Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 4000,00 грн. щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути на її утримання аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. При цьому позивачка посилається на те, що 07 серпня 1993 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають трьох спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили у червні 2015 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. З позивачкою проживають молодші діти, сини - [PERSON] та [PERSON]. Позивачка зазначає, що діти перебувають на її вихованні. На даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, будь-якого заробітку не має. Дана ситуація ускладнюється тим, що наймолодший син - [PERSON] важко хворіє, йому встановлено інвалідність та для його лікування потрібні значні кошти. Позивачка зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дітей дає нерегулярно. При цьому позивачці відомо, що відповідач є приватним підприємцем, здійснює торгівельну діяльність і отримує відповідний прибуток. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визвав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що обставини викладене позивачкою не відповідають дійсності, оскільки відповідач не припиняючи займається вихованням та матеріально забезпечує спільних дітей. Представник зазначив, що за останні два роки дохід відповідача від підприємницької діяльності є незначним та не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі зазначеному в позовних вимогах. Представник також зазначив, що при цьому відповідач погоджується на стягнення з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку на кожну дитину але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 1993 року Виконавчим комітетом Вознесенської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до Тимчасового посвідчення від 05.02.2016 р. №143 вбачається, що позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації та їй призначена допомога з 01.09.2015 р. по 01.02.2019 р., як матері дитини інваліда, а саме сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, а відповідач не заперечує проти факту того, що з червня 2015 року сторони фактично шлюбні стосунки припинили. Стаття 121 СК України визначає, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільних синів - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, та на своє утримання, до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно позивачка у позові та її представник під час судового засідання зазначили, що відповідач є приватним підприємцем, займається торгівельної діяльності та має прибуток, який дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. В підтвердження зазначеної обставини представником позивачки було додано до матеріалів справи податкові декларації відповідача, як платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2014 рік. Однак, дослідивши докази надані позивачкою судом було встановлено, що загальна сума річного доходу відповідача у 2014 році становила 60000,00 грн., що в середньому складає 5000,00 грн. на місяць. Згідно наданої представником відповідача Довідки №13/15-531707 наданої Державною податковою інспекцією у Приморському районі міста Одеси від 13.01.2016 р. сума доходу [PERSON] за 2015 рік складає 30000.00 грн. При цьому у судовому засіданні представник відповідача просив врахувати, що дохід від здійснення підприємницької діяльності є навіть не прибуток, і становить грошову суму коштів від здійснення оподаткованих операцій в межах господарської діяльності, яка включає оренду земельної ділянки, податки та збори, вартість придбаних товарів, заробітну плату найманих працівників та ряд інших складових, які відповідно до закону підлягають вирахуванню чи утриманню, і лише після цього грошова сума коштів становить так званий «чистий дохід» від здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця. Інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника. Відповідач не має. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України. В абзаці 4 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За вищевказаних обставин, враховуючи пріоритетність прав всіх дітей відповідача на достатнє забезпечення їх потреб, матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та встановити щомісячний розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи, що на час постановлення судом рішення по даній справі, наймолодшому спільному сину - [PERSON], [INFO] року, виповнилось три роки, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення молодшим сином трьохрічного віку, такою, що задоволенню не підлягає.

Outcome: partial