overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

13.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою\~[PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований \~між ними 12.01.2010 року, від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини з лютого 2015 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тому посилаючись на вищевикладене просила розірвати між ним шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі,надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.01.2010року серії 1-ФП № 058440 (а.с.3) та мають сина [PERSON] [INFO], ( а.с.8). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з нею в шлюбі, який був зареєстрований 09 березня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 33. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо протягом пяти років. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 09 березня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 33. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 09 березня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №271041. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх позивач не має наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 06.01.2011 року в сумі 14212 грн 72 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 06.01.2011 року сторони уклали договір кредиту (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3500 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту - Договір, а. с. 7-32). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року становить 14212 грн 72 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 2652 грн 71 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 8357 грн 02 коп., комісія - 2050 грн, штраф - 1152 грн 99 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 6), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 49880,04 грн. за кредитним договором № б/н від 05.05.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 05.05.2011 року договору №б\\н відповідач отримав кредит в розмірі 3300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 28.02.2017 року має заборгованість у сумі 49880,04 грн., яка складається: 2997,73 грн. заборгованість за кредитом, 40180,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3850,55грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 2351,43 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду», умовами та правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, щомісячно, оскільки відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Сторони у судове засідання не прибули, у поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність, відповідач позов визнав повністю. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає разом з позивачем. Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Суд встановив, що відповідач має можливість та зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів, так як він не має інших утриманців і ці обставини є підставами для задоволення позову, з віднесенням на рахунок відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач визнав позов повністю; від надання судом строку на примирення сторони відмовились. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 23.01.2010 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Як випливає з їхніх пояснень, з лютого 2017 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 06 листопада 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу у них народилися дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. При неодноразовому зверненні в усній формі до відповідача з проханням матеріально підтримувати дітей, сплачуючи аліменти, так як вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач не реагує, та ніякої матеріальної допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від доходу щомісяця на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила стягнути справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнав, просив справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 06.11.2002 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 06.11.2002 року зроблено відповідний актовий запис № 114, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). 08.12.2002 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 184381 від 27.12.2002 року (а.с. 7). 22.05.2012 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 388009 від 29.05.2012 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за розпискою, в якому вказує, що 08.10.2015 року вона позичила (дала у борг) відповідачу 6800 $ США, що по курсу НБУ на день складання позову складає 183940 грн. Вищевикладені обставини підтверджуються розпискою. Вказану суму відповідач повинен був повернути до 31 грудня 2015 року. Відповідно до розписки відповідач також зобов`язується сплатити на користь позивача пеню у розмірі 0,05 % від суми позики за кожен день прострочення. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, незважаючи на закінчення строку, протягом якого кошти мали бути повернуті. Цим відповідач порушує взяті на себе зобов`язання, тому позивачка прохає, посилаючись на ст.625 ЦК України, стягнути з останнього суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, що загалом становить 249007,25 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 2490,07 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

13.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісячно, з дня подання заяви до її повноліття. На обґрунтування позову послалась на те, що 14.02.2013 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, їй самій важко фінансово забезпечувати дочку. Зазначає, що відповідач здоровий та працездатний. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER]. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ураховуючи те, що відсутні відомості про офіційне працевлаштування відповідача, з урахуванням вимог справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), рівності обов'язку обох батьків брати участь в утриманні дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, присудивши стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] у розмірі 850, 00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 13.03.2017 року до її повноліття. Отже, позов задовольняється частково, у межах зазначених вище.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

13.03.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 21.04.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей Аріну, [INFO], Альбіну, [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.04.2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 49, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 440876. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей Аріну, [INFO], Альбіну, [INFO] Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

13.03.2017 року позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи, зворотним поштовим повідомленням. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 21.07.2006 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved