Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

13.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської ради, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок за [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,08 га, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та право власності на земельну ділянку площею 0,4771 га, що розташована по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який за життя набув право власності на земельну ділянку площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка йому була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та була розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 050968, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 30.04.2002 року. Крім того, батько був власником житлового будинку за [ADDRESS] . Батько позивача склав заповіт, яким все своє майно з чого б воно не складалося заповів їй. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька, звернувшись з відповідною заявою до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак свої спадкові права не оформила та не отримувала свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Між тим, після смерті [PERSON] її матір [PERSON] , також звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй обов`язкової долі у спадщині, внаслідок чого отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину зазначеної вище земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка йому була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та була розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а також свідоцтво про право власності на Ѕ частину майна спільної сумісної власності - житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, як дружина, що пережила чоловіка. Такі ж свідоцтва про право власності на Ѕ частини майна подружжя [PERSON] отримала на дві земельні ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована за тією ж адресою. На ці земельні ділянки та житловий будинок [PERSON] також отримала і свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частину визначеного майна, як на обов`язкову частку у спадщині. В свою чергу, [PERSON] також все своє майно заповіла позивачу по справі та померла [INFO] . Звернувшись до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, позивач не змогла їх отримати через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, як на майно, на яке набув право власності її батько, так і на майно, на яке було видане свідоцтво про право на спадщину її матері [PERSON] . Зазначені обставини позбавили можливості позивача оформити свої спадкові права після смерті батька та матері, тому вона в судовому порядку просила визнати за нею право власності на зазначене вище нерухоме майно. Рух по справі. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року відкрите провадження по справі, розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору надати копії спадкових справ після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (т.1, а.с. 24,25). Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року позов [PERSON] був задоволений (т.1, а.с. 64-73), однак при прийнятті заочного рішення суду не були відомі обставини, які підлягали доказуванню у даній справі, внаслідок чого ухвалою суду від 13 січня 2021 року заочне рішення скасоване за заявою [PERSON] , який набув право власності на частину майна, на підставі відповідних договорів дарування, укладених з [PERSON] (т.1, ас. 136-138). 23.03.2021 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що є донькою [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] - є її рідним братом. [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] . 11.02.1991 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 45. В свою чергу, [PERSON] , 28.01.1991 року також склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 34, однак 03.06.2011 року [PERSON] був складений новий заповіт, яким все своє майно вона заповіла відповідачу - [PERSON] . Після смерті батька, померлого [INFO] , [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 25.05.2011 року звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 298/2011. В свою чергу, матір позивача, як дружина померлого [PERSON] , звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на майно подружжя, а також про видачу їй свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині. Звернувшись через представника із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового житлового будинку і земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 5,080 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Піщанської сільської ради - листом нотаріуса № 2149/02-14 від 30.11.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті батька, через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва документів, та роз`яснено право на звернення до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Крім того, після смерті матері, померлої [INFO] , [PERSON] , як спадкоємець першої черги та спадкоємець за заповітом, як вона вважала на той час, також своєчасно звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, шляхом подання особистої нотаріально посвідченої заяви, на підставі якої було заведено спадкову справу № 37/2019, відповідач по справі з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. Звернувшись через представника з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку спадкового майна, листом нотаріуса № 236/02-14 від 19.02.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом чи за законом після смерті матері, через те що вона не прибула особисто до нотаріуса, та роз`яснено право на звернення до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Лише під час вирішення питання щодо скасування заочного рішення позивачеві стало відомо про обставини щодо відчуження [PERSON] 06.11.2013 року відповідачеві майна, що належало їй після отримання спадщини та визначення частки подружжя, окрім 1/6 частини земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293. Так [PERSON] звертає увагу на те, що 06.10.2011 року на ім`я матері [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна подружжя, (яке було потім було за договором дарування відчужене відповідачу) яке складається з: - житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; - земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] ; - земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] ; - та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину (як обов`язкову частку у спадщині) земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка була передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала [PERSON] , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 050968, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 30.04.2002 року - що так і залишилась за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] вважає, що в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] набула право на 5/12 часток: - житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , - земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , - земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] ; - та 5/6 часток земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Крім того, позивач наполягає на визнанні за нею права власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . У відзиві на уточнену позовну заяву [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] та звертає увагу на те, що 03 червня 2011 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося, заповіла [PERSON] , заповіт було посвідчено в.о. секретаря виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Падалка Н.Г., зареєстровано в реєстрі за № 26. 06.11.2013 року [PERSON] заповіла відповідачеві по справі 7/12 частини житлового будинку за [ADDRESS] . Того ж дня йому були подаровані відповідні 7/12 частини земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , та 7/12 частин земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] . Відповідач, посилаючись на акт фактичного проживання від 12 жовтня 2020 року складеного повноважною комісією, просить врахувати постанову Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, та вважає себе спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] на 1/6 частку земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, оскільки на момент смерті його матір проживала з ним, хоча і не була зареєстрована за однією адресою. Також відповідач вважає, що позивачем невірно розраховані частки у спадковій масі, як після смерті батька, так і після смерті матері, [PERSON] вважає себе набувачем на 2/3 частини від спадкового майна батьків. Крім того, відповідач зауважує, що наприкінці 2020 року йому стало відомо про те, що [PERSON] переоформила на свого сина земельну ділянку площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яку в подальшому було передано в оренду (т.1, а.с. 215-223). 16.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , у якому просить: - скасувати правовстановлюючі документів, що стосуються спадкового майна [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; - скасувати реєстрацію всіх об`єктів нерухомого спадкового майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; - привести правовстановлюючі документи на нерухоме майно, у відповідність до вимог ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (т.1, а.с. 231-240). В обґрунтування зустрічного позову, крім обставин, викладених у відзиві на уточнений позов [PERSON] , [PERSON] звертає увагу на те, що [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті матері було подано з пропуском строку, встановленого на її прийняття, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадину після смерті матері, оскільки подана нею заява про прийняття спадщини подана без додержання вимог Закону України «Про нотаріат». В свою чергу, він звернувся до державного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через те, що право власності на спадкове майно зареєстроване на іншу особу. В подальшому, після скасування заочного рішення, він звернувся до відділу з питань надання адміністративних послуг та реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської райдержадміністрації, однак у вчиненні такої реєстраційної дії йому було відмовлено. Посилаючись на загальні норми щодо захисту права власності, відповідач просить задовольнити його зустрічний позов. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року зазначені позови об`єднані в одне провадження (тю1, а.с. 249-250). Ухвалою суду від 04 серпня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належить [PERSON] (т.2, а.с. 6-8). Ухвалою суду від 09.08.2021 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено [PERSON] (т.2, а.с. 13-14). Ухвалою суду від 09.08.2021 року призначено розгляд справи по суті. Позиції сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала, зустрічний позов не визнала, надала пояснення про те, що за життя її батьки, кожен окремо, склали заповіти, якими все своє майно заповіли їй, однак в подальшому матір своє майно заповіла її братові [PERSON] . Після смерті батька, вона як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак не отримувала свої свідоцтва про право на спадщину. Їй відомо, що матір після смерті батька також отримала свідоцтво про право на Ѕ частку у спільному майні подружжя, а в подальшому і на обов`язкову частку у спадщині. Після смерті матері, вона деякий час перебувала на території України. Однак в зв`язку з обмеженням терміну перебування на території України, як громадянка Росії, вона надала довіреність адвокатові на представництво своїх інтересів з усіх питань, пов`язаних з оформленням спадщини, як після смерті батька, так і після смерті матері. Саме за її заявою було відкрито спадщину після смерті матері, позивачеві не було відомо про наявність листа, яким нотаріус повідомляла її про необхідність особисто подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, від адвоката стало відомо про необхідність звернення до суду з відповідним позовом. На момент розгляду справи в суді їй не було відомо, що матір свою частку на будинок та присадибну ділянку по [ADDRESS] , - вже подарувала [PERSON] . Коли було прийняте заочне рішення, вона, як громадянка Росії, змушена була передати своє право власності на земельну ділянку громадянину України, яким є її син - [PERSON] . Протягом розгляду справи вона зверталася до нотаріуса із проханням засвідчити її підпис у заяві про прийняття спадщини після смерті матері. Представник позивача - адвокат Олійник О.А. в судовому засіданні наполягала на тому, що відповідач [PERSON] , на підставі акту про постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем, не може бути отримувачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом, останній пропустив строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті матері. [PERSON] , отримавши свої свідоцтва про право власності на Ѕ частину майна подружжя, успадкувавши обов`язкову частку на спадкове майно, не залишала попередні правовстановлюючі документи у нотаріуса, що унеможливило отримання [PERSON] спадщини за заповітом після смерті батька. Що стосується спадкової справи після смерті [PERSON] , то представник позивача звернула увагу, що саме за заявою [PERSON] заведено таку спадкову справу, нотаріус своїм листом запропонував [PERSON] звернутися за вирішенням спору до суду, що і було нею здійснено. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Сівацький А.М. в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, свій позов підтримав. Звернув увагу на те, що [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері поштою, особисто не звернулася до нотаріуса та не підтвердила свого підпису, однак нотаріус зобов`язаний відкрити спадкову справу, що і було нею здійснено. В рамках відкритої спадкової справи після смерті матері його довіритель також подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки [PERSON] , отримавши рішення суду, здійснила державну реєстрацію права власності і на майно, яке вже належало [PERSON] , а в подальшому відчужила його своєму синову [PERSON] . Після скасування заочного рішення він подав заяву про вчинення відповідних реєстраційний дії до державного реєстратора, однак у вчиненні таких дій йому було відмовлено, оскільки не було вирішене питання щодо проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представник Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішення питання залишив на розсуд суду. Завідувач Новомосковської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) також звернулася до суду з клопотання про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши підстави первісного та зустрічного позовів, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 10 листопада 1954 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №3. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.12). [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 14), яка 10.05.1980 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого їй було присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 21). [PERSON] 28.01.1991 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 34 (а.с. 15). [PERSON] 11.02.1991 року склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 45 (а.с. 20). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 22). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Такі ж роз`яснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. На виконання ухвали суду про витребування доказів Новомосковською районною державною нотаріальною конторою подано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , у відповідності до якої [PERSON] 25 травня 2011 року звернулася з заявою про прийняття спадщини за заповітом, зазначеним вище. В свою чергу, [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] , звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на майно подружжя, а також про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку у спадщини. Таким чином, з представлених матеріалів вбачається, що 06.10.2011 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право власності на Ѕ частину спільного сумісного майна подружжя, яке складається з: -житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; -земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] ; -земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] . Крім того, 06.10.2011 року на ім`я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом, остання набула право на спадкування на 1/12 частку житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] . Свідоцтва про право на спадщину на 5/12 частин переліченого спадкового майна за заповітом видане не було. 06 жовтня 2011 року на ім`я [PERSON] Новомосковською районною державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, яка була передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та була розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП № 050968, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 30.04.2002 року. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток зазначеної земельної ділянки не було видане. 30.11.2018 року представник [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 46-47), однак у видачі відповідних свідоцтв позивачеві було відмовлено, оскільки нею не представлені документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкові будинок та земельні ділянки (а.с. 57, 176). При цьому при здійсненні перевірки щодо наявності у спадкодавця зареєстрованого права власності на нерухоме майно, нотаріусом станом на 30.11.2018 року витребувана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо фізичної особи [PERSON] та встановлено, що за спадкодавцем, на підставі свідоцтва про право на власності серії [NUMBER] від 22.12.2007 року зареєстроване право власності на цілий житловий будинок за [ADDRESS] (а.с. 173). Відомості щодо реєстрації земельних ділянок в Головному управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області відсутні (т.1, а.с. 174-176). Правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] врегульовані наступними нормами закону, а саме. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до спадкоємців. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 5/12 часток житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 5/12 часток земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , 5/12 часток земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] та становить 0,1988 га, кадастровий номер 1223285500:03:006:0427, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також на 5/6 часток земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; Вирішуючи позов [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , суд звертає увагу на наступне. Після смерті [PERSON] Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 37, у відповідності до якої з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (т.1, а.с. 177). Так, дійсно ця заява надійшла до Новомосковської районної державної нотаріальної контори 19 лютого 2019 року об 11 годині 45 хвилин за № 138 (т.1, а.с. 53) за допомогою поштового зв`язку, про що свідчить копія поштового конверту (т.1, а.с.53 зворотна сторона). За результатами розгляду цієї заяви державним нотаріусом заведено спадкову справу за № 37/2019, зареєстровано в спадковому реєстрі за № 63786072. Між тим, для належного оформлення заяви [PERSON] запропоновано прибути до нотаріальної контори особисто або звернутися до будь-якого нотаріуса із питання засвідчення справжності підпису на заяві стосовно спадщини та надіслати належним чином оформлену заяву на адресу нотаріальної контори. Крім того, запропоновано сплатити оплату за проведення перевірки у спадковому реєстрі (т.1, а.с. 54). Варто зауважити, що таке повідомлення було направлено [PERSON] на адресу [ADDRESS] , в той час, як заява про прийняття спадщини містить дані про проживання в Російській Федерації. 12 жовтня 2020 року [PERSON] , як представник за довіреністю від імені [PERSON] , також звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим в.о. секретаря виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (т.1, а.с. 183-185). В судовому засіданні представник [PERSON] наполягав на тому, що його довіритель вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним в [ADDRESS] , без реєстрації (т.1, а.с. 182, зворотна сторона). В свою чергу, представник позивача [PERSON] наполягала на тому, що [PERSON] пропустив встановлений строк для прийняття спадщини. Вирішуючи спір в цій частині варто звернути увагу на наступне. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). Відповідно до вимог ст.ст. 1216 -1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А згідно ст.ст. 1220-1223 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як зазначав суд вище, [PERSON] належним чином, у строки, встановлені законом, звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за заявою [PERSON] , яка була надіслана до нотаріуса поштою, державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. правомірно повідомила спадкоємця про необхідність особистого прибуття спадкоємця до нотаріуса, який відкрив спадкову справу, або засвідчити справжність свого підпису іншим нотаріусом та надіслати належним чином оформлену заяву на адресу нотаріальної контори (а.с. 54). При заочному розгляді цієї справи, відомості про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , були відсутні, як і відсутні були дані про перехід права власності на 7/12 часток житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 7/12 часток земельної ділянки загальною площею 0,250 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0343, яка була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , 7/12 часток земельної ділянки загальною площею 0,4771 га, кадастровий номер 1223285500-03-006-0344, що передана для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] та становить 0,1988 га, кадастровий номер 1223285500:03:006:0427, - до [PERSON] , ні підставі відповідного договору дарування. Після скасування заочного рішення суду надана копія спадкової справи після смерті [PERSON] (т.1, а.с. 177-193), яка свідчить про те, що 12 жовтня 2020 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] (т.1, а.с. 184). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено, оскільки на момент подачі ним заяви, [PERSON] , отримавши заочне рішення суду, зареєструвала його та відчужила земельну ділянку загальною площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500:01:015:0293 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] (т.3, а.с. 193). Такі дії [PERSON] були вчинені, оскільки вона являється громадянкою Росії. Не дивлячись на наявність у спадковій справі довідки виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 12.10.2020 року про те, що [PERSON] на момент своєї смерті проживала без реєстрації з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 182, зворотна сторона), суд вважає за необхідне зауважити, що така довідка не надає суду підстав вважати, що спадкоємець за заповітом, - [PERSON] , проживав зі спадкодавцем та вважається таким, що прийняв спадщину, відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, як на тому наполягав представник відповідача при заочному розгляді справи. Питання щодо встановлення факту проживання спадкоємця зі спадкодавцем, а так само питання щодо поновлення [PERSON] строку для прийняття спадщини, останнім протягом розгляду справи не ставилося. [PERSON] , використовуючи своє право на пред`явлення зустрічного позову, наполягав на скасуванні правовстановлюючих документів, що стосуються спадкового майна [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , скасуванні реєстрації всіх об`єктів нерухомого спадкового майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , приведенні правовстановлюючих документів у відповідність до вимог ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Такі вимоги за зустрічним позовом не є належним способом захисту порушеного права. Так, як на підставу зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що після скасування заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року, він звернувся до державного реєстратора відділу з питань надання адміністративних послуг та реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської райдержадміністрації із заявою про скасування державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, відповідно до ухвали Новомоксковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року (т.1, а.с. 243-244). Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області рішенням від 03 червня 2021 року відмовила у вчиненні реєстраційної дії, оскільки ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (т.1, а.с. 245), що також передбачено ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суду не надано доказів того, що після винесення заочного рішення та його скасування [PERSON] подав державному реєстратору належним чином зареєстрований договір дарування 7/12 частини житлового будинку з відповідною частиною земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, [PERSON] після скасування заочного рішення повторно зверталася до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку земельної ділянки загальною площею 5,08 га, кадастровий номер 1223285500:01:015:0293, розташовану на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (т.2, а.с. 22). Останній було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки після винесення заочного рішення суду [PERSON] подарувала означену земельну ділянку [PERSON] . Питання про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки [PERSON] відповідачем не ставилося. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Встановлені в судовому засіданні обставини щодо набуття за життя спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно, дають суду підстави визнати за позивачем [PERSON] право власності на 5/12 частин житлового будинок та земельних ділянок, з кадастровими номерами 1223285500-03-006-0343 та 1223285500:03:006:0427, які розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також на 5/6 часток земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . При цьому суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 5,080 га, кадастровий номер 1223285500-01-015-0293, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . У позові [PERSON] слід відмовити, оскільки ним обрано не належний спосіб захисту права. На підставі викладеного,

Outcome: approved