Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

14.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом та просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати за ним право власності на нежитлове приміщення площею 357,50 кв.м. яке є невід'ємною частиною приміщення загальною площею 547, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] літера «Г», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю позивача та після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на нежитлове приміщення за адресою:[ADDRESS], літера «Г». Зазначає, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2014 року за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування на нежитловий будинок літера «Г», загальною площею 190,1 кв.м. по [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2014 року дане рішення суду залишено без змін. Позивач зазначає, що в ході розгляду справи в суді з'ясувалося, що спадкодавець [PERSON] за життя зробила реконструкцію вищезазначеного приміщення, про що свідчать декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.10.2012 та готовність об'єкта до експлуатації від 07.12.2012, в результаті чого загальна площа приміщення збільшилася зі 190,1 кв.м. до 547,60 кв.м., однак отримати правовстановлюючий документ не встигла, оскільки [INFO] померла. 15.10.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В. з заявою про прийняття спадщини на майно померлої [PERSON], надавши декларації про початок виконання будівельних робіт, готовність об'єкта до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта. 19.10.2015 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на нежитловий будинок площею 547,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] літера «Г», оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, однак подав до суду заперечення в яких вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими. Вказує на те, що позивач прийнявши спадщину не отримав свідоцтва про право на спадкове майно, оскільки зазначений будинок на праві власності спадкодавця не зареєстрований. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити та справу слухати без їх участі. Представник третьої особи - Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала. Третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, про причини неявки суд до відома не поставила. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, які не з'явилися, згідно поданих заяв та на підставі наявних матеріалів справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] З матеріалів справи встановлено, що за повідомленням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №3/2013. Спадкоємцем за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є її син - [PERSON], інших спадкоємців після померлої, які бажали прийняти спадщину, не має. (а.с.6) Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2014 року за позивачем було визнане право власності в порядку спадкування на нежитловий будинок літера «Г», загальною площею 190,1 кв.м. по [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2014 року дане рішення суду залишено без змін. (а.с.8-18). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченко В.В., з заявою про прийняття спадщини, а саме нежитлового будинку площею 547,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] літера «Г», надавши декларації про початок виконання будівельних робіт, готовність об'єкта до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта (а.с.19-28). Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нежитловий будинок площею 547,60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] літера «Г», оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с.7). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON] Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги відсутність у позивача належного правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає за можливе визнати за ним право власності на нежитлове приміщення площею 357,50 кв.м., яке є невід'ємною частиною приміщення загальною площею 547, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] літера «Г», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved