Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

13.05.2021 року до суду надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої, [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей, про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, відповідно до якого просить відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , [INFO] ; тимчасово влаштувати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення; та стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Представник позивача зазначає, що [PERSON] вигнала з дому свою неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . За результатами комісійного виїзду було встановлено, що в квартирі значно порушені санітарно-гігієнічні умови, безлад, квартира потребує косметичного ремонту, низький рівень гігієни дитини. В квартирі присутній неприємний запах, матір мала наявні ознаки алкогольного сп`яніння, поводилась агресивно. Дитина пояснила членам комісії, що 28.04.2021 року мати перебувала у стані алкогольного сп`яніння та після сварки вигнала її з дому. Також дитина повідомила, що мати постійно ображає її та періодично виганяє з дому. Проживання неповнолітньої з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю. Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження «Про невідкладне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» від 05.05.2021 р. № 177. Ухвалою суду від 14.05.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22 червня 2021 року. 22.06.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладене на 08.07.2021 року. Представник позивача надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із особистими немайновими правами та обов`язками батьків та дітей, а тому регулюються Главою 13 СК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 30.04.2021 року спеціалісту Служби у справах дітей Одеської міської ради в телефонній розмові з інспектором Ювенальної превенції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області стало відомо про те, що мати - [PERSON] , вигнала з дому свою неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з інспекторами ювенальної превенції відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, було здійснено негайний виїзд за адресою проживання родини [PERSON] для з`ясування обставин. За результатами комісійного виїзду було встановлено, що в квартирі значно порушені санітарно-гігієнічні умови, безлад, квартира потребує косметичного ремонту, низький рівень гігієни дитини. В квартирі присутній неприємний запах, матір мала наявні ознаки алкогольного сп`яніння, поводилась агресивно. Дитина пояснила членам комісії, що 28.04.2021 року мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння та після сварки вигнала її з дому. Також неповнолітня [PERSON] , [INFO] , повідомила, що мати постійно ображає її та періодично виганяє з дому. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 30.04.2021 року, було встановлено, що проживання неповнолітньої, [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю загрожує її життю та здоров`ю. 30.04.2021 року інспектором ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого, 30.04.2021 року о 12:20 год. гр. [PERSON] , знаходячись за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насилля по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , економічного характеру, так як 28.04.2021 року у стані алкогольного сп`яніння вигнала дочку з дому, а також фізичне, так як била її по обличчю та голові. З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини, неповнолітню, [PERSON] , [INFO] , було поставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради м. Одеса. 30.04.2021 року до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшло клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради про розгляд питання щодо відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] . Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження №177 від 05.05.2021 року «Про невідкладне відібрання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». [PERSON] , [INFO] , надала суду письмові пояснення, відповідно од яких вважає, що на даний час немає загрози їх життю, та вважає, що її необхідно повернути матері. Крім того, вказала, що на теперішній час її мати майже кинула вживати алкогольні напої, неодноразово приїздила до неї до КЗ «ЦСПРД» та підтримувала її, та часто телефонує їй. Просить повернути її додому у зв`язку з вичерпанням ситуації. З листа ЦСС ОМР від 0106.2021 року №05/01-396 вбачається, що мати має намір повернути дитину, неодноразово навідувала її у КЗ «ЦСПРД». Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. За роз`ясненнями, наданими у п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З аналізу наданих доказів, суд вважає встановленим, що дійсно зважаючи на спосіб життя [PERSON] на момент відібрання у неї доньки, а також її безвідповідальне ставлення до дитини (контроль за здоров`ям, харчування, одяг) її поведінка могла створювати загрозу для здоров`я доньки, що було підставою для негайного відібрання дитини. Разом з тим, протягом всього часу після відібрання дитини і звернення позивача з даним позовом до суду, мати [PERSON] вживає дійових заходів щодо виправлення ситуації що склалася, перестала вживати алкогольні напої, відвідувала дитину у КЗ «ЦСПРД», як вказує дитина, мати телефонує їй, підтримує її, тому на думку суду, вона усвідомила негативний вплив своєї поведінки на доньку, вирішила змінити життя на краще, має плани на спільне майбутнє разом із своєю донькою. Таким чином, враховуючи надані докази, встановлені обставини справи, а також вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають. Суд звертає увагу на те, що відібрання дитини від матері є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, надаючи перевагу правам дитини, а саме на проживання в сім`ї разом із матір`ю та на піклування матері. Разом з цим, очевидним є те, що родина [PERSON] перебуває у складних життєвих обставинах, не в змозі подолати їх за допомогою власних можливостей та потребує сторонньої допомоги. За таких обставин суд вважає необхідним зобов`язати Центр соціальних служб Одеської міської ради розглянути питання щодо взяття під соціальний супровід сім`ю [PERSON] . Враховуючи те, що питання про стягнення аліментів вирішується лише при задоволенні вимог про відібрання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed