Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

13 квітня 2016 року від Комсомольського районного суду м. Херсона до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що 18 грудня 2004 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON]. За час подружнього життя в них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, поваги, любові один до одного. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини фактично припинилися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливими. Спору про поділ майна не має. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 грудня 2004 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, за актовим записом № 14. За час подружнього життя в них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили через відсутність порозуміння, поваги, любові один до одного. Спільне господарство не ведеться. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У порядку ст. 113 СК України позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Ткачук». Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved