Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

13.02.2019 заявник звернулася до суду з заявою та просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з метою оформлення спадкових прав [PERSON] . Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - Петрушівської сільської ради подав відзив на заяву в якій зазначив, що заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - Ріпкинської районної державної адміністрації подав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, покладається на розсуд суду. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до довідки виконкому Петрушівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 20.10.2004 на момент смерті, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки виконкому Петрушівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 20.10.2004 [PERSON] на день смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] фактично проживала разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство (а.с. 12). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводились. В лютому 2020 року заявниця звернулася до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, яка виконує обов`язки Ріпкинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] , проте, нотаріусом заявниці було роз`яснено, що відповідно до підпункту 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Оскільки у Заявниці відсутня відмітка у паспорті і довідка органу реєстрації місця проживання, то у нотаріуса відсутні підстави вважати її спадкоємицею, що прийняла спадщину. Однак, якщо факт постійнійно проживання заявниці разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини буде встановлений рішенням суду, що набрало законної сили, то це буде підставою для видачі заявнику нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також на сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ЧН № 048167. Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявниці для оформлення її спадкових прав. Заявниця як дочка спадкодавця є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), та в разі встановлення вищевказаного факту вона буде вважатися такою, що прийняла спадщину. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. З ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Суд дійшов висновку, що відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України наданими заявником доказами вона довела факт, який має для неї юридичне значення, а тому вимоги підлягають задоволенню, оскільки суперечностей судом не встановлено.

Outcome: approved