Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

14.05.2021р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 жовтня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1418212, умови якого відповідачем належним чином виконані не були, що призвело до наявності заборгованості в загальній сумі 17980,00 грн., з яких 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2700,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 10280,00 грн. - сума заборгованості за пенею. 23.04.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу №23042020, внаслідок чого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав нового кредитора по відношенню до [PERSON] за зобов`язаннями, які виникли за кредитним договором № 1418212. В зв`язку з невиконанням позичальником кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості, яка виникла перед кредитодавцем та право вимоги на яку в подальшому перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який клопотанням просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, підтвердженням чого є повернуте на адресу суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив до суду не надходив. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.10.2019р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір № 1418212 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Згідно предмету договору, товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а останній зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронного підпису відповідача вчиненого 24.10.2019р. о 17:30 год. підтверджує його волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно п. 3.1 договору, сторони погодили, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно графіку платежів, датою повернення позики та сплати нарахованих процентів визначено 23.11.2019р. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вено підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Карткою обліку за укладеним договором підтверджено невиконання [PERSON] своїх зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості. Судом також було встановлено, що за наслідками договору факторингу, укладеного 23.04.2020р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також акту прийому-передачі реєстру боржників за цим договором, позивач набув право вимоги від [PERSON] та став кредитором по відношенню до нього. Згідно витягу з реєстру боржника [PERSON] , позивач набув право на отримання від боржника суми основного боргу - 5000,00 грн., суми заборгованості за відсотками - 2700,00 грн., суми заборгованості за пенею, штрафами - 10280,00 грн., а всього 17980 грн. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] суми основного боргу та заборгованості за відсотками підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Розділом 4 договору № 1418212 передбачено відповідальність сторін за порушення умов договору. Згідно п. 4.5 штарфи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором і становить 2500,00 грн. Отже, враховуючи погоджене сторонами договору обмеження максимально можливих штрафних санкцій за порушення умов, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею, штрафами підлягають частковому задоволенню в сумі 2500,00 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати понесені за сплату судового збору у розмірі 2270 гривень 00 коп.

Outcome: partial