Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

12 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності за [PERSON] на 61/100 частку квартири [ADDRESS] та за [PERSON] на 39/100 часток зазначеної квартири. Свої вимоги обґрунтовують тим, що спірну кооперативну квартиру позивачі набули під час зареєстрованого шлюбу шляхом сплати 100% її вартості, після розірвання шлюбу сторони звернулися до суду з позовом про поділ цієї квартири та Рубіжанським міським судом Луганської області було затверджено мирову угоду, за умовами якої [PERSON] переходять у власність кімнати площею 7,9 кв.м та 17,0 кв.м, а [PERSON] кімната площею 11,9 кв.м у зазначеній квартирі. Право власності на квартиру позивачами зареєстровано не було, ідеальні частки у праві власності на квартиру визначені не були, що на теперішній час унеможливлює здійснення реєстрації права власності та свідчить про фактичне невизнання права власності позивачів на майно, тому позивачі й звернулися до суду з цим позовом. В судове засідання позивачі не з'явилися, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. В судове засідання представник відповідача не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяви про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами та вважає за можливе ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки КП «Житловий сервіс» від 01.04.2016 року [PERSON] у 1992 році сплатив 100% вартості у сумі 29580,74 гривень кооперативної квартири [ADDRESS] у кооперативі «Союз» (а.с. 16). Згідно рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради народних депутатів № 86/1 від 24.01.1995 року з 25.01.1995 року на базі житлово-експлуатаційної контори з обслуговування будинків житлово-будівельних кооперативів створено Державне комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора № 4 (а.с. 20). Згідно рішення Рубіжанської міської ради № 13/125 від 27.12.2006 року припинено діяльність Державного комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 4» (а.с. 21). Згідно ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.12.1993 року у цивільній справі № 2-109/1993р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири, справу припинено та затверджено мирову угоду сторін, згідно з якою позивач [PERSON] визнає право власності [PERSON] на кімнати розміром 7,9 кв.м та 17,0 кв.м, а відповідач [PERSON] визнає право власності позивача [PERSON] на кімнату розміром 11,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS]; сторони залишають у спільному користуванні коридор, кухню, ванну, туалет; право користування коморою залишається за відповідачем. Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» № 481 від 02.12.2015 року станом на 31.12.2012 року на квартиру [ADDRESS] право власності не оформлено (а.с. 12). Згідно висновку Приватного підприємства «Експертно-аналітичний центр «Рейтинг» від 22.03.2016 року [PERSON] володіє часткою площею 23,4 кв.м. в квартирі [ADDRESS] загальною площею 59,7 кв.м, що становить 39,2% загальної площі квартири або 39/100 її часток (а.с. 22). Отже, можна дійти висновку, що частка позивача [PERSON] у спірній квартирі складає 39/100, а частка позивача [PERSON] складає 61/100 відповідно, що відповідає умовам мирової угоди, затвердженої ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.12.1993 року. Статтею 41 Конституції України гарантується право кожного володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 384 ЦК України, будинок,\~\~споруджений\~\~або\~\~придбаний\~\~житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і у розпорядження квартирою,\~\~яку\~\~він\~\~займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У\~разі\~викупу\~квартири\~член\~житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час придбання спірної квартири, цивільні права та обовязки виникали з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час придбання спірної квартири, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно, ставши власником якого він набуває право розпоряджатись ним на свій розсуд. Таким чином, оскільки позивачі внесли повністю пайовий внесок за спірну квартиру, вони набули право власності на зазначену квартиру, при цьому на момент виникнення у позивачів права власності на квартиру не було передбачено чинним на той час законодавством обовязку реєстрації їх права власності. Також, при укладенні мирової угоди 28.12.1993 року провиділення позивачам приміщень в квартирі не були визначені ідеальні частки квартири, що належать позивачам у ній, що унеможливило реєстрацію права їх власності на квартиру на теперішній час. Способи захисту цивільних прав передбачені у ст. 16 ЦК України, до яких належить визнання судом цивільного права. Відповідно ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути подано власником майна, якщо це право не визнається будь-якою іншою особою. Представник відповідача подала суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що представник відповідача подала письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що представник відповідача визнала позов повністю про що подала відповідну заяву, з урахуванням того, що право позивачів на квартиру не визнається та ними обрано належний спосіб захисту їх прав, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати право спільної часткової власності на квартиру за позивачами із визначенням ідеальних часток в цій квартирі за кожним з співвласником, а саме: за [PERSON] на 61/100 частку квартири [ADDRESS] та за [PERSON] на 39/100 часток зазначеної квартири.

Outcome: approved