Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 02 жовтня 2015 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Під час оформлення житлового будинку, продавець запевнив її, що проблем із зняттям з реєстрації відповідача із зазначеного будинку не буде. [PERSON] не є членом її родини, а є членом родини попереднього власника житла, який, настільки їй відомо, наразі проживає та працює на території іншої держави та місце проживання останнього їй невідоме, а також оскільки відповідач фактично не проживає у належному їй житловому будинку понад 13 місяців, порушує її права, як власника означеного об'єкту нерухомості, просила суд визнати [PERSON], 1983 року народження, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи за її відсутності не клопотала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно уточнену позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, на підставі чого відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45013084 від 02 жовтня 2016 року (а.с. 6). Відповідно до довідки від 11 квітня 2016 року, виданої головою квартального комітету, у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], 1983\~року народження, але не проживає з березня 2015 року (а.с. 35). Відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку з березня 2015 року, даний факт підтверджується актом від 11 квітня 2016 року, складеним Головою квартального комітету № 29 м. Новомосковськ Дніпропетровської області (а.с. 52). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач без поважних причин не проживає з березня 2015 року, тобто більше одного року, в будинку під [ADDRESS], де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушує права позивача як власника домоволодіння, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене та

Outcome: approved