Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

13.07.2018 року позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, є власником 5/8 частини житлового будинку з господарчими прибудовами, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мальовнича, 45, на інші 3/8 частки вказаного домоволодіння має право власності [PERSON], донька позивача. На теперішній час в вищезазаначеному домоволодінні зареєстровані позивач, її донька та онук позивача відповідач по справі [PERSON], який не мешкає та місце реєстрації м. Кривий Ріг, вул. Мальовнича, 45 вже понад рік. Відповідач не сплачує комунальні послуги, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Де проживає відповідач позивачеві не відомо. Таким чином, відповідач в житловому будинку не проживає, не сплачуює грошові кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Тому, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, в позові заявила про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце слухання справи, заперечень щодо позовних вимог не надав. Відповідно до частини другоїстатті 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цьогокодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимогст. 280 ЦПК Українисуд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 5/8 частини житлового будинку з господарчими прибудовами, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мальовнича, 45, на інші 3/8 частки вказаного домоволодіння має право власності [PERSON], донька позивача. (а.с. 5, 6, 7). На теперішній час в вищезазаначеному домоволодінні зареєстровані позивач, її донька та онук позивача відповідач по справі [PERSON], який не мешкає та місце реєстрації м. Кривий Ріг, вул. Мальовнича, 45 вже понад рік. ( 8,9, 10). Згідно акту від 06.07.2018 року посвідченого Головою квартального комітету № 26 відповідач [PERSON]Д, не проживає за адресою [INFO] з 2008 року по теперішній час. (а.с. 8). Відповідач не сплачує комунальні послуги, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Де проживає відповідач позивачеві не відомо. Таким чином, відповідач в житловому будинку не проживає, не сплачує грошові кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Тому, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно дост. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідност. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідност. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженийу його здійсненні. Стаття 386 ЦК Українипередбачає, що держава забезпечує рівний захист правусіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК Українивласник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зіст.405 ч.2 ЦК Україничлен сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст.ст.6,8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання відповідача, таким що втратив право користування житловим приміщенням а саме: житловим будинком 45 що розташований в м. Кривий Ріг по вулиці Мальовнича є підставою для зняття відповідача [PERSON] з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved