Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

14 серпня 2020 року [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року в сумі 9317,42 грн.. Мотивуючи тим, що з відповідача відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 05.11.2015 року по справі №286/3706/15-ц на її користь на утримання неповнолітнього сина стягувалися аліменти. Виконавче провадження про стягнення аліментів знаходиться в Овруцькому ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Відповідач з вересня 2018 року ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Добровільно погасити заборгованість по аліментах відповідач\~ відмовився. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач подав відзив в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні, оскільки його вини у виникненні заборгованості немає. З моменту затримання 23 жовтня 2018 року до початку відбування покарання він був позбавлений можливості працювати у зв`язку з обранням до нього запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту. З 04 квітня 2018 року відповідач відбував покарання у виді позбавлення волі, а відтак був обмежений у можливості працювати, отримувати заробітну плату і як наслідок сплачувати аліменти. Зазначив, що його мати повідомляла виконавчу службу, що він відбуває покарання, однак ВДВС не було направлено лист до панітенціарного закладу, а тому вказані обставини є поважними для звільнення від відповідальності за несплату аліментів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що відповідно до рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 06.11.2015 року у справі №286/3706/15-ц було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої [ADDRESS] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з 20.10.2015 року до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . (а.с.2). Згідно довідки про склад сім`ї від 27.07.2020 року №918 Овруцької міської ради Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 9) Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України\~ заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до ч.1 ст. 195 СК України\~ розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по аліментах за період з вересень 2018 року по червень 2020 року, становить 31424,29 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Овруцького районного відділу державної виконавчої служби\~ Цеетрально-Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Хмельницький) від 07.07.2020 року №24260 (а.с.3-6). Відповідно до ст.196 СК України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Відповідач посилається на той факт, що відбував покарання у вигляді позбавлення волі, у м. Житомир, ВДВС не було направлено виконавчий лист\~ до панітенціарного закладу для стягнення аліментів. Однак, доказів на підтвердження вказаної обставини\~ останнім не надано, а сама по собі наявність факту відбування покарання відповідачем у місцях позбавлення волі не звільняє від обов`язку сплачувати аліменти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року (справа №333/6020/16-ц зазначено, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому проводилися стягнення. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. З наданого суду позивачем розрахунку неустойки за прострочення аліментів, що сума неустойки (пені) за прострочення аліментів за період з\~ вересня 2018 року року по червень 2020 року становить 9317,42 грн.. Однак наданий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за платежами, не відповідає формулі обрахування пені. За розрахунком суду сума неустойки (пені) за прострочення аліментів за період з вересня 2018 року по червня 2020 року складає\~ 108715,49 грн.. Враховуючи розмір заборгованості по сплаті аліментів за розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, долученим позивачем до матеріалів справи та вимоги ч. 1 ст.196 СК України, відповідно до якої розмір неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі за прострочення сплати аліментів в сумі 9317,42 грн., а тому з відповідача на користь позивача, в межах заявлених вимог, слід стягнути 9317,42 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 840,80 грн..

Outcome: approved