Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

14 серпня 2013 р. позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який мотивують тим, що 13.06.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАЗ 5337» держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «ЗАЗ 11038» держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Від зазначеного ДТП постраждав неповнолітній [PERSON], який отримав тілесні ушкодження, а автомобіль марки «ЗАЗ 11038», належний подружжю [PERSON], отримав значні пошкодження. Відповідно до постанови суду, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], який працює у НГВУ «Охтирканафтогаз» і керував автомобілем, який належить даному підприємству. У зв'язку з цим просять стягнути з ПАТ «Укрнафта» на їх користь моральну шкоду внаслідок ДТП в розмірі по 3500,00 грн. на кожного окремо на загальну суму 10500,00 грн., та з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в розмірі по 3500,00 грн. на кожного окремо на загальну суму 10500,00 грн. Під час розгляду справи позивачі двічі доповнили свої позовні вимоги, зазначивши, що цивільно -правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована у АТ «АХА Страхування», тому просять також стягнути з акціонерного товариства «АХА страхування» на свою користь моральну шкоду в розмірі по 3500,00 грн. на кожного окремо на загальну суму 10500,00 грн. Крім того, оскільки представник відповідача ПАТ «Укрнафта» та відповідач [PERSON] не погоджуються з тим, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження від ДТП, також просять встановити факт отримання [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді садна лівого плеча та плечового суглобу, садна лівого та правого колінних суглобів, забій лівого плечового суглобу, забій лівого колінного суглобу від ДТП, яке сталося 13.06.2013 року о 18 год.40 хв. на 112 км автодороги Лохвиця - Гадяч - Охтирка - КПП Дмитровка за участю автомобілів під керуванням [PERSON], [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що від пошкодження свого автомобілю зазнали моральної шкоди, оскільки протягом трьох місяців до купівлі нового автомобілю мали труднощі у відвідуванні матері, яка є інвалідом першої групи та мешкає в іншій місцевості. Крім того, хвилювалися за здоров`я сина, який є випускником школи і в цей час проходив зовнішнє незалежне оцінювання, зокрема, треба було їхати в м. Суми проходити черговий іспит за кілька днів після ДТП. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, у судовому засіданні пояснив, що на місці ДТП неповнолітнього [PERSON] не бачив, просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача АТ «АХА Страхування» в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, зазначивши, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода в розмірі 5% страхової виплати. Оскільки здоров`ю [PERSON], [PERSON] шкоди завдано не було, а [PERSON] не надав документів, які б підтверджували витрати на лікування та строк перебування на амбулаторному лікуванні, тому підстави щодо стягнення на їх користь моральної шкоди відсутні. У зв`язку з чим просили відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Охтирканафтогаз» у судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що після ДТП автомобіль [PERSON] не був фізично знищений, з місця ДТП повертався додому своїм ходом, що дозволяє стверджувати про можливість його подальшого використання за цільовим призначенням, тому вимоги [PERSON], [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок знищення автомобілю є дещо перебільшені. З матеріалів справи не просліджується причинного зв`язку між виявленими у [PERSON] тілесними ушкодженнями та дорожньо-транспортною пригодою. Позивач [PERSON], допитаний в судовому засіданні як свідок в порядку ст.184 ЦПК України, пояснив, що 13.06.2013 року він керував своїм автомобілем, їхав в напрямку м. Зіньків, в салоні автомобілю знаходилися його дружина [PERSON], на задньому сидінні його син [PERSON] та невідомі чоловік та жінка, яких він підібрав на дорозі, щоб довезти в попутному напрямку. Після ДТП побачив, що син був в крові, а саме, його ліва сторона обличчя, ліве плече, коліна,тому на рейсовому автобусі, що трапився на дорозі, відправив його на санпропускник в м. Охтирка. Водій [PERSON] просив не вказувати ніде про наявність тілесних ушкоджень у сина, обіцяючи розрахуватися за завдану моральну та матеріальну шкоду. Позивач [PERSON], допитана в судовому засіданні як свідок в порядку ст.184 ЦПК України, пояснила, що 13.06.2013 року разом з сином [PERSON] та з двома невідомими особами, яких взяли по дорозі, знаходилася в салоні автомобілю, коли автомобіль попав в ДТП. Після оформлення ДТП вони повернулися до м. Охтирка, і поїхали на санпропускник. На санпропускнику сидів її син і чекав огляду лікаря, який був зайнятий. Свідок була безпосередньо присутня при огляді сина лікарем. При цьому причини тілесних ушкоджень були вказані «порізи склом», оскільки водій [PERSON], побоюючись відповідальності за скоєне, просив їх не вказувати, що тілесні ушкодження виникли від ДТП. Син був дійсно порізаний склом від вікна автомобілю, так як ліва сторона автомобілю була пошкоджена. Отримавши допомогу на санпропускнику, син надалі лікувався вдома. Позивач [PERSON], допитаний в судовому засіданні як свідок в порядку ст.184 ЦПК України, пояснив, що 13.06.2013 року разом з батьками та з двома невідомими особами, яких взяли по дорозі до с. Качанівка, знаходився в салоні автомобілю на задньому сидіння зліва, коли автомобіль попав в ДТП. Батько зупинив якийсь автобус, що їхав в напрямку м. Охтирка, на цьому автобусі він доїхав до м. Охтирка. На санпропускнику Охтирської ЦРЛ він деякий час перебував, чекаючи своєї черги. Перед прийомом у лікаря на санпропускник приїхали батьки, працівник міліції та водій [PERSON], при цьому батьки йому сказали, якщо його спитають, сказати, що пошкодження він отримав від падіння на теплицю вдома. Це потрібно було для того, щоб для [PERSON] не настало несприятливих наслідків, при цьому [PERSON] обіцяв відшкодувати всю завдану шкоду від ДТП. Після огляду в лікаря і рентгену [PERSON] взнав результат медичного обстеження і поїхав, завдану шкоду не відшкодував по даний час. Через два дні після ДТП у свідка почалося зовнішнє незалежне оцінювання, тому до лікаря він більше не звертався, а просто декілька разів ходив на санпропускник на перев'язки. Лівій суглоб в нього до сих пір не працює як треба, зокрема, це відчувається на бойовій підготовці в академії МВС, курсантом якої він став у 2013 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 13.06.2013 року його та якусь дівчину на зупинці підібрав попутний автомобіль, який рухався з м. Охтирка в сторону с. Качанівка, в салоні автомобілю сиділа спереду біля водія жінка, а сзаду в лівій частині автомобілю сидів хлопець приблизно 16 років. Свідок пропустив вперед дівчину, а сам сів сзаду з правого боку автомобілю. Після того як потрапили в ДТП, бачив, що хлопець був в крові, так як порізалося обличчя склом від автомобілю, була пошкоджена рука. Батьки витерли йому кров і відправили на попутному автобусі до м. Охтирки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проходить службу інспектором ДАІ, 13.06.2013 року він складав матеріали за фактом ДТП, яке сталося на 112 км автодороги Лохвиця - Гадяч - Охтирка - КПП Дмитровка. На місці ДТП коли він приїхав були жінка та два чоловіки, а чи був молодий хлопець, він не пам'ятає. Автомобіль [PERSON] був дуже пошкоджений, але поїхав з місця ДТП своїм ходом, особисто свідок забрав на службовому автомобілі жінку, а хтось інший поїхав раніше на попутках. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2084 від 21.01.2014 року, тілесні ушкодження [PERSON], встановлені при зверненні до Охтирської ЦРЛ 13.06.2013 року о 20 год.15 хв., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження і могли утворитися 13.06.2013 року о 18 год.40 хв.; дані тілесні ушкодження могли утворитися як внаслідок побутової травми при падінні з вертикального положення на теплицю, так і внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - травмування в салоні легкового автомобілю при зіткненні з вантажним автомобілем (в такому випадку, більш за все, потерпілий мав знаходитися на задньому сидінні зліва) (а.с.220 т. 1). Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача [PERSON], представника відповідача, пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, члені її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України. моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Судом встановлено, що 13.06.2013 року о 18 год.40 хв. на 112 км автодороги Лохвиця - Гадяч - Охтирка - КПП Дмитровка виникла дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів МАЗ-5337 [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ЗАЗ11038 [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.07.2013 року, зміненою Постановою судді Апеляційного суду Сумської області від 04.10.2013 року, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху 13.06.2013 року не обрав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-11038 [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.36; 119 т.1). Водій [PERSON] працює в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Власником автомобілю МАЗ-5337 [NUMBER] є НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Цивільна відповідальність власника транспортного засобу застрахована в АТ «АХА Страхування» відповідно до генерального договору від 18.01.2012 року між ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Страхова компанія «АХА-Страхування», в додатку №1 якого вказано автомобіль МАЗ-5337 [NUMBER] (а.с.60-67 т.1) та страхового полісу №АЕ/1911925, виданого 20.01.2013 року (а.с.68 т.1). Сторонами не оспорюється той факт, що [PERSON] отримав 30.07.2013 року від АТ «АХА Страхування» відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження його автомобілю в сумі 12238,51 грн. (а.с.148 т.1). Позивачі [PERSON], [PERSON] з 21.08.1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, тому презюмується, що автомобіль ЗАЗ11038 [NUMBER], придбаний ними 20.03.2008 року, є спільним сумісним майном подружжя (а.с.11; 48 т.1). Неповнолітній [PERSON] є сином [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8 т.1). Суд погоджується з доводами позивачів [PERSON], [PERSON], що їм було завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних переживаннях з приводу заподіяння їх сину фізичного болю внаслідок ДТП, завданого від неправомірних дій відповідача, а також позивачі зазнали душевних страждань у зв'язку з пошкодженням їх майна та порушенні нормальних життєвих зв'язків, пов'язаних з пошкодженням автомобілю. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачам [PERSON], [PERSON], суд виходить з обсягу та характеру переживань у зв'язку з порушенням передбаченого ст. 41 Конституції України їх права володіти, користуватися і розпоряджатися своєї власністю, оскільки вони не мали можливості використовувати автомобіль для ведення звичного способу життя і були вимушені вживати додаткових заходів для організації життя своєї сім'ї, хвилювалися з приводу тілесних ушкоджень неповнолітнього сина, тому з урахуванням глибини і тривалості страждань, вимог розумності і справедливості розмір цієї шкоди суд оцінює в сумі по 750 грн. на кожного. Доводи представника відповідача про те, що між тілесними ушкодженнями [PERSON] та дорожньо-транспортною пригодою немає причинного зв'язку, суд не приймає до уваги у зв'язку з наступним. Як вбачається з довідки КЗ «Охтирська центральна районна лікарня» від 08.10.2013 року (а.с.111 т.1), 13.06.2013 року о 20 год.15 хв. [PERSON] звертався до приймального відділення лікарні, після огляду лікарями йому був встановлений діагноз «садна лівого плеча та плечового суглобу, садна лівого колінного суглобу, садна правого колінного суглобу, забій лівого плечового суглобу, забій лівого колінного суглобу». Причиною травми вказана побутова травма (вдома впав на теплицю). Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON], в письмових поясненнях, які писав працівник ДАІ при дослідженні причин ДТП, а він особисто підписував, вказувалося про те, що тілесних ушкоджень ніхто не отримав, так як водій [PERSON], побоюючись відповідальності, просив не вказувати в документах про постраждалого, обіцяючи вирішити усе мирним шляхом. Позивач [PERSON] вказувала, що на санпропускнику причину виникнення тілесних ушкоджень син назвав - порізи склом; що фактично відповідало дійсності, оскільки на тілі дійсно були порізи від скла автомобілю. Підтвердила, що дійсно водій [PERSON] упросив їх не зазначати дійсну причину травм. На що вони погодилися, але в даний час жалкують, що так зробили, так як [PERSON] обманув їх. Об'єктивними обставинами, встановленими у судовому засіданні, а саме, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], висновком судово-медичної експертизи (а.с. 220 т. 1) підтверджується, що в салоні автомобілю в момент ДТП на задньому сидінні зліва знаходився неповнолітній [PERSON], якому були завдані легкі тілесні ушкодження, отже, він є потерпілим від ДТП у справі. При цьому показання свідків послідовні, логічні, узгоджені між собою та матеріалами справи. Доводи представника відповідача ПАТ «Укрнафта» про те, що покази свідків суперечать один одному (зокрема, в тому, хто саме зупиняв рейсовий автобус), суд не приймає, оскільки деякі розходження у свідченнях є наслідком суб'єктивного сприйняття дійсності різними людьми, крім того, для справи вони є несуттєвими. Пояснення [PERSON] про те, що [PERSON] на місці ДТП не було, суд сприймає критично. Суд погоджується з тим, що [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданні від завданих внаслідок аварії тілесних ушкоджень. Однак з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також положень ч.2 ст.1188 ЦК України, моральну шкоду, завдану неповнолітньому [PERSON] у зв'язку з ушкодженням його здоров'я, яку слід стягнути з винної особи, суд визначає в 5000 грн. При визначенні відповідача, з якого слід стягнути моральну шкоду на користь позивачів, суд виходить з наступних положень чинного законодавства. Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1. ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. За таких обставин обов'язок відшкодувати шкоду позивачам відповідно до вимог ст.1187 ч.2 ЦК України повинен бути покладений на власника джерела підвищеної небезпеки ПАТ «Укрнафта», який також був по відношенню до водія, винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, роботодавцем. При цьому суд враховує, що цивільно-правова відповідальність ПАТ «Укрнафта» як власника транспортного засобу відповідно до страхового полісу від 20.01.2013 року застрахована у ПАТ «Страхова компанія «АХА-Страхування» (а.с.68). Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( зі змінами, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону N 1961-IV). Відповідно до ст.26-1 Закону N 1961-IV, яка діє з 04.11.2012 року (дня набрання чинності змін до Закону N 1961-IV), страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо - транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Отже, положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачають обов'язку страховика відшкодувати моральну шкоду у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна потерпілої особи, а обов'язок відшкодувати потерпілому моральну шкоду у зв'язку з фізичним болем та стражданнях від ушкодження здоров`я пов'язується з наявністю страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Як вбачається з матеріалів справи, страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, не здійснювалося, [PERSON] не звертався до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, завданої лікуванням або тимчасовою втратою працездатності, оскільки лікувався вдома і не має документальних підтверджень періоду лікування. Відповідно до ст..1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди у зв'язку із пошкодженням автомобілю та ушкодженням здоров'я слід покласти на власника джерела підвищеної небезпеки ПАТ «Укрнафта». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.84,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. По справі маються судові витрати за надання у судовому засіданні, при ознайомленні з матеріалами справи, при складенні окремих процесуальних документів правової допомоги [PERSON], [PERSON] у загальному розмірі 5000 гривень фахівцем в галузі права [PERSON], залученим ухвалою суду в якості особи, яка надає правову допомогу. Суд вважає, що маються законні підстави для стягнення судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК, оскільки вони підтверджується договором про надання правової допомоги, актами виконаних робіт та квитанціями про оплату правової допомоги (а.с.44-47 т.2). Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи представника. З урахуванням часу, витраченого на складання позовної заяви, додаткових позовних заяви про збільшення позовних вимог, письмових клопотань у справі, ознайомлення з матеріалами справи, що суд в цілому оцінює в 1600 грн., участі у судовому засіданні, тривалість якої складає в цілому 7 годин, враховуючи складність справи, виходячи із принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим застосувати до розрахунку витрат на правову допомогу розмір 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні. 1218 грн. х 40% х 7 год. = 3410,40 грн.; 3410,40 + 1600 = 5010,40 грн. З урахуванням викладеного, розмір компенсації за вказані дії особи, яка надає правову допомогу, суд визначає у фактично сплаченому розмірі 5000 гривень: Але з урахуванням того, що позов задоволено на 20,6% (задоволено 6500 грн. із заявлених 31500 грн.), витрати на правову допомогу підлягають стягненню в розмірі 1030 грн. на користь позивачів [PERSON], [PERSON], по 515 грн. на кожного. У справі маються також витрати на проведення судово-медичної експертизи в сумі 555,47 грн., на оплату судового збору на суму 229,40 грн. за вимогу немайнового характеру та 334,40 грн. за вимогу майнового характеру які також підлягають стягненню на користь [PERSON], який їх сплатив, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial