Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

13.02.15р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право проживання у квартирі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 06.06.15р. було укладено шлюб. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.03.12р. шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] було розірвано. У колишнього подружжя є дві повнолітні доньки, [PERSON] та [PERSON], які по справі є співвідповідачами. Позивач і відповідач [PERSON] є співвласниками [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15.01.03р. У вищевказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі. Позивач зазначає, що відповідачі є співвласниками [ADDRESS], де проживають останні 3 роки, а відповідно не проживають у спірній квартирі. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.01.88р. та відповідними актами КП «Галицьке» Подільського району м. Києва. В позовній заяві також стверджується обставина, що відповідачі не несуть витрат за житлово-комунальні послуги і тим самим не виконують свої обовязки щодо утримання квартири. Позовні вимоги обґрунтовані також тим, що відповідачі більше 6 місяців не проживають у спірній квартирі, що відповідно до ст.71-72 ЖК УРСР вважаються такими, що втратили право користування квартирою. Ч.1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зобовязує особу бути зареєстрованою за дійсним місцем проживання. Більше того, проживання в одній квартирі сторонніх осіб різної статі протирічать загальним нормам суспільства. За наведених вище обставин позивач звернувся що суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з вище викладених підстав. 16.03.15р. в судовому засіданні судом було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та прийнято до розгляду, залучивши до матеріалів справи, заяву про зміну підстав позову, в якій зазначається, що відповідачі не виконують вимог законодавства по дотриманню моральних засад суспільства, а також не несуть витрати на утримання квартири. Відповідачі проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. У судовому засідання 20.04.15р. відповідачі подали до суду заперечення на позовну заяву, де посилались на те, що вищевказана квартира по [ADDRESS] перебуває на праві приватної власності, в якій співвласниками є позивач та відповідач [PERSON], а тому норми ЖК УРСР, на які посилається позивач у первісному позові та представник позивача у заяві про доповнення підстав позову, на таке майно не поширюють свою дію. Заперечення обґрунтовані також тим, що відповідачі не мають можливості реалізувати своє право користування вищевказаним житлом, оскільки позивач, на порушення вимог законодавства, чинить перешкоди в його реалізації. В запереченнях також зазначається, що відповідачами неодноразово були подані заяви до правоохоронних органів з метою захисту свого права користування квартирою, а також з підстав нанесення відповідачам тілесних ушкоджень з боку позивача. Відповідачі також стверджують, що вищезгадані акти КП «Галицьке» Подільського району м. Києва про непроживання їх у спірній квартирі не відповідають дійсності, адже неодноразово працівники КП «Галицьке» Подільського району м. Києва були свідками в актах про вселення відповідачів до квартири по [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні від 19.05.15р. подав заяву про зміну та доповнення підстав позову, з якої вбачається, що у 2013 році позивач вступив у фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, а у 2014 р. зареєстрував новий шлюб. Саме до укладення нового шлюбу, між позивачем та колишньою дружиною [PERSON] існувала домовленість, за якою відповідачі отримали [ADDRESS], земельні ділянки в користування, а відповідно позивач проживає та користується спірною квартирою по [ADDRESS]. Також зазначалось, що приблизно з 2014р. відповідачі чинять перешкоди позивачеві у користування ним квартирою по [ADDRESS], а також порушують правила співжиття. У судовому засідання від 11.06.15р. представник позивача [PERSON] подав до суду письмові пояснення за позовом, а відповідачі письмові заперечення на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Право власності на квартиру [ADDRESS] належить в рівних частинах позивачеві та відповідачеві [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності від 15.01.03р. серія [NUMBER] (а.с. 7) Позивач та відповідачі перебувають у родинних відносинах, що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] (а.с.5) та [PERSON] (а.с. 6), в яких батьком зазначений [PERSON] Згідно довідки форми № 3, виданої КП «Галицьке Подільського району м. Києва» від 28.01.15р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідачі (а.с. 12). Усі витрати з утримання зазначеної вище квартири несе позивач, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату (а.с. 25-33). Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується відповідними актами КП «Галицьке Подільського району м. Києва» від 30.09.14р., 23.01.15р., 06.03.15р., 22.05.14р. (а.с.9-11, 88). Факт чинення перешкод з боку позивача на користування квартирою по [ADDRESS] відповідачами підтверджується відповідним актом державного виконавця про вселення (а.с. 61), актом про неможливість потрапляння у квартиру через зміну дверних замків (а.с. 66), актом про чинення перешкод у користуванні помешканням (а.с. 67). В матеріалах справи містяться також докази про звернення відповідача [PERSON] до правоохоронних органів, у звязку із вчиненням правопорушень позивачем, зокрема, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.01.15р., 31.01.15р. (а.с. 72, 74), повідомлення про початок досудового розслідування від 31.01.15р. (а.с. 73). В матеріалах справи наявний висновок експерта за результатами здійснення судово-медичної експертизи щодо стану здоровя позивача, з якого вбачається, що [PERSON] отримав легке тілесне ушкодження, з його слів нанесене йому донькою [PERSON] (а.с. 84). Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч.2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом достовірно встановлено, що квартиру [ADDRESS] належить в рівних частинах позивачеві та відповідачеві [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні відповідачі стверджували, що у спірній квартирі знаходиться їхнє майно, а реалізувати право користування ним в них немає обєктивної можливості у звязку з тим, що позивач чинить перешкоди у реалізації цього права. Представник позивача у судовому засіданні визнав те, що певні речі відповідачів дійсно знаходяться у спірній квартирі, а це створює у сторін між собою неприязні стосунки. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини та досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого доведення у судовому засіданні, не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягають. Крім того, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, має відповідати нормі матеріального закону та доводитись відповідними належними та допустимими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed