Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

13.12.2017 р. позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до відповідача [PERSON] та просив суд постановити рішення, яким усунути [PERSON] від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . І він, і відповідач по справі є синами [PERSON] . Як вказує позивач, його батько [PERSON] був особою похилого віку, часто хворів, в червні 2015 р. переніс операцію з приводу заміни тазостегнового суглобу, через деякий час у нього виявили онкологічне захворювання ( пухлину нирок), операцію з видалення якої провели 23.12.2015 р. Однак, після проведення вказаної операції стан здоров`я погіршився, і в січні 2017 р. після падіння у останнього було зламано хребець, після чого батько потребував постійного стороннього догляду, який надавав йому виключно він, купував ліки, продукти харчування, обслуговував батька. Натомість відповідач жодним чином допомоги не надавав, хоча про стан здоров`я був обізнаний. [INFO] його батько [PERSON] помер, вказує, що похованням батька займався виключно він, взяв на себе сплату всіх необхідних сум. Вказував, що починаючи з 2015 р. відповідач, його брат, постійно вимагав від батька складення заповіту на його ім`я, погрожував, також зазначав, що аналогічні дії відповідач вчиняв і щодо їх матері, оскільки протягом січня-лютого 2012 р. здійснював незаконне проникнення до квартири в якій проживала їх мати [PERSON] звідки викрав ювелірні вироби, за що був засуджений відповідно до вироку Святошинського районного суду м.Києва. Враховуючи наведене та те, що відповідач свідомо самоухилився від надання будь-якої допомоги як матеріальної так і моральної своєму батьку, який через похилий вік та ряд хвороб потребував надання даної допомоги, просив суд постановити рішення, яким усунути [PERSON] від права спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м.Києва від 26.12.2017 р. відкрито провадження по вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно з частин 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. 05.02.2018 р. відповідачем через представника подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказуючи на те, що [PERSON] дійсно був особою похилого віку, однак отримував пенсію, яка в достатній мірі могла забезпечити його потреби, як в ліках так і продуктах харчування, наголошував, що його батько не був в безпорадному стані і не потребував постійної сторонньої допомоги, зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити стан здоров`я спадкодавця та перебування його в безпорадному стані, та ухилення відповідачів від обов`язку доглядати за батьком, що є предметом доказування в межах даного спору. 24.04.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивачем зазначено обставини якими заперечуються доводи відповідача зазначені в відзиві. 25.09.2018 року Святошинським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи для розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач та представник позивача - адвокат Миколаєнко Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі, пояснили, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями майна першої черги за законом є його сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказували суду на те, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача і відповідача, батько останніх [PERSON] проживав разом з позивачем зв адресою : [ADDRESS] , як вказує позивач його батько [PERSON] , був людиною похилого віку, часто хворів, в червні 2015 р. переніс операційне втручання з приводу заміни тазостегнового суглобу, після вказаної операції, потребував постійного стороннього догляду, оскільки не міг самостійно передвигатись, обслуговувати себе, кім того як сама операція так і протез на який замінили суглоб були досить дорогі, під час проведення обстеження після даної операції у батька виявили онкологічну пухлину нирок, і в грудні 2015 р. вимушені були провести операційне втручання з приводу видалення пухлини нирок, однак коли в січні 2016 р. його виписали з лікарні то покращення щодо його стану здоров`я не відбулося, в листопаді 2016 р. він знову потрапив до лікарні, а після повернення додому в січні 2017 р. впав і зламав хребець. Як зазначає позивач, з 2015 р. після першої операції батька він постійно знаходився поряд з ним, був вимушений залишити роботу, щоб мати можливість доглядати батька, всі свої кошти витрачав на лікування батька, а на той час відповідач жодної участі в житті батька не приймав, жодних коштів чи допомоги не надавав, батько неодноразово просив його прийти і відвідати його, показати онуку яка народилась [INFO] , однак на всі прохання отримав відмову. Вказували, що навіть коли батько помер, відповідач не приймав участі у похованні батька, відвідав лише церемонію прощання і то був на ній 10 хвилин, на могилі батька не був. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, який приєднано до справи, вважав заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки як позивач так і його батька ніколи його про допомогу не просили, крім того вказував, що на час коли хворів його батько він також хворів і не працював і не мав можливості надавати матеріальну допомогу, зазначав, що на похованні батька він дійсно був не тривалий час оскільки сам на той час перебував в лікарні, на могилі дійсно не був, оскільки не знає де було поховання. Наголошував, що ні батько, ні сам позивач - його брат про допомогу його не просили, також вказував, що його батько 30.02.2017 р . батько подарував його брату позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також на те, що його батько був досить заможною людиною, мав накопичення та отримував достойну пенсію. В подальшому в судові засідання не з`явився, з урахуванням того, що в справі приймає участь його представник, з належним чином оформленими повноваженнями, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача - адвокат Голиця Т.І. в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, який приєднано до справи, вважав заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими. Третя особа Державний нотаріус Михальчук Лідія Володимирівна Вишневої міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності, що суд з урахуванням обставин справи та думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). ( ст. 1216 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. У першу чергу право на спадкування за законом ма\-ють діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його сме\-рті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. ( ст. 1261 Цивільного кодексу України ) Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 19.05.2017 року. (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] і його батьками відповідно до свідоцтва про народження зазначено : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а.с. 184 т.с. 1) [PERSON] народився [INFO] і його батьками відповідно до свідоцтва про народження зазначено : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а.с. 188 т.с. 1) Після смерті [PERSON] відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Вишневої міської державної нотаріальної контори з заявами про відкриття спадщини. ( а.с. 180, 187 т.с. 1). 26 вересня 2017 року Державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за №61286907 у спадковому реєстрі. (а.с.10) Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з червня 2015 року перебував у лікарні де йому зробили операцію по заміні тазостегнового суглобу, вказаний кульшовий суглоб було придбано відповідно до рахунку фактури № О5ОМ - 36673 від 12.06.2015 р. за 83 600 грн. та в червні 2015 р. проведено заміну правого кульшового суглобу. ( а.с. 12-14 т.с. 1). Згідно до виписного епікриза з медичної картки стаціонарного хворого № 16417/15 [PERSON] проходив стаціонарне лікування в Національному інституті раку з 23.12.2015 р. до 12.01.2016 р. ( а.с. 14). Також відповідно до виписки № 5222 від 01.03.2017 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 22.02.2017 р. по 01.03.2017 р. з приводу компресійного перелому хребця ( а.с. 15 т.с. 1). Відповідно до довідки Управління ПФУ Київської області від 09.02.2018 р. [PERSON] знаходився на обліку в Управлінні ПФУ Київської області та отримував пенсію з січня 2014 р. яка в середньому складала 6500 грн. ( а.с. 77 т.с. 1). Відповідно до наданої суду трудової книжки [PERSON] вбачається, що останній звільнений за власним бажанням з Кафедри регіональної економіки і туризму з 17.03.2015 р. ( а.с. 18 т.с. 2). Також, як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] займався похованням батька, організовував та оплатив поховальні послуги, що підтверджується зокрема Довідкою Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №687 від 19.05.2017 року (а.с.11 т.с. 1) Допитані судом в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказували суду на наступні обставини. А саме, свідок [PERSON] вказував, що родину [PERSON] знає з 2007 р., оскільки є сусідом позивача, знає, що батьком [PERSON] мешкав разом з [PERSON] і саме останній опікувався батьком, допомагав коли той хворів, купував ліки, доглядав його коли батько вже не міг самостійно себе обслуговувати. Відповідача не бачив, [PERSON] розповідав йому, що у [PERSON] народилась дитина і він дуже хотів її побачити, однак [PERSON] навіть дитину до діда не привозив. Свідок [PERSON] вказував на те, що є товаришем позивача, з кінця 2011 р. часто бував в гостях у позивача в будинку на Петропавлівській Борщагівці, зазначав, що добре знав і батька позивача [PERSON] , вказував що з 2015 р. стан здоров`я батька позивача значно погіршився, він переніс декілька операцій, за весь час як перебування в лікарнях так і вдома його доглядав [PERSON] , який допомагав йому, останній рік хворів майже постійно, останні місяці перед смертю практично постійно лежав, догляд за ним здійснював позивач, відповідача не бачив. Свідок [PERSON] вказував суду на те. що добре знає позивача, знав і його батька, допомагав транспортом позивачу коли треба було відвозити до лікарні батька, забирав його разом з позивачем з лікарні в 2016 р., возив в 7 му лікарню що по вул.Котельникова в м.Києві і може стверджувати, що [PERSON] потребував допомоги і догляду, оскільки коли він привіз його з лікарні в 2016 р. і позивач відчиняв двері до будинку то саме він тримав батька бо той самостійно стояти не міг. Також [PERSON] йому особисто розказував, що його син [PERSON] погрожує йому. щоб переписав на нього житло інакше будуть обшуки, однак подробиці йому не відомі. Самого [PERSON] в будинку у позивача не бачив, бачив що допомагала в догляді сестра померлого. Вказував, що йому відомо що з ліками для [PERSON] допомагав друг позивача [PERSON] . Свідок [PERSON] вказував суду на те, що є товаришем позивача і з 2013 р. часто бував в його будинку, де він проживав разом з батьком і він добре знав і батька позивача [PERSON] , вказував що з 2015 р. стан здоров`я батька позивача значно погіршився, він переніс декілька операцій, за весь час як перебування в лікарнях так і вдома його доглядав [PERSON] , який допомагав йому, останній рік хворів майже постійно. Свідок [PERSON] вказував суду на те, що знав [PERSON] з 1980 р., в з 2015 р. він особисто часто звертався до нього з приводу допомоги як водія, підвозив і забирав його з лікарні, завжди його супроводжував син [PERSON] , В 2016 р. бував у них вдома 4-5 раз на місяць, в 2017 р. був 2-3 рази, [PERSON] був вже в важкому стані вдома, доглядав його [PERSON] , про якого він говорив що це єдина його надія. Знає, що [PERSON] отримував пенсію в районі 7000 грн. однак вказаної суми не вистачало для проведення лікування і всі ліки і процедури допомагав йому оплачувати [PERSON] . Щодо [PERSON] то свідком того щоб батько просив у нього допомоги він не був, однак знає що батько раніше завжди допомагав йому. Свідок [PERSON] вказував суду на те, що він знайомий і з позивачем і з відповідачем з 2004-2005 р., з 2014 р. почав товаришувати з [PERSON] , бував у нього вдома, добре знав і його батька, знає що з 2015 р. [PERSON] практично постійно був поряд з батьком, допомагав його підніматись та спускатись в будинку, доглядав його в лікарнях де він перебував на лікуванні, він також особисто приїздив до [PERSON] в лікарню, допомагав купувати ліки, також вказував що друзі їх спільні з [PERSON] допомагали з придбанням ліків. Свідок [PERSON] , вказував суду на те, що добре знає сторін по справі, ходив з [PERSON] разом в школу в один клас, а потім став сусідом позивача і спілкувався з їх батьком [PERSON] , оскільки писав кандидатську і радився з [PERSON] , знає, що з 2016 р. останній вже тяжко хворів, доглядав його оман, також вказував що в 2016 р. [PERSON] просив у нього в борг гроші для лікування батька. Свідок [PERSON] , яка судом була допитана двічі, вказувала суду на те, що є сестрою померлого [PERSON] і тіткою позивача і відповідача, вказувала, що з 2015-2016 р. її брат почав сильно хворіти, йому зробили дві тяжкі операції, замінили суглоб і онкологічну операцію, з 2015 р. він потребував і матеріальної і фізичної допомоги, особисто вона у вільний час приїздила додому до [PERSON] і брата, прибирала, готувала їжу, однак [PERSON] перебував з батьком весь час, щодо допомоги відповідача зазначала, що особисто вона дзвонила [PERSON] за пів року до смерті брата і просила його про допомогу, просила прийти навідати батька, показати онуку, однак [PERSON] не відреагував на її прохання. Вказувала, що [PERSON] приїздив до батька за місяців вісім до смерті, побув на кухні і пішов і за два тижня до смерті приїхав показати онуку також побув 5 хвилин і пішов. Також вказувала, що і похованням батька займався саме [PERSON] , а [PERSON] участі не приймав. Вказувала, що їй відомо про те, що в лютому 2017 р. [PERSON] дзвонив до батька і просив з погрозами щоб той переписав на нього квартиру трикімнатну щоб можна було продати двокімнатну, ця розмова засмутила брата, а через тиждень була аналогічна розмова. Свідок [PERSON] вказував суду на те, що з 1988 р. знав [PERSON] , до 2002 р. спілкувались рідко, а потім почали спілкуватись частіше оскільки почали працювати азом, знає, що [PERSON] жив разом з сином [PERSON] , бував у них вдома, вказував, що йому відомо що [PERSON] лежав в лікарні приблизно місяць, в лікарні він його не провідував, однак коли вони спілкувались після виписки то останній розказував йому, що ліки дуже дорогі і на операцію витрачено приблизно 80000 грн. Вказував, що на операцію витрачено особисті кошти саме [PERSON] та його друзів і після виписки з лікарні і до смерті за ним доглядав [PERSON] , сина [PERSON] він не бачив. Однак зазначав, що кошти у нього [PERSON] ніколи не просив. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Як вбачається з заперечень відповідача, останній вказує, що з 2015 р. у нього погіршились відносини з братом [PERSON] і тому він не міг шляхом вільного доступу провідувати батька, сам батько про жодну допомогу його не просив, був пенсіонером за віком. Працював, отримував і пенсію і заробітну плату в розмірі достатньому для забезпечення достойного рівня життя. Вказував на те, що [PERSON] мав достатні заощадження, оскільки в 2011 р. особисто подарував йому кошти від продажу автомобіля «Шкода Октавія» в розмірі 16000 доларів США. ( а.с. 35 т.с. 1). Також, як вказує відповідач особисто він з 2011 р. не працює ( а.с. 38 т.с. 1), з 19.03.2015 р. [PERSON] надано третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 16.03.2016 р. ( а.с. 41 т.с. 1) в подальшому інвалідність не продовжено. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 43). Дійсно 04.11.2009 р. та 05.10.2006 р. від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] надано довіреності щодо управління то розпорядження майном ( а.с. 45,46 т.с. 1). Дійсно, на час смерті та поховання [PERSON] відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в НІХТ АМН України ім.О.О.Шалімова з 15.05.2017 р. по 22.05.2017 р. ( а.с. 53). Однак, вказані відповідачем обставини не вказують на те, що відповідач не мав можливості надавати як фізичну так і матеріальну допомогу батьку [PERSON] оскільки дійсно в період хвороби батька оплачував лікування з 06.07.2015 р. по 21.07.2015 р. своєї собаки в МПП «Фауна Сервіс» що склало 16384 грн. та 1320 грн. ( а.с. 143-157 т.с. 1). Також слід врахувати, що з наданих суду китанцій про сплату позивачем витрат на оплату газу та газопостачання у позивача за час 2015 р. та 2017 р. часто виникала заборгованість з оплати вказаних послуг, що однозначно вказує на те, що коштів було не достатньо для роведення вказаних оплат ( а.с. 104-116 т.с. 1). Також слід зауважити, що за вказаний період для лікування [PERSON] було придбано ліки та проведено ряд медичних досліджень, які за своєю вартістю однозначно вказують на те, що пенсії яку отримував на той час померлий не є достатньо для оплати вказаних досліджень та ліків, продуктів харчування, витрат щодо оплати за комунальні послуги ( а.с. 117-124 т.с. 1). Також, для вирішення питання щодо усунення від спадкування обов`язково слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. В даному випадку, як встановлено в судовому засіданні відповідачу було відомо про існування хвороби у батька, про його стан здоров`я та те, що батько потребує його допомоги як матеріальної так і фізичної. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц. З метою повного та всебічного розгляду справи, судом були допитані, заявлені сторонами у відповідних клопотаннях, свідки, які вказували суду на те, що зі сторони відповідача жодної допомоги як матеріальної так і моральної, фізичної батько не надавалось з червні 2015 р. і по час смерті, що однозначно свідчить про ухилення особи - відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, та в повній бездіяльності бездіяльності особи відповідача, яка спрямована на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд керується положеннями статті 16 ЦК України, відповідно до частини 1 якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України) Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню У відповідності до ст.141 ЦПК України є доцільним вирішення итання про стянення з відповідача на користь позивача сплаченого судовго збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved