Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

14.12.2018р.\~ [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №3). Позивачка у позовній заяві та заяві від 14.03.2019р. в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.07.2003р. в відділі РАГС Бабушкінського РУЮ м. Дніпропетровська під актовим записом №416. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Останні роки в сім`ї постійно виникають сварки, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, чоловік почав підіймати на позивачку руку та з вересня 2017р. сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Позивачка просила розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2019р. під час проведення підготовчого засідання сторонам надано строк на примирення 3 місяці та провадження по справі було зупинено на цей час (а.с. № 28, 29). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.06.2019р. провадження по справі було відновлено та призначено справу для розгляду у судове засідання (а.с. № 33). 04.09.2019р.\~відповідачем по\~ справі\~було \~надано до\~ суду\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.\~№ 41-42). Відповідач зазначає, що не згоден з позовною заявою про розірвання шлюбу, оскільки в подружжя є малолітній син, який потребує батьківського догляду. Зазначає, що зверненню позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу передувало його звернення 12.12.2018р. до виконавчого комітету Соборної районної ради із заявою про визначення способів участі у вихованні їхньої дитини. Повідомляє, що у сторін відбуваються конфлікти через втручання матері позивачки [PERSON] в їхню сім`ю та у виховання дитини. Рішенням виконавчого комітету Соборної районної ради від 18.01.2019р. №27 йому було визначено зустрічі з сином за відсутності бабусі дитини [PERSON] Проте майже завжди зустрічі із сином проходять за участі її бабусі. Вважає, що рішення про розірвання шлюбу продиктовано позивачці її матір`ю. Просив відмовити позивачці у задоволені позову. 25.09.2019р. від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву та 11.10.2019р. надійшли доповнення до неї (а.с. № 5-51, 70-71). Позивачка зазначає, що з вересня 2017р. вона та її син не проживають з відповідачем, строк на примирення, який було надано судом відповідно до ухвали суду від 14.03.2019р. минув. [PERSON] також зазначала, що примирення між сторонами неможливе оскільки, відповідач, як і раніше, агресивно себе поводить по відношенню до неї та близьких їй людей її сина та матері. Вихованням сина [PERSON] займається тільки вона та бабуся дитини, в той час коли мати дитини перебуває на роботі. Дитина не довіряє батькові, через те, що відповідач себе жорстоко поводив з позивачкою під час їхнього спільного проживання, це позначилося на психологічному стані сина [PERSON] та в нього почалися нічні судоми, та дитина потрапила у 2015р. до Неврологічного відділення лікарні. На відповідача раніше було заведено справу №201/5724/17 у суді про вчинення насильства у сім`ї, відносно відповідача складався протокол про адміністративне правопорушення вчиненого 02.09.2019р., через жорстоке поводження з дружиною, проте справа була закрита. За період з 18.01.2019р. по 29.08.2019р. відповідач бачив дитину лише три рази і всі рази були зі скандалом та стресом для дитини. Під час однієї із цих зустрічей [PERSON] вчинив бійку з її матір`ю та малолітнім сином, налякав дитину та залишив їй садна на руці. За даним фактом вчинення відповідачем домашнього насильства у суді заведена адміністративна справа №201/10226/19 від 04.09.2019р. Відповідач шантажує позивачку дитиною та підтасовує факти, вигадує, що її мати підштовхнула її до розлучення. Рішення про розірвання шлюбу є її власним та остаточним. В наданій до суду заяві від 12.11.2019р. представник позивачки - Темченко С.Л [PERSON] (діє на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 06.11.2019р. - а.с. №81) позов підтримав, просив шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6915, 60 грн. та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності (а.с. № 87). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомленні, що підтверджує відміткою представника відповідача [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 24.10.2019р. а.с. № 48) про ознайомлення з матеріалами справи 01.10.2019р. (а.с. № 47), а отже був ознайомлений із судовою повісткою від 25.09.2019р. на 12.11.2019р., яка була наявна та той час у матеріалах справи (а.с. № 68). З огляду на ч.5 ст. 130 ЦПК України це є належним повідомленням. Про причини неявки у судове засідання відповідач та його представник суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляд справи, або про розгляд справи за відсутності сторони відповідача не надали. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ст. 280 ЦПК України (з заяви відповідача від 14.03.2019р. та відзиву на позов, вбачається, що [PERSON] позовні вимоги не визнає а.с. № 24 , 41-42). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, надавши оцінку позиціям обох сторін у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 05.07.2003р. сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 416 (а.с. №4). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. № 5). Судом було надано сторонам строк на примирення - три місці (а.с. №28-29), проте примирення подружжя за цей період та за період з дня відновлення провадження по справі 20.06.2019р. та по день засідання 12.11.2019р. не відбулося. Розгляд справи про розірвання шлюбу в суді триває з 14.12.2018р., майже рік, протягом якого відносини між подружжям тільки погіршилися. Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені в вересні 2017р., позивачка після спливу трьох місячного строку на примирення наполягає на задоволені позовних вимог. Позивачка зазначає, що спільне життя неможливе через різні погляди на сімейне життя. жорстоке поводження чоловіка до неї та їхнього сина. Сторони вже протягом двох років живуть окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують подружніх відносин. Матеріали справи містять виписку із медичної амбулаторної картки [PERSON] , [INFO] , з відомостями про те, що дитина перебувала з 24.12.2015р. по 31.12.2015р. на лікуванні у неврологічному відділені КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №5» В матеріалах справи наявні відомості про те, що відносно відповідача був складений адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. №21), також про те, що на даний час у суді перебуває адміністративна справа №201/10226/19 від 04.09.2019р. відносно [PERSON] за фактом вчинення домашнього насильства, насильства за ознаками статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування. Відповідач у своєму відзиві не заперечує проти того, що є таки конфлікт між ним та позивачкою. Він також не спростовував факт наявності неприязних відносин між ним та матір`ю позивачки, не спростовував і той факт, що сімейні відносини з дружиною були припинені у вересні 2017р. При винесенні рішення суду, суд вважає доведеним факт припинення шлюбних відносин між сторонами з вересня 2017р., оскільки позивачка по тексту позову зазначає саме цю дату, а відповідач у своєму відзиві на позов, ці обставини не спростовує. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені з вересня 2017р. (понад два роки назад), і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, наданий судом сторонам строк для примирення (три місяці) результатів не дав (а.с.№ 28,29), позивачка зазначає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Розглядаючи вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 6915 грн.60 коп., суд приходить до наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивачки було надано до суду звіт про надання професійної правничої допомоги від 06.11.2019р. з доданням розрахунку гонорару адвоката (а.с № 89, 90) та докази здійснення нею витрат на правничу допомогу адвоката (а.с. № 91, 92 та звор. сторона), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 6915грн.60коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за ставками 2018р. (а.с. №2), а загалом стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в розмірі 7620грн.40коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved