Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

13 червня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні частиною житлових будинків шляхом вселення та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні частиною житлових будинків, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Менделєєва, буд. 21. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2018 року позов [PERSON] залишено без руху, наданий час для усунення недоліків. 19 червня 2018 року позивачем усунуті недоліки зазначені в ухвалі суду від 18 червня 2018 року. 20 червня 2018 року позивачем [PERSON] подана уточнена позовна заява до [PERSON], треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, [PERSON] про усунення перешкод в користуванні частиною житлових будинків шляхом вселення та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні частиною житлових будинків, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Менделєєва, буд. 21. В обґрунтування позову посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2017 року на праві власності належить ? частина житлових будинків літ. «А-1», літ. «Г-1», з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Менделєєва, будинок №21 у м. Харкові. У спірному будинку вона зареєстрована разом зі своїми чотирма неповнолітніми дітьми - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак в будинку ні вона, ні її неповнолітні діти не проживають, оскільки відповідач разом з членами своєї родини чинять перешкоди в цьому. З даного питання позивач зверталася до правоохоронних органів. Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися і до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року у задоволенні клопотання 3-тьої особи [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.10.2017 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. У звязку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. 3-тя\~особа [PERSON]\~в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась, про причину неявки суд не повідомила. Представник 3-тьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, рішення прийняти на розсуд суду в інтересах малолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частки житлових будинків від 04 жовтня 2017 року [PERSON] на праві власності належить ? частка житлових будинків літ. «А-1», літ. «Г-1», з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Менделєєва, №21. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 10, 11) Поняття права власності визначено законодавцем у ч. 1\~ст. 316 ЦК України, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Статтею 383 ЦК України, статтями\~150,\~156 ЖК УРСР\~визначено, що власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. Позивач [PERSON] та її неповнолітні діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за вищевказаною адресою з жовтня 2017 року, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. ( а.с. 12, 23-26) В судовому засіданні представник позивача пояснила, що хоча позивач разом зі своїми дітьми і зареєстрована у спірному житловому приміщенні, однак проживати в ньому вона не може, оскільки відповідач перешкоджає їй у користуванні власністю. Для вирішення даного питання позивач зверталася до органів поліції. Згідно листа Новобаварського відділу поліції ГУНП України в Харківській області від 01.06.2018 року №65/1537, під час розслідування встановлено, що 12.12.2017 року біля 18-00 год. по вул. Менделєєва, 21, [PERSON] перешкоджав [PERSON] вселенню з неповнолітніми дітьми у частину будинку за вказаною адресою, під час чого останній були спричинені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком спеціаліста№1358-2917 від 12.02.2018. (а.с. 58) Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституцією України (ст.41) та та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.\~ Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до п.33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, на думку суду позивач довела той факт, що вона є власником спірного нерухомого майна, та відповідач перешкоджає їй, як власнику спірної частини будинку, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому у суду маються правові підстави для задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено, з відповідача на її користь підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved