Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

13.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 30.01.2015 року [PERSON] та [PERSON] визнані винними в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Вироком встановлено, що 15.04.2014 року вони заволоділи автомобілем, що належить [PERSON], який згодом кинули. Внаслідок вказаних дій, автомобіль було пошкоджено, а з автомобіля зникли речі, які там були. Тому [PERSON] просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4562 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надавши клопотання про розгляд позову без його участі із зазначенням про згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду позову повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача [PERSON], повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 30.01.2015 року відповідачів визнано винними в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за те, що 15.11.2014 року о 01 годині 30 хвилин вони групою осіб, за попередньою змовою між собою, перебуваючи біля будинку № 5 по вул. Трильовського в м. Львові, шляхом вільного доступу проникли через незачинені двері в салон автомобіля [NUMBER], який належить позивачу, після чого, витягнувши дроти із замка запалювання, з'єднали їх, завели двигун та поїхали на вул. Зелену в м. Львові, потім розвернулися і поїхали на вул. Коломийську в м. Львові, де між будинками № 12 та № 14 залишили вказаний автомобіль за з місця вчинення злочину втекли. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України (підстави звільнення від доказування) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт скоєння відповідачами протиправних дій по відношенню до позивача, а саме: факт незаконного заволодіння автомобілем позивача, встановлений вироком суду та додатковому доведенню не підлягає. В той же час, факт зникнення з автомобіля акумулятора, робочих інструментів, набору головок «Топекс», дзеркала заднього виду, а також факт пошкодження автомобіля потребує доведення в цьому судовому засіданні, оскільки не встановлений вироком суду від 15.11.2014 року. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, який особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі скоїли протиправні дії у відношенні позивача, незаконно заволодівши належним йому автомобілем. Під час скоєння відповідачами злочинним дій, позивач зазнав фізичних та моральних страждань, він був змушений звертатися до правоохоронних органів, тимчасово був позбавлений свого майна, був позбавлений звичайного укладу життя, зазнав вимушених змін у життєвих стосунках. Йому довелось витрачати час та додавати зусиль для відновлення попереднього стану і організації свого життя. Все це завдало позивачу моральних страждань. На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем надано товарні чеки про вартість зниклих з автомобіля після його викрадення речей. Про наявність пошкоджень автомобіля потерпілим було заявлено в судовому засіданні ще під час розгляду кримінальної справи. Відсутність зауважень до стану автомобіля під час його передачі потерпілому від працівників поліції не свідчить про відсутність претензій до відповідачів, а лише свідчить про відсутність претензій до працівників поліції. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Надавши заперечення проти позову, відповідач [PERSON] жодних доказів на підтвердження заперечень надав. Приймаючи до уваги, що відповідачі доказів відсутності своєї вини в заподіянні позивачу матеріальної та моральної шкоди не надали, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду із позовною заявою позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати на підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави На підставі викладеного,

Outcome: approved