Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

13.02.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та розділ спадкового майна. Свої позовні вимоги мотивує наступним. Чоловікові позивачки [PERSON] - [PERSON] на підставі договору дарування серії ВКК № 063378, посвідченого Четвертою Донецькою держнотконторою та зареєстрованого у реєстрі під № 1-2202 від 09.04.2008 року, на праві власності належало 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами за номером вісім, розташованого по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану частину житлового будинку. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця) та відповідач [PERSON] (син спадкодавця). Позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно мешкали разом зі спадкодавцем по час його смерті, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Содєйствіє» за № 2995 від 14.06.2012 року. [PERSON] спадщину не приймав, оскільки зі спадкодавцем не мешкав та не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В теперішній час позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку через те, що КП БТІ м. Донецька припустилося помилки при реєстрації права власності на спірне майно. Так, згідно витягу про державну реєстрацію прав за № 30611947 від 13.07.2011 року, за [PERSON] на підставі договору дарування серії ВКК № 063378 було зареєстровано не 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами, а весь дім. Допущену помилку ані КП БТІ м. Донецька, ані реєстраційна служба Ворошиловського РУЮ м. Донецька виправити можливості не мають, що вбачається з їх відповідей від 20.01.2014 року за № 01-3/42 та від 11.03.2014 року за № 146/П14з-1/02-2-10. На підставі наведеного позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, де просять встановити факт належності [PERSON] на праві власності 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами за [ADDRESS]. Та просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом, розділивши між позивачами спадкове майно, по 1/2 частині кожному. Позивачі в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Чоловікові позивачки [PERSON] - [PERSON] на підставі договору дарування серії ВКК № 063378, посвідченого Четвертою Донецькою держнотконторою та зареєстрованого у реєстрі під № 1-2202 від 09.04.2008 року, на праві власності належало 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами за номером вісім, розташованого по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану частину житлового будинку. Спадкоємцями за законом першої черги є позивачі [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця) та відповідач [PERSON] (син спадкодавця). Інших спадкоємців немає. Позивачі прийняли спадщину, оскільки постійно мешкали разом зі спадкодавцем по час його смерті, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Содєйствіє» за № 2995 від 14.06.2012 року. [PERSON] спадщину не приймав, оскільки зі спадкодавцем не мешкав та не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В теперішній час позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку через те, що КП БТІ м. Донецька припустилося помилки при реєстрації права власності на спірне майно. Так, згідно витягу про державну реєстрацію прав за № 30611947 від 13.07.2011 року, за [PERSON] на підставі договору дарування № 1-2202 від 09.04.2008 року було зареєстровано не 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами, а весь дім. Допущену помилку ані КП БТІ м. Донецька, ані реєстраційна служба Ворошиловського РУЮ м. Донецька виправити можливості не мають, що вбачається з їх відповідей від 20.01.2014 року за № 01-3/42 та від 11.03.2014 року за № 146/П14з-1/02-2-10. Так, позивачі просять встановити факт належності [PERSON] на праві власності 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами за [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Те, що за спадкодавцем зареєстровано саме 25/100 частин житлового будинку, а не весь будинок, вбачається з графи «Підстава виникнення права власності» у витязі про державну реєстрацію прав за № 30611947 від 13.07.2011 року, де вказано, що це - договір дарування, посвідчений Четвертою Донецькою держнотконторою та зареєстрований у реєстрі під № 1-2202 від 09.04.2008 року. Згідно даного договору [PERSON] прийняв в дар не весь будинок, а лише 25/100 його частини. Таким чином, суд приходить до висновку, що при реєстрації права власності було допущено помилку. Так, судом встановлено, що [PERSON] за життя належав ні весь житловий будинок [ADDRESS], а саме 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами за номером вісім, розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Четвертої Донецької державної нотаріальної контори, згідно спадкового реєстру (спадкові справи) від 13.03.2014 року за № 36867960 до майна [PERSON] спадкову справу не заведено Четвертою Донецькою державною нотаріальною конторою. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], а саме кожен по 1/2 частині від 25/100 частин житлового будинку з двома житловими прибудовами та з надвірними побудовами за номером вісім, розташованого по [ADDRESS]. Так, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] «про встановлення юридичного факту та розділ спадкового майна», - доведені і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст. 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved