Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

13.05.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2005 року, який був розірваний 06.05.2008 р. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею, відповідач з 06.05.2008 р. не бере участі у вихованні доньки [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 14.06.2019 року відкрито провадження по справі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, веб-портал судова влади України http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023//, яке було опубліковано 23 липня 2019 року. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. У судове засідання відповідач не з`явився, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2005 року, який був розірваний 06 травня 2008 року, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії [NUMBER] та про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7,8). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно довідки відділу державної реєстрації виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 11.05.2019 р. № 12-13/3308, до складу сім`ї [PERSON] , окрім інших, входить неповнолітня донька [PERSON] , 2005 року народження (а.с.10). Батько дитини проживає окремо. Відомостей щодо стягнень з відповідача на користь третіх осіб немає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач є працездатною особою, з нього не проводяться стягнення на користь третіх осіб, суд, з урахуванням обставин справи та вимог Сімейного Кодексу України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, згідно ст. 191 Сімейного кодексу України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що позовні вимоги відповідають вимогам ст. 180, 181, 182, 183 СК України, позов не суперечить закону, права, свободи та інтереси інших осіб не порушуються. На підставі ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved