Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що з 2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та під час шлюбу в них народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] не бере участі у вихованні дитини та матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний, тому може виконувати батьківські обов'язки по утриманню їхньої дитини. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що на його утриманні знаходиться сестра з її дітьми та його матір. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд установив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Щодо заперечень відповідача з приводу того, що на його утриманні знаходяться матір та сестра разом з її дітьми, суд зазначає, що в судовому засіданні відповідач сам зазначив, що його сестра має чоловіка, який повинен її утримувати, а його мати, окрім сина, має інших дітей, які також здатні надавати їй допомогу, в зв'язку з чим суд вважає, що зазначені відповідачем обставини не повинні впливати на розмір аліментів, які позивач просить стягнути на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог позивача, починаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved