Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

13.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 1700грн. в місяць, до повноліття дитини, тобто до [INFO], що не нижче 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня підписання Договору а саме 04.11.2014 р.; неустойку у вигляді пені в розмірі 3 (трьох) відсотків від невиплаченої суми кожен день прострочення виконання зобов'язання в розмірах згідно доданого до позовної заяви розрахунку. Згідно вказаного розрахунку розмір заборгованості складає 34000грн., розмір пені - 31518грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 04.11.2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір б/н про сплату аліментів на дитину, відповідно до якого відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500грн. Також, згідно договору, відповідач зобов'язався брати участь у додаткових витратах на дитину у розмірі 200 грн. щомісячно. Зазначені виплати повинні сплачуватись відповідачем не пізніше 01 числа поточного місяця, до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, тобто до [INFO]. Проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим станом на 13.07.2016 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 65518,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, посилаючись на те, що розрахунки позивача необґрунтовані, з огляду на те, що на даний час він офіціально являється генеральним директором ТОВ «Корпорації Бізнес - партнер «Україна», але заробітна плата йому не нараховується, ніякого заробітку він не має. У період з 19.01.2015р. по 02.10.2015р. вони проживали однією родиною та були на його утриманні. Декілька разів відповідач передавав гроші позивачці на сплату аліментів особисто в руки. На даний момент відповідач не має фінансової можливості сплачувати такі аліменти, проте від своїх обов'язків не відмовляється. Щодо зазначеної у письмових запереченнях відповідача вимоги про розірвання договору про сплату аліментів, відповідач у судовому засіданні зазначив, що не підтримує вказану вимогу, та вона буде вирішуватися окремо у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 29.04.2007 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Ларжанівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №02. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.2008 року сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. 02.07.2015 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 356. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. 04 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір б/н про сплату аліментів на дитину, відповідно до якого відповідач зобов'язався сплачувати [PERSON] аліменти щомісяця у виді твердої грошової суми - розміром 1500 грн. Виплату [PERSON] повинен здійснювати щомісяця, не пізніше 01 числа поточного місяця готівкою безпосередньо [PERSON], яка у свою чергу, повинна видати платнику розписку в отриманні аліментів (п.1.3.; п. 1.4. Договору). Також, згідно умов вказаного договору, [PERSON] зобов'язався брати участь у додаткових витратах на дитину, які складають 200 грн. та повинні виплачуватися відповідачем шляхом банківського перерахування на поточний (картковий) рахунок Одержувача. Виплати за додатковими витратами на дитину повинні здійснюватися платником не пізніше 01 числа поточного місяця п. 1.8. Договору). Зазначені вище факти щодо укладення договору визнаються сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 2.2. Договору б/н від 04.11.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], передбачено, що у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання платником [PERSON] у даного договору та виникнення заборгованості з його вини, платник [PERSON] зобов'язаний виплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 3 відсотків від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання. За таких обставин, неустойка (пеня) за період з 04 листопада 2014 року по 30.06.2016 року, має бути стягнута з відповідача у розмірі 30534,00 грн. виходячи з наступного розрахунку: № з/прік та місяцьРозмір аліментів в грн.Розмір аліментів в грн. виплаченоЗалишок боргу в місяць3 відсотка від розміру заборгованостіКількість днів в місяціРозмір пені в гривнях 2014 рік 11листопад1 700,000,001 700,0051,00261326,00 12грудень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 2015 рік 1січень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 2лютий1 700,000,001 700,0051,00281 428,00 3березень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 4квітень1 700,000,001 700,0051,00301 530,00 5травень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 6червень1 700,000,001 700,0051,00301 530,00 7липень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 8серпень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 9вересень1 700,000,001 700,0051,00301 530,00 10жовтень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 11листопад1 700,000,001 700,0051,00301 530,00 12грудень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 2016 рік 1січень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 2лютий1 700,000,001 700,0051,00291 479,00 3березень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 4квітень1 700,000,001 700,0051,00301 530,00 5травень1 700,000,001 700,0051,00311 581,00 6червень1 700,00300,001 400,0042,00301 260,00 ВСЬОГО: 30 534,00 Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оспорюючи правильність розрахунку заборгованості, поданого позивачем, відповідач не зазначає, який саме розмір заборгованості він вважає вірним, та в підтвердження невірного розрахунку наголошує лише на неможливості своєчасної сплати аліментів у визначеному розмірі.. Факт відсутності у відповідача належного матеріального забезпечення не може бути підставою для звільнення його від обов'язку щодо виконання договірних зобов'язань про сплату аліментів на дитину. Не приймаються до уваги твердження відповідача, що ним декілька разів сплачувалися певні суми готівкою в руки позивачці, з огляду на те, що позивач заперечує даний факт, розписки, видача яких передбачена п.1.4 Договору, у разі сплати аліментів відповідачем, суду відповідачем не надано та наголошено на їх відсутності. При цьому суд враховує надану відповідачем квитанцію від 29.06.2016р. про сплату аліментів на суму 300грн., незважаючи на те, що платником зазначено [PERSON], з огляду на те, що даний факт визнається позивачем, кошти вона отримала та зазначила, що відповідач дзвонив їй та наголошував на перерахуванні вказаних коштів через іншу особу, також у призначенні платежу зазначено про сплату заборгованості по аліментам згідно договору. Судом встановлено, що відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для сплати аліментів, пені, згідно договору від 04.11.2014р. Таким чином, у порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Враховуючи викладене, сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає 64234 грн., з яких: 33700 грн. заборгованість за аліментами; 30534 грн. пені. Крім того, суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні 27.07.2016р. відповідачу роз'яснювалося про встановлення законодавством спеціальної позовної давності в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та про наявність у відповідача права звертатися до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Однак незважаючи на викладене, відповідач зазначив, що будь-яких заяв та клопотань не має. При цьому не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 1700грн. в місяць, до повноліття дитини, тобто до [INFO], що не нижче 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з огляду на те, що питання про щомісячну сплату аліментів відповідачем вже вирішено сторонами у договірному порядку відповідно до приписів ст.189 СК України, а отже сплата аліментів не може бути повторно призначена за рішенням суду на одну і ту ж саму дитину. Питання про зменшення або збільшення визначеного розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України перед судом не ставилося. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду, спірні правовідносини є правовідносинами, що виникли у зв'язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів за договором про сплату аліментів, а отже на них розповсюджуються положення законодавства щодо звільнення від сплати судового збору позивача за подання позову про стягнення аліментів, а також положення про негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір стягується з відповідача в дохід держави відповідно до приписів ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial