overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

12 червня 2018р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 22 вересня 1999 року він з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 360. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час сімейного життя у сторін виникли різні погляди на життя, різні характери, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я фактично розпалася та сторони припинили сімейні стосунки, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, тому позивач бажає розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, відповідно матеріалам справи, 24 вересня 2018 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи, повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про його виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за адресою http://bdm.zp.court.gov.ua/sud0801/viklik/reestr, відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надала. З огляду на викладене, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз'яснень п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відносини у родині вже не підлягають збереженню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 1999 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 360 (а.с.7). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство ними не ведеться, спору про поділ спільно набутого майна немає. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, стали проживати окремо, вважають, що їх сім'я фактично розпалась і її збереження є неможливим і недоцільним, сумісне проживання сторін та збереження їхньої сім'ї стало неможливим, шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] , якій діє за дорученням [PERSON] , із позовною заявою до [PERSON] .. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що відповідачка продала [PERSON] магазин загальною площею 29,20 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] звернувся до Очаківської міської ради з проханням присвоїти магазину нову поштову адресу, однак йому було відмовлено у зв`язку з розбіжностями, що були виявлені в документах на вищезазначений магазин. Посилаючись на викладене, просив визнати за [PERSON] право власності на вказаний магазин. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. 06 липня 2000 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу серії [NUMBER] (а. с. 8) набув право власності на магазин, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 17 травня 2019 року [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області із заявою про присвоєння поштової адреси спірному магазину, однак 29 травня 2019 року йому було відмовлено в цьому у зв`язку з розбіжностями у наданих правовстановлюючих документах, а саме в договорі купівлі-продажу магазину (а. с. 12). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що іншого шляху реалізувати своє право власності на спірний магазин у [PERSON] немає; обставин, які б вказували, що він набув це право власності неправомірно, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] 15.09.1963 року Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1744, посилаючись на те, що вони з 2003 року фактично припинили шлюбні відносини з причини непорозуміння у вирішенні питань сім`ї, у зв`язку з чим втратили почуття поваги та любові один до одного. Можливості зберегти сім`ю відсутні. Від неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку. Ухвалою судді від 25 червня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 25 червня 2019 року. Ухвалою суду від 25 червня 2019 року підготовче провадження закрите. Справа призначена до судового розгляду. Сторони повідомлені про дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ч.6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК Українита повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. В судове засідання позивач надав клопотання, в якому наполягає на позовних вимогах в повному обсязі, просить розглянути справу в порядку заочного провадження, без його участі. Відповідач, повідомлена належним чином про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст.281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. 15 вересня 1963 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1744, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Як вказує позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони з 2003 року фактично припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо розподілу майна, сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, позов є обґрунтованим і відповідно ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 СК України підлягає задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 20 серпня 2010 року по 13 березня 2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання синів не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. Прохала суд стягнути відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення повноліття. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 серпня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18 вересня 2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтв про народження а.с. 5,6), котрі проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, однак при цьому, замість зазначення мінімального розміру, вираженого у відсотковому співвідношенні до розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, виходячи з інтересів дитини варто зазначити, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний їх розмір встановлений чинним законодавством. На думку суду, це в подальшому зумовить недопущення порушення прав позивача, внаслідок зміни мінімального розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] ., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду в із зазначеною заявою. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] померла бабуся заявниці [PERSON] , з якою вона з 1996 року та до смерті останньої проживали однією сім`єю, разом вели сумісне господарство, мали спільний побут. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на яку заявниця має право, однак оформитись в правах спадкоємиці не може, оскільки не була зареєстрована зі спадкодавицею за однією адресою. Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт проживання заявниці однією сім`єю з [PERSON] з 20 грудня 1996 року по день смерті останньої. Учасники справи до суду не з`явилися, представник заявниці надав заяву про розгляд справи без його участі, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги; заінтересована особа до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6), [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З письмових пояснень допитаних в порядку ст. 93 ЦПК України свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається факт проживання однією сім`єю з 1996 року заявниці та померлої [PERSON] , наявності між ними сумісного побуту, який, зокрема, полягав у наявності спільного господарства. 24 квітня 2019 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. за вих. № 98/01-16 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про прийняття спадщини (а. с. 13). З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] , а тому вимогипредставника заявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Початком спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] слід вважати 20 грудня 1996 року, тобто день народження заявниці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

12 червня 2019 року до суду надійшла заява від [PERSON] , заінтересована особа Дунівська сільська рада Заліщицького району Тернопільської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що їй належать державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.02.2005 року, площею 0,78 га, виданий на ім`я [PERSON] , та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.02.2005 року, площею 0,12 га, виданий на ім`я [PERSON] , однак в державних актах на право власності на земельну ділянку допущена помилка в прізвищі - замість Галятна записано Голятна. Даний факт заявниці необхідно встановити, оскільки вона не може розпорядитися даними земельними ділянками, так як в державних актах помилково зазначено прізвище Голятна взамін Галятна. Представник заявниці [PERSON] просить заяву задоволити та встановити факт про те, що заявниці належать державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.02.2005 року, площею 0,78 га, виданий на ім`я [PERSON] , та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.02.2005 року, площею 0,12 га, виданий на ім`я [PERSON] . Представник заінтересованої особи Дунівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та заяву задоволити. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] , виданого 10.01.2003 року Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, заявниця записана [PERSON] . Згідно довідки, виданої державною податковою інспекцією, [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . Згідно довідки, виданої виконкомом Дунівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , які видані на ім`я [PERSON] , в дійсності належать [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до листа відділу у Заліщицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Голятна Надії Іванівні дійсно видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Однак, в зазначених державних актах містяться розбіжності в прізвищі замість [PERSON] записана [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Даний факт заявниці необхідно встановити, оскільки зазначені розбіжності не дають їй можливості розпорядитися належними земельними ділянками, так як в державних актах помилково зазначено прізвище [PERSON] взамін Галятна. А тому, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

12 червня 2019 року позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачем у шлюбі з 29 червня 2007 року, який було зареєстровано Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 162. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .. Останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім`ї. Спору про місце проживання дітей та майнового спору між ними немає. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову визнає та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягаєзадоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2007 року, який було зареєстровано Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 162 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім`я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спір про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

12 червня 2019 року позивач звернулася до суду позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач вказує, що з 18 жовтня 2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. З лютого 2019 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 жовтня 2003 року у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1652. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначено, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.10.2003 року, зроблений актовий запис № 1652 (а.с.3). Від шлюбу сторони спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). З лютого 2019 року сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved