Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

\~13\~травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 червня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дорогиничівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 5. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Вважає, що що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. \~ \~ \~ \~Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Дорогиничівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 5. 26 вересня 2019 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. \~ \~ \~ \~Відповідач 26 вересня 2019 року через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 червня 1999 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Дорогиничівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20 червня 1999 року (а.с 5). Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 6,7). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Налагодити подружні стосунки сторони не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Відповідач позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, що стверджується його письмовою заявою від 26 вересня 2019 року (а.с.30). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved