overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

12 січня 2021 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй архівної довідки виданої Об`єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської області №01-09/П-240 від 13 червня 2019 року. Вказувала, що при написанні її прізвища в зазначеній архівній довідці відбулася помилка: замість [PERSON] зазначено на російській мові [PERSON] . Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документа, тому просила підтвердити це в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення пенсії. Розгляд справи\~було проведено\~без участі\~заявниці та\~представника заінтересованої\~особи,\~які надали\~суду заяви,\~де просили\~розгляд справи\~проводити без\~їх участі.\~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали\~цивільної справи\~суд прийшов\~до висновку,\~що заява\~підлягає задоволенню\~виходячи з\~наступних підстав. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення, в тому числі і встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до паспорту заявниці серії [NUMBER] , її прізвище [PERSON] . При працевлаштуванні в колгосп імені Леніна та КСП «Калинівка» Жовтневого району Миколаївської області інспектор відділу кадрів помилково заповнила документи, де її прізвище вказала на російській мові « [PERSON] », в трудовій книжці прізвище записано вірно « [PERSON] ». В той же час звернувшись до Управління пенсійного фонду України у Миколаївській області вона отримала відмову в оформленні пенсії, в зв`язку з невідповідністю її прізвища в архівній довідці виданої Об`єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської, де її прізвище було записано з помилкою: замість « [PERSON] », зазначено на російській мові « [PERSON] ». Між тим, співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, по-батькові, місце проживання та ін.) з виданою архівною довідкою Об`єднаного трудового архіву сільських, селищних рад Вітовського району Миколаївської з інформацією в інших документах на її ім`я (свідоцтві про шлюб, паспорті, трудовій книжці тощо) вказують, що архівна довідка оформлена саме на неї. Встановлення факту належності документу необхідно заявниці для отримання пенсії по інвалідності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

12 січня 2021 року Ізюмським міськрайонним судом ухвалено рішення по вказаній цивільній справі, яким у задоволенні позовних вимог Ізюмського КПТМ до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. 24 березня 2021 року на адресу суду відповідачем у справі [PERSON] було надано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача Ізюмського КПТМ судових витрат, які [PERSON] сплатив при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про вище вказані судові витрати відповідача у справі [PERSON] . Сторони у справі до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи буди повідомлені належним чином. Відповідно положень п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За нормою ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення, при цьому приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до квитанції №93-12 від 09 листопада 2020 року [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок. (а.с.38) Вказана квитанція додана до заяви про перегляд заочного рішення у справі 623/1821/20 за позовом Ізюмського КПТМ до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» у статті 4 частини 2 п.1 пп.4 за подання до суду до заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, станом на 2020 рік за заяву про перегляд заочного рішення [PERSON] було вірно сплачено 420 гривень 40 копійок.(а.с.38). Враховуючи, що у позовних вимогах Ізюмського КПТМ до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено, відповідно положень ст. ст.133,141 ЦПК України з позивача на користь відповідача [PERSON] необхідно стягнути сплачені судові витрати у справі. З урахуванням зазначеного слід ухвалити додаткове рішення про вирішення питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

12 січня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між ними не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Вказав, що спору щодо спільного майна не має. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, також надала суду заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 серпня 2018 року Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між сторонами укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №518. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

12 січня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 17 травня 2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивачка до\~судового засідання\~не з`явилась\~надавши заяву\~з проханням\~провести розгляд\~справи без\~її участі.\~На задоволенні\~позову наполягає. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду повторно не прибув з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань по суті справи не надав. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 17 травня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 162. Згідно свідоцтва про народження, виданого 06 вересня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 806, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Відповідно до положень ст.ст.\~133,\~141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

12 травня 1988 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 12 травня 1988 року Зеленівською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.1988. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.08.1997; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.03.1999. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позивач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, під час судового засідання не зазначив про своє бажання відновити дошлюбне прізвище, відтак має право і надалі іменуватися теперішнім прізвищем, що передбачено статтею 113 СК України. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 17.02.2016 № 0.0.506549279.2, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

12 травня 20016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 січня 2001 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 14). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

12 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 жовтня 2013 року в сумі 21318,71 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 6259,89 гривень; заборгованість за відсотками - 11025,15 гривень; комісії - 2780,40 гривень; штраф (фіксована частина) - 250 гривень; штраф (відсоткова складова) - 1003,27 гривень, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 243,60 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, повідомив суду визнання позову та просьбу вирішити справу без його присутності. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 12 травня 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 31 жовтня 2013 року в сумі 21318,71 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 6259,89 гривень; заборгованість за відсотками - 11025,15 гривень; комісії - 2780,40 гривень; штраф (фіксована частина) - 250 гривень; штраф (відсоткова складова) - 1003,27 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

12 травня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким стягнути з відповідача суму заборгованості за невраховану електроенергію внаслідок порушення ГІКЕЕН у розмірі 1 121.25 грн., а також судові витрати у розмірі 51,00 грн. та витрати на ІТЗ - 30 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, сповіщався, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причини неявки суд не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідача вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] і є споживачем Центрального району електричних мереж ВАТ «Одесаобленерго*. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357, які регулюють відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов'язані забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі »зміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію га здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ін.. 30 жовтня 2008 року, представниками ЦРЕМ ВАТ Одесаобленерго при перевірці за адресою [ADDRESS], було встановлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: відсутність прибору обліку електричної енергії, анаслідок чого спожита електрична енергія не враховується, про що був складений відповідний акт № 0067798 від 17.06.2008 р. Відповідачка зазначений акт підписала, що свідчить про обізнаність [PERSON] щодо здійсненого правопорушення. У зв'язку з порушенням п. 42 Правил, згідно п. 53 Правил та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних електропоставнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, відповідачу було виписано додатковий рахунок на суму 1 121 грн. 25 коп.. який до теперішнього часу не сплачений. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ІДК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати іиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

12 травня 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою. Посилалася на те, що мала намір продати власний будинок [ADDRESS], але нотаріусом в укладенні угоди відмовлено у зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі на будинок допущено помилку у написанні її прізвища. Так, замість прізвища «[PERSON]» записано «[PERSON]», тобто після літери «б» записано літеру «і» замість «є», що є перешкодою для продажу належного їй будинку у встановленому законом порядку, а тому просила встановити факт належності їй цього правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій заяву підтримала та просила її задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.. Заінтересована особа - Троїцька сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій зазначили, що з вимогами згодні і не заперечували проти їх задоволення, а справу просили розглянути за їх відсутності. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з документу, що посвідчує особу заявника, її прізвище є [PERSON]. 22 січня 2001 року заявник уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу посвідчений на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс», за яким купила у останньої житловий будинок [ADDRESS], зареєструвала його в бюро технічної інвентаризації на власне ім'я та виготовила технічний паспорт на цей будинок. Зі змісту договору купівлі-продажу видно, що прізвище заявника записано як «[PERSON]», а не «[PERSON]» як у документі, що посвідчує її особу.. Отже існують розбіжності у написанні прізвища заявника у документі, що посвідчує її особу та у договорі купівлі-продажу будинку. Викладене свідчить про те, що «[PERSON]» і «[PERSON]» це одна і та ж особа, якій видано цей спірний документ.

Outcome: approved