Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

14.04.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 03.06.2015р. провадження по справі було зупинено у звязку із наданням сторонам шестимісячного терміну для примирення (а.с. № 24), а ухвалою від 06.10.2015р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 25). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 06.06.1997р. у Жовтневому відділі ДРАЦС РС ДМУЮ під актовим записом № 336. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з червня 2014р., коли позивачка переїхала проживати до матері. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрата почуття любові та поваги, через що виникали конфлікти. На сьогоднішній день у позивачки є інший чоловік, з яким вона бажає створити родину. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс. Просила шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, про що надала суду відповідну заяву 04.11.2015р. (а.с. № 30). Відповідач в наданій суду 02.11.2014р. заяві, позовні вимоги визнав в повному обсязі, вважав, що зберегти сімю не можливо. Період припинення шлюбних стосунків, вказаний позивачкою визнав, проте причиною вважав подружню зраду з боку позивачки. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№ 29). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами за правилами ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.06.1997р. у Жовтневому відділі ДРАЦС РС ДМУЮ під актовим записом № 336 (а.с. № 4). Дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги у звязку з чим, виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, тривалий час не підтримують подружніх відносин. Подружні стосунки остаточно припинили своє існування з червня 2014р. На сьогоднішній день у позивачки є інший чоловік, з яким вона бажає створити родину. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше року тому та не відновлювалися, чотиримісячний строк для примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс, позивачка від позову не відмовилась, а відповідач не заперечував проти задоволення позову, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачки [PERSON] підлягає зміні на «Чубенко». Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved