Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

14.05.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, визнання припиненим права користування житловим будинком, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: - усунути перешкоди у користуванні майном [PERSON] шляхом визнання припиненим права [PERSON] , [INFO] , на користування житловим будинком, виселення та зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права: [PERSON] (далі - Позивач) згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2002 року є власником житлового будинку, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки Расавської сільської ради та відмітки у паспорті [PERSON] (далі-Відповідач) зареєстрована за адресою [ADDRESS] , тобто в будинку, який на праві власності належить Позивачу. 30.08.2003 р. між Позивачем та Відповідач було укладено шлюб, у зв`язку з чим відділом реєстрації актів громадського стану Кагарлицького РУЮ у Київській області було проведено його реєстрацію шлюбу, про що внесено актовий запис № 67. Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, у зв`язку з чим Позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до Кагарлицького районного суду Київської області, та рішенням суду від 30.08.2010 р. шлюб було розірвано. Отже, Відповідач є колишньою дружиною Позивача. Сімейні відносини з Відповідачем у Позивача припинились, на даний час вони є зовсім чужими людьми. Відповідач не проживає у будинку Позивача вже протягом приблизно року, а саме з 01.06.2019 р, що підтверджується довідкою та актом депутата Расавської сільської ради. Таким чином, починаючи з 01.06.2019 року, Відповідач не проживає у будинку Позивача та в будинку відсутні особисті речі Відповідача. Будучи зареєстрованою, але не проживаючи Відповідач не використовує будинок для тимчасового або постійного проживання. На даний час Відповідач проживає в Києві, але де саме не відомо. Відповідач не несе будь-яких витрат по утриманню житла, не сплачує платежі за комунальні послуги. Протягом усього часу відсутності Відповідача за місцем реєстрації Позивач неодноразово звертався до сільської ради із проханням зняти з реєстрації Відповідача, проте оскільки Відповідач не подає заяви, сільська рада не може зняти її з реєстрації у будинку. У зв`язку з тим, що Відповідач не подає заяви про зняття з реєстрації, Позивачу створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності. Зокрема, Відповідач не висиляється з будинку Позивача та не подає заяви про зняття її з реєстрації. У зв`язку з не бажанням висилитись та не подачею Відповідачем заяви про зняття з реєстрації Позивачу створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання права Відповідача на користування житловим будинком припиненим. Аналіз положень глави 32 Цивільного кодексу України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивач є власником житлового будинку, який є його особистою приватною власністю. Відповідач спільним побутом із Позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження №61-25371св18) та постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження №61-42856св18). Таким чином, право Відповідача на користування житловим будинком Позивача слід припинити та зняти з реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved