Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.11.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ ««ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.11.2016 року у розмірі 30190,27 грн. та 1762 грн. судових витрат. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 23.10.2018 року становить 30190,27 грн., з яких: 16734,38 грн. тіло кредиту, 3528,31 відсотки за користування кредитом, 8031,76 грн. пеня, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина; 1413,82 грн. процентна складова. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача разом із позовною заявою подав суду письмову заяву про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 03.12.2018\~року \~провадження у\~даній справі\~відкритоза правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін на 05.02.2019 року. Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка відзиву та інших клопотань не подала. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч.5\~ст.279\~ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.11.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку, наданого представником позивача станом на 23.10.2018 року утворилася заборгованість, яка 30190,27 грн., з яких: 16734,38 грн. тіло кредиту, 3528,31 відсотки за користування кредитом, 8031,76 грн. пеня, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина; 1413,82 грн. процентна складова. Пунктом 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Оскільки відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 16734,38 грн.. Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд вважає, що таку слід задовольнити, виходячи із слідуючого. Згідно із п.2.1.1.12.2 Умов і Правил, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахований відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобовязань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно із ст.212 ЦК України, в разі якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів починаючи із 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є прострочена. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно із п.2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. В силу\~вимог ч.3\~ст.1056-1\~ЦК України,\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку відповідач здійснив витрати кредитних коштів та прострочив сплату кредиту. Тому станом на 23.10.2018 року з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом в сумі 3528,31 грн. згідно наданого розрахунку. Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання та штрафів суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та Правил, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. П.1.1.5.25 цих же умов і Правил визначено, що за несвоєчасну сплату послуг, передбачену цим договором, Умовами і Правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки. Також положенням п.2.1.1.7.6 зазначених Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7\~ЦПК України є обов'язковою для судів. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу слід відмовити, та стягнути з відповідача лише пеню згідно із наданим розрахунком у розмірі 8013,76 грн., яка не перевищує тіло кредиту. З огляду\~на наведене,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню,\~а саме\~з відповідача\~слід стягнути\~ 16734,38 грн. тіло кредиту, 3528,31 грн. відсотки за користування кредитом, 8031,76 грн. - пеня. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути 1650,30 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial