Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

14.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кагарлик Київської області, аліменти на її користь: - на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 13 частини всих видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до його повноліття; - на її утримання в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трирічного віку. 17.10.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 27.10.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 27.10.2014 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині її позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 27.10.2014 року відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, йому роз»яснено судом в судовому засіданні процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, вислухавши відповідача [PERSON], який позов визнав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивачки [PERSON] серії [NUMBER], виданого 19 березня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Що стосується фактичним обставинам справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. 28 листопада 2012 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 129. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 28 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 28 листопада 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 листопада 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 129. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають дитину, - сина [PERSON], 2013 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 13 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в місті Кагарлик Київської області, про що 13 лютого 2013 року складено відповідний актовий запис за № 25. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. В подальшому спільне сумісне в життя в сторін не склалося, тому відповідач та позивачка на протязі більше, як 3 місяці разом не проживають. На даний час позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо, а дитина проживає з позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Даний факт підтверджується довідкою № 5082, виданою 13.10.2014 року виконкомом Кагарлицької міської ради Київської області, з якої видно, що гр.. [PERSON], 1994 року народження зареєстрована в [ADDRESS], на її утриманні знаходиться син - [PERSON], [INFO]. Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо: - стягнення аліментів на дитину: Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів: - наявність споріднення. В даному випадку споріднення доведено: свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 13 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в місті Кагарлик Київської області, про що 13 лютого 2013 року складено відповідний актовий запис за № 25. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. - недосягнення дитиною, - [PERSON] повноліття, тобто вісімнадцятирічного віку. Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - [PERSON] зобов»язаний утримувати свою дитину, - сина [PERSON] шляхом сплати аліментів до досягнення дитиною, - сином [PERSON] 18 - ти річного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, судом було враховано наступні обставини, які зазначені в ст. 182 СК України: - дитина, - [PERSON], [INFO], часто хворіє, що підтверджується випискою з медичної картки, відповідно, потребує додаткових витрат на лікування. - позивачка [PERSON], ніде не працює, так як перебуває на обліку в управлінні Кагарлицького соціального захисту і отримує державну допомогу по догляду за дитиною до 3 - ьох років, що підтверджується довідкою № 1085, виданою 14.10.2014 року Управлінням соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації, відповідно, іншого доходу, як державна допомога, не має. - Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, офіційно працює, іншої сімі»ї не має, іншими аліментними зобов»язаннями не обтяжений, не має на утриманні інших осіб. Отже, враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що позивачка [PERSON] просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, розмір якої частково обгрунтувала в мотивуввальній частині позовної заяви, суд, враховуючи вищевикладені судом обставини, прийшов до висновку щодо часткового задоволення позову та стягнення аліментів в 14 частині від заробітку (доходу), щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 14.10.2014 року. Що стосується задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання позивачки [PERSON], то своє рішення суд обґрунтовує наступним. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також: дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладені обставини та положення ст. 84 СК України суд приходить до висновку щодо стягнення з [PERSON] 350 грн. щомісячно на утримання [PERSON]. Судові витрати. При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд керувався ч. 3 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За подання позовів про стягнення аліментів позивачі, відповідно до п. З частини 1 статті 5 Закону України « Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674 - VI звільняються від сплати судового збору, отже, позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] не входить до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору. Позовні вимоги [PERSON] задоволені. Враховуючи вищевикладені обставини справи, що стосується судового збору, суд,

Outcome: partial