Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

14.02.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом, в остаточній редакції якого прохає скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], проведену на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013, справа № 2027/20919/12, провадження № 2/643/1215/13, право власності якої було зареєстровано 15.04.2014 державним реєстратором Харківського МУЮ [PERSON], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 343813363101, номер запису про право власності 5416194, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 12557524 від 18.04.2014. Визнати за [PERSON], право власності на квартиру № 3, загальною площею 44,20 кв.м, житловою площею 30,10 кв.м, в житловому будинку № 114 по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 14 квітня 2010 року. В обґрунтування позову зазначив, що двокімнатна квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині належала батькові позивача [PERSON] та його мачусі та в той же час рідній тітці по матері - [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1998, реєстраційний № 5-98-102258, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, на підставі розпорядження від 04.01.1998 року № 239. 14.02.1998 померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Внаслідок смерті [PERSON] залишилась 1/2 частина вказаної квартири. Жодних заповітів [PERSON] не залишала. Спадкоємців першої та другої черги за законом у [PERSON] також не було. Батьки вже давно померли, її чоловік, а дід позивача [PERSON] помер значно раніше своєї дружини, рідних дітей в неї не було, рідних братів чи сестер вона також не мала. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] також ніхто не звертався. Вказує, що після смерті [PERSON], а саме з лютого 1998 року, при відсутності в неї будь-яких спадкоємців як за законом, так і за заповітом, належною їй частиною спірної квартири користувався тільки батько [PERSON], який був єдиною близькою їй людиною та членом сімї, бо водночас доводився їй рідним племінником (по матері) та пасинком, з яким вони все життя жили разом, однією сімєю, вони обидва були постійно зареєстровані в цій квартирі з 19.05.1972, фактично постійно мешкали в ній, [PERSON] був співвласником іншої 1/2 частини цієї квартири, ніс всі витрати по утриманню всієї квартири аж до своєї смерті 14.04.2010. За таких обставин у фактичне користування майном померлої вступив тільки [PERSON]. Протягом дванадцяти років після смерті [PERSON] жодних претензій до нього про звільнення частини квартири ніхто не висував, на це майно ніколи ніхто не претендував. Таким чином, з лютого 1998 року, [PERSON], будучи власником 1/2 частини спірної квартири, добросовісно заволодів, а потім сумлінно, постійно, відкрито та безперервно протягом більше десяти років володів та користувався іншою її 1/2 частиною, яка належала [PERSON], робив ремонти, сплачував комунальні платежі за всю квартиру. Необхідність в володінні та користуванні належною [PERSON] частиною квартири була викликана ще й тими обставинами, що порядок користування нею між співвласниками ніколи не визначався, якби частину квартиру він залишив без нагляду протягом всіх цих років, такі б дії призвели до її руйнування в цілому. 14.04.2010 помер батько позивача [PERSON], який також постійно проживав в [INFO]. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини цієї квартири. Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] виникли в квітні 2010 року, то вважає, що вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. Позивач вказує, що є його єдиним спадкоємцем за законом першої черги, інших дітей в нього не було, в зареєстрованому шлюбі після розірвання шлюбу з матірю він не перебував, батьки його вже давно померли. Після смерті свого батька спадщину прийняв, на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.05.2016 по справі № 643/9326/15-ц, провадження № 2/643/3794/16, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, 22.07.2016 звернувся з заявою про прийняття спадщини до 3-ї Харківської державної нотаріальної контори. Крім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті його батька звертались відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу № 366/2010, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 49926859, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45010523, наданим Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 08.09.2016. Незважаючи на те, що позивач єдиний спадкоємець [PERSON] першої черги за законом і прийняв спадщину після його смерті, на цей час для нього існують перешкоди в оформленні своїх спадкових прав в нотаріальній конторі. Постановою Третьої Харківської державної нотаріальної контори № 12/02-31 від 04.01.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з існуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON], який не вилучено. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013 по цивільній справі № 2027/20919/12, провадження № 2/643/1215/13, за [PERSON], яка вважає себе спадкоємицею [PERSON] у четверту чергу за законом, було визнано право власності на спірну квартиру. Позивача не було притягнуто до участі у тій справі. Рішення суду набрало чинності. На його підставі відповідач [PERSON] зареєструвала своє право власності у встановленому порядку. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.01.2015 заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013 скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2015 позов [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру залишено без задоволення. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 19.08.2015 рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2015 залишено без змін. Вказані судові рішення набрали законної сили. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 у справі № 643/2522/16-ц, провадження № 20/643/180/16, було залишено без розгляду заяву Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою, на підставі заяви заявника по справі. Ця ухвала також набрала законної сили. Таким чином, [PERSON] була позбавлена права власності на спірну квартиру, але до цього часу продовжує існувати державна реєстрація права власності на цю квартиру на імя [PERSON]. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 77709592, сформованої Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 04.01.2017, щодо обєкта нерухомості квартира [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 343813363101, право власності на цю квартиру в цілому належить відповідачу [PERSON], на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013 (справа № 2027/20919/12), право власності якої було зареєстровано 15.04.2014 державним реєстратором Харківського МУЮ [PERSON], номер запису про право власності 5416194, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 12557524 від 18.04.2014. Рішенням № 32799390 від 08.12.2016 позивачу відмовлено у скасуванні запису про право власності за номером 5416194 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 343813363101, оскільки державному реєстратору на підставі наданих документів та відомостей, отриманих з державних реєстрів, неможливо встановити підстави проведення скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Існуюча на цей час державна реєстрація права власності на спадкове майно за відповідачем [PERSON], яка порушує права позивача, як спадкоємця, є істотною перешкодою для подальшого оформлення спадкових прав. У звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав на оформлення спадщини. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позов визнає. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та - [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1998, реєстраційний № 5-98-102258, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, на підставі розпорядження від 04.01.1998 № 239 (а.с. 7). Згідно з ч. 1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до положень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у спорах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається, окрім іншого, при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визнаються рівними. Таким чином, частки кожного з співвласників по 1/2 частині в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру. 14.02.1998 померла [PERSON], яка проживала в [INFO], актовий запис про смерть 2548 (а.с. 11). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини цієї квартири. Після смерті [PERSON], з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, про що свідчить інформація Третьої Харківської державної нотаріальної контори від 31.03.2017 № 497/01-16. З лютого 1998 року, при відсутності в неї будь-яких спадкоємців як за законом, так і за заповітом, належною їй частиною спірної квартири користувався [PERSON], вони обидва були постійно зареєстровані в цій квартирі з 19.05.1972, фактично постійно мешкали в ній, [PERSON] був співвласником іншої 1/2 частини цієї квартири, ніс всі витрати по утриманню всієї квартири аж до своєї смерті 14.04.2010. За таких обставин у фактичне користування майном померлої вступив тільки [PERSON]. Таким чином, з лютого 1998 року, [PERSON], будучи власником 1/2 частини спірної квартири, добросовісно заволодів, а потім сумлінно, постійно, відкрито та безперервно протягом більше десяти років володів та користувався іншою її 1/2 частиною, яка належала [PERSON]. Згідно з\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, не заперечених законом. Відповідно до\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на ? частину квартири [ADDRESS] на 1/2 частину спірної квартири в порядку набувальної давності, відповідно до ст. 344 ЦК України. 14.04.2010 помер батько позивача [PERSON] актовий запис про смерть №10 (а.с. 10). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини цієї квартири. Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті [PERSON] виникли в квітні 2010 року, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.05.2016 по справі № 643/9326/15-ц, провадження № 2/643/3794/16, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, 22.07.2016 позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до 3-ї Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 15-17). Крім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті його батька звертались відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] було заведено спадкову справу № 366/2010, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 49926859, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45010523, наданим Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 08.09.2016 (а.с. 15,16-17). Постановою Третьої Харківської державної нотаріальної контори № 12/02-31 від 04.01.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з існуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON], який не вилучено (а.с. 20). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013 по цивільній справі № 2027/20919/12, провадження № 2/643/1215/13, за [PERSON], яка вважала себе спадкоємицею [PERSON] у четверту чергу за законом, визнано право власності на спірну квартиру. Позивача не було притягнуто до участі у тій справі. Рішення суду набрало чинності. На його підставі відповідач [PERSON] зареєструвала своє право власності у встановленому порядку (а.с. 23). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.01.2015 заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013 скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 24). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2015 позов [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру залишено без задоволення. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 19.08.2015 рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2015 залишено без змін. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 заяву Харківської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, третя Харківська державна нотаріальна контора ГУЮ у Харківській області про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду на підставі заяви позивача. Вказані судові рішення набрали законної сили (а.с. 25-27, 41). Таким чином, [PERSON] була позбавлена права власності на спірну квартиру, але до цього часу продовжує існувати державна реєстрація права власності на цю квартиру на імя [PERSON]. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 77709592, сформованої Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 04.01.2017, щодо обєкта нерухомості квартира [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 343813363101, право власності на цю квартиру в цілому належить відповідачу [PERSON], на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2013 (справа № 2027/20919/12), право власності якої було зареєстровано 15.04.2014 державним реєстратором Харківського МУЮ [PERSON], номер запису про право власності 5416194, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 12557524 від 18.04.2014. Рішенням № 32799390 від 08.12.2016 позивачу відмовлено у скасуванні запису про право власності за номером 5416194 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 343813363101, оскільки державному реєстратору на підставі наданих документів та відомостей, отриманих з державних реєстрів, неможливо встановити підстави проведення скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру (а.с. 22). Існуюча на цей час державна реєстрація права власності на спадкове майно за відповідачем [PERSON], порушує права позивача, як спадкоємця, є істотною перешкодою для подальшого оформлення спадкових прав. Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Згідно до вимог ст. 19 цього Закону, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. За приписами ч. 2 ст. 26 цього Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved