Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

14 січня 2015 року ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № KF 51028, згідно якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 21.07.2023 року під 13,5 % річних. 13 квітня 2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області було прийнято рішення по справі № 2-847/2010 року за позовом ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 855912,46 грн., а також 1820 грн. судових витрат. Станом на 30.12.2014 року рішення суду не виконане. Відповідно до розрахунку загальної заборгованості [PERSON] перед позивачем по кредитному договору № KF 51028 від 24.07.2008 року станом на 31 липня 2014 року становить 233678,67 доларів США, що еквівалентно станом на день подання позовної заяви (курс НБУ 1576,8556 грн. за 100 доларів США) 3684775,19 грн.. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № № KF 51028 від 24.07.2008 року між позивачем та та [PERSON] укладено іпотечний договір від 24.07.2008 року, згідно якого останній передав у заставу нерухоме майно, домоволодіння до складу якого входять житловий будинок загальною площею 118,9 кв.м., житловою площею 43,70 кв.м., що на плані значиться літерою «А», вбиральня літери «Е», сарай літери «И», споруди літери «№ 1-2» що знаходяться за адресою: [ADDRESS] На підставі ст. 12, ч.1, 3 ст. 33, ч.2 ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», п.п.4, 8, 11, 14, 16, 17, 21, 26, 29 Іпотечного договору, ч.4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України просить звернути стягнення на вищевказаний предмет іпотеки та виселити відповідачів з житлового приміщення, забезпечити право на управління ПАТ «ВіЕс Банк» нерухомим майном з моменту набрання рішенням законної сили на період до його реалізації, а також стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідачі не з'явилися повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили. У судове засідання представник [PERSON] - [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а справу розглянути у його відсутності. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд констатує наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2010 року позов ПАТ «Фольксбанк» до [PERSON] задоволено повністю та стягнуто з останнього на користь банку 855912 гр. 46 коп., а також 1820 грн. судових витрат. (а.с.7) 24.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № KF 51028, згідно якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000,00 доларів США для споживчих потреб, а позичальник зобов'язується повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в Додатку № 1 до кредитного договору і є його невід'ємною частино, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 21.07.2023 року. Процент за користуванням кредитом встановлюється в розмірі 13,5 % річних (а.с.8-10). Згідно п. 2.1 кредитного договору № KF 51028 від 24.07.2008 року, п.2.3 іпотечного договору, укладеного 24.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та [PERSON] виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечується іпотекою: домоволодінням, до складу якого входять житловий будинок загальною площею 118,9 кв.м., житловою площею 43,70 кв.м., що на плані значиться літерою «А», вбиральня літери «Е», сарай літери «И», споруди літери «№ 1-2» що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). У відповідності до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20046396 від 29.08.2008 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS], станом на дату надання витягу належало на праві приватної власності [PERSON] в 1/1 частці на підставі дублікату договору купівлі-продажу № 1223 від 30.11.2005 року (а.с.15). Станом на 01 липня 2008 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав одноосібно в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Павшинської сільської ради № 234 від 01.07.2008 року (а.с.16). Позивачем дотримано вимогу ст. 40 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується вимогами: за № 10-3/12388 від 16.06.2014 року на ім'я [PERSON]; № 10-3/12389 від 16.06.2014 року на ім'я [PERSON]; №10-3/12390 від 16.06.2014 року на ім'я [PERSON]; № 10-3/12385 від 16.06.2014 року на ім'я [PERSON], та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу (а.с.18-21). У відповідності до п. 11 іпотечного договору, укладеного 24.07.2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та [PERSON], відповідач зобов'язувався не вчиняти без письмової згоди іпотекодержателя дій щодо реєстрації місця проживання (перебування) осіб за місцем знаходження предмета іпотеки. Згідно ст. 589, ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до статті 39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, банк вправі у разі невиконання або неналежного виконання боржником кредитного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння до складу якого входять житловий будинок загальною площею 118,9 кв.м., житловою площею 43,70 кв.м., що на плані значиться літерою «А», вбиральня літери «Е», сарай літери «И», споруди літери «№ 1-2» що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Вимоги ч.1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідно до змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону «Про заставу» та/ або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площе такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Цим Законом встановлено особливий механізм та порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення відповідно до ст. 217 ЦПК України вирішує питання про зупинення стягнення на час дії Закону. При таких обставинах позовні виоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтовані та підлягають задоволенню, але враховуючи вимоги Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», під дію якого підпадає дане забезпечення за споживчим кредитом в іноземній валюті на споживчі цілі, оскільки є об'єктом незавершеного будівництва, у майнового поручителя не знаходиться у власності інше нерухоме житлове майно, а загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 250 кв.м. для житлових будинків. Щодо вимог про виселення, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки вони є передчасними, так як на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» призупинено звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Згідно з ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів та підлягають солідарному стягненню.

Outcome: partial