Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

14.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності є незаконним та таким, що не відповідає вимогам Положення про централізовану бухгалтерію та трудового законодавства, що в подальшому стало причиною її незаконного звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Крім того, звільнення позивачки відбулося у період її знаходження на лікарняному, за такого вона вважає наказ про своє звільнення також незаконним та підлягаючим скасуванню та таким, що порушує її права та законні інтереси, тому позивачка просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та спричинену моральну шкоду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, уточнили та остаточно просили суд скасувати наказ від 19.10.2016 року №798 про оголошення догани; скасувати наказ від 27.10.2016 року №390/0 про звільнення; поновити позивачку на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» з 28.10.2016 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 516 607,82 грн. з урахуванням усіх обовязкових платежів та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн. Представник Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила залишити їх без задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши сторони та дослідивши надані документи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 26.05.1994 року сторони перебували у трудових правовідносинах. З 13.06.2013 року по 27.10.2016 року позивачка була призначена та працювала на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України». З 26.09.2016 року за дорученням т.в.о. начальника адміністрації порту на підприємстві проводилась перевірка причин виникнення дебіторської заборгованості по Розрахункам за виданими авансами підприємствам ТОВ «Сісайд Термінал», НВО «АВІА» ТОВ, ТОВ «Техсервіс», що підтверджується рапортами та службовими записками (а.с.22-27). 17.10.2016 року начальник відділу з питань запобігання та виявлення корупції адміністрації порту [PERSON] звернуся зі службовою запискою від 17.10.2016 року за вих. №18-18/13-71 до головного бухгалтера [PERSON], відповідно до якої зобовязано останню надати пояснення у вигляді пояснювальної записки до 16.00 год. 17.10.2016 року з таких питань: 1) які документи надавалися на окремий баланс Адміністрації порту, згідно з [PERSON] приймання передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013 р. №8, щодо дебіторської заборгованості за договорами: від 12.06.2013р. 34-КС з ТОВ «Сісайд термінал», від 29.04.2013 р. №2-Р з НВО «АВІА» ТОВ; від 11.10.2012 р. №7-КС з ТОВ «Техсервіс»; 2) в якому структурному підрозділі Адміністрації порту знаходяться первинні документи; 3) чи здійснювався контроль централізованою бухгалтерією за недопущенням росту дебіторської заборгованості по укладеним договорам до видання розпорядження від 17.06.2015 р. №85 «Про посилення контролю за своєчасним виконанням контрагентами договорів»; 4) чи проводився в період з 13.06.2016 року по теперішній час, аналіз даних бухгалтерського обліку та звітності про причини росту дебіторської заборгованості та не списання існуючої по зазначеним вище договорам, які з цього приводу виносилися пропозиції до керівництва адміністрації порту, керівників підрозділів, відповідальних за їх виконання, на підставі яких документів; 5) як організовувалася та проводилась централізованою бухгалтерією робота по списанню наявної дебіторської заборгованості по вказаним договорам? 6) чи надавалися до юридичної служби матеріали та інформація для забезпечення стягнення існуючої дебіторської заборгованості по вказаним договорам. 18.10.2016 року за вих.№18-16/10-316 позивачкою [PERSON] було надано відповідь з питань, що були визначенні в службовій записці начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції адміністрації порту [PERSON] від 17.10.2016 року. Однак, наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» від 19.10.2016 року за №798 «Про дисциплінарне стягнення» позивачку [PERSON], як головного бухгалтера централізованої бухгалтерії притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків, передбачених п. 4.2.6.Положенням про централізовану бухгалтерію ПП-18-16/01-01. 27.10.2016 року за вих. №18-18/13-105 начальник відділу з питань запобігання та виявлення корупції адміністрації порту [PERSON] звернувся зі службовою запискою до т.в.о.начальника МФ ДП «АМПУ» [PERSON] про сприяння у наданні централізованою бухгалтерією копій документів: про сплату авансу; акту виконаних робіт за формою КБ 2в; довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ 3; акту приймання-здачі обєкту за формою ОЗ 2; рахунку на оплату виконаних робіт та інше; листування з приводу погашення дебіторської заборгованості зі структурними підрозділами адміністрації МП; протоколи нарад з питань погашення дебіторської заборгованості, та результатів їх виконання, в тому числі і за протоколом робочої наради від 15.02.2016 р. В свою чергу, резолюцією т.в.о.начальника МФ ДП «АМПУ» [PERSON] від 27.10.2016 року о 15.45 год. на зазначеній службовій записці від 27.10.2016 року, головного бухгалтера [PERSON] було зобовязано негайно до 16.45 год. цього ж дня надати зазначені документи. Як вбачається з акту від 27.10.2016 року, який складено в період часу з 17.06 год. до 17.16 год. начальником відділу з питань запобігання та виявлення корупції адміністрації порту [PERSON] за участю начальника відділу персоналу [PERSON] та начальника юридичної служби [PERSON], головним бухгалтером централізованої бухгалтерії [PERSON] надано документи після встановленого часу та не в повному обсязі. Також, цього ж дня 27.10.2016 року начальником відділу з питань запобігання та виявлення корупції адміністрації порту [PERSON] було складено акт за участю начальника юридичної служби [PERSON] та прес-секретаря [PERSON], про те, що головний бухгалтер [PERSON] відмовилась надавати пояснення з приводу причин невиконання резолюції т.в.о.начальника адміністрації [PERSON] про надання вказаних у службовій записці від 27.10.2016 року документів. Наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» від 27.10.2016 року за №390/о «Про звільнення» позивачку [PERSON]Г, як головного бухгалтера централізованої бухгалтерії звільнено з 27.10.2016 року у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України. Зазначений наказ позивачка отримала, що підтверджується її підписом, від ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки відмовилася, про що складено акт від 27.10.2016 року. 28.10.2016 року відповідачем на адресу позивачки за вих. № 18-11/244 та вих.№18-11/243 було направлено нагадування про її звільнення та необхідності зявитися до відділу персоналу та організації праці для отримання трудової книжки. Вказані нагадування позивачка отримала особисто 02.11.2016 року, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення відправлення, які містяться в матеріалах справи. Судом також встановлено, що в період часу з 28.10.2016 року по 01.11.2016 року та з 02.11.2016 року по 10.11.2016 року позивачка [PERSON] перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності. В подальшому, не погоджуючись з діями відповідача, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з Положенням про централізовану бухгалтерію ПП-18-16/01-01, яке затверджено начальником МФ ДП «АМПУ» (адміністрації Миколаївського МП) 01.06.2016 року, обовязки, права, відповідальність головного бухгалтера передбачені п. 5 цього Положення. Відповідно до п. 1.3 Положення головний бухгалтер призначається та звільняється наказом начальника Адміністрації за поданням заступника начальника з фінансів та економіки. Пунктом 4.2 Положення визначено основні функції централізованої бухгалтерії, серед яких п. 4.2.6 передбачає: проведення аналізу даних бухгалтерського обліку та звітності щодо причин зростання дебіторської та кредиторської заборгованості, організація проведення роботи з її списання відповідно до законодавства. Посадові обовязки безпосередньо головного бухгалтера встановлені п. 5.1 вказаного Положення. Згідно з ч. 4 ст. 149 КЗпП стягнення має бути оголошено в наказі чи розпорядженні та повідомлено працівникові під розписку. Строк для такого повідомлення за п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань за погодженням з ВЦРПС від 20 липня 1984 р. складає три дні з дня видачі наказу, пропущення зазначеного терміну означає, що порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення. Таким чином, суд приходить до висновку, що функції, передбаченні п. 4.2.6 Положення не є посадовими обовязками позивачки [PERSON], за начебто неналежне виконання яких останню було притягнуто до дисциплінарної відповідності та оголошено догану. Посилання на неналежне виконання посадових обовязків, визначенні п.5.1. Положення в наказі про дисциплінарне стягнення відсутнє. А за такого, наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» від 19.10.2016 року за №798 є незаконним та підлягає скасуванню, а вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про скасування наказу від 27.10.2016 року №390/0 про звільнення; поновлення позивачки на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» з 28.10.2016 року, стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 516 607,82 грн., то вони також підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно з розясненнями, які викладені в п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору зокрема за пунктом 3 ст. 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як вбачається зі змісту наказу про звільнення від 27.10.2016 року підставою для звільнення позивачки є наказ про дисциплінарне стягнення від 19.10.2016 року №798, а також систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором. При цьому, роботодавцем не зазначено, систематичне не виконання позивачкою яких саме обовязків передувало її звільненню. Окрім цього, за висновком суду наказ відповідача від 19.10.2016 року №798 про дисциплінарне стягнення є незаконним, а відтак у відповідача були відсутні законні підстави для звільнення позивачки за п. 3 ст. 40 КЗпП. За таких обставин, суд вважає наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії «ДП Адміністрація морських портів України» від 27.10.2016 року за №390/о «Про звільнення» незаконним, підлягаючим скасуванню, а тому відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України позивачка повинна бути поновлена на роботі з одночасною виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Оскільки позивачка звільнена у жовтні 2016 року, для обчислення суми середньоденної заробітної плати слід враховувати виплати за останні два календарні місяці, що передують звільненню, тобто серпень та вересень 2016 року та кількість відпрацьованих робочих днів у цьому періоді. З наданої відповідачем розрахунку вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 2\~327, 06 грн. за 39 відпрацьованих робочих днів. Відповідно до довідки, яка видана позивачці за час вимушеного прогулу з 28.10.2016 р. по 18.09.2017 року середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу становить 516\~607,82 з урахуванням прибуткового податку та інших обовязкових платежів (середньоденна заробітна плата 2\~327, 06 грн. х 222 робочих днів), яка підлягає стягненню з відповідача. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, позов задоволено частково, то згідно ст. 81, 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 5\~812,29 грн.

Outcome: partial