Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

13.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 1/3 частин його заробітку, але не менше 30% для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення навчання такої чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO], котра навчається на другому курсі денної (стаціонар) державної форми навчання Львівського інституту економіки і туризму зі строком навчання у вказаному ВУЗі до 30.06.2016 року. Наголошує на тому, що відповідач грошей на утримання дочки не дає і матеріально її не підтримує. Він працює в Інституті сільського господарства Карпатського регіону НААН України, усі зароблені кошти скеровує на вирішення невідомих їй особистих потреб, через, що весь тягар утримання дитини ліг на неї. Позивач у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, однак подала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а судовий розгляд проводити у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, однак подав заяву в якій позовні вимоги визнав частково, просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частин його заробітку, а судовий розгляд проводити у його віцдсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Третя особа у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, однак подала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а судовий розгляд проводити у її відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками третьої особи [PERSON], [INFO], вказані обставини підтверджені Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 04.04.1995 року. Згідно довідки № 145 від 11.02.2014 року, виданої Львівським інститутом економіки та туризму, [PERSON] є студенткою ІІ курсу денної державної форми навчання факультету туризму, готельної та ресторанної справи вказаного ВУЗу. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року. Згідно довідки про доходи від 27.08.2004 року, [PERSON] стипендії не отримує. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Разом з тим, вказаними положеннями не передбачено можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, через що у цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до положень п. 20 ППВС «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів як досягнення дочкою, сином, віку, який перевищує 18 років але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зважаючи на те, що третя особа, яка досягла повноліття, продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а у відповідача є можливість таку допомогу надавати, беручи до уваги ті обставини, що обов'язок з утримання дітей покладено на обидвох батьків, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частин заробітку відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до закінчення навчання такої чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Outcome: partial