Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

13.01.2020 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі Лікарня) Коваленко В.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] була госпіталізована до Лікарні 12.01.2020 року о 17-35 год. Направлення на госпіталізацію було видане фельдшером БШМД № 204 Сагайдачним, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від її сестри [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] 13.01.2020 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії з параноїдним синдромом F07.8, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих, потребує постійного нагляду. Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 14.01.2020 року на 14 годин 15 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр Кіншакова В.М. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих та її лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] . Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] - адвокат Мартинов О.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти її госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, наполягала на лікуванні амбулаторно. Заінтересована особа [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , не заперечувала проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Надала пояснення, згідно яких [PERSON] страждає на психічну хворобу. Суд, заслухавши учасників судового розгляд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із супровідного листка № 113/204, [PERSON] 12.01.2020 року була доставлена до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з попереднім діагнозом: шизофренія (загострення). Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 13/231 від 13.01.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії з параноїдним синдромом F07.8, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих (задушила папугу на очах у племінниці, яку стала бити, кидалася на неї, штовхала свою сестру, погрожувала розправою, відмовлялася від прийому ліків). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що з 2001 року з`явилися епінапади, які виникають в нічний час. Спостерігалася невропатологами в Москві, потім в Харкові. У Лікарню госпіталізується повторно, вперше лікувалась в серпні 2018 року. Вночі хвора не спала, відчувала страх, тривогу, висловлювала думки, що «вона вмирає, відчувала рух до печі крематорію, де повинна була бути кремована», при цьому відчувала, що «її мізки вилазять з голови і його повинен з`їсти змій». У поведінці була неадекватною, збудженою, не спала всю ніч. Лікувалась на протязі місяця і була виписана в задовільному стані. Повторна госпіталізація в 2019 році, у зв`язку з загостренням психотичної симптоматики: не спала ночами, бродяжила по місту, чекала Бога, з яким розмовляла про своє життя, галюцинувала, бачила Бога в небі у вигляді маленької дитини. Приводом для даної госпіталізації є нерегулярний прийом підтримуючої терапії, поява безсоння, епінапад з втратою свідомості, подальшою агресією за маячними мотивами. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює її безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для госпіталізації суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються не тільки пояснення близьких родичів [PERSON] щодо її поведінки, а й поясненнями лікаря та акту психіатричного огляду особи. У суду відсутні підстави ставити під сумнів кваліфікацію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого вона представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved