Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

14 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 2003 року позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. З 26 травня 2005 року по теперішній час у вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], однак, з березня 2014 року вона добровільно не проживає у вказаній квартирі, забрала всі свої речі, квартирою не цікавиться, будь-якого її майна у квартирі немає, ніяких витрат з утримання квартири вона не здійснює, комунальні послуги не сплачує. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідача він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 26 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач [PERSON] є дочкою його дружини, тобто його падчеркою. Вона проживає в м. Москва, поїхала туди з чоловіком. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 14 лютого 2019 року за № ЕП-540 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. До заяви додала копію посвідчення про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації, яке дійсне до 28 липня 2019 року (а.с. 22-24). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 лютого 2003 року, виданого Відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради згідно з розпорядженням № 19292 від 27 лютого 2003 року, позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» містоАртемівськ Донецької області було перейменоване на місто Бахмут Донецької області. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої ТОВ «ТБК «СХІД» 14 грудня 2018 року за № 2793, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка), [INFO] (а.с. 6). До теперішнього часу у спірній квартирі залишається зареєстрованою відповідач [PERSON], яка у квартирі за адресою: [ADDRESS] з березня 2014 року не проживає, квартирою не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, її особистого майна та речей у квартирі немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання від 14 грудня 2018 року (а.с. 8). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірній квартирі відповідача [PERSON], тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved