Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

14 серпня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 23296,47 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору від 23.07.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачкою, [PERSON] було надано кредит в розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором порушила та кошти згідно умов договору не повернула. А тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість, яка утворилась станом на 30.05.2014 року по кредитному договору в розмірі: 16 157,67 грн. - заборгованість за кредитом, 4 803,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 грн. - заборгованість з непі та комісії за користування кредитом, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов - 500,00 грн. (фіксована частина), 1 085,55 грн. (процентна складова), а всього заборгованість становить 23 296,47 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір. За даним договором Банк надав Позичальнику кредит у сумі 16 000,00 грн., які перераховувались на картку (строк дії картки 2 роки) зі сплатою 30% за користування коштами щомісячно, а Позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти протягом двох років і сплатити відсотки за користування кредитом. Дана заява, що фактично є кредитним договором підписана [PERSON], що підтверджує те, що вона погодилася на умови, викладені в заяві. Крім того в заяві зазначено, що [PERSON] ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані в письмовому вигляді для ознайомлення. Також зазначено, що Позичальник своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Як зазначено в заяві, Банк перерахував кошти на картку та видав її 23.07.2013 року, чим виконав свої зобов'язання за договором. Пунктом 2.1.1.2.3 Умов та правил надання послуг передбачено право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою 30,0 відсотків річних. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від ціни позову. Також Умовами та Правилами передбачено сплату комісії за обслуговування кредиту. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні відповідачка належним чином не виконувала свої кредитні зобов'язання перед позивачем, про що свідчить розрахунок суми боргу відповідачки, яка станом на 30.05.2014 року становить: 16 157,67 грн. - заборгованість за кредитом, 4 803,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 750,00 грн. - заборгованість з непі та комісії за користування кредитом, штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов - 500,00 грн. (фіксована частина), 1 085,55 грн. (процентна складова), а всього заборгованість становить 23 296,47 грн. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не надала суду доказів, що заборгованість є меншою чи відсутня. Отже, оскільки відповідачка належним чином не виконувала зобов'язання за договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в примусовому порядку заборгованість в розмірі 23 296,47 грн. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved