Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

13.08.2018 позивач фізична особа -підприємець [PERSON] в особі представника - адвоката Гермаш С.М. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, які настали в результаті невиконання останнім грошових зобов`язань в розмірі 4 641,66 грн. за кредитом за Договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуску на надання платіжної картки № [NUMBER] , укладеного з АТ «Ощадбанк». Майнові інтереси банку, пов`язані з неповерненням або неповним поверненням кредитів застраховані у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а тому страховик виплатив банку страхове відшкодування в розмірі 4 641,66 грн., у зв`язку з чим має право на зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування на підставі ст. 1191 та 993 ЦК України. На підставі договору № 03/08/2018 від 03.08.2018 р., укладеного між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] відбулася заміна кредитора у зобов`язані, в наслідок чого до позивача перейшло право вимоги на відшкодування збитків з відповідача. А тому позивач просить стягнути збитки в розмірі 4 641,66 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 704,80 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2018 р. провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу з відміткою пошти щодо причин повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» за формою Ф 20 (а.с.63). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач не скористались правом на подачу відзиву. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 26.03.2012 р . було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки № [NUMBER] , відповідно до якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] для обліку грошових коштів за платіжною карткою в рамках зарплатного проекту (а.с.15-20). В подальшому, на підставі Додаткового договору № 124244 від 04.03.2013 р. [PERSON] було надана платіжна картка типу Visa Electron та встановлено кредитний ліміт у сумі 4500,00 грн. (а.с.21-22). [PERSON] скористався кредитними коштами на рахунку № [NUMBER] , в результаті чого утворилася заборгованість по тілу кредиту та процентам, що склала 4641,66 грн. Дана обставина підтверджується банківськими виписками (а.с.26-34). 01.08.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Публічним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» укладено Договір добровільного страхування кредитів № 055/12, предметом якого є майновий інтерес страхувальника (банка), що не суперечить закону і пов`язаний з неповерненням або неповним поверненням позичальниками кредиту та/або несплатою або частковою несплатою процентів по ньому, встановлених відповідними кредитними договорами (а.с.10-14). На підставі Страхового акту № 055/12/048/15 від 13.08.2015 р. Публічним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено страхове відшкодування в розмірі 4641,66 грн., що підтверджується банківською випискою від 20.08.2015 р. (а.с.35-36). Відповідно до п. 9.6 Договору добровільного страхування кредитів № 055/12 до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, в межах суми виплаченого страхового відшкодування переходить право вимоги, яке Страхувальник має до Позичальника , внаслідок невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором. Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи вище викладене, суд констатує, що між Публічним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем виникли правовідносини суброгації, а не регресу, на що посилається позивач у позовній заяві. З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» своє право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування збитків в розмірі 4641,66 грн. передано на підставі Договору № 03/08/2018 від 03.08.2018 р. та Додатку № 1 до нього фізичній особі -підприємцю [PERSON] (а.с.5-9). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язані може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З урахуванням викладеного фізична особа -підприємець [PERSON] є новим кредитором, до якого перейшло на підставі договору право вимоги до [PERSON] в розмірі 4641,66 грн. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати, за вказаного рішення, суд відносить на рахунок відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Стягненню з відповідача підлягають як витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., так витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., оскільки останні підтверджені належними та допустимими доказами: договором про надання правової допомоги № 06-08/18 від 06.08.2018 р., додатковою угода № 1 до Договору про надання правової допомоги № 06-08/18, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.08.2018 р., квитанція до прибуткового касового ордера № 017 від 09.08.2018 р., свідоцтвом про право на здійснення адвокатської діяльності (а.с.38-43). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved