overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

12 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням шлюбних відносин. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та показала суду, що 31 серпня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини з червня 2013 року, бо вони не змогли жити однією сім'єю, вони не розуміли один одного, відповідач постійно її принижував і учиняв сварки, в їх сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Їхнє подружжя існує тільки формально, однією родиною вони не мешкають, бо у них відсутній загальний бюджет та спільне господарство вони не ведуть. Позивач наполягала на розірванні їх шлюбу з відповідачем, просила стягнути сплачений судовий збір та витрати за надання правової допомоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 31 серпня 2005 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1177. У подружжя шлюб первинний. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з червня 2013 року, вони не ведуть спільного господарства, відсутній загальний бюджет. За таких обставин, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути і понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 229,4 грн., сплата якого підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

12 листопада 2013 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у усній формі відбулось укладання договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. У рахунок купівлі [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] кошти у сумі 45000,00 грн., про отримання грошей останній надав розписку. Посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі сторони не змогли з причини ухилення від цього відповідача. Оскільки фактично умови договору сторони виконали, позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який відбувся 12.11.2013 року між ними та [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках, а саме по ? частці за кожним. У судовому засiданні позивачі пiдтримали позовнi вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязi. Вiдповiдач у судовому засiданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Третя особа - [PERSON], яка є дружиною відповідача, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області від 07.11.2011 року (а.с. 14), право власності на який за ним зареєстровано КП «БТІ» в м. Алчевську 05.12.2011 року за реєстраційним № 35381855, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 15) та земельна ділянка площею 0,0634 га, що розташована в [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ЯМ № 516373) , виданого 18.07.2012 року (а.с. 17) на підставі рішення 22 сесії 6 скликання Алчевської міської ради від 21.06.2012 року за № 22/53. 12.11.2013 року [PERSON], [PERSON] купили у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], про що уклали між собою у усній формі договір купівлі-продажу. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У рахунок купівлі житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] і [PERSON] передали [PERSON] грошові кошти у сумі 45000,00 грн., про отримання яких останній надав розписку (а.с. 21) та передав правовстановлюючі документи та ключі від житлового будинку. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках, а саме по ? частці за кожним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

12 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13768,78 грн., заборгованність за кредитом 5548,55 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6038,38 грн, заборгованість за пенею та комісією 1050,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 631,85 грн., всього загальна сума забогованості склала 13768,78 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 листопада 2013 року в розмірі 13768,78 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12 листопада 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13768,78 грн., заборгованність за кредитом 5548,55 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6038,38 грн, заборгованість за пенею та комісією 1050,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 631,85 грн., всього загальна сума забогованості склала 13768,78 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 05 жовтня 2007 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 19. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Діти проживають із позивачкою. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке їй було присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 05 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 19 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 5) та сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с. 4). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 січня 2013 року. Сторони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які знаходяться на утримані позивачки. На теперішній час сторони проживають окремо. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання дітей, тим самим ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків. [PERSON] позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дітей, в зв'язку з чим, вимушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] з 19 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 січня 2013 року (а.с. 8). Сторони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], та сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4-5). Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області № 1883 від 12.11.2013 року діти проживають разом з позивачкою (а.с.3). Таким чином, з урахуванням матеріального становища дітей, які проживають з матір'ю - позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утримані, того, що відповідач є батьком дітей і зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття, суд на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 183 СК України, визнає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України сума платежу по аліментам за один місяць в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина – [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, що розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2012 року. Сторони мають малолітнього сина – [PERSON], [INFO], який знаходиться на утримані позивачки. На теперішній час сторони проживають окремо. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання дитини, тим самим ухиляється від виконання свої батьківських обов’язків. [PERSON] позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати сина, в зв’язку з чим, вимушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явилась, направила до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, направив до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які представлені сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] з 10.02.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.02.2012 року (а.с. 5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 065102 (а.с. 4). Відповідно до довідки виконкому Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 897 від 12.11.2013 року дитина проживає з позивачкою (а.с.8). Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір'ю – позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дитини і зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття, суд на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 183 СК України, визнає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України сума платежу по аліментам за один місяць в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 14.12.2000 року, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Рай-Олександрівської сільської ради Слов»янського району Донецької області, актовий запис № 12, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони на даний час з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила суд вимоги задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 14.12.2000 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Рай-Олександрівської сільської ради Слов»янського району Донецької області, актовий запис № 12. Згідно свідоцтва про народження, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 229,40 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору (а.с. 1)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 03 грудня 2013 року за клопотанням відповідача судом надався строк для примирення сторін строком на три місяці. Після надання судом строку для примирення сторін, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягала розірвати шлюб. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 01 грудня 2007, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, позивачка відновляти їх не має наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. 28 січня 2014 року за клопотанням представника відповідача судом надався строк для примирення сторін строком на три місяці. Після надання судом строку для примирення сторін, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягала розірвати шлюб. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 04 листопада 2006 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З 2012 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, позивачка відновляти їх не має наміру, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, утрачені первісні почуття. Вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved