Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

14.09.2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В заяві позивач вказував, що відповідно до умов договору без номеру від 18.02.2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязалося надати кредит [PERSON] в сумі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк надав кредит [PERSON] на суму 13000,00 грн., однак остання в порушення умов Кредитного договору в установлений строк не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 31.07.2015 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договору без номеру від 18.02.2011 року рахується заборгованість на загальну суму 26299,10 грн. Позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором без номера у розмірі 26299,10 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1218,00 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглядати без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, прохав провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, повторно в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 18.02.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Договір без номеру, згідно якого Відповідачу надано кредит (а.с. 8,9,10-33). Відповідач за кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 26299,10 грн., що складається з: кредиту 14122,78 грн.; відсотків 6062,08 грн.; комісії 100,00 грн.; штрафу 6014,24 грн. (а.с. 6-7). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного та

Outcome: approved