Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

13.02.2017 року до суду звернулась позивач з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебувала, але від стосунків сторони мають спільну дитину. З червня 2014 року позивач, разом з донькою проживав в с. Завітне Бажання Великоновосілківського району Донецької області. З того ж часу відповідач проживав разом з позивачем та дитиною за однією адресою, однією сім'єю, але у серпні 2015 року покинув позивача та дитину і з того моменту спілкування між сторонами припинено та матеріально і морально відповідач дитиною не опікується. У позовній заяві позивач вказує, що навіть за час спільного проживання позивача з відповідачем та донькою, [PERSON] зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, чим вчиняв негативний вплив на виховання доньки. На теперішній час відповідач участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, не відвідує її ані вдома, ані в навчальних закладах, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу вона не чинила. На підставі вищевикладеного просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Необхідність позбавлення батьківських прав обумовлена й тим, що для повноцінного розвитку дитини є потреба у вирішенні ряду питань що потребує погодження батька (виготовлення проїздних документів дитини, тощо) в той час як останній від такого погодження ухиляється. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області в судовому засіданні підтримав позов [PERSON], вказав, що органом опіки та піклування сільської ради надано письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківський прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки своїх батьківських обов'язків він не виконує, дитиною не цікавиться. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] факти наведені позивачем підтвердили. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, пояснення свідків, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.2011 р. - відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 17.11.2014 р., [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, [PERSON] Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі висновку Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] не заперечив. Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об'єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї доньки, не займається її вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не утримує матеріально, довгий час не цікавиться її станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до доньки щонайменшої батьківської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду. Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved