overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

13.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 26.05.2014 року в сумі 22670 грн 96 коп. і понесених судових витрат у сумі 1762 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.05.2014 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а.с. 9-34). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2017 року становить 22670 грн 96 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 1828 грн 77 коп., заборгованість по сплаті відсотків 19286 грн 43 коп., штраф 1555 грн 76 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

13.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.08.2015 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживаю з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач з ними не проживає і ніякої допомоги не надає, а вона має право на отримання від нього матеріальної допомоги до досягнення донькою трирічного віку. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує та згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копій свідоцтв про шлюб та народження видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.08.2015 року і після реєстрації дружині присвоєно прізвище «Мітракова». У них 08.10.2016 року народилась донька [PERSON]. Із копії довідки квартального комітету № 56 м. Первомайськ видно, що з [PERSON] мешкає її дочка [PERSON]. Ст. 84 ч.ч. 2, 4 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ст. 80 ч.ч. 1, 2 СК України передбачають, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Ст. 79 ч.1 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд знаходить доведеним те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці з якою проживає і на утриманні якої знаходиться їхня спільна донька, до досягнення останньою трирічного віку, в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, щомісячно. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

13.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дитини. Позов обґрунтовано тим, що вона з 31.07.2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі 16.12.2009 року у них народилась дочка [PERSON]. Зазначає, що сама не взмозі забезпечити належний рівень життя дитині. Батько дитини здоровий, інших утриманців немає, тому спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву до суду про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому визнав позовні вимоги частково. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року і до досягненням дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

13.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07.08.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 1203. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року, про що є актовий запис № 1203 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

13.02.2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пославшись на те, що 10.03.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двух неповнолітніх дітей: сина Артура-30.11.2012 року народження та доньку Анастасію-23.06.2016 року народження. Шлюбні відносини між подружжям припинились з січня 2017 року, у звязку з тим що між подружжям відсутнє порозуміння та почуття любові, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у зал судового засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов визнає (а.с.15). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.03.2009 року, про що свідчить актовий запис № 82 зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області (а.с.8). Від спільного шлюбу мають двух неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку Анастасію- [INFO]. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило відсутність взаєморозуміння, постійних скандалів на цьому ґрунті, у звязку з чим втрачено почуття любові та поваги. Спору щодо спільно нажитого майна не мають. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що подальше спільне життя сторін не можливе. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище відповідачки без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

13.02.2018 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24.01.2017 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалось через те, що відповідач у пошуках роботи виїжджав на заробітки. У зв'язку із цим через місяць після одруження їхнє спільне проживання фактично припинилось. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Почуття любові та поваги між ними втрачено. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме її інтересам. Тому просить позов задовольнити. 26.02.2018 року у справі відкрито провадження. 20.03.2018 року підготовче судове засідання відкладалось за заявою позивачки. 10.05.2018 року у справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 12.06.2018 року. 12.06.2018 року розгляд справи відкладався за заявою представника відповідача на 31.08.2018 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач позов визнав, згідний на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши заяву відповідача, оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 24.01.2017 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін дітей немає. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивача продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім'я сторін існує формально, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України та ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути 50% сплаченого нею судового збору та 50% сплаченого судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

13.02.2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 08 лютого 1992 року Бучанською селищною радою Київської області, актовий запис № 13. Від шлюбу мають повнолітнього сина та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 08 лютого 1992 року Бучанською селищною радою Київської області, актовий запис № 13, після розлучення залишити прізвище «Докійчук». В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 08 лютого 1992 року Бучанською селищною радою Київської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІV-БК №423642. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-БК№155009. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.02.2018 року та уточнено 05.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 20.07.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 307. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. В їх відносинах існують розбіжності в інтересах та поглядах на життя, внаслідок чого подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Шлюбні відносини між ними припинено тривалий час.Просить суд задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, на позові наполягає. \~ \~ \~ \~Відповідач в\~судове засідання\~не зявилася,про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність відповідача. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що згідно вимог ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 20.07.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 307 а.с.18, мають спільного сина [PERSON], [INFO] а.с. 19, шлюбні відносини припинено, вони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, в звязку з різними поглядами на життя, між ними втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

13.02.2018 року та уточнено 21.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей.В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року. В період шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживає разом з нею, станом на теперішній час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом порушених прав. Просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. Позивач, представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився,про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вважає можливим проводити розгляд справи в відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що згідно вимог ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб а.с.2, згідно свідоцтв про народження позивач являється матірю, а відповідач батьком дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] а.с.3,4, згідно довідки Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу № 4109 від 14.05.2018 року діти проживає разом з матірю [PERSON] а.с.26, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, в судове засідання не зявляється, що свідчить про відмову від реалізації свого права безпосередню участь у судовому розгляді справи та надання суду доказів відповідно до вимог ст.81 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При призначенні розміру аліментів, суд приймаючи до уваги те, що батьки в рівних частках зобовязані утримувати дітей, та виходячи з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб малолітніх дітей, з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, реальної можливості відповідача сплачувати аліменти, не порушуючи права дітей, вважає, що позов підлягає задоволенню.\~\~\~ Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved