Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

14 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просила визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , автомобіль марки FORD FUSІON COMFORТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки FORD FUSІON COMFORТ реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки FORD FUSІON COMFORТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки FORD FUSІON COMFORТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] зі сплатою [PERSON] компенсації вартості 1/2 (однієї другої) частини автомобіля в розмірі 85000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 11 жовтня 1997 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований в Олександрівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 35 Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб 25 серпня 2020 року був розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області № 541/1053/20, яке набрало законної сили. За час спільного проживання перебуваючи з відповідачем в шлюбі у 2008 році вони придбали автомобіль марки Ford Fusion з реєстраційним номером [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер автомобілю: [NUMBER] . Зазначений вище автомобіль при придбанні у шлюбі вони зареєстрували на відповідача по справ [PERSON] . Відповідач не погоджується розділити автомобіль та компенсувати вартість належної йому частки. Оскільки автомобіль є неподільною річчю при розділі майна, відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу, вона буде присуджена одному з подружжя. Автомобіль зареєстрований на ім`я [PERSON] , проте вона також була записана у технічний паспорт автомобіля, як особа яка має право на керування даним транспортним засобом. Оскільки право власності на спільний автомобіль зареєстровано лише за відповідачем, який в позасудовому порядку уникає від вирішення даного майнового спору, просила визнати право власності на вказаний автомобіль в рівних частинах по 1/2 частки за кожним з подружжя. Ухвалою судді від 20.01.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше засідання. Ухвалою суду від 02 липня 2021 року позовні вимоги про розподіл майна подружжя, шляхом визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки FORD FUSІON COMFORТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] зі сплатою [PERSON] компенсації вартості 1/2 (однієї другої) частини автомобіля в розмірі 85000 гривень, залишені без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача, адвокат Ковердяєва Л.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, визнання за кожним з подружжя право власності на по Ѕ частину автомобіля. В частині вимог про визнання за [PERSON] право власності на автомобіль зі сплатою [PERSON] компенсації вартості 1/2 (однієї другої) частини автомобіля в розмірі 85000 гривень подала заяву про залишення без розгляду. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання (а.с. 54,65). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 жовтня 1997 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у в Олександрівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 35 (а.с. 14). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15). Згідно інформації Територіального сервісного центру №5344 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Полтавській області станом на 14.08.2020 за [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим автомобіль FORD FUSІON COMFORТ, 2008 року випуску, дата реєстрації 14.01.2009 (а.с.9). Згідно із частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що спірне майно набуте у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, тобто спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя - сторін по справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано заперечень та будь - яких доказів, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу, тому суд вважає за можливе в межах заявлених позовних вимог визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , автомобіль марки FORD FUSІON COMFORТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки FORD FUSІON COMFORТ реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину легкового автомобіля марки FORD FUSІON COMFORТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] . В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved