Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

13 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до закінчення навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 до 2016 року. Відповідно до рішення суду від 28 вересня 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частки доходу на користь матері [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками розірвано рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 11 вересня 2017 року. На даний час вона досягла повноліття та продовжує навчання у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського на бюджетній основі на денній формі навчання. Зазначає, що не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, щомісяця сплачує за проживання у гуртожитку в сумі 520 грн. згідно правил проживання у гуртожитку університету. Також їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання та проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Її мати [PERSON] не в змозі самостійно утримувати, бо крім неї є молодша сестра, що й зумовило необхідність звернення до суду. Батько працює електриком у КУСОР Білопільському дитячому будинку-інтернаті ІІ профілю Сумської області та отримує заробітну плату, а тому має змогу утримувати своїх дітей. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до закінчення навчання чи досягнення двадцяти трьох років у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовільнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні спочатку заявив про те, що не має змоги сплачувати аліменти у заявленому розмірі, оскільки здійснює догляд за хворою матір'ю та має борг із сплати аліментів у виконавчому провадженні. Проте надалі, у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти сплати аліментів у заявленому розмірі. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 вересня 1999 року у відділі РАЦС Білопільського РУЮ, про що складено відповідний актовий запис за № 98. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва народження серії [NUMBER] Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31 серпня 2016 року (а. с. 6). На підставі рішення суду від 11 вересня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а. с. 5). [PERSON] на даний час є повнолітньою та студенткою ІІ курсу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського, де навчається на денній формі навчання (а. с. 8). Зі змісту довідки, виданої директором студентського містечка Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» від 04 липня 2018 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в гуртожитку [ADDRESS] з виплатою за проживання з 01 вересня 2017 по 31 жовтня 2017 року - 440 грн./місяць, з 01 листопада 2017 по 31 липня 2018 року - 520 грн./місяць. Всього за вказаний період 5 560 грн., що включає оплату за комунальні послуги. Сплачено про проживання 2 960 грн. і призначено субсидію (з 01 жовтня 2017 по 30 квітня 2018 р.) в розмірі 2 531 грн. 09 коп. (а. с. 9). Місце реєстрації [PERSON] підтверджується також Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а. с. 10). Таким чином, судом встановлено, що повнолітня [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері та не може самостійно заробляти собі на життя так як здобуває освіту, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Із довідки КУСОР Білопільський дитячий будинок-інтернат від 14 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді робітника з комплексного обслуговування та ремонту будинків та отримує заробітну плату, а отже має змогу утримувати доньку ( а.с. ). Із довідки державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області від 26 січня 2018 року вбачається, що станом на 31.12.2017 року борг у [PERSON] по виконавчому документу складає 5 621,05 грн.( а.с. ). Згідно із довідкою про склад сім»ї позивача, останній проживає у [ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON],[INFO] (а.с. ). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання, перебуваючи на утриманні матері, а відповідач є особою працездатного віку і може надавати матеріальну допомогу, оскільки доказів протилежного суду не надано, виходячи із обов'язку батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved