Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

14.02.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, який мотивує тим, що з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004р. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 26.07.2018р. шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу він регулярно сплачував аліменти на утримання сина шляхом відрахування із заробітної плати за його заявою. Однак 22.01.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя виданий судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Не згоден з розміром стягнутих з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , оскільки він з 05.10.2018р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та від цього шлюбу має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2020р. з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно та аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь [PERSON] на її утримання до досягнення неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Крім того, йому та відповідачці належить на праві спільної власності 2-х кімнатна квартира та транспортний засіб, якими користується тільки відповідачка. Вказані обставини не були враховані при визначенні розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , але свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою суду від 17.02.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом, залучено в якості третьої особи [PERSON] і призначено відкрите судове засідання. 27.02.2020р. від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позов не визнала, зазначивши, що вона дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] з 18.09.2004р по 26.07.2018р. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею. Так, позивач сплачував в добровільному порядку аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку, однак починаючи з жовтня 2019р. розмір аліментів значно зменшився, тому вона звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 части його заробітку. Після припинення шлюбних відносин вона з позивачем припинили спілкування та вона не знала, що позивач уклав новий шлюбу і що у нього народилась дитина, тому розмір аліментів і був визначений в 1/4 частці. Крім цього, позивач в своєму позові посилається на ту обставину, що з нього стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дружини [PERSON] , до досягнення дитиною 3-х річного віку, однак при вирішенні справи за позовом [PERSON] ,, він не повідомив суду про наявність старшого сина, натомість позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував, у зв`язку з чим суд врахував відсутність у [PERSON] інших утриманців та визначив розмір аліментів на дружину та неповнолітнього сина в загальному розмірі Ѕ частина, а позивач відповідно погодився з таким розміром аліментів. Також позивачем не надано жодного доказу, що він мешкає окремо він другої родини. Вона вважає, що звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та сина [PERSON] направлено на зменшення розміру аліментів на утримання їх спільного сина [PERSON] . Щодо наявності у них з позивачем спільної квартири, то позивачу ніхто не чинить перешкод в користуванні його власності, він сам пішов з неї, натомість вона сама несе всі витрати по комунальним платежам, незважаючи на те, що позивачу належить 1/2 частина квартири. Щодо транспортному засобу, то він дійсно придбаний у період шлюбу, однак за кошти її батька і позивачу про це достовірно відомо. Просить в позові відмовити повністю. 04.03.2020р. від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він не згоден з доводами відповідачки, вважає їх безпідставними та такими, що не стосуються даної справи. На задоволенні свого позову наполягає. Представник позивача Біліченко О.О. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві і відповіді на відзив, просить його задовольнити в повному обсязі. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу адвоката, понесення яких позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги адвоката, актом прийняття виконаних робіт, квитанцією про оплату цих витрат. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. В задоволені позову просить відмовити повністю. Проти стягнення з неї витрат на правову допомогу заперечує, вважає їх завищеними. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі. \~ \~ \~ \~Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим\~та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної\~Ради України\~№789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частинами 8, 9 ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: \~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів не може перевищувати 70 відсотків. Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч.1,7 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до\~пунктів 4,\~5\~частини першої статті 161 цього Кодексу. У разі видачі судового наказу відповідно до\~пункту 4\~частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Суд встановив,\~що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004р. Шлюб розірвано за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2018р., яке набрало законної сили 28.08.2018р. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу мешкає разом з матір`ю відповідачкою у справі [PERSON] 22.01.2020р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя виданий судовий наказ №2-н/337/24/2020 (ЄУН 337/183/20) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 50% прожиткового мінімуму, і не більше десяти прожиткових мінімумів, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2020р. і до повноліття дитини. Судовий наказ набрав законної сили 22.01.2020р. і пред`явлений до примусового виконання до Хортицького ВДВС м.Запоріжжя, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61070834 від 24.01.2020р. 14.02.2020р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] визначений судом без урахування його сімейного та матеріального стану. Так, судом встановлено, що з 05.10.2018р. по т.ч. [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Від цього шлюбу позивач має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2020р., яке набрало законної сили 11.02.2020р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2019р. і до повноліття дитини. Цим же рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.11.2019р. і до досягнення неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , 3-річного віку, тобто до [INFO] .. Зазначене судове рішення також пред`явлено до примусового виконання до Хортицького ВДВС м.Запоріжжя, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 61210810 від 10.02.2020р. Позивач [PERSON] працює в ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь», має дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої, за словами його представника та відповідачки, становить 25-30тис.грн.. На підставі зазначених судових рішень про стягнення з позивача аліментів розмір відрахувань з його заробітної плати становить на даний момент 75%. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які були стягнуті з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] на підставі судового наказу №2-н/337/24/2020 (ЄУН 337/183/20) від 22.01.2020р. В даному випадку суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.\~Так, ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, суд враховує, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, можуть стягуватись судовим наказом, який є особливою формою судового рішення та видається за заявою стягувача без проведення судового засідання та виклику сторін, у зв`язку з чим при видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Отже, під час видачі судового наказу від 22.01.2020р. позивач був позбавлений можливості надати суду докази щодо свого сімейного та матеріального стану. В той же час вони відповідно до ст.182 СК України є суттєвими при визначенні розміру аліментів. Оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] на даний момент перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , має від цього шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , рішенням суду з позивача на користь дружини [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та на її утримання у зв`язку з доглядом за сином [PERSON] до досягнення 3-річного віку в загальному розмірі 1/2 частина його заробітку (доходу) щомісячно, що свідчить про зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів і відповідно є підставою для зменшення розміру раніше стягнутих судовим наказом аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . При цьому, посилання відповідачки на те, що позивач не надав суду доказів роздільного проживання з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] і відповідно стягнення аліментів на їх утримання навмисно направлено на зменшення матеріального забезпечення їх спільного сина [PERSON] , суд вважає безпідставними, оскільки наявність у платника аліментів інших утриманців (в даному випадку неповнолітньої дитини та дружини до досягнення цією дитиною 3-х років) не залежить від факту їх спільного чи окремого проживання. Суттєвим є потреба цих осіб в матеріальному забезпеченні та покладання на позивача [PERSON] як батька дитини обов`язку надавати таке забезпечення. Доводи відповідачки про те, що позивач [PERSON] під час вирішення позову його дружини [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання та на утримання неповнолітнього сина [PERSON] навмисно не повідомив суд про наявність іншої неповнолітньої дитини їх спільного сина [PERSON] , що потягло визначення розміру аліментів без урахування цієї істотної обставини, суд вважає такими, що не можуть бути предметом розгляду в даній справі. У випадку,\~якщо відповідачка\~ [PERSON] \~вважає,\~що рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2020р. ухвалено без залучення її до участі у справі, але впливає на її або неповнолітнього сина [PERSON] права, свободи та інтереси, вона відповідно до ст.352 ЦПК України має право оскаржити зазначене судове рішення в апеляційному порядку. Вирішуючи справу в частині визначення конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , суд враховує вік дитини 12 років, те, що вона матеріально не забезпечена, здорова, позивач у справі здоровий, працездатний, офіційно працює в ПАТ «Запоріжсталь», має регулярний дохід у вигляді заробітної плати в середньомісячному розмірі 25-30тис.грн., що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось і відповідно до ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню іншими засобами доказування. Також\~суд враховує,\~що позивач\~перебуває в\~іншому шлюбі,\~від якого\~має неповнолітнього\~сина,\~за рішенням\~суду зобов`язаний\~сплачувати аліменти\~на утримання\~дружини [PERSON] \~та неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~що підтверджується\~копіями свідоцтв\~про шлюб,\~народження,\~копією рішення\~Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.01.2020р. Наявність між сторонами спору щодо користування спільним сумісним майном подружжя, матеріальне становище відповідачки як одержувача аліментів, виходячи зі змісту ст.182 СК України, не впливає на визначення розміру аліментів. З урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили, і до повноліття дитини. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.133,134,137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката пропорційно задоволеним вимогам. Так, позивач первісно просив зменшити розмір аліментів з 1/4 частини (25%) до 1/6 частини (16%) свого доходу, тобто на 9%. Судом позов задоволено частково і зменшено розмір аліментів з 1/4 частини (25%) до 1/5 частини (20%), тобто на 5%, що становить 55,5% від первісно заявлених вимог (5% х 100% : 9%). У зв`язку з цим, пропорційно задоволеним вимогам (55,5%) підлягають відшкодуванню позивачу судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 466,64грн (840,80грн х 55,5% : 100%), витрати на правничу допомогу в розмірі 1665,00грн (3000,00грн. х 55,5% : 100%). При цьому, суд враховує, що позивач з дотриманням вимог ч.1 ст.134 ЦПК України в позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми зазначених судових витрат. Фактичне здійснення цих витрат підтверджується наданими суду та дослідженими в судовому засіданні договором про надання правової допомоги б/н від 13.01.2020р, укладеним між позивачем та адвокатом Біліченко О.О., яким визначено перелік та вартість відповідних послуг, ордером про надання правової допомоги ЗП №116132, актом приймання фактично виконаних робіт/послуг №1 від 12.03.2020р. на загальну суму 3000,00грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 12.03.2020р. про сплату за фактично надані послуги 3000,00грн., які суд вважає належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Доводи відповідачки про те, що зазначена сума витрат на правничу допомогу є завищеною, жодними належними та допустимими доказами в порушення вимог ч.8,9 ст.139 ЦПК України, не доведені, у зв`язку з чим підстав для їх зменшення суд не знаходить.

Outcome: partial