Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також проценти від суми позики в розмірі 1 910 189 гривень 81 копійка. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 23 січня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу у власність грошові кошти в сумі 142000 долари США, а відповідач зобов'язався повернути їх в строк до 29.01.2014 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач надав розписку, яка підписана позивачем та відповідачем. Позивач стверджує, що відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов'язань по поверненню грошових котів, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст..625 та ст..1048 ЦПК України вона вимагає повернення грошових коштів зі сплато процентів в розмірі облікової ставки НБУ, індексі інфляції, трьох відсотків річних та три проценти річних від простроченої суми. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем свого проживання, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем складена розписка про отримання коштів в сумі 142000 USD (доларів США), які він зобов'язався повернути до 29.01.2014 року (а.с.10). Відповідно до ст..1046 ЦК України за догором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої ст..207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів від позовавача є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з твердженнями позивача, відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення позики, будьте-ких доказів, які б спростовували ці твердження суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того за змістом ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст..524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою, другою ст..533ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, вираження у договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу, оскільки офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Виходячи з вищевикладеного не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань, в іншій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, з нього має бути стягнуто на користь позивача 3% річних, відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог слід стягнути: - 142 000 доларів США основного боргу; - відсотки за користування позикою у розмірі облікової ставки Національного Банку України 4261 долари США 93 центів (6,5% х 142000 доларів США х 75 днів / 365 днів + 9,5% х 14200 доларів США х 64 дні / 365 днів); - 3% річних від простроченої суми (за період 29 січня 2014 року по 17.06.2014 року) 1622 долари 30 центів (142000доларів США х 3% х 139 днів); А всього на загальну суму 1 852 989 гривень 40 копійок. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якої ухвалено рішення, має бути присуджені понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 3654 гривні (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial