overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

13.02.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 2013 року Міським відділом державної РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 87, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, оскільки втратили почуття кохання та поваги один до одного на грунті постійних сварок з боку відповідача, останній висловлюються на її адресу нецензурною лайкою, в присутності дитини спричиняє їй тілесні ушкодження, не хоче працювати та забезпечувати сім»ю, подальше спільне життя та збереження сім»ї неможливе, оскільки вона боїться за своє життя та здоров»є, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засідання позивачка позов підтримала, просить шлюб розірвати, спору про розподіл майна та місце проживання дитини немає. Крім того, просить змінити їй після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при викладених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

13.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на кожного до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 18.09.2004 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її утриманні і вихованні. Відповідач відмовився надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей. Досягти домовленості про участь в утриманні дітей не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на дітей у твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с. 6). В шлюбі у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копія свідоцтв про народження (а.с. 4,5). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти перебувають на утриманні матері, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 8). В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач являється батьком дітей, на утримання дітей допомогу не надає, та те, що відповідач погодився сплачувати аліменти, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

13.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.08.2013 року. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАГСу. Вказує, що співжиття з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вони не підтримують подружні стосунки з жовтня 2014 року та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, якою просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4), сторони уклали шлюб 29.08.2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 22. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАГСу. Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

13.02.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі мають спільну дитину: доньку [PERSON] [INFO]. Позивачка зазначає, що спільного господарства з відповідачем не веде з 2013 року, дитина проживає разом з позивачкою та не отримує від батька стабільної фінансової допомоги, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30% від всіх його доходів до повноліття дитини. Позивачка та відповідач до початку судового розгляду звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, позивачка позов підтримує, а відповідач визнає заявлені до нього позовні вимоги. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2005 року, що підтверджується довідкою ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві (а.с.). Сторони у справі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 2). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За нормою ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку і оскільки відповідач визнає розмір заявлених до сплати аліментів, суд у відповідності до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України приймає таке визнання враховуючи, що воно не суперечить закону та не порушує, прав свобод чи інтересів інших осіб, а також спрямоване на як найкраще матеріальне забезпечення життя та розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

13.02.2015 року Славутським міськрайонним судом постановлено заочне рішення , яким задоволено позов філії-головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ № 10026/0104 АТ «Ощадбанк « до [PERSON]про стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою та стягнуто з відповідачки на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за таким договором в сумі 21248 грн. 01 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Позивач звернувся в суд з заявою про винесення додаткового рішення про стягнення на його користь з відповідачки заборгованості в сумі 8078 грн. 96 коп. та судових витрат в сумі 50 грн., оскільки ним в процесі розгляду справи подавалась заява про збільшення позовних вимог та доплачувався у зв»язку з цим судовий збір. Збільшені позовні вимоги розглядались судом, але у судовому рішенні це не відображено. У судове засіданні сторони не з»явились. Про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача надав суду письмову заяву про підтримання заяви про постановлення рішення щодо збільшених позовних вимог. Відповідачка причин неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність не надала. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи з постановленням заочного додаткового рішення. Вивчивши заяву позивача та матеріали цивільної справи № 682/92/15 ц, суд приходить до висновку, що заява позивача щодо винесення додаткового рішення підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про про відкриття рахунку для платіжної картки, яка станом на 18.12.2014 року становила 21248 грн. 01 коп. 29.01.2015 року ним була подана уточнена позовна заява, у якій він просив стягнути заборгованість станом на 18.12.2014 року в сумі 29326 грн. 97 коп., яка змінилась у зв»язку із зміною відсоткової ставки. Позивачем також було доплачено судовий збір в сумі 50 грн. згідно квитанції від 30.01.2015 року(а.с.42).Уточнена позовна заява є в матеріалах справи(а.с.32). Уточнені вимоги розглядались судом, однак, відображення у рішенні від 13.02.2015 року не знайшли. Відповідно до ст..220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення та не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

13.02.2015 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського РУЮ Вінницької області, актовий запис № 7. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди. Відповідач не забезпечує родину. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено з листопада 2015 року. На даний час спір про майно у сторін відсутній. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, про що надала суду заяву відповідного змісту, а відповідач в судове засідання не з'явився та не надав заперечень стосовно позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не виявила бажання змінювати своє теперішнє прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

13.02.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 30.04.2008 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З липня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що чоловік зловживає спиртними напоями, вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 30.04.2008р., від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З липня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

13.02.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 2008 року вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах. За рішенням Міжгірського районного суду шлюб в 2009 році було розірвано. Після розірвання шлюбу вона з відповідачем примирилися, і продовжували проживати разом без відновлення шлюбу та народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час їх відносини знову погіршилися, відповідач перестав надавати грошові кошти на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання двох малолітніх дітей. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просить суд стягнути аліменти на утримання дітей з відповідача. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що є відмітка в справі. Причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила двох малолітніх дітей від відповідача, який не оспорив батьківство, відповідач не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує двох малолітніх дітей, ніде не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, відповідач працює вчителем у В. Студенівському НВК, отримує заробітну плату в розмірі 3400 грн., що стверджується довідкою, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

13.02..2015 р. позивачка подала в суд указаний позов, мотивуючи вимоги таким. 18.09.2007 року позивачка уклала шлюб із відповідачем. Від цього шлюбу у неї народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом більше трьох років. Відповідач коштів на утримання неповнолітньої дочки позивачці не надає, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. Позивачка просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не манше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на дитину, відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і додосягнення дитиною повноліття. Позивачка вимоги позову підтримала, про що подала суду письмову заяву та одночасно просить справу розглянути без її участі.. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовими повістками, про що є розписки у справі. Причини неявки суду невідомі, заперечення на позов або заява про відкладення розгляду справи до суду від імені [PERSON] або його представника не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Відповідач покинув позивачку та неповнолітню дочку, із сім'єю разом не проживає. У позивачки на утриманні залишилася неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Відповідач добровільно кошти на утримання неповнолітньої дочки позивачці не надає, що відповідачем не заперечино. Отже, вимоги позивачки відповідають вимогам ст.ст. 180-183, 191 СК України і підлягають до повного задовольнення. Судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн., згідно з ст. 88 ч. 3 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved