Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

13 січня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 10.08.2001 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом останнього часу спільне життя подружжя погіршувалось, що призвело до припинення шлюбних відносин, які не підтримують протягом 1 року. Вважає, що примирення не можливе, що стало причиною для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. 05 лютого 2020 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 23 квітня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не повідомив, відзиву не надіслав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 264. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved