Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №240. Позивач [PERSON] вказала, що за час сумісного проживання сторони не мають дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що подружжя не зійшлося характерами, ними втрачено почуття любові та поваги. Намагання та зусилля позивача зберегти сім'ю ні до чого не привели. З березня 2006 року подружжя припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо один від одного. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві (а.с.16). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнається позов та він не заперечує проти його задоволення, оскільки дійсно їх з позивачем сім'я фактично розпалася, подружжя не зійшлося характерами, намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели (а.с.20,21). Сторони у попереднє судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.13-21). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» дана цивільна справа розглядається Куйбишевським районним судом Запорізької області на підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №27/0/38-14. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], укладено шлюб від 24 вересня 2005 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис №240. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] (а.с.5,6,9-10). 30 серпня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано зміну імені [PERSON], про що зроблено актовий запис №24. Після державної реєстрації зміни імені [PERSON] (а.с.8,9-10). 26 жовтня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано зміну імені [PERSON], про що зроблено актовий запис №27. Після державної реєстрації зміни імені [PERSON] (а.с.5,7). Від даного шлюбу подружжя - сторони по справі дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися з березня 2006 року, подружжя не зійшлося характерами, намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя на час розгляду даної справи немає. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Під час попереднього розгляду справи судом сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з цим, як зазначено в судовому рішенні вище, позивач [PERSON] відновила своє дошлюбне прізвище. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved