Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

14.05.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача зазначаючи, що на підставі розпорядження голови Новоазовської райдержадміністрації №10 від 15 січня 2007 року він отримав у власність земельну ділянку загальною площею 4,440 га згідно плану в натурі на території Новоазовської районної ради, що підтверджується державним актом на землю серії ЯГ 743057 від 05.02.2007 року. У зв'язку з тим, що ним було прийнято рішення самостійно використовувати земельну ділянку, що належить йому на праві власності, він звернувся до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім..Ілліча» з проханням звільнити його земельну ділянку. Проте відповідач надав йому відповідь про те, що користується земельною ділянкою на підставі договору оренди землі №261 від 01.03.2010 року, укладеного між ним та відповідачем. Ним була отримана копія договору оренди землі №261 від 01.03.2010 року, у якому зазначено, що [PERSON] передав в оренду ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім..Ілліча» земельну ділянку в розмірі 4,440 га на території Лебединської сільської ради Новоазовського району без визначення строку оренди земельної ділянки. У графі реквізити сторін вказаного договору навпроти його фамілії стоїть не його підпис. У зв'язку з чим, просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки за №261 від 01.03.2010 року, укладеного між ним та відповідачем, зареєстрованого 01.09.2010 року за №041016400611. Просив скасувати державну реєстрацію за №041016400611 від 01.09.2010 року договору оренди земельної ділянки за №261 від 01.03.2010 року, укладеного між ним та відповідачем. Просив зобов'язати відповідача звільнити та повернути йому земельну ділянку площею 4,440 га. згідно плану в натурі, на території Лебединської сільської ради Донецької області, поділений на ділянки: кадастровий номер 1423600000-12-000-1389, кадастровий номер 1423600000-12-000-0786, кадастровий номер 1423600000-12-000-2452. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позовні вимоги позивача підтримала та пояснила, що раніше, у 1999 році, позивачем була передана в оренду належна йому земельна частка ( пай) ПАТ « ММК ім.. Ілліча» , за що він отримував оренду плату. Тому позивач вважав, що він і надалі продовжує отримувати орендну плату за цим же договором. Представник відповідача, [PERSON], в судове засідання 13.02.2014 року не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Із наданих на адресу суду заперечень вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, виходячи з наступного. Відповідач вказує, що спірний договір між сторонами було укладено у письмовій формі з погодженням всіх наявних істотних умов. Позивач на момент укладання договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямовано на укладення договору. Договір сторонами сумлінно виконується, позивач отримує орендну плату. Договір було зареєстровано у встановленому порядку 01.09.2010 року у Новоазовському РВ ДРФ ДП « Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по Земельним ресурсам». Відповідно до ст. 147 ПЦК України висновок експерта для суду не є обов*язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 121 цього Кодексу. Представник третьої особи в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи без представника Відділу держземагенства у Новоазовському районі Донецької області ( а.с. 10). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши заперечення представника відповідача, письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ 743057 від 05.02.2007 року на право власності на земельну, яка розташована на території Новоазовської районної ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є власником земельної ділянки площею 4,440 га( а.с. 6). З копії договору оренди землі № 261 від 01.03.2010 року вбачається, що між сторонами по справі був укладений у письмовій формі договір оренди земельної ділянки, за умовами якої орендодавець [PERSON] передав орендарю , ДП «Ілліч Арго- Донбас» належну йому земельну ділянку площею 4, 440 га ( а.с. 7,8). Відповідно до ст. 1 Закону України « Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною для проведення підприємницької та інших видів діяльності. З висновку судово-почеркознавчої експертизи № 3120/02/3121/03 від 05.12.2013 року вбачається, що підписи в рядку «підпис» в графі «Орендодавець» в трьох примірниках договору оренди землі №261 від 01.03.2010 року виконані не [PERSON], а іншою особою ( а.с. 44-49). Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 Земельного Кодексу України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України і пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з наступними змінами, підставою недійсності правочину є недодержання саме в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Як встановлено судом, спірний договір був зареєстрований у Новоазовському РВ ДРФ ДП « Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по Земельним ресурсам» за №.041016400611. Отже, з аналізу наведеного випливає висновок, що спірний договір оренди земельної ділянки є вчиненим, оскільки він підписаний обома сторонами. Тому, враховуючи роз*яснення, що містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року«Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,суд вважає, що цей договір може бути визнаний судом недійсним, оскільки в судовому засіданні встановлено, що волевиявлення позивача на укладання цього договору з відповідачем не було, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 3120/02/3121/03 від 05.12.2013 року . Таким чином, суд приходить до висновку про визнання спірного договору недійсним на підставі ст. 203 ЦК України, скасувавши його державну реєстрацію. Оскільки суд дійшов висновку щодо користування відповідачем спірною земельною ділянкою без достатніх правових підстав, суд на підставі ст. 387 ЦК України вважає можливим задовольнити вимоги позивача, зобов*язавши ДП « Ілліч Агро- Донбас» ПАТ «ММК ім.. Ілліча» звільнити належну [PERSON] земельну ділянку розміром 4, 40 га, розташовану на території Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Суд вважає позовні вимоги [PERSON]П до відповідача про повернення спірної земельної ділянки зайвими, оскільки суд прийняв рішення щодо зобов*язання звільнення земельної ділянки. Тому відмовляє в їх задоволені. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 114,70 гривень та витрати по проведенню почеркознавчої експертизи у розмірі 2056, 32 грн. На користь держави з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 128, 90 грн., оскільки на час ухвалення рішення судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір» становить 243, 60 грн.( 243, 60 - 114, 70).

Outcome: partial