Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

14 лютого 2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 30 серпня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач надав останньому у борг грошові кошти у сумі 9000 доларів США під зобовязання повернути кошти на першу вимогу позивача. Вказане підтверджено борговою розпискою, яка була написана власноруч [PERSON] В обумовлений строк відповідач борг не повернув, хоча на адресу відповідача направлялась вимога про повернення коштів у термін до 17 серпня 2016 року. За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 525, 1049 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 244 800 гривні та 2448 гривень судових витрат. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про перенесення розгляду справи, з вказівкою на причини неможливості з'явитися в судове засідання суду не надав. За таких обставин, суд, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, судом встановлене наступне. З матеріалів справи встановлено, 30 серпня 2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 9000 доларів США, які зобовязалася повернути [PERSON] на першу вимогу, тобто уклав безстроковий договір позики. Вказане підтверджено наданою суду розпискою [PERSON] від 30.08.2008 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою розпискою посвідчено передання позивачем відповідачеві 30 серпня 2008 року у борг 9 000 доларів США. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до представленої боргової розписки [PERSON] зобовязався перед [PERSON] повернути борг на першу вимогу. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Як встановлено в судовому засіданні у позивача на теперішній час знаходиться оригінал виданої [PERSON] боргової розписки від 08.08.2008 року, що свідчить про те, що останній договір не виконав свої зобовязання та не повернув позичальнику борг. За таких обставин, вимоги позивача з приводу повернення суми позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Сума боргу за договором позики від 08.08.2008 року становить 9000 доларів США. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 08.08.2008 року у національній валюті України (гривні) станом на день постановлення рішення суду у розмірі, еквівалентному 9000 доларів США. Таким чином сума заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики від 08.08.2008 року становить 241 740 гривень (9000 доларів США * 26,86 гривень (вартість 1 долара США за офіційним курсом НБУ станом на 14.04.2017 рік). Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у загальній сумі 244 800 гривень, суд вважає за можливе задовольнити вказаний позов частково, в сумі 241 740 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру\~задоволених\~судом позовних вимог у сумі 2\~417,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial