overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

13 березня 2016 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER]), який проживав в с. Ковалівка, та який приходився її батьком. Після смерті батька відкрилась спадщина і вона у встановлений законом термін подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В склад спадщини покійного [PERSON] входить житловий будинок [ADDRESS] а також земельної ділянки (пай). Частину спадщини покійного батька, а саме земельну ділянку площею 1,5555 га вона прийняла про, що 28 лютого 2017 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину № [NUMBER]. З спадщини покійного батька залишився не оформлений житловий будинок. 28 лютого 2017 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у видачі її свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], Немирівського району Вінницької області, з підстав відсутності правовстановлюючих документів. В зв'язку з цим позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. заявлені вимоги підтвердив, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Ковалівської сільської ради Немирівського району у судове засіданні не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає та не заперечує у його задоволенні. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку про задоволення позову як доведеного паспортними даними позивача [PERSON] (а.с.5,6), свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.7), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] (а.с.9), копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10), копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11), копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с.12-14), копією довідки про технічний стан нерухомого майна (15), копією довідки КП Немирівського РБТІ 3 343 (а.с.16), копією довідки Ковалівської сільської ради Немирівського району (а.с.17). На підставі викладеного і за таких підстав особа може набути право власності на нерухоме майно за рішенням суду, що не заборонено законом згідно ст. 328 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

13 березня 2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 листопада 2006 року виконкомом Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 03. У судове засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням справу слухати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача з проханням справу слухати у відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження та просить її задовольнити, посилаючись на те, що внаслідок загального захворювання йому було встановлено третю групу інвалідності. У зв'язку з цим він звернувся до УПФУ у Первомайському районі Харківської області для призначення йому пенсії по інвалідності. Проте заявнику було відмовлено у прийнятті документів, оскільки дата народження «[INFO]» записана російською мовою у трудовій книжці не співпадає з фактичною датою народження «[INFO]» зазначеною у його паспорті, тому заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою. У судове засідання заявник не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи без його участі наполягає на задоволенні заявлених вимог, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяву, в якій зазначають, що проти заявлених вимог не заперечують, просять суд розглянути справу без їх участі. Враховуючи неявку у судове засідання сторін, наявність заяв про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі, з наступних підстав: так, підтвердженням факту належності заявнику трудової книжки серії [NUMBER], виданої 11 жовтня 1976 року (а.с. 9-14), є те, що у паспорті серії [NUMBER], який виданий 17 травня 2001 року Первомайським РВ УМВС України в Харківській області (а.с.6) прізвище, ім'я та по-батькові співпадає з відповідними записами у трудовій книжці, дата народження вказана українською мовою «[INFO].». Також дата народження, що вказана у довідці МСЕК від 07.03.2017 року серія [NUMBER] (а.с.15), співпадає з датою народження у паспорті заявника. Встановлення факту належності заявнику трудової книжки серії [NUMBER], виданої 11 жовтня 1976 року необхідно заявнику для призначення пенсії по інвалідності. Таким чином, заява обґрунтована і законна, т. я. відповідно до ч.1 п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі ст.ст.256-259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що його син [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ групи з дитинства, перебуває на обліку лікаря-психіатра, в звязку з розладом здоровя не здатний усвідомлювати свої дії, не може керувати ними, в звязку з чим, потребує постійного догляду та представництва для захисту прав та інтересів. В звязку з вищенаведеним, в заяві [PERSON] просив суд визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] недієздатним, встановити над ним опіку, призначити його, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] опікуном [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявник [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши докази, надані заявником, приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], що підтверджується с свідоцтвом про народження. Заявник [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] (Червоноармійський), №1, що підтверджується копією паспорту громадянина України. Встановлено, що [PERSON], [INFO] є інвалідом 2 групи з дитинства, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 637429 від 01.03.2017 року. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 47 від 28.03.2017 р., проведеної експертами Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON], [INFO] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі тяжкої розумової відсталості, за своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій, керувати ними. Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Приймаючи до уваги, що згідно висновку експертизи [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок стійкого психічного розладу, він може бути визнана недієздатною. На підставі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно до подання від 17.05.2017 року № 254, Виконавчий комітет Новомосковської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає заяву обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 15 вересня 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції міста Донецька, актовий запис №367. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 17 листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 15 вересня 2001 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції міста Донецька, актовий запис №367. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 17 листопада 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 24 квітня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №150. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24 квітня 2009 року. Шлюб зареєстровано Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 28 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №220. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 28 квітня 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №220. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 серпня 2005 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] позов визнав, на розірванні шлюбу наполягав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 20 серпня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 5). Подружнє життя сторони в справі припинили з березня 2017 року. Причинами розпаду сім'ї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2013 року. В сім'ї народився син [PERSON], [INFO]. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження(а.с. 6). Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач має постійний дохід так, як працює на хлібопекарному засобі охоронником. Інформації щодо поганого стану здоров'я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, має постійний дохід, згоден виплачувати заявлений в позові розмір аліментів, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved