Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

13.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду міста [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 56, в будинку № 11-а по вулиці Айвазовського в місті Миколаєві. В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому [PERSON] належить на праві власності квартира № 56, яка розташована у будинку № 11-а по вулиці Айвазовського в місті Миколаєві. В належному позивачу житловому приміщенні зареєстрований, але понад один рік не проживає [PERSON], [INFO]. Відповідач понад один рік не проживає у спірному житловому приміщенні, а саме з листопада 2014 року не сплачує комунальні послуги, не підтримує приміщення у належному стані, перешкод для проживання відповідача позивач не створює, останній за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Особистих речей відповідача в будинку не має. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач, в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином в судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив, заперечень проти задоволення позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяву позивача, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира № 56, яка розташована у будинку № 11-а по вулиці Айвазовського в місті Миколаєві. В належному позивачу житловому приміщенні зареєстрований, але понад один рік не проживає [PERSON], [INFO]. Відповідач понад один рік не проживає у спірному житловому приміщенні, а саме з листопада 2014 року не сплачує комунальні послуги, не підтримує приміщення у належному стані, перешкод для проживання відповідача позивач не створює, останній за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Особистих речей відповідача в будинку не має. Згідно довідки КЖЕП № 24 від 17.10.2017 року № 3106, відповідач [PERSON] в спірній квартирі зареєстрований з 05.10.2010 року. Також, посадовою особою КЖЕП № 24, був посвідчений Акт про не проживання громадянина [PERSON], 1925 року народження, за адресою [ADDRESS], про що підписалися сусіди, мешканці квартир № 58, 90 по вулиці Айвазовського в місті Миколаєві. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них ( ст. ст. 379, 380 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 405 Цивільного Кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад один рік, без поважних на то причин і за особистим рішенням, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved