Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

13.08.2019р. [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 2). 12.06.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява про розірвання шлюбу (а.с. №25). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.06.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з\~ урахуванням\~змін \~до ЦПК\~України,\~які набрали\~сили 08.02.2020р.) (а.с.№27). Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 15.01.2015р. в Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції під актовим записом №50. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з 15 січня 2019р., з причин несумісних характерів, різних поглядів на життя та подружні відносини, виховання дитини, через що було втрачено почуття любові один до одного та призвело до розпаду сім`ї. Позивач та відповідачка проживають у різних містах, поновити сімейні стосунки неможливо. Позивач вважає, що їх родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Відповідачка 13.07.2020р. в канцелярію суду подала зустрічний позов про розподіл майна (а.с. № 34-36). Ухвалою суду від 16.07.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) [PERSON] було відмовлено у прийнятті до сумісного розгляду з позовними вимогами про розірвання шлюбу її зустрічного позову про розподіл майна. При прийняті такого рішення судом прийняті до уваги положення ст. 188 ЦПК України (право суду, а не обов`язок об,єднання в одне провадження позовів), а також те, що з урахуванням змін до ЦПК України, внесених Законом України від 15.01.2020р. (набрали чинності 08.02.2020р.) позовні вимоги про розірвання шлюбу розглядаються в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, а розподіл майна в загальному позовному провадженні. При прийнятті такого рішення судом також було враховано й те, що позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу надійшла в провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ще 13.08.2019р., а до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська була направлена тільки 12.06.2020р. (майже через рік). Об,єднання в одне провадження зустрічних позовних вимог про розподіл майна призведе до штучного затягування розгляду судом позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, а також до порушення по відношенню до позивача загальних засад сімейного законодавства про добровільність шлюбу (ст. 24 СК України). 17.08.2020р. до канцелярії суду вдруге подана зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна (а.с. № 51-53) та клопотання представника відповідачки адвоката Бєліка А.С. (діє на підставі ордеру від 13.07.2020р.а.с. № 55) про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні (а.с. № 54). Позивач на е/пошту суду 16.09.2020р. надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а також розглянути справу 29.09.2020р. за його відсутності (а.с. № 50). Відповідачка 29.09.2020р. також надала суду заяву, в якій зазначила, що вона згодна на розірвання шлюбу, втім вважає, що питання про розірвання шлюбу повинно розглядатися одночасно з її позовними вимогами про розподіл майна. В заяві до суду відповідачка задля забезпечення рівності прав сторін у справі (з урахуванням заяви позивача) також просила розглядати справу 29.09.2020р. без неї (а.с. № 56). З урахуванням заяв сторін суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 29.09.2020р. за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Ухвалою суду від 29.09.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) клопотання про прийняття до сумісного розгляду з первісним позовом про розірвання шлюбу зустрічних позовних вимог про розподіл майна у відповідності до положень ст. 44 ЦПК України було залишено без розгляду з огляду на те, що відносно цього самого клопотання вже постановлена судом ухвала 16.07.2020р. (а.с. № 37), про що сторонам повідомлено з поверненням 25.07.2020р. [PERSON] під підпис матеріалів позову про розподіл майна (а.с. № 38-41). З урахуванням відсутності правових підстав ухвалою суду від 29.09.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідачки про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.01.2015р. в Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції під актовим записом №50 (а.с. №5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.№ 6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісні характери, різні погляди на життя та подружні відносини, виховання дитини, через що було втрачено почуття любові один до одного та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони проживають в різних містах України, позивач - у Вінниці, а відповідачка - у м. Дніпрі, спільне господарство не ведуть, зберігати шлюб не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з 15 січня 2019р. і з цього часу більше не відновлювалися. Позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, не висловила [PERSON] і своїх заперечень стосовно періоду припинення шлюбних відносин саме з 15 січня 2019р. (як було зазначено позивачем у позові), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилась на розірвання шлюбу. Одночасно з винесенням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки сторони при реєстрації шлюбу не змінювали свої прізвища. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачкою позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову по квитанції № NIBUF5091M від 02.08.2019р. в розмірі 384 грн. 20 коп. (а.с. №1). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачу, а саме в розмірі 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved