Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

14.06.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з вiдповiдача на користь позивача: заборгованість в розмірі 35000,00 грн., судові витрати (судовий збір) в розмiрi 704,80 грн. В подальшому сума судових витрат була збільшена на вартість витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач вказав, що 14.07.2017 між ним і відповідачем був укладений договір доручення, відповідно до якого [PERSON] для виконання доручення отримав від позивача грошові кошти в сумі 35000,00 грн. Відповідач належним чином не виконував зобов'язання за договором доручення, не надав звітів та підтверджуючих документів щодо витрачених сум. Позивач в судове засідання не з'явився, його представником до суду подана заява про вирішення справи без присутності позивача шляхом заочного розгляду на підставі наявних в матеріалах доказів, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно розписки від 14.07.2017 [PERSON] прийняв від [PERSON] 35000 грн. для організації робіт по переукладенню договору про постачання електроенергії між ТОВ «ПП «Інєгва» і АК «Харківобленерго». Роботи [PERSON] зобов'язався виконати в повному обсязі. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно претензії про повернення грошових коштів від 31.05.2018, направлених [PERSON] на адресу [PERSON], позивач в зв'язку з невиконанням в повному обсязі доручення і ненадання звіту про хід його виконання і звіту щодо витрат отриманих на його виконання коштів, вимагав від [PERSON] в строк до 08.06.2018: надати письмовий звіт з доданням підтверджуючих документів про витрати коштів в сумі 35000,00 грн та письмовий звіт про хід виконання доручення і строки його виконання. В судовому засіданні 07.02.2019 відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, надав звіт про виконання роботи і використані кошти, відповідно до якого вартість виконаних робіт склала 15000,00 грн. В якості доказу часткового виконання робіт надав копію листа від 26.05.2017 про узгодження вузлу обліку електричної енергії. Але такий звіт відповідача не може бути прийнятий до уваги судом в якості доказу часткового виконання доручення, оскільки цей звіт заявлений поза межами строку встановлено ч. 2 ст. 530 ЦК України та зазначеного в Претензії позивача - 08.06.2018. Також додана копія листа щодо узгодження вузлу обліку електричної енергії датована 26.05.2017, тобто раніше дати укладення договору доручення, а сам звіт не містить фінансових або первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували використання коштів за цільовим призначенням та суму коштів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до ст. 1003 ЦК України, в договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України, повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Відповідно до ст. 1005 ЦК України, повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Відповідно до ст. 1006 ЦК України, повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане в зв'язку з виконанням доручення. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк їх виконання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовують виниклі у нього зобов'язання за укладеним договором і розмір заборгованості перед позивачем по наданих йому для виконання доручення грошових коштах. Тому суд вважає ці обставини доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача повинна бути стягнута сума заборгованості в розмірі 35000 грн., надана йому позивачем для виконання договору доручення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до суду надана квитанція №19 від 11.06.2018 про сплату судового збору за позовом [PERSON] в сумі 704,80 грн. Таким чином, стягненню з вiдповiдача підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved