overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2002 року, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з червня 2014 року, внаслідок постійних сварок, причинами чого є непорозуміння та протилежні погляди на сімейне життя, тощо. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 вересня 2002 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 325, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно до укладеного договору 10.08.2012 року Публічне Акціонерне Товариство «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ »), та [PERSON] уклали кредитний договір Кредитний договір ICKGMCU.27721.004 (надалі - Кредитний договір). Відповідно п.п 2.2-2.8, 3.1, 3.4 Кредитного договору, Банк зобов'язується, протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень (дві тисячі грн. 00 коп.) на рахунок № [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання Позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесятднів, місяць - рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлдений строк вважається простроченою. У рамках Кредитного договору. Банк встановллює поновлюваний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 30 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за Кредитом у повному у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно договору . Банк в повній мірі виконав зобов*язання перед відповідачем , про те відповідач свої зобов*язання перед банком е виконав , порушив умови договору у нього виникла заборгованість в розмірі 10 141 грн. 26 коп. , яку просять стягнути з відповідача . Згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 01.04.2015 року підсудність даної справи визначено Святошинському районному суду м.Києва . Представник позивача в судове засідання не з'явився, подали заяву в якій позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] і позивач є єдиним спадкоємцем за законом. В зв'язку з тим, що позивач має освіту 8 класів загальної освітньої школи та юридично необізнаний, він не знав про процедуру прийняття спадщини, тому пропустив встановлений законом строк у 6 місяців для подання заяви про прийняття спадщини, змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача до судового засідання, не з'явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання, не з'явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та згода з позовними вимогами. Третя особа, до судового засідання не з'явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] його матір'ю є [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Згідно свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] померла (а.с.4). Так як, після смерті матері відкрилась спадщина, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиної О.В. з заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 7). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги той факт, що [PERSON] пропустив встановлений законом строк з поважної причини оскільки він є юридично необізнаною особою та не знав, що повинен подати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини - два місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 08.08. 1994 року, який був зареєстрований Райгородоцькою селищною радою, відділом запису актів громадянського стану Слов'янського райвиконкому Донецької області, актовий запис №12, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримує з листопада 2014 року, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 08.08.1994 року між [PERSON] та [PERSON] Райгородоцькою селищною радою, відділом запису актів громадянського стану Слов'янського райвиконкому Донецької області, актовий запис № 12, зареєстровано шлюб, від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення, у який сторони не досягли примирення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 08.07.2006 року, актовий запис №833, місце реєстрації: Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Утриманням дитини займаються обоє батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, сварки, різні життєві погляди на утворення сім'ї та ведення господарства, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів про місце проживання дитини та про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], після розірвання шлюбу відновити їй прізвище [PERSON], дитину залишити проживати з нею. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, тому що відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, оскільки вони не живуть однією сім'єю, справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Відповідач [PERSON]. позов визнав, просив строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин відповідача з позивачем виключається, справу розглянути без його участі, про що надав суду заяву. Розглянувши матеріали справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 08 липня 2006 року, актовий запис №833, місце реєстрації: Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Утриманням дитини займаються обоє батьків. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї та ведення господарства, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоз квітня 2011 року по грудень 2013 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з квітня 2011 року по грудень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO](а. с. 3). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу дитині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

14 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,зазначивши ,що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2003 року . Від сумісного життя з відповідачем мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає , вона просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2003 року . Від сумісного життя вони мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки діти , що потребують допомоги , перебувають на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на їх утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дітей , поти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє повністю . Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

14 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх з відповідачем неповнолітня донька [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча зобов'язаний це робити і працездатний, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, теж надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав повністю, та не заперечував проти його задоволення. Погодившись зі своїм обов'язком утримувати доньку, не заперечував проти розміру аліментів, які вимагала позивачка. Суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Сторони з 14 жовтня 1994 року перебували у шлюбних відносинах, за час якого в них народились діти: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Відповідач є їх батьком, що не оспорюється. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач працює неофіційно і має нерегулярний (мінливий) характер доходів, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, до того ж відповідач погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти по 1000 грн. щомісячно на утримання своєї неповнолітньої доньки. Посилання в позові, що розмір щомісячних аліментів повинен бути не меншим від 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає помилковим і він до визначення аліментів в твердій грошовій сумі застосуванню не підлягає. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

14 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що із відповідачем 31 жовтня 2010 року уклала шлюб, від якого [INFO] року народилася дочка [PERSON] та [INFO] року - син [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає. На даний час [PERSON] працює в ДП «Камінь-Каширське лісове господарство», де отримує заробітну плату. Просить стягнути з нього в свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частина від усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей у вказаному в позові розмірі. Відповідач позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також пояснив, що на даний час сплачує кредит за придбані будівельні матеріали, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 4, 5), а перебувають вони на утримані позивачки, про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІIІ від 28.12.2014 року передбачено, що з 1 січня 2015 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1032 грн., що 30 % становитиме 309 грн. 60 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей сторін, відповідача, який, інших окрім дочки [PERSON] та сина [PERSON], дітей не має, згідно довідки ДП «Камінь-Каширський лісгосп» від 16 квітня 2015 року № 377 про доходи [PERSON], останній працює у названому підприємстві де постійно отримує дохід середньомісячний розмір якого становить 3428 грн., суд у відповідності до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, визначає аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою повноліття, оскільки позивачка не довела суду, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує з відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved