Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

12 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачі: [PERSON] , в особі представника за довіреністю, [PERSON] просять зняти заборону відчуження на нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 5433462, зареєстровано: 06.08.2007 16:12:06, накладеної на підставі договору іпотеки №3949, приватним нотаріусом Хусалімовою Л.В., від 06.08.2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ 20025456), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАСТАЙЛ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 43115986) місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 2, офіс 2, та [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним комерційним банком «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №36-05/06/2/11/400/2007/58, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 28800 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. 06 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним комерційним банком «Надра» та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, номер в реєстрі 3949, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 62,4 кв.м, житловою площею - 37,1 кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка, [PERSON] , позивачка у справі, звернулась до первісного кредитора про надання згоди на оформлення спадщини. Від ВАТ КБ «Надра» Чернігівського регіонального управління 24.11.2010 року надійшов лист до Славутицької міської державної нотаріальної контори про надання згоди на оформлення спадщини після смерті [PERSON] на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться в заставі банку, згідно кредитного договору №36-05/06/2/11/400/2007/58 від 06 серпня 2007 року. Відповідно до копії Свідоцтв про право на спадщину за законом від 24 листопада 2010 року, зареєстрованої в реєстрі за №2593, №2594 з яких вбачається, що спадкоємцями зазначеного у цих свідоцтвах майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] на 1/2 частку, дочка - [PERSON] на 1/2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: квартири [ADDRESS] . Незважаючи на те, що зобов`язання за кредитним договором припинились внаслідок смерті [PERSON] , первісний кредитор продовжував вимагати погашення заборгованості.19 грудня 2018 року Славутицький міський суд Київської області розглянувши справу №377/658/18) про визнання іпотеки такою, що припинилась, позов задоволено, визнано іпотеку за іпотечним договором від 06 серпня 2007 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В., зареєстрованим в реєстрі № 3949, про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 06 серпня 2007 року №36-05/06/2/11/400/2007/58, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», такою, що припинена. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, рішення Славутицького міського суду Київської області по справі №377/658/10 залишено без змін. На підставі вищевказаних рішень суду, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно про реєстрацію іпотеки індексний номер витягу: 178588904 вбачається, що вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку щодо квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 5433527, тип обтяження: іпотека, підстава обтяження: іпотечний договір, 3949, 06.08.2007, Приватний нотаріус Хусалімова Л.В.13.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до первісного кредитора з заявою про зняття заборони на спірну квартиру, але останній не зважаючи на рішення судів про визнання іпотеку такою, що припинилась відмовили у знятті заборони до повного погашення боргу. 24 квітня 2020 року між первісним кредитором - ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи ФГ`ВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої Ірини Володимирівни та ТОВ «Фастлайн Капітал» (далі-новий кредитор) був укладений договір №GL3N217255 про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги за кредитним договором №36-05/06/2/1 1/400/2007/58 від 06 серпня 2007 року. [PERSON] зателефонувала до нового кредитора та повідомила, що зобов`язання припинено за вищевказаним кредитним договором та просила надіслати документи для зняття заборони, але відповідач відмовив у проханні. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна у разі припинення правовідношення за договором іпотеки є перешкодами у реалізації права розпорядження відповідним майном, тому позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 14 серпня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного письмового позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами вдповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України (а.с.44). Згідно із ч.4 ст.279 ЦПК України, перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, відповідно до ухвали судді від 14 серпня 2020 року, перше судове засідання було вирішено провести 10.09.2020 року. Відповідачу надіслано копію позовної заяви з додатками. Роз`яснено сторонам, що відповідно до вимог ч.7 ст.279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. 17 вересня 2020 року до суду надійшло клопотання представника ТОВ «Фастлайн капітал», відповідача по справі, про зупинення провадження у справі до моменту розгляду касаційної скарги по справі № 377/658/18 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» (правонаступник ТОВ «Фастлайн капітал») про визнання іпотеки такою, припинилась (а.с.49-51). 22 вересня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення від представника позивача за довіреністю - [PERSON] на клопотання про зупинення провадження у справі, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 377/487/20, а вищевказану справу розглянути за наявними матеріалами справи (а.с.66). Ухвалою від 22 вересня 2020 року у задоволенні клопотання представника ТОВ «Фастлайн капітал», відповідача по справі, про зупинення провадження у справі відмовлено. Призначено судове засідання у справі з викликом сторін ( а.с.76-77). Ухвалою від 07 жовтня 2020 року судове засідання було відкладено в зв`язку з тим, що відповідачі про час і місце розгляду справи на 07.10.2020 року були повідомлені тільки 05.10.2010 року, тобто не своєчасно, і призначено нове (а.с.91). 15 жовтня 2020 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому представник відповідача - адвокат Павленко С.В. зазначив, що позовну заяву [PERSON] вбачають необгрунтованою, а вимоги, викладені в ній такими, що не відповідають чинному законодавству та не підлягають задоволенню за наступних обставин. 06 серпня 2007 року між ВАТ комерційний банк «Надра» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №36-05/06/2/11/400/2007/58, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 28800 доларів США. Відповідно до договору та в якості забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення грошових коштів 06 серпня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки стало нерухоме майно (трьохкімнатна квартира [ADDRESS] ). Як вбачається із позовної заяви [INFO] [PERSON] помер про, що було видано відповідне свідоцтво про смерть. Також у позовній заяві позивач посилається на те, що 19 грудня 2018 року Славутицьким міським судом Київської області по справі № 377/658/18 за позовом про визнання іпотеки такою, що припинилась, було прийнято рішення відповідно до якого визнано іпотеку за іпотечним договором від 06.08.2007 року такою, що припинена. Дане рішення суду першої інстанції було залишено без змін відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року. Позивач посилається на те, що у зв`язку із смертю [PERSON] припинилось основне зобов`язання а саме зобов`язання за кредитним договором № 36-05/06/2/11/400/2007/58 від 06.08.2007 року також припинилось. Звертають увагу суду на наступне. Так, відповідно до положень ч.1 ст.ст.598, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. При цьому, за правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом ст.ст. 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; наявності інших підстав, передбачених цим законом. Таким чином, вважають, що відсутні такі підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором, враховуючи те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво. Така сама правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 28.02.2018 року по справі № 441/1647/15-ц. Крім того у своїй позовній заяві позивач зазначає про те, що він звертався до первинного кредитора (ПАТ КБ «Надра») із заявою про зняття заборони на нерухоме майно, але останній відмовив у зняття заборони. Посилаючись на даний факт позивач чомусь не надає жодного належного доказу такого звернення до первинного кредитора та отримання позивачем відповіді щодо відмови зняття заборони на нерухоме майно. Більше того, ПАТ КБ «Надра» не є державним реєстратором у розумінні законодавства та навіть якщо останні і хотів зняти заборону відчуження то він не має на це жодних прав. Також, позивач зазначає, що він, в телефонному режимі, нібито телефонував відповідачу з вимогою надати документи для зняття заборони на відчуження, але відповідач нібито відмовив у такому проханні. Звертають увагу суду на те, що позивач при посиланні на даний факт жодним чином не надає жодного належного та допустимого доказу звернення позивача до відповідача із подібною вимогою. Також, зазначають, що відповідач не є тим належним органом який має право проводити операції у Державному реєстрі щодо зняття обтяжень з нерухомого майна. Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що зняття заборони проводиться нотаріусом при одержанні повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. З матеріалів справи (доданих до позовної заяви документів) не вбачається того, що позивач звертався до відповідної посадової особи з вимогою про зняття заборони відчуження нерухомого майна з відповідними документами, що передбачені п. 5.1. пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в даному випадку позивач мав право надати нотаріусу, для зняття заборони відчуження нерухомого майна, рішення Славутицького міського суду Київської області від 19.12.2018 року, яким було припинено іпотечний договір. Вважають, що позивачем не зроблено жодної дії, яка передбачена чинним законодавством щодо звернення до відповідної особи з повідомленням про зняття заборони відчуження на нерухоме майно, яке визначено у іпотечному договорі від 06.08.2007 року, не надано жодного доказу або законного обгрунтування того, що відповідач зобов`язаний проводити відповідні дії щодо зняття заборони відчуження на нерухоме майно, а також позивачем не зазначено жодної законної вимоги до відповідача. Просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів у повному обсязі (а.с.97-101). 10.11.2020 року справу знято з розгляду, призначено до розгляду на 10.12.2020 року, про час і місце розгляду справи сторони повідомлені, в тому числі і відповідачі ( а.с. 111). 08.12.2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТЛАЙН КАПІТАЛ» надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки адвокат перебуває у відрядженні по іншій справі, а також звернули увагу що з впровадженням карантинних обмежень доступ у приміщення Славутицького міського суду обмежений. Ухвалою суду від 10.12.2020 року в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи було відмовлено і вирішено продовжити розгляд справи за наявними матеріалами справи. 10.12.2020 року в призначене судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином є письмова заява про розгляд справи без її участі. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з,явилась, її представник - за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з`явився, подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився про час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, надано заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату в кінці січня 2021 року, ухвалою суду відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», і [PERSON] , 06 серпня 2007 року уклали кредитний договір № 36-05/06/2/11/400/2007/58 на наступних основних умовах ( а.с. 19-20 ). Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 28800 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.1.2 кредитного договору цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 3942 від 06.08.2007 року, що укладений між позичальником та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Відсоткова ставка за користування кредитом розраховується банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,49 % річних (п. 1.3.1 кредитного договору). Пунктом 1.4 кредитного договору визначено строк наданого позичальнику банком кредиту - до 06 серпня 2025 року. Відповідно до п.1.5 кредитного договору надання кредиту відбувається лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобов`язань по цьому договору, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки наступного нерухомого майна: трьохкімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа - 62,4 кв.м., жила площа - 37,1 кв.м, застрахованого акредитованою ВАТ КБ «Надра» страховою компанією, де вигодонабувачем за договором страхування є ВАТ КБ «Надра». Згідно з п. 2.4 кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки. 06 серпня 2007 року між іпотекодержателем ВАТ КБ «Надра» та іпотекодавцем [PERSON] укладено іпотечний договір серії ВЕТ № 762080, який посвідчено приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Л.В. (а.с.21-22). За змістом п.1.1 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору № 36-05/06/2/11/400/2007/58 від 06.08.2007 року, а саме повернути до 06.08.2025 року кредит в сумі 28800 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49 % річних; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня), передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки- нерухоме майно - трьохкімнатна квартира [ADDRESS] . Пунктом 5.1 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, [PERSON] помер [INFO] в м. Славутичі Київської області, актовий запис № 62 (а.с.23). 24 листопада 2010 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, видано свідоцтво, відповідно до якого спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтва майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] - на 1/2 частку, дочка - [PERSON] - на 1/2 частку. Спадщина, на яку видано дане свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Хусалімовою Л.В. 06.08.2007 року за реєстраційним номером 3942, право власності на яке зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 19704473 (а.с.24-27). Як вбачається з листа ВАТ КБ «Надра» № 104 від 24.11.2010 року, банк надав згоду на оформлення спадщини після смерті [PERSON] на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться в заставі банку, згідно кредитного договору № 36-05/06/2/11/400/2007/58 від 06.08.2007 року (а. с. 30). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 грудня 2018 року в цивільній справі № 377/658/18 Провадження №2/377/277/18 позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання іпотеки такою, що припинилась позовні вимоги задоволено. Визнано іпотеку за іпотечним договором від 06 серпня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Лесею Василівною, зареєстрованим в реєстрі № 3949, про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 06 серпня 2007 року № 36-05/06/2/11/400/2007/58, укладеним між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», такою, що припинена. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, рішення Славутицького міського суду Київської області по справі №377/658/10 залишено без змін, рішення Славутицького міського суду 05.06.2019 року. 24 квітня 2020 року між первісним кредитором - ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої Ірини Володимирівни та ТОВ «Фастлайн Капітал» (далі-новий кредитор) був укладений договір №GL3N217255 про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги за кредитним договором №36-05/06/2/11/400/2007/58 від 06 серпня 2007 року (а.с.14-15). Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Положеннями ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч.І ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Зі змісту ст. 386 ЦК України вбачається, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є зокрема нотаріус. Згідно положень ст.73 закону україни «Про нотаріат» нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження зокрема при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. На сьогоднішній день, порядок та підстави зняття заборони з майна регулюються, зокрема, статтею 74 Закону «Про нотаріат» № 3425-ХІ, з якої вбачається, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно п.5.1.Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);за рішенням суду. Отже, законодавством визначена окрема процедура зняття заборони на відчуження майна, виключення даних з Реєстру та визначені підстави проведення таких дій. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Вказаний висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 522/407/15-ц, провадження № 14-53 цс 18. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Виходячи з викладеного, відповідач, направивши 22 січня 2016 року в Славутицьку міську державну нотаріальну контору вимогу до спадкоємців про погашення боргу, пропустив строки, визначені ст. 1281 ЦК України, оскільки відповідно до листа ПАТ «КБ «Надра» № 104 від 24.11.2010 року, в якому він висловив згоду на оформлення спадщини - квартири, яка була предметом іпотеки, після смерті [PERSON] , відповідач знав в листопаді 2010 року про смерть позичальника [PERSON] та про набуття предмета іпотеки спадкодавцями. Вказане позбавляє ПАТ «КБ «Надра» права відповідної вимоги до спадкоємців. Згідно частини 1 статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Матеріали справи не містять доказів звернення банка до позивача щодо надання ними згоди на забезпечення виконання зобов`язання новим боржником за кредитним договором після смерті [PERSON] . Однак, у позовній заяві позивачі зазначили, що не надають згоди на забезпечення виконання зобов`язання новим боржником за кредитним договором. Договір іпотеки, укладений сторонами 06 серпня 2007 року, не містить згоди позивачів на забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту №36-05/06/2/11/400/2007/58 новими боржниками - спадкоємцями дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] , а отже іпотека є припиненою відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України. Така ж правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 501/2700/16-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19 грудня 2018 року визнано іпотеку за іпотечним договором від 06 серпня 2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області Хусалімовою Лесею Василівною, зареєстрованим в реєстрі № 3949, про передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 06 серпня 2007 року № 36-05/06/2/11/400/2007/58, укладеним між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», такою, що припинена. Згідно постанови Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, рішення Славутицького міського суду Київської області по справі №377/658/10 залишено без змін Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із квитанцій про сплату судового збору вбачається, що позивачем [PERSON] оплачено судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, позивачем [PERSON] сплачено також судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок, тобто з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок кожній. На підставі викладеного,

Outcome: approved