Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

14.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 150000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] періодично з 04.04.2001 - 18.10.2001 рр., 26.03.2002 - 10.01.22013 рр., 21.01.2013 - 18.09.2016 рр. перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійного захворювання, а саме хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.11.2013 року професійне захворювання у позивача виникло в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора (пил). За результатами медичного освідкування 03.12.2015 року в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, визначено 40 % втрати працездатності безстроково. Саме за встановленням відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Серед наслідків захворювання позивач відмічає постійний кашель нападоподібного характеру з важковідділяємим в`язким мокротинням, який супроводжується болями в грудній клітці, ускладнене дихання, задуха при прискоренні ходи, та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, хрипи в грудній клітці, загальна слабкість. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в сумі 150000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічного професійного захворювання, яким спричинено втрату професійної працездатності (а.с. 1-4) Ухвалою суду від 20.08.2020 року за позовною заявою [PERSON] до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 62). 17.09.2020 року ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, на позовну заяву з викладенням таких заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Так, відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 22500,00 гривень (із умовного розрахунку 500 гривень за кожний відсоток втрати працездатності). Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди, перенесення стресових, агресивних та інших негативних проявів стану здоров`я. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати, що позивач при укладанні трудового договору був обізнаний про умови праці, небезпечні і шкідливі виробничі фактори, тому усвідомлював ризик можливості ушкодження його здоров`я. Відсутність звернень позивача до лікаря-психіатра вказує, за переконанням сторони відповідача, що психічний стан здоров`я не має відхилень від норми і не потребує психічної корекції лікаря. ПрАТ «Ш/у «Покровське» висловлює позицію, що стягнення моральної шкоди в сумі 150 000,00 гривень, при обставинах отримання професійного захворювання та ступеню втрати працездатності не відповідає вимогам, - не відповідає вимогам розумності і справедливості та практиці, що склалася при розгляді судами Донецької області аналогічних спорів. Задоволення позову за рахунок ПрАТ «Ш/у «Покровське» буде суперечити вимогам ст. ст. 8, 46 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 21, 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. ст. 8, 213 ЦПК України, ст. 233 КЗпП України. Крім того, відповідач при розгляді справи та визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, просить врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю (а.с. 64-65). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Позивачем [PERSON] надіслано на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» Петренко Н.П. (уповноважена довіреністю) надала заяву про розгляд справу в її відсутність, просить ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): - 04.04.2011 року: прийнятий гірничим майстром з повним підземним робочим днем в шахті; - 18.10.2011 року: звільнений за ст. 36 КЗпП України за угодою сторін; - 26.03.2002 року: прийнятий прохідником 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті; - 10.01.2013 року: звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію; - 21.01.2013 року: прийнятий на посаду майстра поверхні; - 18.09.2016 року: звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 11-13). За результатами засідання лікарсько-експертної комісії Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» складено медичний висновок № 1534/1404 від 02.08.2013 року про наявність у [PERSON] професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології друга стадія, помірний перебіг, легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с. 47). Позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 25.07.2013 року по 05.08.2013 року в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна клінічна лікарня профзахворювань», діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології другої стадії, помірний перебіг, легенева недостатність І-ІІ ступеня; скарги на задишку при фізичному навантаженні, кашель з помірною кількістю мокротиння, відчуття нестачі повітря протягом дня, болі по передній поверхні грудної клітки після кашлю, загальну слабкість, пітливість протягом доби, швидку втомлюваність (а.с. 48-49). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 01.11.2013 року комісією з залученням головного спеціаліста Красноармійського районного міського Управління - філії Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області, заступника директора шахти ПАТ «Ш/у «Покровське» з питань охорони праці, провідного інженера ПАТ «Ш/у «Покровське» з обліку і аналізу травматизму та профзахворювань, голови профспілки ПАТ «Ш/у «Покровське», профпатолога Красноармійської ЦРЛ, начальника відділу страхового експерта з охорони праці виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Красноармійську - професійне захворювання у позивача [PERSON] виникли в зв`язку із тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці обумовленими впливом промислового фактору - пил, запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії складає 56,6 мг/куб.м. (а.с. 50-52). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував періодично на стаціонарному лікуванні в Покровській (Красноармійській) центральній районній лікарні: - з 16.06.2010 - 25.06.2010 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів в стадії загострення; скарги на кашель з важковідділяємою мокротою приступоподібного характеру, задуху при фізичному навантаженні, біль в грудній клітці, почуття нехватки повітря (епікріз № 4596/968 - а.с. 18); - з 18.01.2011 - 24.01.2011 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легень в стадії загострення; скарги на кашель з в`язкою мокротою, задуху змішаного характеру при фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, слабкість, пітливість (епікріз № 438/144 а.с. 19); - з 09.02.2012 - 20.02.2012 рр.: хронічне обструктивне захворювання легень в стадії загострення; скарги на кашель, загальна слабкість (епікриз № 276, а.с. 20); - з 21.09.2012 - 01.10.2012 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, дифузний пневмосклероз; скарги на кашель, приступ задухи (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 7354/1508, а.с. 21-22); - з 06.11.2012 - 15.11.2012 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, дифузний пневмосклероз; скарги на кашель, який купірується інгалятором, задуха при незначних фізичних навантаженнях (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 8695/1800, а.с. 23-24); - з 03.04.2013 - 12.04.2013 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, дифузний пневмосклероз, ефізема легенів; скарги на кашель з важко відділяємою мокротою, приступи утрудненого дихання протягом дня (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 2607/598; а.с. 25-26); - з 21.06.2013 - 01.07.2013 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів; скарги на кашель, віддишку при незначному фізичному навантаженні (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4615/1027 - а.с. 27-28); - з 07.10.2013 - 16.10.2013 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, фаза загострення; скарги на каше, утруднене дихання, загальна слабкість (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 7372/1638 - а.с. 29-30); - з 16.04.2014 - 25.04.2014 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів; скарги на кашель приступоподібного характера, періодичні приступи задухи, відчуття хрипів в грудній клітці (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 2799/682, а.с. 34); - з 22.09.2014 - 06.10.2014 рр.: діагноз - хронічне захворювання легенів; скарги на частий характер нападів характеру з трудновідділяємою в`язкою мокротою, який супроводжується болями в грудній клітці, відчуття хрипів в грудній клітці (виписка із медичної карти стаціонарного хворого, а.с. 35-36); - з 29.04.2015 - 12.05.2015 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів; скарги на приступи утрудненого дихання, відчуття хрипів та біль в грудній клітині (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4026 - а.с. 37-38); - з 21.10.2015 - 30.10.2015 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, фаза загострення; скарги на задуху змішаного характеру при найменшому навантажені, відчуття тяжкості, болі в грудній клітці (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 7716/1732, а.с. 39-40); - з 02.06.2016 - 15.06.2016 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, пневмосклероз; скарги на кашель, загальну слабкість, підвищення артеріального тиску при нападах задухи (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4795/1053, а.с. 41-42); - з 23.10.2017 - 01.11.2017 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, пилової етіології, фаза загострення; скарги на задуху змішаного типу при незначному фізичному навантаженні, кашель, дискомфорт в області підребер`ї (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 7395, а.с. 43-44); - з 22.02.2019 - 04.03.2019 рр.: діагноз - хронічне обструктивне захворювання легенів, пилової етіології, дифузний пневмосклероз; скарги на кашель, слабкість, задуху при незначному фізичному навантаженні (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1303, а.с. 45-46). 03.12.2015 року [PERSON] оглянутий в Обласній профпатологічній медико-соціальній експертній комісії м. Краматорськ та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 40 % (хронічне обструктивне захворювання легенів) безстроково, встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідками серійний номер 10ААА № 124657, серійний номер АВ № 0610844 (а.с. 17). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.11.2013 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав захворювання з втратою 40 % професійної працездатності є ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.11.2013 року зазначено, що згідно з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердж. наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року умови праці [PERSON] відносяться до ІІІ класу 3 степеню (а.с. 51). Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому другої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 01.11.2013 року засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є тривалий період роботи у шкідливих умовах праці, обумовленим впливом шкідливих виробничих факторів - запиленість повітря робочої зони переважно фіброгенної дії - 53,6 мг/куб.м, при допустимому 2 мг/куб.м. (п. 16, п. 17 Акту). Не заслуговують на увагу також посилання представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на те, що позивач за роботу у шкідливих та небезпечних умовах праці користувався скороченням тривалості робочого часу, правом на пільгове пенсійне забезпечення та іншими компенсаціями, які надаються в порядку визначеному законодавством (зокрема призначення пільгової пенсії, проведення страхових виплат). Суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування, що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». По суті інших доводів представника відповідача (відсутність даних про звернення позивача до лікаря-психіатра, врахування практики розгляду аналогічних справ судами Донецької області), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках (з причини частого звернення до медичних установ позбавлений можливості проводити час зі своєю родиною, часте перебування на лікарняному впливало на виробничі відносини), неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, - моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави (Мельниченко проти України); деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»); в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації (рішення у справах «Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії»). Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 30000,00 гривень. Суд при винесені рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України). Суд, в зв`язку з вищевикладеним, в рішенні вважає необхідним зазначити, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень підлягає стягненню з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial