Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

14.02.2018р. до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], в якій просить ухвалити рішення, яким встановити, що частка її матері [PERSON], яка померла [INFO], у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки площею 0,1872га., кадастровий номер [NUMBER] і площею 0,2500га., кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS], складає по ? . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON], якій на праві спільної сумісної власності разом з відповідачем належали земельні ділянки, на які відкрилась спадщина. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки земельні ділянки є об'єктами спільної сумісної власності, де не визначені частки кожного співвласника, що не відповідає вимогам п.п. 4.14 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити поданий позов. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, у поданій заяві просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] в місті Вінниця Вінницької області, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 20.05.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,2500 у межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS], цільовим призначенням якої є для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 23.07.2004р. на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19.12.2003р. № 2-1425 та земельну ділянку площею 0,1872 у межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS], цільовим призначенням якої є для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 23.07.2004р. на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19.12.2003р. № 2-1425, які є об'єктами спільної сумісної власності померлої та відповідача [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті матері, що випливає з Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.08.1951р. Калинівським ЗАГС Вінницької області та Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 07.08.1966р. Козятинським районним бюро ЗАГС Вінницької області. 15.07.2013р. позивачка звернулась до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50721431 від 30.01.2018р. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2018р. № 194/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] на спірні земельні ділянки через невизначеність часток у праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Вимогами ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст. 370, 372 ЦК України, частки кожного співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними. Суд вважає, що розмір частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки становить 1/2. Оскільки, позивачка є спадкоємцем майна, залишеного після смерті своєї матері, а тому має законне право на вільне володіння та користування ним. Відповідачка позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved