overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

13 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 липня 2013 року Виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 104 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 24 липня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі у них 17 січня 2014 року народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, строк на примирення їм не потрібен. Ухвалою суду від 11 січня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає, та не заперечує проти задоволення позову і розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 24 лютого 2013 року уклали шлюб (арк.с.12). Від шлюбу у них 17 січня 2014 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.11). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач по справі звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 10 листопада 2001 року у Шевченківському райвідділі РАГС Харківської області, актовий запис № 85. В позовній заяві вказує, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають 2-х спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, бажання проживати однією сім'єю і вести спільне господарство. У зв'язку із цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні також не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд розірвати шлюб з позивачкою. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2001 року у Шевченківському райвідділі РАГС Харківської області, актовий запис № 85, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження [NUMBER] від 10.11.2001 року (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають 2-х спільних доньок - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 06.11.2002 року в матеріалах справи (а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 17.07.2009 року (а.с.5), які проживають разом з позивачем, що підтверджується копією довідки Шевченківської селищної ради № 03-10/5751 від 12.12.2017 року (а.с.6). Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач повністю визнає позов, вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 грудня 1983 року Новомарївською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис №12. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 17 грудня 1983 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Сторони\~неповнолітніх дітей\~не мають.На даний час їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має.\~\~ Позивач [PERSON]\~в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. На примирення не згоден. Позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Мазура». Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON]\~ зареєстрували шлюб 17 грудня 1983 року Новомарївською сільською радою Братського району Миколаївської області, актовий запис №12. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «Мазура» та «Мазура» відповідно /а.с. 5/. Сторони\~неповнолітніх дітей\~не мають. Шлюб сторін носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. В силу\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв?язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій зазначила, що Костянтинівсько-Дружківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що написання її прізвища в трудовій книжці - «[PERSON]» (російською мовою) не збігається із написанням прізвища в паспорті - «[PERSON]». Вказана невідповідність впливає на її права під час підтвердження наявного трудового стажу та призначення пенсії, у зв'язку з чим заявниця просить встановити факт належності їй - [PERSON], [INFO] трудової книжки серія [NUMBER] від 15 лютого 1978 року. В судове засідання заявниця не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу. З*ясуваши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] 28 січня 1978 року зареєстрували шлюб, у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.8). 28 серпня 1986 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.9). 04 грудня 1987 року [PERSON], [INFO] уклала шлюб із [PERSON] у зв'язку з чим змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.10,31). 15 лютого 1978 року на ім'я [PERSON], [INFO] була оформлена трудова книжка серія [NUMBER], до якої згодом були внесені відомості про зміну прізвища на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] (а.с.11-17). В паспорті заявниці по справі та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера її прізвище зазначене як «[PERSON]» (а.с.5-7). Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності трудової книжки підлягає задоволенню, оскільки цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, його встановлення необхідне заявниці для оформлення пенсії, а виправити допущену помилку іншим шляхом в теперішній час неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №380. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 14 грудня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між сторонами носить формальний характер, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище, яке отримала під час реєстрації шлюбу. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб 14 грудня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №380. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно /а.с. 5/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 10/. Як зазначено у позові, шлюб [PERSON] та [PERSON] на даний час носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. Доказів на спростування цих відомостей відповідач не надав. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. (704,80:2=352,40) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, через втрату почуттів та поваги, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги та просить залишити їй прізвище - [PERSON]; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний запис за № 192. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Причинами розпаду сім'ї стала втрата почуттів та поваги одне до одного. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, вказуючи, що в свідоцтві про її народження запис прізвища її батька, [PERSON] був зроблений, як «Пилипівський», відповідно і запис її прізвища в свідоцтві про народження був зроблений як «Пилипівська». 20.02.2018 її батько, [PERSON] помер. Запис його смерті в свідоцтві про смерть був зроблений як «Пелеповський», їй є невідомою. Після смерті батька відкрилась спадщина, яку вона має намір успадкувати. У звязку із невідповідністю її прізвища, зазначеного в свідоцтві про народження з прізвищем її батька, зазначеного в свідоцтві про його смерть, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщини у нотаріальному органі, а тому вимушена звернутися до суду про встановлення родинних відносин. Просить встановити факт, що вона є рідною дочкою [PERSON], [INFO], який помер 20 лютого 2018 року. \~ \~ \~ \~Заявник в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити заявлені вимоги. (а.с. 19) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, проте голова Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист в якому просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог (а.с. 18). \~ \~ \~ \~Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] дійсно є рідною дочкою [PERSON], [INFO], який помер 20 лютого 2018 року, що підтверджується копією паспорта [PERSON] (а.с. 4), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 6), копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 9), тому зазначений факт необхідно встановити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем - [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку із несумісністю характерів, що породжувало конфлікти. На даний час проживають за різними адресами, шлюбні відносини між ними фактично припинені з початку 2016 року. Вважає подальше спільне життя із відповідачем та збереження сім'ї неможливим. Від подружнього життя спільних дітей не мають. В підготовче засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, позивач - про підтримання та задоволення позову, відповідача - про визнання позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи. Як слідує з положень ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що 29.01.2014 складено відповідний актовий запис за № 89. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Спільних дітей подружжя не має. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

13\~грудня 2018\~року [PERSON]\~звернулася до\~суду із\~позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 грудня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, подружні відносини між ними припинилися з 25 вересня 2018 року. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2013 року, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 25 вересня 2018 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved