Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

14.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.11995 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх синів. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, між ними склалися стійкі неприязні відносини, конфлікти, причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами. З січня 2018 року сторони не проживають однією сімєю, не ведуть спільне господарство. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. До початку підготовчого судового засідання позивач надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. До початку підготовчого судового засідання відповідачнадіслала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю, просить розглянути справу без її участі. Прізвище змінювати не бажає. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у Вільшанському відділі РАГС Кіровоградської області, актовий запис №34, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ОЛ №260177, виданим12 серпня 1995 року (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають повнолітніх синів (а.с.9). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, з січня 2018 року разом не проживають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сімя розпалась і існує лише формально, з січня 2018 року разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювати прізвище не бажає. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., виходячи з розміру, встановленого п.п.3 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню.

Outcome: approved