overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

12 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: вул.Упорна, 1а, м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровська область. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11 вересня о 11 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий визнаний у встановленому законом порядку недієздатною госпіталізованого до психіатричного закладу на прохання його опікуна з рішенням лікаря - психіатра. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11 вересня о 11 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ВЦРЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, роздратований, легко афектується, мислення вязке, ригідне, некритичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії, з вираженими змінами особистості, синдром Ландау-Клеффнера з судомними пароксизмами в анамнезі, інвалід ІІ групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

12 вересня 2017 року згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], гуторова [PERSON], третя особа-виконавчий комітет Любимівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів вимоги [PERSON] задоволено. Під час перегляду матеріалів цивільної справи за № 658/2229/17 встановлено, що при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідачів судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Сторони до суду не з'явилися, належним чином повідомлені про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У відповідності до п.4 ч.1ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини. За наведених обставин, суд приходить до висновку , що з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. , з кожного, за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

12 вересня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 4 липня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 228. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з 2013 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2013 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Збереження сім'ї неможливо, і суперечить їхнім інтересам. Вона бажає створити нову сімю. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності . Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 4 липня 2005 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 228. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2013 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

12 вересня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 02.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №ODXRRX08950547. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 1263,90 грн. У порушенні умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 11.08.2017 року - 50028,57 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 02.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №ODXRRX08950547. Відповідно до умов договору банк надав кредит у розмірі 1263,90 грн. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 11.08.2017р., виникла заборгованість по поверненню кредиту у розмірі 50028,57 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

12 вересня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 06.01.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 5000 грн. У порушенні умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 18.07.2017 року - 15420,50 грн., а саме: за кредитом - 6531,95 грн.; 3214,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4463,45 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 710,50 грн. - штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 06.01.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 5000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 18.07.2017р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 6531,95 грн.; 3214,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4463,45 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 710,50 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 15420,50 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в обґрунтування якої зазначав, що 29 листопада 2006 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був здійснений відповідний актовий запис № 633. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. Зазначив, що з нього на підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2017 року на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу Коливай. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №022580 від 29.11.2006 року та повторного свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 145934, які видані Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 29 листопада 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №633. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «Савчук» на «Коливай» (а.с.10, 26). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 270385 (а.с. 11). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо тривалий час, спільного господарства та бюджету не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що з вересни 2008 року він з відповідачкою почали мешкати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та були пов'язані взаємними правами та обов'язками. 10 жовтня 2009 року вони зареєстрували шлюб. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з дружиною не склалося. Протягом останніх років стосунки між ними стали погіршуватися. Частіше виникали непорозуміння та взаємна приязнь через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, виховання дитини та виконання взаємних сімейних обов'язків. У сім'ї часто виникали сварки і дружина наполягала на тому, щоб він покинув родину. 05 червня 2017 року між сторонами відбулася чергова сварка, під час якої [PERSON] вигнала його з будинку. З того часу вони разом не мешкають і спільне господарство не ведуть. [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] у будинку № [ADDRESS], а позивач мешкає у будинку № [ADDRESS]. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заперечень проти позову не надала. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 10 жовтня 2009 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 313. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 05 червня 2017 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не пов'язані. Мешкають за різними адресами. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони не бажають поновляти сімейні стосунки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона із відповідачем з 20.02.2010 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Сімейні стосунки припинились у звязку з відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів, та різних поглядів на життя та сімейні відносини. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 2010 року, який зареєстровано Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, свідоцтва про шлюб серії 1-НО №201139, виданого 20.02.2010 року, актовий запис за № 46.(а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], свідоцтво серії І-НО № 342806, актовий запис № 1036. (а.с.7). Шлюбні відносини між сторонами припинились з листопада 2012 року. Спорів про поділ спільно нажитого майна та місце мешкання дитини не виникає. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. За таких встановлених судом обставин, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного, ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя та відсутність взаєморозуміння. На протязі одного року подружжя проживає порізно, спільного сімейного бюджету не має. Спільних дітей подружжя не має, але в добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучі належним чином в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомленим судом про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, двічі не зявився до Шишацького районного суду Полтавської області, в супереч вимогам ч. 3 ст. 27 та ст. 77 ЦПК України про причини своєї неявки суд жодним чином не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього про неможливість прийняття участі в судових засіданнях не надходило. В зв'язку з цим, суд відповідно до норм ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Левцун) [PERSON] та відповідач [PERSON] 05 жовтня 2012 року у Яреськівській сільській раді зареєстрували шлюб, актовий запис № 12. Спільних дітей сторони не мають, матеріальних претензій один до одного не висловлюють. Як вбачається з доводів позивача та не заперечується відповідачем на протязі одного року подружжя разом не проживає. Позивач в категоричній формі бажає розірвати шлюб, збереження сімї за жодних умов вважає неможливим. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved