Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

13.06.2019 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовною заявою до відповідачівпрокуратури Харківській області, Державної казначейської служби України « Про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади, в якій просив суд стягнути з відповідача Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, спричинену йому співвідповідачем прокуратурою Харківської області внаслідок протиправної бездіяльності, яка полягає в відсутності процесуального керівництва, що привело до прийняття протиправних рішень під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що в провадженні другого слідчого відділу прокуратури Харківської області перебувало кримінальне провадження № 12017220480000516 від 03.02.2017 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365 ч. 2, 366 ч. 1, 367 ч. 1, 375 ч. 1, 384 ч. 2 КК України, внесеного до ЄРДР за його заявою про вчинення щодо нього зазначених кримінальних правопорушень, по якому він є потерпілим. 24.07.2017 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 28.08.2017 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова його скарга на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 24.07.2017 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. 29.11.2017 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 03.03.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова його скарга на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 29.11.2017 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. 18.05.2018 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 16.08.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова його скарга на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 18.05.2018 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. 19.10.2018 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Хольченков А.О., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 19.11.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова його скарга на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 19.10.2018 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. 26.02.2019 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 16.05.2019 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова його скарга на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 26.02.2019 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. Незаконним рішенням посадових осіб прокуратури Харківської області, яка є органом державної влади, з приводу неодноразового незаконного закриття зазначеного кримінального провадження, тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва з боку відповідного прокурора, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він на протязі тривалого часу, був вимушений звертатися та відвідувати суди та прокуратуру, з метою захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого. В результаті незаконних дій посадових осіб відповідача - прокуратури Харківської області, його стан здоров`я значно погіршав. Крім того, внаслідок вказаних неправомірних дій відповідача, був порушений його звичайний лад життя, що призвело до погіршання та позбавленню можливості в реалізації своїх звичок та бажань, принизило його честь, гідність та ділову репутацію, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В результат вказаних дій відповідача, він на протязі тривалого часу фізично та душевно страждає, тому вважає наявність достатніх підстав для встановлення такого факту, тому просить суд стягнути з відповідача - Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь у відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, спричинену йому співвідповідачем прокуратурою Харківської області внаслідок протиправної бездіяльності. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, на які він посилається в своєї позовної заяві. При цьому наголошував на тому, що саме незаконними діями органу державної влади, яким є прокуратура Харківської області, співробітниками якої є посадові особи - слідчі, йому були заподіяні вказані моральні страждання, тому моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем, відповідно до приписів ст.ст. 23, 1172 - 1174 ЦК України. Крім того, позивачем було зазначено, що порушення його прав та законних інтересів по зазначеному кримінальному провадженню триває до теперішнього часу, так як ухвалами слідчих суддів Червонозаводського райсуду м. Харкова від 05.11.2019 та Октябрського райсуду м. Полтави від 21.01.2020 його скарги на постанови слідчого прокуратури від 30.07.2019 та слідчого ДБР від 11.12.2019 про закриття зазначеного кримінального провадження, були задоволені, вказані постанови слідчих були скасовані у зв`язку з тим, що постанови слідчих про закриття кримінального провадження є передчасними та формальними. Таким чином, позивач наголошує на тому, що до теперішнього часу триває порушення відповідачем його прав та інтересів, як потерпілого, тому завдання йому моральних та фізичних страждань триває. Представник відповідача - прокуратури Харківської області Мельничук О.А., яка діє на підставі відповідної довіреності ( а.с. 64 ), у судовому засіданні позов не визнала з підстав на які відповідач посилаються в своєму письмовому відзиві ( а.с.а.с. 60-63 ) пояснив, що позивачем не надано суду достатніх даних, які б свідчили про те, що діями посадових осіб органу державної влади, йому заподіяна моральна шкода у вказаному розмірі. Представник співвідповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. ( а.с.а.с. ). В своєму письмовому відзиві представник співвідповідача - Державної казначейської служби України, просив суд в задоволенні позову відмовити, так як позивачем не надано суду достатніх даних, які б свідчили про те, що діями посадових осіб органу державної влади, йому заподіяна моральна шкода у вказаному розмірі. ( а.с.а.с. 66-68 ). При таких обставина, суд враховуючи позиції позивача, представника відповідача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу за відсутності представника співвідповідача - Державної казначейської служби України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача - прокуратури Харківської області Мельничук О.А. та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов про стягнення моральної шкоди обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У судовому засіданні, з оглянутих та досліджених доказів вбачається, що в провадженні другого слідчого відділу прокуратури Харківської області перебувало кримінальне провадження № 12017220480000516 від 03.02.2017 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365 ч. 2, 366 ч. 1, 367 ч. 1, 375 ч. 1, 384 ч. 2 КК України, внесеного до ЄРДР за заявою позивача [PERSON] про вчинення щодо нього зазначених кримінальних правопорушень, по якому він є потерпілим. 24.07.2017 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 28.08.2017 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова скарга [PERSON] на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 24.07.2017 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. ( а.с.а.с. 9-10 ). 29.11.2017 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 03.03.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова скарга [PERSON] на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 29.11.2017 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. ( а.с.а.с. 11-12 ). 18.05.2018 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 16.08.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова скарга [PERSON] на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 18.05.2018 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. ( а.с.а.с. 13-15 ). 19.10.2018 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Хольченков А.О., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 19.11.2018 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова скарга [PERSON] на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 19.10.2018 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. ( а.с.а.с. 16-18 ). 26.02.2019 ст. слідчим другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Стецюк Т.І., без проведення необхідних слідчих дій по кримінальному провадженню, було винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження, внесеного до ЕРДР за № 12017220480000516 від 03.02.2017, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях зазначених [PERSON] осіб складу кримінальних правопорушень. 16.05.2019 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова скарга [PERSON] на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження, була задоволена, постанова слідчого прокуратури від 26.02.2019 була скасована у зв`язку з її незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. ( а.с.а.с. 19-21 ) Крім того, як встановлено в судовому засіданні, порушення прав та законних інтересів позивача [PERSON] по зазначеному кримінальному провадженню триває до теперішнього часу, так як ухвалами слідчих суддів Червонозаводського райсуду м. Харкова від 05.11.2019 та Октябрського райсуду м. Полтави від 21.01.2020 його скарги на постанови слідчого прокуратури від 30.07.2019 та слідчого ДБР від 11.12.2019 про закриття зазначеного кримінального провадження, були задоволені, вказані постанови слідчих були скасовані у зв`язку з тим, що постанови слідчих про закриття кримінального провадження є передчасними та формальними. ( а.с.а.с. 85-86, 98 ). Вказані обставини не заперечувались у судовому засіданні представником відповідача, при цьому представник відповідача у судовому засіданні не заперечував факту неодноразового скасування ухвалами слідчих суддів відповідних постанов слідчих щодо закриття кримінального провадження. Таким чином, зазначені обставини не підлягають доказуванню, як такі, що визнаються учасниками справи, відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача з приводу того, що позивачем суду не надані дані які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У судовому засіданні встановлено факт порушення посадовими особами відповідача конституційних прав позивача, як потерпілого по кримінальному провадженню, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, права на всебічне, повне та неупереджене дослідження слідчим обставин кримінального провадження, виявлення та встановлення всіх необхідних обставин, надання правової оцінки та забезпечення прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень, про що свідчать відповідні судові рішення. Порушення посадовими особами прокуратури зазначених прав позивача [PERSON] , як потерпілого по кримінальному провадженню, встановлені дослідженими в судовому засіданні вищевказаними доказами. Вказані обставини, а також подальша необхідність в судовому порядку захищати свої конституційні права, які до теперішнього часу продовжуються порушуватися, на думку суду безумовно привели до моральних та фізичних страждань позивача. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до ст.ст. 1173-1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 у справі № 6-440цс16 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена у висновку Верховного Суду у постанові від 15.05.2019, прийнятої за наслідками розгляду справи № 638/876/17-ц. Зазначені висновки підлягають врахуванню з огляду на приписи ст. 263 ч. 4 ЦПК України, за якими при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних глрм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною 6 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього ( досудового ) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі - Постанова ) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу [PERSON] неправомірними діями прокуратури Харківської області моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань. В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] наголошує на тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача - співробітників прокуратури Харківської області йому була заподіяна моральна шкоді, розмір якої ним визначено в сумі 100000 гривень. Суд вважає, що позивач [PERSON] достатньо не обгрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування і чому саме така сума в розмірі 100000 гривень, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань. Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial