Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

13 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача - [PERSON], про поділ спадщини, в якій позивач вказав, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та відповідача - [PERSON] - [PERSON], який на момент смерті проживав у [ADDRESS] разом із позивачем [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (пай) розміром 5,95 га, заробітної платні у сумі 117 грн., домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], та 20 000 грн. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач проживав разом із батьком [PERSON] на час його смерті та фактично прийняв спадщину. Крім позивача спадщину прийняла його сестра [PERSON], яка є його сестрою. Після смерті [PERSON], позивач продовжував проживати у його будинку, а виявлені кошти у розмірі 20 000, грн.. взяла його сестра [PERSON], таким чином вони фактично розподілили майно, що залишилось від батька. Пізніше сторони по справі звернулись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна, а саме: на земельну частку (пай) розміром 5,95 га, заробітну платню у розмірі 117 грн., у зв'язку з чим отримали свідоцтво про право на спадщину з відповідним витягом зі спадкового реєстру. У серпні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадкування будинку, але 15 серпня 2017 р., нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та реєстрацію за позивачем права власності на спадкове майно, оскільки у 2002 р. вже була заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] та 26 липня 2002 р. було видано свідоцтво про спадкування, однак на чиє ім*я та на яке майно неможливо, оскільки справи за 2002 р. передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, яке на теперішній час знаходиться на тимчасово неконтрольованій території. Враховуючи викладене позивач просив суд визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] у с. Іванопілля Костянтинівського району за ним: житловий будинок (літера А-1) житловою площею 42,40 кв.м., загальною площею 64,9 кв.м.; літньої кухні ( літера Б); сараю (літера В); льоху (літера Г); убиральні (літера Д); огорожі (№1), яке розташоване у [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] право власності право власності на спадкове майно - грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. У судове засідання позивач, його представник [PERSON] не з*явилися, останній звернувся з заявою про розгляд справи за відсутності, підтримав позовні вимоги (а.с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з позовом погодилась та просила його задовольнити, вказуючи, що нею були отримані зазначені в позовній заяві грошові кошти та претензій до позивача вона не має (а.с. 47). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.4-6) народився [INFO] у с. Федорівка Барвенківського району Харківської області, згідно сторінки паспорту з відміткою про місце проживання зареєстрований у [ADDRESS], з 16 червня 1989 р. (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.7) батьком [PERSON] вказано [PERSON], а матір*ю - [PERSON]. Відповідачка [PERSON] (а.с.10-12), народилась [INFO] у с. І-Федорівка Барвінківського району Харківської області, батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). 09 жовтня 1982 року відповідачка уклала шлюб у Іванопільській сільській раді Костянтинівського району Донецької області із [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим змінила прізвище на «[PERSON]», актовий запис № 23 (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] у с. Іванопілля Костянтинівського району Донецької області, що вбачається з свідоцтва про смерть виданого виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області 14 січня 199 року, актовий запис № 3 (а.с.13). Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Іванопільської сільської ради 03 вересня 2003 р. на підставі рішення виконавчого комітету Іванопільської сільської ради Донецької області № 47 від 13 серпня 2003 р., зареєстрованого у Костянтинівському БТІ за р/ № 7099, кн. № 34 (а.с.15) власником житлового будинку [ADDRESS] на праві приватної власності є [PERSON] (а.с.14). Право власності [PERSON] на вказаний будинок підтверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Костянтинівського БТІ № 1468140 (а.с. 16), до складу будівель та споруд входить: - житловий будинок, літера А-1; - літня кухня, літера Б; - сарай, літера В; - льох, літера Г; - убиральня, літера Д; огорожа, №1. Загальна площа 64,9 кв.м., житлова площа 42,4 кв.м. Загальна вартість нерухомого майна становить 10634 грн. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Костянтинівської ДНК, зареєстрованого в реєстрі за № 1281, що спадкоємцями майна гр.. [PERSON], який помер [INFO] є донька - [PERSON] та син [PERSON] у рівних частках кожний. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається з: - права на земельну частку (пай), розміром 5,95 умовних кадастрових га без визначення меж цієї частки в натурі, яке перебуває у колективній власності СТзОВ «Іванопільське» (раніше КСП «Нива»), наданого для колективного користування, належного померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 05 серпня 1997 р. Костянтинівською райдержадміністрацією, та зареєстрованого в Книзі реєстрації земельних сертифікатів за №11259 від 28 серпня 1997 р. та на підставі довідки № 134, виданої СТОВ «Іванопільське» 22 липня 2002 р.; - заробітної платні у сумі 117 грн. 86 коп., що знаходиться в СТзОВ «Іванопільське», належної померлому на підставі довідки № 134, виданої СТзОВ «Іванопільське» 23 липня 2002 р. Спадкова справа № 151, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 48759339 від 15 серпня 2017 року (а.с. 19). Відповідно до довідки Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 16005 від 08 серпня 2017 р. (а.с.17) на момент смерті гр. [PERSON], померлого [INFO] (а/з № 3 від [INFO]), який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] разом із сином - [PERSON], [INFO] Згідно повідомлення Другої Костянтинівської ДНК за вих. № 836/01-16 від 15 серпня 2017 р. (а.с. 18), що прийняти від [PERSON] заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2017 р. після смерті батька [PERSON], 1942 р.н., який помер [INFO] неможливо, оскільки з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48759339 від 15 серпня 2017 р. (а.с.19) вбачається, що Другою Костянтинівською ДНК 26 липня 2002 р. за № 151 була заведена спадкова справа на ім*я померлого [INFO] [PERSON] і 26 липня 2002 р. за р.№ 1281 було видано свідоцтво про право на спадщину. З*ясувати коло спадкоємців (на кого було видано свідоцтво про право на спадщину) неможливо, оскільки справи за 2002 р. передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, яке на теперішній час знаходиться на тимчасово неконтрольованій території. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ст.328 ЦК України, право власності набувається за підставами, які не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1-3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено ст.1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Також, в силу вимог ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз*ясень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги позицію відповідача, суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими доказами доводиться право власності позивачів в порядку спадкування на майно після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO], та вважає можливим розподіл спадщини у визначеному позивачем порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved