Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

14.09.2020 позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 07.02.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя через втрату почуття любові та поваги. На даний момент сторони спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету, шлюб має формальний характер, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами. Ухвалою від 25.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком. В судове засідання сторони не з`явилися, у позовній заяві позивач просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, відповідач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, визнав позов у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07.02.2019 зареєстрували шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 07.02.2019 серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 1.05.2019 серії [NUMBER] (а.с.7). Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не можуть проживати разом як подружжя через відсутність порозуміння, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між ними. У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною 3 ст. 115 СК України регламентовано, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім задоволення вимоги про розірвання шлюбу, позивач просить суд залишити спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , проживати разом із позивачем. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання спільної дитини сторін визначити її місце проживання, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає, що сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання дитини, а тому місцем проживання [PERSON] слід визначити місце проживання позивача. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 7, 24, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved