Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

14.01.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП Донецька Асоціація незалежних підприємців «Авіакомпанія АНП» про стягнення невиплаченої заробітної плати, премії, середнього заробітку(а.с.1-4), мотивуючи вимоги наступним. З 19.11.2012 р. вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до п. 26 наказу від 31.10.2013 р. № 22 П, її було премійовано за оперативне виконання службових обов'язків з високою якістю в жовтні 2013 р. в розмірі посадового окладу. Наказом від 18.11.2013 р. № 105-к її було звільнено за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення відповідач не нарахував їй та не виплатив заробітну плату за період з 01.11.2013 р. по 17.11.2013 р. та премію за жовтень 2013 р., обґрунтувавши це тим, що за вказаний період вона була відсутня на роботі та що в наказ про преміювання вона не включена. Це не відповідає дійсності, оскільки 21.10.2013 р. їй було запропоновано звільнитись, однак вона не погодилась. Вийшовши на роботу 22.10.2013 р., її пропуск був недійсним, оскільки строк дії закінчився 18.10.2013 р., тому потрапити на роботу вона не могла. Неодноразово зверталась до керівництва з проханням продовжити термін дії пропуску, отримувала відмову. 23.10.2013 р., вийшовши на роботу, дізналась, що її безпосереднього робочого місця і товару, продаж якого вона здійснювала, вже не має. З 24.11.2013 р. по 31.10.2013 р. перебувала на лікарняному. Неодноразово зверталась до відповідача письмово з проханням пояснити, де вона має працювати, де знаходиться її робоче місце, проханням продовжити термін дії свого пропуску, але відповіді не отримувала. Посилаючись на ст.ст. 47, 83, 95, 115-117 КЗпП України, просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату у сумі 3683,33 грн., премію за жовтень 2013 р. в сумі 6500 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6500 грн. В судовому засіданні позивачка позов(а.с.1-4) підтримала за вимогами, в ньому викладеними, та пояснила, що її звільнення було незаконним; її не попередили за два місяця перед звільненням, що закривається магазин; заробітну плату за жовтень 2013 р., грошову компенсацію за невикористану відпустку і заробітну плату за робочий день 18.11.2013 р. отримала в день звільнення - 18.11.2013 р.; перепустка отримується в бюро перепусток аеропорту, видає її не відповідач, а працівник режимної зони аеропорту; з приводу отримання перепустки дзвонила в бюро перепусток, надсилала відповідачу листи; 18.11.2013 р. отримала перепустку, строк дії якої до травня 2014 р. Представник відповідача позов не визнав згідно письмових заперечень(а.с.37-40) та доповнень до заперечень від 20.02.2014 р. та пояснив, що позивачка наказом № 22-П від 31.10.2013 р. премійована не була. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 224 від 19.11.2012 р. була прийнята на роботу до відповідача продавцем непродовольчих товарів третьої категорії магазина безмитної торгівлі. Наказом № 105-к від 18.11.2013 р. була звільнена за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України(а.с.8-9,78-79). Позивачка з 24.11.2013 р. по 31.10.2013 р. перебувала на лікарняному(а.с.48). Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 83 КЗпП України, зокрема, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, зокрема, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України позивачка не надала належних та допустимих доказів, що вона з вини відповідача не виконувала трудових обов'язків за період з 01.11.2013 р. по 17.11.2013 р. включно, що відповідачем видавався наказ про її преміювання за жовтень 2013 р. та відповідно що вона має право на право на середній заробіток згідно вказаних вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Навпаки, відповідачем доведено суду, що позивачка не з вини відповідача не виходила на роботу та що відповідач не перешкоджав їй в допуску до роботи з 01.11.2013 р. по 17.11.2013 р. включно, що відповідачем не видавався наказ про її преміювання за жовтень 2013 р., що при звільненні позивачці виплата всіх сум, що належали їй від відповідача, була проведена в день звільнення згідно вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України та відповідно що вона не має права на середній заробіток згідно зазначених вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України(а.с.42-46,70-72,75-77,82-87). Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заробітної плати за період з 01.11.2013 р. по 17.11.2013 р., премії за жовтень 2013 р. та середнього заробітку.

Outcome: dismissed