Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

13.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення від права на спадкування [PERSON] , після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/8 квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що постійно проживав з матір`ю та відповідно до ст..1261 ЦК України має право на спадщину за законом в першу чергу та у встановлений ст..1270 ЦК України строк звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Окрім позивача, спадкоємцем його матері за законом є її син - відповідач по справі - [PERSON] , який зареєстрований за тією ж адресою, але не проживає за місцем реєстрації з 1985 року. Ще у 1985 році, за життя матері, відносини між нею та відповідачем погіршились, у зв`язку з цим відповідач припинив спілкування із спадкодавцем. У 2007 році мати тяжко захворіла, через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, перенесла інсульт, в результаті чого стала лежачою хворою та частково осліпла, потребувала постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Упродовж майже тридцяти п`яти років, спадкодавець, окрім фізичного болю, який спричинила їй хвороба, зазнавала душевних страждань у зв`язку з поведінкою відповідача, постійно покладала надію, що відповідач змінить своє ставлення до неї. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили завдоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся в порядку встановленому ЦПК, також, повідомлення про виклик до суду було розміщене на сайті Франківського районного суду м.Львова. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, допитавши свідка, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] померла у віці 69 років, про що свідчить свідоцтво про смерть останньої серії [NUMBER] видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації смертей 20 червня 2008 року зроблено відповідний актовий запис №4227. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.01.1962 року, [PERSON] народився [INFO] у м.Винники, Львівської області. Батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . З довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №808 від 03.05.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає і зареєстрований у [ADDRESS] . В квартирі зареєстровано 2 осіб: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 28.12.2000 квартира по [ADDRESS] приватизована на 4 осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ). Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 11.06.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні 11.09.2020 року свідок [PERSON] пояснила суду, що її батьки товаришували з батьками позивача. Зі слів її матері їй було відомо, що відповідач одружився, згодом розлучився, був ув`язненим чотири рази, а згодом почав бомжувати. Пояснила, що в відповідача з батьком постійно були конфлікти; будь-якої участі у догляді за матір`ю останній не приймав. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача та відповідача. Згідно з частиною п`ятою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказані правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження №&nbsp;61-14655св18), від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20). Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Так, позивач покликається на те, що його мати в 2007 році тяжко захворіла, через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, перенесла інсульт, в результаті інсульту стала лежачою хворою та частково осліпла, потребувала постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Разом з тим, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження зазначених доводів. В судовому засіданні 11.09.2020 представник позивача та позивач зобов`язувався надати копію медичної картки померлої та інші докази, які б підтверджували вказані ними обставини, однак, станом на момент ухвалення рішення жодних доказів так і не подали, з клопотанням про витребування доказів до суду не звертались Відповідно до частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування, оскільки судом не встановлено факту ухилення його від виконання обов`язку щодо утримання матері [PERSON] , оскільки відсутні докази перебування [PERSON] в безпорадному стані, звернення до відповідача з боку матері або інших осіб для повідомлення щодо необхідності надання допомоги та ухилення від її надання сином. Твердження позивача ґрунтуються на припущеннях, оскільки належних доказів про умисне ухилення відповідача від надання допомоги, та більш того перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані в суді не здобуто, а позивачем не надано. Заявлені позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, є не доведеними, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed