Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що на [INFO] року померла її двоюрідна сестра [PERSON], якій на праві власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини 27 травня 2014 року. 12 вересня 2014 року звернувшись до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з ненаданням документів, які б підтверджували її родинні відносини з [PERSON]. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з позовом, в якому позивач, з урахуванням останніх уточнень від 26.01.2015 року, просить суд встановити факт того, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була її двоюрідною сестрою та просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.80-82). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача - територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та наголошував на тому, що прав та інтересів позивача вони не порушували, а остання має право вирішувати питання шляхом подання заяви в порядку окремого провадження. Крім того, вважав не доведеним факт родинних відносин та передчасними позовні вимоги в частині визнання права власності на спірну частину квартири. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог та наголосили на тому, що вони не претендують на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], оскільки більш як 10 років за нею опікувалась позивач, з якою померла проживала разом тривалий час. Від третьої особи - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та заява про розгляд справи без її участі (а.с.27-69). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Суд встановив, що батько позивача - [PERSON] народився [INFO] року в селі Кислицьке Ямпільського повіту Подільської губернії (а.с.33). Батько позивачки - [PERSON] мав рідну сестру [PERSON], яка народилася [INFO] року. З відповіді Державного архіву Вінницької області від 11.02.2014 року № 06-251/7 вбачається, що метричні книги актових записів про народження громадян села Кислицьке Ямпільського повіту Подільської губернії (нині Томашпільський район, Вінницької області) за 1913 рік в архіві на зберіганні немає (а.с.35). Тітка позивачки - [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], [INFO], після чого її прізвище стало [PERSON]. Від цього шлюбу в них народилося троє дітей, в тому числі [PERSON], [INFO] в селі Кислицьке. Таким чином - [PERSON] - являється двоюрідною сестрою позивачки по лінії батька. Всі ці обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які наголошували на тому, що дійсно [PERSON] - являється двоюрідною сестрою позивачки по лінії батька, а померла [PERSON] доводилась їм двоюрідною тіткою, а позивач - рідною тіткою. Ці обставини також узгоджуються і з рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2011 року, яким [PERSON] була визнана недієздатною, де суд також під час розгляду справи встановив, що [PERSON], [INFO], є двоюрідною сестрою заявниці [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому - прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу стало [PERSON], про що свідчить копія актового запису про одруження № 2 (а.с.63). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 ч. 1 ст.258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою. З огляду на те, що зазначений факт позивач просить встановити з метою подальшого успадкування майна після смерті [PERSON], а приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин недоведеності факту родинних відносин позивачки разом із померлою [PERSON] (а.с.17), суд приходить до висновку, що при встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, підлягає задоволенню вимоги в частині встановлення факту того, що [PERSON], яка померла [INFO] року, є двоюрідною сестрою [PERSON]. Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 4 ст. 1266 Цивільного кодексу України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їх матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живі на час відкриття спадщини. Таким чином, якби батько позивачки - [PERSON] був живий на час смерті [PERSON], то він би був спадкоємцем після її смерті. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач єдина хто прийняла спадщину, ніхто з інших родичів - відповідачів по справі не претендує на спадщину, про що вони заявили і в судовому засіданні. Також відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитуючись як свідки, підтвердили відсутність інших спадкоємців у померлої [PERSON], а також наголосили на тому, що в неї не було дітей, вона була одинокою людиною, за якою опікувалась позивач. Суд також встановив, що [PERSON] протягом тривалого часу страждала на психічне захворювання, тому за нею необхідний був постійний контроль та нагляд за її діями. Обов'язок опікування над [PERSON] за усною домовленістю всіх родичів був покладений на позивача, так як в неї з дитинства були з [PERSON] близькі стосунки і вона їй довіряла. З матеріалів справи вбачається, що позивач та померла [PERSON] разом придбали у власність по ? частині квартири [ADDRESS], про що свідчать копії договорів дарування (а.с.6-9). Безперечним та доведеним є той факт, що позивач постійно спілкувалася з померлою, надавала їй допомогу з усіх життєвих питань, а коли у 2011 році стан психічного здоров'я [PERSON] значно погіршився, вона вимушена була звернутися з заявою до суду про визнання її недієздатною. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2011 року [PERSON] була визнана недієздатною, а рішенням цього ж суду від 25 травня 2012 року позивач була призначена опікуном над недієздатною [PERSON] за заявою виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради (а.с.14). До дня смерті [PERSON], позивач постійно за нею опікувалася, провідувала її в лікарні, забезпечувала її необхідними ліками, продуктами харчування, одягом. Ці обставини також підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, позивач звернулася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не довела факту родинних відносин з померлою [PERSON] Згідно пп. 16 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково, тоді як при оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Оскільки позивачеві для спадкування у нотаріальному порядку існують перешкоди, а представник територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради наголошував в судовому засіданні про наявність спору про право на спадкове майно та заперечував проти такого способу захисту прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення обраного позивачем способу захисту права, який передбачений ст. 16 ЦК України, шляхом визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Разом з тим, при наявності інших осіб, які б мали право звернутися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та аналізуючи наведені вище норми права та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб, за виключенням вимог до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради.

Outcome: partial