Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

13.07.2017 року позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що з січня 2007 року він добросовісно, відкрито, безперервно володіє житловим будинком по вулиці Миру, 2 у селі Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області. Також зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 03.02.1989 року за реєстровим № 1 вказаний будинок належав [PERSON], яка померла 19.12.2010 року в м. Рівне, актовий запис про смерть від 20.12.2010 року за № 2054. Крім того, позивач вказує, що [PERSON] на праві власності належали дві земельні ділянки площами 0,2497 га та 0,4603 га, цільовим призначенням для яких є : для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, вказані земельні ділянки розташовані по вулиці Миру, 2 в с. Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Повідомив суду, що до цього часу позивач продовжує відкрито і добросовісно користуватися житловим будинком та земельними ділянками по вулиці Миру, 2 у селі Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області, а також несе усі витрати по їх утриманню. Відповідач в судове засідання не зявилася, належним чином була викликана за зареєстрованим місцем проживання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 30.10.2017 року та 17.11.2017 року за № 3302305755548 та № 3302305714132. (а.с.55,56) Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З договору купівлі-продажу будинку 03.02.1989 року зареєстрованого в реєстрі за № 1 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку, що розташований в селі Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області. Згідно вказаного договору право власності на вказаний будинок за життя було набуто [PERSON]. (а.с.7) З Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 174261 виданого на імя [PERSON], вбачається, що останній за життя належала земельна ділянка площею 0,4603 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вулиці Миру, 2 в с. Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області. (а.с.8) З Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 174260 виданого на імя [PERSON], вбачається, що останній за життя належала земельна ділянка площею 0,2497 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вулиці Миру, 2 в с. Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області. (а.с.9) З свідоцтва про смерть серія І-ГЮ № 105040 виданого 20.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівенського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON], померла 19.12.2010 року про що складено актовий запис про смерть від 20.12.2010 року за № 2054.(а.с.13) З довідки від 10.05.2012 року № 123 виданої Лисичобалківською сільською радою, Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що будинок з усіма надвірними спорудами, які знаходяться по вулиці Миру, 2 в с. Лисича Балка, за життя обліковувався за [PERSON], що померла 19.12.2010 року. (а.с.10) З довідки від 23.05.2017 року № 143 виданої Лисичобалківською сільською радою Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що позивач [PERSON] є жителем [INFO] та проживає у [INFO] з січня 2007 року. (а.с.11) З довідки від 29.05.2017 року № 151 виданої Лисичобалківською сільською радою Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що позивач [PERSON] дійсно з 01 січня 2007 року користується земельними ділянками, що розташовані в селі Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області та розташовані по вулиці Миру, 2 загальними площами 0,2497 га та 0,4603 га. (а.с.12) З технічного паспорту на садибний житловий будинок № 2 по вулиці Миру в с. Лисича Балка, Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, що вказаний будинок складається з житлового будинку (А-1), веранди (а), ганку, літньої кухні (Б), погрібу (В), гаража-сарая (Г), огорожі №1, хвіртки № 2, воріт № 3. (а.с.14-18) З відповіді другої Рівненської державної нотаріальної контори № 1410/01-16 від 27.09.2017 року вбачається, що 15.04.2011 року за № 156/2011 на підставі заяви про прийняття спадщини, що надійшла від [PERSON], заведена спадкова справа на майно [PERSON], яка померла 19.12.2010 року. Крім того, 21.06.2011 року за № 2-456 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку у спадщині на земельну ділянку площею 3,57 га, розташованої на території Лисичобалківської сільської ради, Катеринопільського району, Черкаської області. 21.06.2011 року за № 2-458 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку у спадщині на грошові вклади. Що знаходяться на зберіганні у ТВБВ ЧОУ ВАТ «ОщадБанк», 16.04.2014 року за № 2-113 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку у спадщині на майновий пай КСП «Росія», СТОВ «Зоря» на імя [PERSON]. (а.с.41-44) Відповідно до\~\~ст. 344\~\~ЦК\~\~України,\~\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном\~\~і\~\~продовжує\~\~відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна\~\~давність), якщо інше не встановлено цим\~ЦК України. Право власності\~\~за\~\~набувальною\~\~давністю\~\~на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери\~\~набувається\~\~за\~\~рішенням\~\~суду. Крім\~\~того, право\~\~власності\~\~на\~\~нерухоме\~\~майно, що\~\~підлягає\~\~державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної\~\~реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 119 Земельного Кодексу України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Виходячи із змісту визначеного п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України принципу добросовісності, як однієї з загальних засад цивільного судочинства, яка означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, суд визнає, що позивач [PERSON], як незаконний володілець, добросовісно володів житловим будинком і протягом 10 років відкритого володіння ним був впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є давнісним володільцем, який довів факт добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння житловим будинком, в той же час, суд відмовляє позивачу у задоволені позовних вимог стосовно визнання права власності на земельні ділянки за набувальною давністю, оскільки визнає, що на час звернення позивача з позовом, не сплив визначений ч.1 ст.119 ЗК пятнадцятирічний строк добросовісного володіння. На підставі наведеного,

Outcome: partial