overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 серпня 1989 року. Від подружнього життя мають двох повнолітніх дітей. Вказує, що причиною розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння у звязку з чим подальше спільне життя не можливе. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний (а. с. 24). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05 серпня 1989 року у виконавчому комітеті Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №2. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 6). Зі змісту позову вбачається, що причиною розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. В силу ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Сторонам надавався строк для примирення, однак, примирення не відбулося Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та в силу положень ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідача судових витрат у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору позивачка відмовилась, подавши відповідну заяву (а. с. 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1500 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в період якого народила дочку. Батьком дитини є відповідач. Дочка знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав частково в розмірі 1000 грн. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме 20 лютого 2008 року позивачка народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] Сторони спільно не проживають. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Дані обставини підтверджуються даними паспортів позивачки та відповідача, свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї і не оспорюються сторонами. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] суд, відповідно до вимог ст.ст. 182, 184 СК України, визначає в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. щомісячно. При цьому враховується стан здоровя, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, що сторони є працездатними, інших утриманців не мають.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання своєї матері [PERSON], [INFO], недієздатною та призначення їй опікуна. Заява мотивована тим, що [PERSON] із постановою лікарської консультативної комісії комунального закладу ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» перенесла ішемічний імпульс головного мозку та потребує постійного стороннього догляду, а тому над нею має бути встановлено опіку. У судовому засіданні заявник та її представник заяви підтримали, представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. Згідно подання до опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради [PERSON] звернулась із заявою про призначення її опікуном, [PERSON], [INFO], виконавчий комітет Миколаївської міської ради пропонує на розгляд суду кандидатуру [PERSON], для призначення її опікуном матері, [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно свідоцтва про народження серії VII-УР №0940143 [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії II-ФП №298320 [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 1992 року у Палаці урочистих подій м.Миколаїв зареєстрували шлюб, після укладення присвоєно дружині прізвище Кіро, актовий запис №1189. Згідно висновку Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 судово-психіатричного експерта №383 від 24.11.2017 року [PERSON] страждає судинною деменцією з гострим початком. За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч.1 ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.\~ Згідно ст.55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.300 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Враховуючи, що наявні достатні дані про розлад здоровя та нездатність усвідомлення своїх дій [PERSON], наявні підстави для визнання її недієздатною та призначення [PERSON] її опікуном, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

14 червня 2017 року до суду заявлено позов [PERSON].М., в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 29.02.2008 р., актовий запис № 290. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життяподружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, то, за таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

14 червня 2017 року до суду надійшла заява в.о. завідуючого відділенням № 1 КЗ СОР «Першої обласної спецлікарні м. Ромни» [PERSON], заінтересована особа: [PERSON], про необхідність госпіталізації в примусовому порядку без його усвідомленої згоди [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], до психіатричного закладу без його згоди, у зв'язку із наявністю у нього ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він обумовлює небезпеку для себе і оточуючих та може завдати суттєву шкоду здоров»ю хворого, внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що [PERSON] згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 02.02.2012 року визнаний недієздатним та над ним призначено опікуном [PERSON] Психічно хворіє з дитинства, неодноразово лікувався в 1-й ОСЛ м. Ромни. Страждає тяжким психічним захворюванням «Важка розумова відсталість з порушенням поведінки». Був госпіталізований до 1 ОСЛ м. Ромни 13 червня 2017 року за направленням лікаря психіатра в супроводі опікуна. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] проти заяви лікаря психіатра не заперечувала. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/--- від 13.06.2017 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому зявитися в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 02.02.2012 року [PERSON] визнаний недієздатним та над ним призначено опікуном [PERSON] З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді: «Важка розумова відсталість з порушенням поведінки», внаслідок чого виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу життю і здоров»ю оточуючим; ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, та може завдати суттєвої шкоди здоров»ю хворого, внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

14 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, с. Раєвка, вул. Квітнева, 15/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «СЦРБ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, збуджений, роздратований, поведінка неадекватна, кривляється. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

14 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Ставропольська, 12/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий іспитує імперативні слухові обмани сприйняття у вигляді чоловічих «голосів», які не дозволяють їсти та пити. Висловлює маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

14 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, пр.. Яворницького, 20/61. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.06.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та законні представники не заперечували проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.06.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Виявляє погрозу для оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

14 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 20856 грн. 56 коп. В обґрунтування свої позовних вимог пояснив, що 01.02.2016 року за договором позики передав [PERSON] 800 доларів США, з кінцевою датою повернення 01.06.2017 року, але по теперішній час зобов'язання не виконано, у зв'язку з чим був змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

14 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.08.2007 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Уманець». За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 15.08.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №033458 від 15.08.2007 року, актовий запис №1239 (а.с.3). Від даного шлюбу мають доньку: [PERSON], 30.09.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №058087 від 15.10.2007 року, актовий запис №848 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з 2014 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved