Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

15.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.02.1998 року. Від даного шлюбу вона та відповідач мають одну неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що її спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення справ в сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки і непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, шлюб існує лише формально. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, відповідно до п.2 прохальної частини позовної заяви (а.с.2) та заяви від 15.01.2014 року (а.с.6) просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно з заявою від 28.04.2014 року (а.с.23) просить розгляд справи проводити у його відсутність в зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання, позов визнає, щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. За час, наданий судом для примирення, він з позивачкою не помирився. В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони не бажають миритися, позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери та погляди на сімейне життя. Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися. Відтак, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved