Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

12 червня 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 03.12.2012 року, серія [NUMBER], виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 01.07.1955 року. В позові позивач вказував, що йому в лютому 2013 року стало відомо від відповідачки, що 27.08.2007 року його мати залишила заповіт, згідно з яким заповіла належне їй майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS], відповідачці, яка є її онукою, донькою померлої 06.05.2007 року його сестри та донькою заповідача - [PERSON], яка проживала останні роки свого життя в м.Москві. Вважає, що має підстави для постановлення вимоги про визнання даного заповіту недійсним, оскільки останні роки свого життя його мати, [PERSON], 1928 року народження, тяжко хворіла, в тому числі і на ряд хронічних хвороб, серед яких хвороба Паркінсона (хворіла орієнтовно з 2002 року), хронічний піелонефріт, гіпертонічна хвороба 2 ступеня тощо. Приблизно в 2005 році у матері була закрита черепно-мозкова травма, в результаті якої вона отримала струс мозку - впала в своїй квартирі та вдарилась об батарею центрального опалення головою. Після перенесеної травми струсу мозку у матері почала різко погіршуватись пам»ять, вона забувала куди положила ті чи інші речі, могла плутати імена людей, яких перед собою бачила. В травні 2007 року від раку в місті Москва померла його сестра та мати відповідачки - [PERSON]. Хвороба протікала дуже швидко - від дня постановки діагнозу до дня смерті пройшло не більше 40-50 днів. Звістка приголомшила матір настільки, що вона навіть не змогла поїхати на похорони доньки, яку кремували в м.Москві, а прах він поховав в місті Полтаві біля могили батька, виконавши останню волю своєї сестри бути похованою на батьківщині біля могили батька, який помер в 1995 році. Після смерті його сестри психічний стан матері істотно погіршився, вона стала дратівливою, плаксивою, стала плутатись в поточних датах та порах року, інколи просила зателефонувати сестрі, що вже померла та не вірила, що сестра вже померла, кілька разів забувала виключати газ на кухні під час приготування їжі та лише випадково ці випадки не закінчились трагічно. Позивач в позові зазначав, що всі останні роки її життя за матір»ю доглядали він та його дружина та син. Особливо з 2005 року після отримання матір»ю струсу мозку. Вона не могла виконувати більшості хатньої роботи, вони готували матері їжу, садили та збирали город, прибирали квартиру - щотижня 2-3 рази він відвідував матір. З 2010 року, коли її стан істотно погіршився, він вже бував у неї щодня, купував ліки, возив її до лікарів, робив хатню роботу, яку вона не могла. З ним допомагали також діти, які часто провідували матір. Оскільки після перенесеної травми голови здоров»я матері істотно погіршилось, вона постійно перебувала під наглядом невролога та приймала сильнодіючі ліки, які могли впливати на її психічний стан. Крім того, вже з 2006 року в її поведінці мали місце різноманітні психічні девіації, а після смерті сестри в травні 2007 року психологічний стан матері різко та істотно погіршився. Вважає, що даний заповіт, який було посвідчено 27 серпня 2007 року було посвідчено нею в стані, коли вона не повністю усвідомлювала свої дії та їх наслідки, що є підставою для визнання його недійсним. Просив суд визнати недійсним заповіт, посвідчений [PERSON] 27 серпня 2007 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-2425. В судовому засіданні позивач [PERSON], адвокат [PERSON] позов підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.07.2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено Другу Полтавську державну нотаріальну контору. Представник Другої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилась, але надала суду лист, в якому просила слухати справу у її відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Другої Полтавської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши позивача [PERSON], думку адвоката [PERSON], представника відповідача [PERSON], допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 27 серпня 2007 року [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповіла повністю онуці - [PERSON], [INFO] (а.с.41). Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [INFO] [PERSON] померла (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка згідно заповіту від 27.08.2007 року належить [PERSON]. Позивач [PERSON] з заповітом своєї матері [PERSON] від 27.08.2007 року не погодився та звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, оскільки вважає, що у матері після перенесеної травми голови істотно погіршився стан здоров»я, вона постійно перебувала під наглядом невролога та приймала сильнодіючі ліки, які могли впливати на її психічний стан. Крім того, вже з 2006 року в поведінці матері мали місце різноманітні психічні девіаціі. З цих підстав, а ще тому що [PERSON] на час складання заповіту страждала психічним розладом, позивач вважає, що померла не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 28.10.2013 року по справі була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза (а.с.116, 123). Згідно Акту №702 від 30.12.2013 року посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с.125-140) [PERSON], 1928 року народження, на момент складання заповіту 27 серпня 2007 року, виявляла ознаки психічного розладу у вигляді розладів особистості та поведінки органічного походження (дисциркуляторна енцефалопатія внаслідок церебрального атеросклерозу та артеріальної гіпертензії). Вищевказаний психічний розлад не позбавляв [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту, а істотно впливав на таку здатність. Отже, суд оцінює критично пояснення позивача [PERSON] та адвоката [PERSON], що при складанні заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Частиною 2 статті 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи досить повно доведено, що волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним і відповідало її волі, про що свідчить Акт №702 від 30.12.2013 року посмертної судово-психіатричної експертизи, допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не помічали у [PERSON] будь-яких психічних розладів. Судом не приймається до уваги та оцінюється критично, наданий адвокатом [PERSON] Висновок спеціаліста лікаря судово-психіатричного експерта від 28.02.2014 року, оскільки даний Висновок спеціаліста виготовлений та приєднаний до матеріалів справи з порушенням вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Частиною 1 статті 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed