Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

13 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 34500 грн. в рахунок переданого відповідачу авансу за договором, стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по справі. Позовна заява мотивована тим, що у квітні 2019 року позивач дізналася про продаж домоволодіння [ADDRESS] . Позивача влаштував варіант купівлі належного відповідачу вказаного вище домоволодіння. Відповідач запевнив, що у неї документи про право власності на майно знаходяться у належному для продажу стані та вона зможе у подальшому оформити та посвідчити нотаріально відповідний договір купівлі-продажу цієї нерухомості. На підтвердження попередньої домовленості щодо купівлі-продажу вищезазначеної квартири позивач 11 квітня 2019 року передала відповідачу 34500 грн., що на той час було еквівалентно 1150 евро. Про отримання вказаної грошової суми [PERSON] власноруч написала розписку, у якій сторони зазначили про домовленість щодо подальшого оформлення договору купівлі-продажу у термін до 01 листопада 2019 року. Проте перед настанням оговореного строку сторони звернулися до декількох нотаріусів задля оформлення та посвідчення угоди купівлі-продажу домоволодіння. Але жоден із нотаріусів не взявся за оформлення договору між ними, оскільки право власності на нерухоме майно взагалі не зареєстровано за [PERSON] . Після цього позивач попросила відповідачку повернути взяті в мене грошові кошти у зв`язку із неможливістю укладення договору купівлі-продажу майна, але вона у цьому відмовила, посилаючись на різні надумані причини. Відповідач звернулась до суду з відзивом на позовну заяву, в якому заперечує щодо позовних вимог в повному обсязі виходячи із того, що вона оскаржує дійсність розписки та стверджує, що грошові кошти від позивача не отримувала. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надали пояснення, що відповідають змісту позову, просив задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову на підставі доводів, викладених у відзиві, також пояснила, що договір купівлі-продажу не укладено через недовіру позивача до нотаріуса, відповідач писала розписку, проте вважала її чернеткою. Свідок [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні пояснив, що півтора року тому допоміг позивачу перевезти речі з квартири до пров. Вишневого до будинку. Бачив як [PERSON] передавала гроші в гривні [PERSON] , бачив розписку, яка була написана в той день. Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно розписки, складеної 11.04.2019 року [PERSON] , остання зобов`язалась продати [PERSON] «времянку» [ADDRESS] за 94500 грн., що еквівалентно 3150 Євро. Договір купівлі-продажу зобов`язуюсь оформити до 01 листопада 2019 року. 11.04.2019 року [PERSON] передала [PERSON] задаток у сумі 34500 грн., що еквівалентно 1150 Євро. Оригінал розписки судом оглянуто в судовому засіданні. Факт передачі та отримання суми 34500 грн підтверджується підписами сторін на розписці. За своєю суттю розписка про отримання грошей є документом, який видається боржником кредитору, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У передбачений розпискою строк сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. У подальшому [PERSON] звільнила домоволодіння, незавершене будівництвом, за адресою: [ADDRESS] Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Чинним законодавством встановлено, що договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню (ст.657 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що розписка без належного укладення попереднього договору купівлі-продажу будинку не вважається укладеним відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Вказана висновки відповідають позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 року у справі №296/10217/15-ц. З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений розпискою строк сторони не дійшли згоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна, суд приходить до висновку про те, що платіж, переданий [PERSON] [PERSON] за розпискою, є авансом та підлягає поверненню власникові в розмірі 34500 тис. грн.

Outcome: approved