориставшись своїм правом на звернення до суду, просить стягнути аліменти на її утримання в зв`язку з навчанням з батька, мотивуючи свої вимоги тим, що потребує матеріальну допомогу на своє утримання в зв`язку з навчанням. Таким чином позивачем обрано спосіб захисту порушених прав у вигляді стягнення аліментів в частці від прибутку відповідача в зв`язку з навчанням, який передбачений нормами Сімейного кодексу України та з яким погоджується суд, так як порушуються права позивачки на матеріальне утримання від батьків в зв`язку з навчанням. Судом встановлено, що в зв`язку з навчанням позивачка несе витрати на проживання в гуртожитку в сумі 2600 грн., щомісячно, що підтверджується копіями чеків про оплату, на проїзд, на харчування, на купівлю одягу, на придбання канцелярських товарів на продуктів харчування. Тому потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд виходить з наступного. Позивачем не надано доказів про його матеріальний стан. Проте за віком відповідач є працездатною особою, тому має можливість працювати та отримувати прибуток, а в відповідно і надавати матеріальну допомогу в зв`язку з навчанням доньки. Доказів про наявність інших неповнолітніх дітей чи утриманців відповідач не надав. В свою чергу судом враховується, що позивачка навчається за державним замовленням і оплату за навчання не здійснює. За даних обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в зв`язку з навчанням в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу ) відповідача, яких на думку суду з урахування матеріальної допомоги матері буде достатньо для задоволення потреб позивачки в зв`язку з навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 14.06.2019 року тому з даної дати і підлягають стягненню аліменти з відповідача на утримання доньки в зв`язку з навчанням і до 30.06.2022 року, тобто до закінчення навчання . Відповідно до пп.1 п. 1 ст. 367 рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн., 40 коп. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: partial