Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

14.06.2017 року позивачка [PERSON] звернулись до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про зняття арешту з майна. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та внесеного до реєстру за № 1221. 26.05.2017 року вона звернулася до нотаріальної контори для укладання договору купівлі-продажу її житлової площі. Проте їй було повідомлено про неможливість відчуження належного їй нерухомого майна у звязку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе її майно, включаючи і вказану нерухомість. Відповідно до витягу з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладено арешт 04.05.2012 року відділом державної виконавчої служби [PERSON] РУЮ Запорізької області за вимогою № Ф-782-У від 02.11.2010 року, виданою УПФУ в [PERSON] районі. Також позивачка вказує на те, що у 2012 році на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Василіського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 30982250 про стягнення з неї на користь Управління пенсійного фонду України у [PERSON] районі заборгованість в розмірі 869 гривень 46 копійок, проте ще в травні 2012 році дана заборгованість була нею сплачена у повному обсязі. Звернувшись до [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області із заявою про зняття арешту з її майна, 08.06.2017 року вона отримали відповідь за вих. № 6381 від 30 травня 2017 року про те, що запис про обтяження № 12465358 не може бути вилучений з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, оскільки постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.05.2012 року в рамках виконавчого провадження № 30982250 не виносилась, у звязку із чим запропоновано з цього питання звернутись до суду. З урахуванням вищевикладених обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить: зобовязати [PERSON] районний відділ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області зняти арешт з всього нерухомого (рухомого) майна, яке належить на праві приватної власності [PERSON], [INFO] (ІПН - [NUMBER]), накладений постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції [PERSON] від 04 травня 2012 року та зареєстрований 05.05.2012 року в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором: Запорізька філія державного підприємств «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номерок обтяження № 20608358. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечує (а.с.21). Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, з вирішенням питання за заявленими позовними вимогами на розсуд суду (а.с.20). Представник третьої особи: [PERSON] обєднаного управління пенсійного фонду України у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено судом своєчасно та належним чином. про причини неявки суду не повідомлено, проте суду надано клопотання з проханням розглянути справу за позовом [PERSON] без участі представника Управління. Проти задоволення заяви та зняття арешту з усього нерухомого (рухомого) майна, що належить на праві власності [PERSON] С,М., не заперечують. (а.с.19) Вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці по справі [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] та ? частина квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності САВ № 296259 від 30.08.2007 року, виданого Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, сформованої саном на 12.06.2017 року за № 893352332, яка міститься в матеріалах справи (а.с.10-11). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 05.05.2012 року за реєстраційним номером обтяження 12465358 реєстратором Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено відомості про арешт на невизначеним майном, всім нерухомим майном власника [PERSON], накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30982250 від 04.05.2012 року, винесеною головним державним виконавцем ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON] за вимогою № Ф-782-У від 02.11.2010 року, виданої УПФУ в [PERSON] районі Запорізької області (а.с.11). Згідно відповіді за № 6381 від 30.05.2017 року начальника ВДВС [PERSON] РУЮ Запорізької області [PERSON] на звернення [PERSON] від 29.05.2017 року вбачається, що в ході проведення виконавчих дій та здійсненні виконавчих заходів державним виконавцем встановлено, що виконавчий документ № Ф-782-У від 02.11.2010 року, виданий УПФУ в [PERSON] районі Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ в [PERSON] районі суми боргу в розмірі 869,46 гривень, дійсно перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС. Проте, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження завершено, винесена постанова 01.06.2012 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на той час). Запис про обтяження № 12465358 не може бути вилучений з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, оскільки постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 04.05.2012 року в рамках виконаного провадження № 30982250 не виносилась та у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна (а.с.13-14). Як вбачається з листа [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за № 862/11 від 26.05.2017 року, сума заборгованості за виконавчими документами про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачена боржником у повному обсязі - 01.06.2012 року (а.с.15). Відповідно до ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься і в ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст.16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст.391 ЦК України, позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6- 26цс13, яка є обов'язковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до приписів ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній станом на 2009 2010 роки) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За правилами статі 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно порушується право приватної власності позивачки [PERSON], внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Приймаючи до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-яких виконавчих проваджень по примусовому виконанню стосовно боржника [PERSON] у [PERSON] районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не знаходиться, тобто на теперішній час відсутні будь-які підстави для необхідності подальшого арешту на невизначене майно, все нерухоме (рухоме) майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30982250 від 04.05.2012 року, оскільки заборгованість сплачена боржником [PERSON] у повному обсязі 01.06.2012 року, тому суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання вимоги УПФУ в [PERSON] районі, а виконавче провадження на даний час завершено, при цьому державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивачки як власника майна на володіння, користування та розпорядження ним, тому суд вважає необхідним здійснити захист прав позивача, як власника майна, шляхом зняття арешту з нерухомого (рухомого) майна позивачки [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved