Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 16 липня 2019 року [PERSON] позичила у неї кошти в розмірі 850 дол. США терміном до 01 березня 2020 року, про факт отримання яких написала письмову розписку. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом, [PERSON] суму боргу не повернула. Враховуючи наведене, з уточненням позовних вимог просить суд стягнути з відповідачки на її користь 850 дол. США, які станом на 16.07.2019 року за офіційним курсом НБУ (2574,092 грн. - 100 дол. США) становлять 21 879,78 грн. боргу, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16 липня 2019 року між [PERSON] , як позикодавцем та [PERSON] , як позичальником було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передала у борг позичальнику 850 дол. США, які [PERSON] зобов`язалася повернути до 01 березня 2020 року. Дана обставина підтверджується відповідною власноруч написаною [PERSON] розпискою від 16 липня 2019 року (а.с.5). Разом з тим, як на момент звернення до суду з позовом, так і на момент розгляду справи по суті, відповідач вищевказану суму боргу позивачці не повернула. Доказів іншого суду надано не було. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України). З вищевикладеного слідує, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 850 дол. США, згідно боргової розписки від 16 липня 2019 року. Як вбачається з наданого позивачем витягу щодо офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановлених НБУ станом на 16.07.2020 року (2574,092 грн. - 100 дол. США), 850 дол. США еквівалентні 21 879,78 грн. (а.с.32). З урахуванням наведеного, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на її користь боргу за договором позики в розмірі 21 879,78 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved