Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.03.1999 року, шлюб розірвано на підставі рішення суду від 29.07.2010 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка з 01.09.2017 року навчається на першому курсі денної форми навчання у вищому навчальному приватному закладі «Дніпропетровський гуманітарний університет» для здобуття освітнього ступеня бакалавра. Послуга університету з надання освіти платна, і за навчання доньки на протязі 3 років 10 місяців позивачка повинна сплатити навчальному закладу 48000 грн., щомісячна плата за навчання донька складає 960 грн. Запланований термін завершення навчання - 30.06.2012 року. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки навчаючись на денній формі навчання, не має змоги влаштуватися на роботу. Заробітна плата позивачки складає 2737 грн. та її недостатньо для утримання доньки. Відповідач офіційно працевлаштований, здоровий, тому має змогу утримувати спільну дитину. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка з 01 вересня 2017 року навчається на першому курсі денної форми навчання у вищому навчальному приватному закладі «Дніпропетровський гуманітарний університет», у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаюси із дня звернення з позовною заявою до суду та до закінчення начання, якого запланований термін завершується 30 червня 2021 року. Ухвалою суду від 31 січня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку у період її навчання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в зв'язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батьком дитини зазначений [PERSON], матір'ю - [PERSON]. [PERSON] наказом № 99-с від 14.08.2017 року зарахована на навчання до вищого навчального приватного закладу «Дніпровський гуманітарний університет» ІІІ рівня акредитації на перший курс денної форми навчання для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю «Право», що підтверджується довідкою від 07.12.2017 року, виданою деканом юридичного факультету ВНПЗ «Дніпровський гуманітарний університет». Строк навчання [PERSON] становить 3 роки 10 місяців, вартість навчання 48 000 грн., що підтверджується договором № Ю-10-17 від 15.08.2017 року. Згідно довідки про склад сім'ї від 11.12.2017 року, [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] Позивачка працює в ТОВ «Саліеко» та її заробітна плата з урахуванням утримань становить 24737 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Отже, в судовому засіданні встановлено, що донька сторін [PERSON] досягла 18-річного віку, продовжкує навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, оскільки доходу позивачки недостатньо для утримання дитини самостійно. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду не надав, а тому він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, і у зв'язку з цим її потребує, то, відповідно до ст. 199 СК України, з останнього, необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання повнолітньої [PERSON], [INFO], яка з 01 вересня 2017 року навчається на першому курсі денної форми навчання у вищому навчальному приватному закладі «Дніпропетровський гуманітарний університет». На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітнього сина до закінчення його навчання. Суд також звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved