Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

14 травня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню, визнання дій та рішень приватного виконавця незаконними, відповідно до якої вона просила суд: -Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 04 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 7240 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості у розмірі 15\~470, 00 грн., -Визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 17.04.2020 року за виконавчим провадженням № 51865925 незаконною та скасувати, -Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віру Леонідівну вжити заходи із зняття обмежувальних заходів пов`язаних з незаконним відкриттям виконавчого провадження №51865925, -Судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на початку травня 2020 позивач [PERSON] отримала за адресою свого мешкання постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 року за виконавчим написом від 04.04.2020 року приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з неї на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 15\~470, 00 грн.; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 17.04.2020 року щодо винагороди відповідача № 2 у сумі 1\~547, 00 грн.; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.04.2020 року щодо витрат відповідача у сумі 300 грн.; постанову про арешт коштів боржника від 17.04.2020 року щодо накладення арешту з урахуванням витрат на суму 18\~017, 00 грн. В той же час, позивач зазначає, що між нею та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» відсутні будь-які цивільно-правові угоди та відповідно правовідносини, у тому числі відсутня будь-яка заборгованість. На адресу позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» не надходило будь-яких претензій чи листа щодо врегулювання спірних питань. Враховуючи викладене позивач вважає, що дії Приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. є незаконними та такими що суперечать нормам чинного законодавства, з огляду на те, що нотаріусом не було встановлено факту безспірності заборгованості. Позивач також зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було незаконно відкрито виконавче провадження оскільки місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює свою діяльність. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 26 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню, визнання дій та рішень приватного виконавця незаконними. Призначено судове засідання. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. копію виконавчого напису № 7240 від 04.04.2020 року та копії документів, які стали підставою для вчинення нотаріальної дії. 11 серпня 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни надійшла заява про закриття провадження у справі в частині вимог щодо неї, оскільки вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 вересня 2020 року заяву Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про закриття провадження у справі задоволено. Провадження по цивільній справі № 639/2912/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа: Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню, визнання дій та рішень приватного виконавця незаконними в частині вимог щодо визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 17.04.2020 року за ВП № 51865925 незаконною та скасування та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віру Леонідівну вжити заходи із зняття обмежувальних заходів пов`язаних з незаконним відкриттям виконавчого провадження № 51865925 закрито. Представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Кабанець В.О.,\~який діє\~на підставі\~Ордеру ПТ\~№067269\~від 11.05.2020\~року,в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Третя особа Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 17 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №61865925 з примусового виконання виконавчого напису №7240 виданого 04.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскерит» заборгованості у розмірі 15\~470, 00 грн. (а.с.14, 15-16) Того ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в рамках зазначеного виконавчого провадження №61865925 було винесено Постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1\~547, 00 грн.; Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 300, 00 грн.; та Постанову про арешт коштів боржника.(а.с. 17, 18, 19, 20-21, 22, 23-24, 25) В судовому засіданні представник позивача пояснив,\~що у\~позивача та відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» відсутні будь-які цивільно-правові угоди та відповідно правовідносини, у тому числі відсутня будь-яка заборгованість. На адресу позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» не надходило будь-яких претензій чи листа щодо врегулювання спірних питань. Так, думку представника позивача, виконавчий напис №7240 виданий 04.04.2020 року Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. було вчинено нотаріусом із порушенням Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не може вважатися безспірною. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. У ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд. ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), а також Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 355/1214/16-ц, провадження № 61-25331св18, від 12 березня 2020 року у справі № 754/7994/17-ц, провадження № 61-19592св19. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч зазначеним положенням закону відповідачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що розмір заборгованості, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, відповідав заявленому стягувачем, та взагалі, що між позивачем та відповідачем були укладені цивільно-правові договори та як наслідок існують цивільні правовідносини. Окрім того, матеріали справи не містять у собі копій документів на підставі яких нотаріусом було вчинено виконавчий напис (які були витребувані ухвалою суду, але до суду так і не надійшли), а отже суд не має можливості перевірити законність та правильність процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом. Враховуючи те, що позивачем заперечується як сам факт укладання кредитного договору так і розмір заборгованості, а сторонами у справі не було доведено, що при вчиненні Приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем виконавчого напису ним було дотримано процедуру встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що ним було встановлено безспірність заборгованості, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 04 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 7240 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості у розмірі 15\~470, 00 грн., повинен бути визнаний таким, що задоволенню не підлягає. Отже, позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: Приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у розмірі 840, 80 грн. Окрім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати пов`язані з професійною правничою допомогою у розмірі 3\~500, 00 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги. Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач достовірно підтверджується Договором про надання правової допомоги від 11.05.2020 року №646/20, Прибутковим касовим ордером № 1 від 17.08.2020 року та Актом № 1 приймання-передавання наданих послуг від 22 вересня 2020 року. (а.с. 7-8, 9, 10, 82, 83) Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, а також враховуючи те, що позовна заява [PERSON] задоволена у повному обсязі, суд стягує з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~500, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved