Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.11.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що вони з відповідачем 27.01.2009 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2017. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Згода щодо розміру аліментів між сторонами не досягнута, добровільно відповідач аліменти не сплачує, хоча має такий обов`язок. У зв`язку із викладеним просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~17.01.2019 Канівським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено заочне рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким позов задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 30-31). Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2020 скасовано заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2019 у цивільній справі №697/2441/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, призначено справу до розгляду у судовому засіданні (а.с. 133-137). У письмовому відзиві (а.с.145-151) відповідач не заперечив проти сплати аліментів, проте, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, з огляду на те, що відповідач не має офіційної роботи, офіційного доходу, рухомого та нерухомого майна. У відповіді на відзив (а.с. 165-166) позивач вказала, що міркування відповідача не знаходять свого підтвердження у законодавстві і висновок відповідача з приводу порядку стягнення аліментів є, у тому числі, передчасним. Відповідач подав заперечення (а.с. 176-197) , за змістом яких заперечує щодо долучення відповіді на відзив та участі представника позивача у справі, оскільки відповідь на відзив не відповідає вимогам ст. 179 ЦПК України, а саме: підписана неналежною особою, не містить підстав, мотивів, доказів для задоволення позовних вимог, копії доданих документів не посвідчені. Зазначає, що заочне рішення у даній справі було скасоване, згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Ордер адвоката серії ЧК №149597 не містить посилання на Канівський міськрайонний суд. Адвокатом не наданий договір, укладений між позивачем та ним, про надання правової допомоги, та жодний документ, що посвідчує його особу, як паспорт, посвідчення адвоката, копія зворотньої сторони свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю із зазначенням кому воно видане. Підсумовуючи, є підстави вважати, що [PERSON] не виконав жодної правової послуги, за яку отримав гонорар, а сама справа за рівнем складності не потребує надання позивачу правової допомоги, тим більше платної. Отже, позовні вимоги не мають підстав для задоволення; [PERSON] не має повноважень представляти та подавати документи від імені позивача; [PERSON] має повернути позивачу безпідставно отриманий гонорар за фактично невиконану роботу, в подвійному розмірі відповідно до ст. 230 ЦК України. Відповідач подав клопотання про відсторонення від участі у справі неналежної особи та притягнення останньої до відповідальності (а.с. 239-244). Ухвалою суду від 11.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відсторонення від участі у справі та притягнення до відповідальності адвоката [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в редакції та з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач погодився щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, але у розмірі 3000 грн. щомісячно, враховуючи, що він звільнений з місця роботи і перебуває у пошуках роботи, стягнути аліменти не з дня пред`явлення позову, а з дня набрання рішенням у цій справі законної сили, оскільки заочне рішення суду скасовано; щодо діяльності Укрпошти наразі зауважень не мав. З`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 27.01.2009 зареєстрували шлюб, який у подальшому було розірвано рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2017 у справі № 697/2046/17 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження - а.с. 7,8), які проживають з матір`ю, що відповідачем фактично не оспорюється та підтверджується: довідкою про склад сім`ї від 08.11.2018 № 15622 (а.с. 6), довідкою про склад сім`ї від 24.09.2020 № 11-15/3739 (а.с. 167), довідкою Голови квартального комітету № 10 від 23.09.2020 (а.с. 168). Відповідач [PERSON] перебуває у працездатному віці, був офіційно працевлаштований, 25.06.2019 звільнений з ТОВ «АТБ-маркет» (копія аркуша трудової книжки - а.с. 152), зі слів відповідача перебуває у пошуках роботи, являючись батьком дітей, в силу вимог закону зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Як вбачається з письмового відзиву, заперечень та пояснень відповідача, він не заперечує сплачувати аліменти на дітей, проте у твердій грошовій сумі - 3000 грн. щомісячно, оскільки звільнений з роботи, не має офіційного доходу, перебуває у пошуках роботи, вважає, що повинен сплачувати аліменти з дати набрання рішенням законної сили, а не з дня пред`явлення позову, оскільки заочне рішення скасоване. У частині третій\~статті 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~ стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з\~статтею 181\~СК України, способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі\~статтею 183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від доходу їх матері, батька або у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, після скасування заочного рішення суду про стягнення аліментів у ході судового розгляду позивачем підтримуються вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, що свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо виконання обов`язків з утримання дитини. В даному випадку визначення способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частині від доходу відповідача) належить позивачу. Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду/Касаційного цивільного суду № 490/4522/16-ц від 04.07.2018. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності із ч.ч. 1-3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність цивільного судочинства). В силу\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ Приймаючи до уваги викладене вище, встановивши, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю, а отже на позивача\~\~ [PERSON] покладено більше турбот щодо утримання дітей, врахувавши інтереси малолітніх дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~ Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, обумовлені\~статтею 182 СК України, а саме, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, що потребують матеріальної допомоги батька, яку відповідач в силу\~ст. 180 СК України\~зобов`язаний надавати; стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, який є здоровою людиною, перебуває у працездатному віці, мав змогу надавати матеріальну допомогу дітям, офіційно не працює з 25.06.2019, однак за його поясненнями вживає заходів до працевлаштування, а також, відсутність у відповідача інших утриманців, аліментних зобов`язань, та вважає, що відповідач має можливість сплачувати на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини, стягнувши з відповідача\~\~ [PERSON] на ім`я позивачки [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття. \~ \~ \~ \~Надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину (постанова Верховного Суду № 712/4702/19 від 27 травня 2020 року). На думку суду, є неспроможними доводи відповідача щодо необхідності зміни дати, з якої слід розпочати стягнення з нього аліментів у випадку стягнення їх судом, оскільки такі доводи суперечать приписам\~статті 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 14 березня 2019 року у цивільній справі №\~\~237/1183/17 провадження № 61-23772св18. Слід зауважити, що даний спір є спором про присудження аліментів, а не про зміну розміру аліментів. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Питання щодо відсторонення від участі у справі представника позивача адвоката Гончарука А.В. вирішено ухвалою суду від 11.11.2020, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача. \~\~\~\~\~\~ Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року). \~\~\~\~\~\~Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, то судовий збір повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави в силу ст. 141 ЦПК України, в розмірі 704,80 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2018 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved