Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

12 квітня 2016 р. позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 липня 2005 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася їй у спадок за заповітом земельна ділянка. Зазначила, що своєчасно звернулася до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадковий будинок, але їй відмовлено в успадкуванні земельної ділянки площею 8,36 га (кадастровий номер 4824810000:03:003:0001), яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Новоодеської районної ради Миколаївської області, за відсутності правовстановлюючого документу на неї, а саме, оригіналу Державного акту про право власності на земельну ділянку. З посиланням на ці обставини та статті 1223, 1225, 1268 ЦК України просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявилася, але її представник надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання представника не надіслав, але той надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали і не заперечували проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності.. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 18 липня 2005 року померла [PERSON], яка за життя залишила нотаріально посвідчений заповіт, яким заповіла на випадок смерті все належне їй майно [PERSON], тобто позивачу, яка приходилась їй донькою. 02 квітня 2016 р. державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, посилаючись на відсутність у спадкоємця оригіналу Державного акту на цю земельну ділянку. Судом зясовано, що за життя спадкодавцю [PERSON] належала земельна ділянка площею 8,36 га (кадастровий номер 4824810000:03:003:0001), яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Новоодеської районної ради Миколаївської області, що підтверджується як копією Державного акту на цю земельну ділянку, так і довідкою відділу Держгеокадастру у Новоодеському районі Миколаївської області. З огляду на викладене, ураховуючи відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що є перешкодою для успадкування майна померлої у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання права власності на цю земельну ділянку за позивачем у порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved