Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

14.03.2014р. позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимог на те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час він за вироком Слов'яносербського районного суду Луганської області від 26.04.2012 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого за ч.3 ст. 185 КК України, та засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі Розпорядження голови Марківської райдержадміністрації № 122 від 04.03.2014 було створено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON] та його, [PERSON], та влаштовано дітей до їх на виховання і спільне проживання. На даний момент діти проживають з ними та знаходяться на їх утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В зв'язку з цим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для кожної дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в котрій прохала розглянути справу в його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 29.05.2014, до Марківського районного суду Луганської області від Петровської виправної колонії надійшла заява відповідача [PERSON] в котрій він зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та прохав справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 2 ст. 181 СК України передбачає, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.Відповідно до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що відповідач у справі є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.4-6/. Згідно вироку Слов'яносербського районного суду Луганської області від 26.04.2012 відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого за ч.3 ст. 185 КК України, та засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі. /а.с.9-10/. Згідно розпорядження голови Марківської райдержадміністрації № 122 від 04.03.2014 було створено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON] та [PERSON], та влаштовано дітей до їх на виховання і спільне проживання. /а.с.8/. Із матеріалів справи вбачається, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дана обставина, відповідно до ст. 181 СК України, надає право [PERSON] звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з батька, який знаходиться в місцях позбавлення волі та не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Таким чином, позивачем доведено те, що він є прийомним батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а відповідач, [PERSON], - їх батьком. Діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні, угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Також суд враховує думку відповідача, який не заперечив про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову судом за наявністю для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину слід стягувати від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Також слід стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved