Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

13.01.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд встановити, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], є рідним батьком [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на його користь, понесені ним судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.08.1990 року між матірю позивача [PERSON] та [PERSON], 1968 р.н., було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], яка померла [INFO] у віці 0,7 років. 15.10.1993 року подружжя розлучилося, проте продовжило проживати разом і вести спільне господарство. У [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], яка [INFO] померла у віці 10 місяців 12 днів. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] (позивач). [PERSON], 1968 р.н., визнавав своє батьківство щодо позивача, батьки фактично проживали в шлюбних відносинах, вели спільне господарство, разом виховували сина. Запис у свідоцтві про народження позивача, зроблено відповідно ст. 55 КЗпШС, оскільки його батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідач, яка є спадкоємцем майна померлого [PERSON], не визнає факту батьківства останнього, щодо позивача, який також є спадкоємцем. На думку позивача, факт батьківства підтверджується наявністю інших спільних дітей [PERSON] та [PERSON], веденням ними спільного господарства та проживанням однією сімєю, спільним вихованням та утримання позивача протягом 2 років. В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що зазначені у позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач та її представник протягом всього часу розгляду справи заперечують зазначені у позові обставини і просять суд відмовити в задоволенні позову [PERSON], оскільки він не довів позов. Відповідач зазначила, що вона проживала з померлим і запитувала його чи є [PERSON] його сином, а останній зазначав, що не є, при цьому жодної матеріальної допомоги [PERSON] не надавав і не спілкувався з ним. Третя особа вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В матеріалах справи міститься письмове пояснення [PERSON], долучене нею в ході розгляду справи. В поясненні [PERSON] зазначила, що перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] до 15.10.1993 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати разом, як одна сімя, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], яка померла у віці 0,7 років. Поза шлюбом, у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], яка померла у віці 10 місяців 12 днів та син [PERSON], який є позивачем по даній справі. [PERSON] визнавав батьківство щодо позивача, при цьому актовий запис про народження було заповнено згідно зі ст. 55 КпШС, оскільки сторони не перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу та народження сина [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу, спільно виховували та утримували сина протягом 2 років. (а.с. 132-133) Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В пункті 3 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Статтею 53 КпШС було передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 13 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», який втратив чинність на підставі Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 - було розяснено, що згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. В матеріалах справи міститься копія паспорта позивача, згідно записів у якому [PERSON] народився [INFO] і на даний час є повнолітнім, тобто може бути позивачем за даним позовом. (а.с. 6) [PERSON] є належним відповідачем по справі, оскільки 27.10.2009 року, в порядку окремого провадження, Чутівським районним судом Полтавської області було винесено рішення у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства і дане рішення скасоване ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.04.2014 року, за апеляційною скаргою [PERSON], яка вважала, що таке рішення порушує її право як спадкоємця померлого [PERSON] (а.с. 13, 28-29) Відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно даних повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження сформованого 26.03.2015 року - [PERSON] народився [INFO] в смт. Чутове Полтавської області і є третьою дитиною, що народжена у матері [PERSON], [INFO], яка проживала в [ADDRESS]. Батьком дитини зазначений [PERSON], українець, громадянин України. Відомості про батька записані зі слів матері, згідно ст. 55 КЗпШС України. (а.с. 155-157) В актовий запис двічі вносились зміни. Першого разу 11.02.2014 року, на підставі вищезгаданого рішення Чутівського районного суду від 27.10.2009 року. Другого разу 27.01.2015 року, на підставі ухвали про скасування такого рішення від 29.04.2014 року. (а.с. 155-157) На даний час, в реєстрі є чинними відомості, згідно з якими запис про батька [PERSON] здійснено за вказівкою матері. (а.с. 155-157) Позивач просить суд встановити, що його рідним батьком є [PERSON], 1968 р.н., який помер [INFO]. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом [NUMBER], згідно якого він помер [INFO] в смт. Чутове Полтавської області (а.с. 9). При встановленні батьківства позивач посилається на те, що померлий [PERSON] та мати позивача [PERSON] перебували у шлюбі, мали двох спільних дітей, окрім позивача, а також проживали як подружжя і вели спільне господарство, як до, так і після народження позивача. Згідно наданого суду свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 15.10.1993 року. (а.с. 96) Шлюб було зареєстровано 18.08.1990 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформований 05.02.2014 року. (а.с. 184) Таким чином, [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], 1972 р.н., яка є матірю позивача, перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.1990 року по 15.10.1993 року. Новий шлюб [PERSON] зареєструвала 10.09.1999 року, про що свідчить витяг, сформований 11.04.2014 року (а.с. 185). Виходячи зі свідоцтва про народження [NUMBER], а також положень ст. 52 КЗпШС України у шлюбі [PERSON] та [PERSON] мали спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 97) [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво [NUMBER]. (а.с. 10) 15.10.1993 року сторони розірвали шлюб, що було встановлено вище. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], у них народилася іще одна спільна дитина - [PERSON], [INFO], про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію народження, сформований 05.02.2014 року. Дитина народилася в смт. Чутове. Згідно витягу, походження дитини від батька визначено за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. (а.с. 94) [PERSON] померла [INFO] в смт. Чутове Полтавської області, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER]. (а.с. 11) Згідно штампа про реєстрацію у паспорті [PERSON], в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 року вона була зареєстрована в будинку [ADDRESS]. (а.с. 8) Згідно даних технічних паспортів, що були виготовлені станом на 25.04.1991 року та 12.05.2010 року, [PERSON] значиться власником такого будинку. (а.с. 172-182) В технічному паспорті, що виготовлений станом на 25.04.1991 року, власниками також зазначені [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 172) В матеріалах справи містяться копії листків домової книги, без титульної сторінки із зазначенням адреси, з яких вбачається, що в такому будинку/квартирі була зареєстрована, а пізніше знята з реєстрації [PERSON] (дати не розбірливі), 20.06.1982 року зареєстрований [PERSON], 1968 р.н. (штамп про зняття з реєстрації відсутній), 11.08.1998 року зареєстрована [PERSON] (штамп про зняття з реєстрації відсутній). В такому будинку також значився зареєстрованим [PERSON], який є власником будинку [ADDRESS], згідно технічного паспорта від 25.04.1991 року. Зі штампів про реєстрацію [PERSON] та [PERSON] чітко вбачається, що будинок на який видано домову книгу, розташований по [ADDRESS]. (а.с. 16) Таким чином, після розірвання шлюбу з [PERSON], [PERSON] не була знята з реєстрації в належному йому будинку протягом більш ніж 4 років, при цьому через девять місяців після розлучення у [PERSON] народилася дитина, яку [PERSON] визнав своєю донькою. [PERSON] була зареєстрована в будинку №248 та проживала в такому і на момент народження позивача [PERSON] Окрім штампа в паспорті [PERSON], зазначене підтверджується даними із запису акта про народження [PERSON] та дослідженого вище повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження [PERSON], в яких зазначено місце проживання матері новонародженого. (а.с. 15, 155-157) В матеріалах справи міститься довідка виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 23.12.2013 року, за підписом селищного голови [PERSON] та секретаря селищної ради [PERSON] У довідці зазначено, що [PERSON], [INFO], в період з 24.10.1990 року по 27.02.1998 року, не лише проживала разом з колишнім чоловіком [PERSON], а і вела з ним спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 14) Представник відповідача долучила до матеріалів справи відповідь секретаря Чутівської селищної ради [PERSON] від 27.01.2015 року, в якій остання зазначила, що [PERSON] обраний та працює на посаді селищного голови з 12.04.2006 року, а сама секретар з 14.04.2006 року. (а.с. 117) Представник відповідача вважає, що особи, які були обрані на посади у 2006 році, не можуть володіти інформацією щодо місця проживання громадян [PERSON] та [PERSON] на території селища, в період з 1990 по 1998 роки. За таких обставин, представник відповідача ставить під сумнів інформацію, що зазначена в довідці виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 23.12.2013 року. Такі доводи представника відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки виконавчий комітет надає відомості на підставі документів, а не з власного досвіду. Окрім того, суд оцінює вказану довідку в сукупності з іншими доказами і вона не має для суду наперед встановленого значення. В судовому засіданні, в якості свідків було допитано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що були залучені за клопотанням представника відповідача, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що були залучені за клопотанням представника позивача. Надані свідками пояснення суперечливі. Свідки пояснили наступне. [PERSON] зазначила, що знає відповідача [PERSON] зі школи, а померлого [PERSON] з 2000 року, при цьому вони часто спілкувалася, дружили сімями. [PERSON] пояснила, що розмов про сина у померлого [PERSON] ніколи не було, позивач ніколи не приходив до [PERSON] в гості. В період, коли померлий [PERSON] проживав з [PERSON], [PERSON] з ним не спілкувалася, тому не може нічого пояснити. [PERSON] пояснила, що з 1984 живе по вул. Жовтневій в смт. Чутове, де проживала сімя [PERSON]. Свідок памятає весілля [PERSON] та померлого [PERSON] в 1991 році. В 1993 році подружжя розлучилося і [PERSON] пішла проживати до своєї матері. [PERSON] проживала з [PERSON] не постійно, їла у батьків, сімї фактично не було. [INFO] народився [PERSON] і померлий [PERSON] забрав його та [PERSON] з лікарні до себе додому. Згодом [PERSON] кудись пішла від [PERSON] В ході поставлених [PERSON] запитань зясовано, що вона є хрещеною матірю [PERSON], якого хрестили в 1997 році і на хрестинах був присутній [PERSON] [PERSON] пояснила, що з 1975 року знала батьків померлого [PERSON] Свідок зазначила, що померлий одружився з [PERSON] у 1991 році, проте жили вони погано, [PERSON] часто покидала чоловіка через сварки. Через 2-3 роки подружжя розлучилося. Після смерті доньки [PERSON], у [PERSON] народився син [PERSON]. Перед народженням [PERSON], колишнє подружжя не проживало разом. На другий день після народження [PERSON], [PERSON] поїхала до батьків. Померлий [PERSON] постійно говорив, що ця дитина не його. Вдома у померлого свідок ніколи не бачила позивача. Свідок також зазначає, що мати померлого [PERSON] [PERSON], не визнавала [PERSON] своїм онуком і запитувала свого сина навіщо він забрав [PERSON] з пологового будинку після народження [PERSON]. [PERSON] зазначає, що бачилась з [PERSON] та [PERSON] щовечора, добре знала сімю. [PERSON] пояснила, що вона є подругою відповідача [PERSON], знала її сімю з 2003 по 2012 роки, спілкувалася з відповідачем щодня, особисто знала померлого [PERSON] Свідок зазначила, що померлий [PERSON] ніколи і нічого не розповідав про наявність у нього сина [PERSON], оскільки мав сімю. Свідок ніколи не бачила позивача, а також не знайома з 3 особою. Свідок зустрічалася з [PERSON] та померлим [PERSON] на свята. Попередню сімю померлого, свідок не знала взагалі. [PERSON] зазначила, що проживала напроти сімї [PERSON] в смт. Чутове і знала померлого, як сусідка. За словами [PERSON], у 1990 році [PERSON] одружився з [PERSON] Подружжя прожило разом не довго, вони мали 2 дітей, які померли. Коли [PERSON] народила сина [PERSON], то пішла від [PERSON] Останній проживав сам до 1998 року. Свідок бачила позивача та його матір лише на похороні [PERSON] Свідок не часто була в господарстві [PERSON], проживала поряд з матірю померлого, а померлий проживав неподалік, в будинку, що йому залишили батьки. [PERSON] зазначила, що добре знає сімю [PERSON], оскільки проживає протягом з такими протягом 52 років і дружила з матірю померлого [PERSON]. За словами свідка, у 1990 році [PERSON] одружився з [PERSON] і подружжя прожило разом близько 2-3 років. У [PERSON] народилось 2 дітей, які померли та син [PERSON]. Після народження [PERSON], [PERSON] пішла проживати до своїх батьків і пізніше вдруге вийшла заміж. [PERSON] проживала з [PERSON] не постійно - ходила проживати то до чоловіка, то до своїх батьків. [PERSON] шкодувала, що у її сина не склалось подружнє життя. Свідок ніколи не бачила позивача з померлим [PERSON] Отже, зазначені вище свідки наполягають на тому, що [PERSON] за життя не спілкувався з неповнолітнім [PERSON] та його матірю, після народження сина. При цьому, деякі зі свідків, що знали сімю [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] не проживала з померлим до народження сина [PERSON], а деякі що проживала, але не постійно, часом виїжджаючи до своєї матері. Загалом, свідки, що знали подружжя [PERSON], характеризували їхні відносини негативно й зазначали, що подружжя сварилось і час від часу розходилось. Разом з тим, з пояснень свідків які знали сімю [PERSON] вбачається, що [PERSON] забрав до себе на проживання [PERSON], після народження нею сина [PERSON], після чого остання пішла від колишнього чоловіка. Період, який [PERSON] та [PERSON] прожили разом після народження [PERSON], свідки зазначили різний. Згідно пояснень наданих [PERSON], вона була подругою [PERSON] і коли у останньої народився син [PERSON], вони разом гуляли з дітьми; пізніше діти ходили в один клас. Свідок зазначає, що з 1996 по 1998 роки неповнолітній [PERSON] проживав разом з померлим [PERSON] Пізніше [PERSON] приїздила до батьків померлого в гості, разом із сином [PERSON]. За життя померлий називав позивача сином, а той його батьком. Свідок неодноразово підвозила [PERSON] зі школи до місця проживання померлого [PERSON], де останній його забирав. [PERSON] пояснила, що жила по сусідству з [PERSON] з 2001 року. [PERSON] також знає [PERSON], оскільки працювала з нею в одному магазині. Свідок неодноразово бачила, що неповнолітній [PERSON] зустрічався з [PERSON], який на даний час помер. [PERSON] неодноразово забирав неповнолітнього [PERSON] від своєї тещі матері [PERSON] Стосунки між зазначеними особами свідок називає доброзичливими. Зазначені обставини мали місце у 2001-2003 роках. [PERSON] пояснила, що проживала по сусідству з сімєю [PERSON] з 1980 року і памятає весілля [PERSON] та [PERSON] Свідку відомо, що у [PERSON] померло двоє дітей, після чого вони розходились, а пізніше народився син [PERSON], в будинку, що його подарували батьки померлого [PERSON] своєму сину. Свідок зазначає, що при спілкуванні померлий називав позивача сином, а позивач померлого батьком. Свідок також зазначила, що померлий [PERSON] називав матір [PERSON] - мамою. За словами свідка з 1998 року [PERSON] проживала у своєї матері, при цьому померлий [PERSON] брав сина [PERSON], катав на велосипеді, давав гроші. Свідок бачила, як [PERSON] давав неповнолітньому [PERSON] 200 грн., коли останньому було близько 11 років. Свідок зазначила, що [PERSON] визнавав своє батьківство, щодо [PERSON]. Свідок також знайома з матірю померлого [PERSON] [PERSON], яка приїжджала до внука [PERSON] і з матірю [PERSON], з якою свідок разом працювала. Свідок [PERSON] пояснила, що дуже добре знала матір померлого [PERSON] [PERSON]. Свідку було відомо, що у [PERSON] та [PERSON] померло 2 дітей, а пізніше [PERSON] народила сина. За словами свідка, [PERSON] загуляв з іншою жінкою і [PERSON] пішла проживати до батьків. Свідок неодноразово бачила, як [PERSON] збирався їхати до сина [PERSON], про що сам і зазначав, при цьому віз йому якісь згортки. [PERSON] пояснила, що заходила в магазин «Сіріус» де працювала [PERSON], коли забирала свою дитину з дитячого садка. Перебуваючи в магазині, свідок бачила, як [PERSON] привозив на велосипеді неповнолітнього [PERSON], при цьому вони називали один одного «папа» і «син». Зазначене мало місце у 2002-2004 роках. [PERSON] було близько 6 років. Таким чином, свідки, що зазначені вище однозначно вказують на те, що померлий [PERSON] спілкувався з [PERSON], 1996 р.н. Свідки зазначають про різні періоди з 1996 по 2004 роки. Виходячи з наданих свідками пояснень, померлий визнавав [PERSON] своїм сином і піклувався про нього. Більшість із зазначених вище свідків не дали пояснень з приводу того чи проживали [PERSON] та [PERSON] разом, як сімя, до народження [PERSON], проте акцентують на тому, що померлий проявляв батьківську турботу до неповнолітнього [PERSON]. Зваживши пояснення всіх свідків, що опитані в судовому засіданні, врахувавши, що [PERSON] була постійно зареєстрована в будинку померлого [PERSON], як до народження позивача, так і після, а згідно довідки селищної ради проживала там та вела з [PERSON] спільне господарство суд вважає за можливе визнати, що [PERSON] та померлий [PERSON] проживали спільно, у звязку з чим вели спільне господарство, до народження [PERSON] Свідки які зазначають, що пара постійно розходилась, так само характеризували їхні відносини і під час шлюбу, і в період коли народилася донька [PERSON]. У звязку з цим, суд вважає, що з моменту народження [PERSON] і до народження [PERSON], відносини між померлим [PERSON] та [PERSON] не змінилися. Згідно наданих суду матеріалів, [PERSON] та [PERSON] не перебували в цей період в інших зареєстрованих шлюбах. Суд скептично ставиться до пояснень свідків, які категорично зазначили, що після народження [PERSON], померлий [PERSON] взагалі не спілкувався з колишньою дружиною [PERSON] та її сином і ніколи не згадував/не розповідав про таких. Такі пояснення суперечать іншим доказам, що містяться у справі, згідно яких померлий [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою до 1998 року. Такі показання є в меншості і суперечать також тим, в яких деякі свідки зазначали, що після народження [PERSON], [PERSON] забрав його та його матір до себе на проживання. Останнє, узгоджується з поясненнями свідків, які позитивно характеризували відношення померлого до позивача. На підставі таких показань, суд має можливість зробити висновок, що одразу після народження [PERSON], [PERSON] проявляв батьківську турботу та піклування про нього. Той факт, що померлий спілкувався з позивачем після 1998 року (згідно з поясненнями деяких свідків у 2002-2004 роках), окрім показань свідків, які не узгоджуються з показання інших свідків, - більше нічим не підтверджений. На підставі долучених позивачем фотографій (а.с. 134-136), суд не має можливості однозначно встановити, що там зображений саме новонароджений [PERSON], оскільки в судових засідання, окрім позивача та третьої особи, яка є його матірю, - ніхто таку інформацію не підтвердив. Разом з тим, зазначені фотографії свідчать на користь доброзичливих стосунків між матірю померлого [PERSON], самим [PERSON] та іншими членами його родини (брат, невістка), незалежно від того, хто з новонароджений дітей зображений на фото. Зображення на фото брата померлого, його дружини, [PERSON] (матері померлого) та самого [PERSON], підтверджують не лише позивач і третя особа, а і свідки [PERSON] та [PERSON] Таким чином, з наданих суду доказів вбачається, що [PERSON], яка є матірю позивача та померлий [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі і мали двох спільних дітей, які померли до досягнення одного року, одна з яких була народжена поза шлюбом, проте визнана [PERSON], як дочка. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати разом і вели спільне господарство, що підтверджується письмовими доказами про реєстрацію і проживання, фактом народження спільної доньки [PERSON] та пояснення свідків. Після народження у 1996 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживати разом, що підтверджується довідками про реєстрацію та показаннями свідків. Отже, наданими суду доказами позивач підтвердив, що померлий [PERSON] та його мати [PERSON] проживали разом, як сімя, вели спільне господарство, в тому числі і в період його народження. Крім того, з пояснень свідків встановлено, що померлий [PERSON] піклувався про позивача одразу після народження дитини, забрав його та його матір до себе на проживання з пологового будинку. Згідно зі ст. 53 КЗпШС України, а також вказаними вище розясненнями Пленуму ВСУ, такі підстави є достатніми для визнання батьківства [PERSON], який помер [INFO], відносно позивача [PERSON] Відповідачем не надано достатньо доказів, які б спростовували зазначені позивачем обставини. На підтвердження батьківства померлого [PERSON], представником позивача було також долучено до матеріалів справи копію документів про історію розвитку дитини [PERSON], 1996 р.н., на одному з листів якої дописано «отец [PERSON]». (а.с. 115-116) Такий доказ не є допустимим, оскільки запис зроблено поза відповідною графою. Генотипоскопічна експертиза, що була призначена ухвалою суду від 27.04.2015 року, за клопотанням представника позивача, не була проведена по причині тривалого відрядження експерта. Повторне клопотання сторонами не заявлялось. (а.с. 213) Заперечуючи проти позову, відповідач долучила в тому числі довідку УПСЗН Чутівської РДА, в якій зазначено, що [PERSON] перебувала на обліку як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям. (а.с. 120) Дана довідка не спростовує встановлених вище обставин і не є належним доказом на підтвердження того, що померлий [INFO] [PERSON] не являється батьком позивача. Враховуючи вищезазначене,суд вважає за можливе встановити, що померлий [INFO] [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] У звязку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача, понесений ним судовий збір. Врахувавши розяснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 та містилися в п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.1998 року № 16, суд вважає за необхідне зазначити в резолютивній частині, відомості необхідні для внесення змін до актового запису про народження позивача.

Outcome: approved