Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів на час навчання у вищому навчальному закладі в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позову послався на ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги, якої він потребує в звязку з навчанням. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і наполягав на його задоволенні. Позивач не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач визнав позов частково. Він пояснив, що має іншу сімю і в даний час виховує дитину, який виповнилося 2 роки. Його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише державну допомогу в сумі 130 грн. Крім того, він надає матеріальну допомогу матері, яка є особою похилого віку і за станом здоровя потребує медикаментозного лікування. В звязку з цим, відповідач погодився виплачувати позивачеві аліменти в розмірі 1/6 частини доходу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач народився 23.01.1998 року і є сином відповідача. На теперішній час позивач є студентом першого курсу денного відділення Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут», який закінчує 30.06.2020 року (контрактна форма навчання), в звязку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на аліменти має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивач проживає разом із матірю і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, при цьому матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Згідно із статтею 181 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи матеріальний стан сторін; ту обставину, що відповідач має іншу сімю, при цьому здійснює утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише допомогу в сумі 130 грн, а також малолітної дитини, який виповнилося 2 роки, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Outcome: partial