Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

14 квітня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони з 17 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З 02 квітня 2016 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина сторін проживає разом із позивачем, а відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання як дитини, так і позивача, яка ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримуючи лише 860 гривень державної допомоги на дитину, що є недостатнім для існування як дитини, так і позивача. Викладене зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання та утримання дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала їх задоволенні в повному обсязі з викладених вище підстав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. В зв'язку із цим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 17 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає окремо від відповідача разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с.3, 5-7) Як встановлено в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами цивільної справи, позивач наразі не працює, знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним доходом позивача є відповідна державна соціальна допомога по догляду за дитиною. В той же час, відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, за яким отримує регулярний та постійний дохід, інших утриманців не має, а отже спроможний сплачувати аліменти на дитину, хоча належним чином цього не здійснює. Крім того, судом встановлено, що відповідач не надає належних коштів на утримання позивача як дружини, а остання такої допомоги, виходячи з рівня її доходу, потребує. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв'язку. Положеннями ст.ст.141, 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов'язок є рівним для обох батьків і не залежить від перебування сторін у зареєстрованому шлюбі чи проживанні одного з батьків окремо від дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України в контексті положень ст.184 СК України, якщо платник аліментів має регулярний, постійний дохід, суд в межах відповідних позовних вимог призначає аліменти на дитину в частці від заробітку (доходу) матері, батька. При цьому відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші істотні обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України, яка регулює призначення аліментів у твердій грошовій сумі. Нормою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яку зобов'язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча має таку можливість, отримуючи відповідний для цього сталий та постійний дохід за місцем своєї роботи, і дитина потребує утримання від свого батька, а також приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину або ж факту припинення права на аліменти на дитину у відповідності до ст.ст.188, 190 СК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню - шляхом стягування аліментів з відповідача в розмірі ? частини від усіх видів його доходу (заробітку). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд, враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, керувався наступним. Згідно положень ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст.ст.77, 79 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі та від дня подання позовної заяви, а сплачуються щомісячно. Положеннями ст.80 СК України закріплено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач є батьком спільної з позивачем дитини, якій не виповнилось трьох років, а також те, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, за яким отримує постійний та сталий дохід, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.214 п.7 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст.367 ч.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,4 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved