Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

13.03.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 05 березня 2016 року. В обґрунтування позову вказує, що протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, кожен із них має різні погляди на життя, внаслідок чого подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та інтересам дитини. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до суду та просить розірвати шлюб. Позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та дату судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Згідно ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05 березня 2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 березня 2016 року (а.с. 3) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 2016 року, виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. У поданій до суду заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов у цій частині слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача державного мита за державну реєстрацію розірвання шлюбу в органі реєстрації актів цивільного стану, суд вважає, що така вимога є передчасною та не підлягає задоволенню з огляду на те, що доказів понесення таких витрат позивач не надала. У порядку, визначеному ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial