Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

12 серпня 2013 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить суд, стягнути з відповідача на її користь 145.92 грн., - у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок придбання ліків на лікування, 4000.00 грн., - у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та стягнути понесені витрати при сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON], посилається на те, що [PERSON], є її сусідом, вони проживають у [ADDRESS] та при зустрічах відповідач систематично ображає її, принижує її честь і гідність та погрожує. Такі випадки мали місце: 28.01.2012 року, близько 22-ї години; 27.05.2012 року, близько 21-ї години; 02.07.2012 року, близько 07-ї години та 19.05.2013 року, близько 19.40 години. Вказаними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в 4000.00 грн., які і просить стягнути з останнього. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], який діє на підставі доручення, заявлені вимоги позивачки підтримали у повному обсязі, із підстав, що наведені у позовній заяві. Просять суд задовольнити позов [PERSON] Відповідач [PERSON], у судовому засіданні відносно позову заперечував, посилаючись на те, що дійсно між ним та позивачкою [PERSON], 28.01.2012 року, близько 22-ї годині, біля під'їзду будинку [ADDRESS] виник словесний конфлікт, під час якого між ним і [PERSON], ніяких протиправних дій з його боку не було вчинено. Він зробив лише зауваження позивачці про те, що навіщо вона в 25-ти градусний мороз відкриває вхідні двері до їхнього під'їзду в будинку де вони разом проживають як сусіди, підперши двері цеглиною, оскільки до будинку проникає холод, після чого відкинувши цеглину від дверей пішов до свого будинку. 27.05.2012 року та 19.05.2013 року позивачки він не міг бачити взагалі, так як в ці дні знаходився на роботі в м.Київ, де працює водієм тролейбусу (а.с.36,37). 02.07.2012 року, близько 07 годині він спав, так як приїжджає із м.Київ додому об 22 годині, втомленим і бачити позивачку також не міг. Моральної шкоди своїми діями [PERSON], завдати не міг, оскільки внаслідок своїх дій для позивачки не наставали наслідки в яких полягає моральна шкода. У зв'язку з чим просить суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог за їх безпідставністю. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала суду свідчення про те, що вона перебуває у цивільному шлюбі із [PERSON] Вони разом проживають в [ADDRESS]. Разом із ними проживає і її сестра [PERSON] Так дійсно 28.01.2012 року вона будучи у вказаній квартирі чекала на [PERSON], який повертався із м.Київ де працює водієм тролейбусу. Цього ж дня, близько 22-ї години вона бачила у вікно та чула, як її співмешканець [PERSON], зробив зауваження сусідці [PERSON], щодо відкривання останньою дверей під'їзду у морозну погоду та підпирання дверей цеглиною, так як до приміщення будинку проникає холод. Після чого відкинувши цеглину [PERSON], зайшов до будинку. Будь-яких дій з боку [PERSON], до [PERSON], вона не бачила та не чула. 27.05.2012 року і 19.05.2013 року [PERSON], [PERSON], бачити взагалі не могла, так як в ці дні він знаходився на роботі в м.Київ. 02.07.2012 року, близько 07 годині [PERSON], відпочивав (спав) разом із нею, так як приїжджає із м.Київ додому об 22 годині, втомленим. Свідок [PERSON], у судовому засіданні надала суду показання про те, що вона проживає разом із своєю сестрою [PERSON], та її співмешканцем [PERSON], у квартирі [ADDRESS]. Так 19.05.2013 року, об 22 годині вона зустрічала на ст.Білокоровичі [PERSON], який повертався із м.Київ де працює водієм тролейбусу. Цього ж дня, і у вказаний час, вони повертаючись разом додому по дорозі до будинку [ADDRESS], тобто до місця свого проживання будь-кого не зустрічали і [PERSON], не бачили. Будь-яких дій з боку [PERSON], до [PERSON], вона не бачила і не чула. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], надав суду показання про те, що він є сином позивачки [PERSON] Йому мати декілька разів дзвонила по телефону, де у розмові повідомляла його про те, що її сусід [PERSON], систематично ображає її. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON], до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди слід відмовити виходячи із наступного. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Заявляючи позов, позивачка посилалася на статті 15, 16, 23 ЦК України, як правову основу позовних вимог, пов'язаних з заподіянням їй моральної шкоди внаслідок завдання їй душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку із поведінкою її сусіда [PERSON], де між останнім та [PERSON], тривалий час існують неприязні відносини. Разом з тим, позивачка не надала суду доказів винної поведінки відповідача, яка призвела до завдання їй матеріальної та моральної шкоди, як підстави для їх відшкодування. Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України. Таким чином ч.1 ст.1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача. Проте, під час судового розгляду встановлено, що між сторонами фактично існує спір з приводу збереження тепла у будинку, в якому проживають сторони та відповідно, здійснення його належного утримання, у зв'язку із чим, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову позивачці у задоволенні позову. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed