Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

14.09.2017 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про розірвання договору поділу спадкового майна від 01.12.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І., реєстровий номер 4; стягнення судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір про поділ спадкового майна в Другій Чернігівській державній нотаріальній конторі. Зазначено, що лише в 2017 році позивач з»ясувала, що вартість майна, що була їй передана, як спадкоємцю не відповідає його дійсній ринковій вартості на час укладення договору, а вартість майна, що було відступлено відповідачу, була значно заниженою, майже в три рази, що ставить у нерівні умови поділу спадкового майна позивача. Вважає, що має місце істотне порушення умов договору, а саме ціни, під час укладення вказаного договору, що є підставою для розірвання даного договору, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, з підстав, викладених в позові, акцентувавши увагу на невідповідність визначення ціни часток розподіленого спадкового майна, при цьому зазначив, що спірний договір фактично було виконано. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, поклавшись на відзив на позовну заяву (а.с. 137-139). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Так, 01.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про поділ спадкового майна, посвідчений державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І., реєстровий номер 4. /далі Договір/ (а.с. 4, 37-40) Як вбачається з умов Договору, сторони дійшли між собою згоди добровільно поділити спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В п. 5 Договору зазначено, що сторони досягли домовленості відійти від рівності часток та поділити вказану спадщину наступним чином: [PERSON] передано у спадщину, як спадкоємиці за законом 2 черги, з урахуванням домовленостей за цим договором: - квартиру [ADDRESS], вартістю 418 276 грн.; - легковий автомобіль марки «CHEVROLET», моделі AVEO, 2005 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER], вартістю 58 878 грн.; - грошовий вклад з належними відсотками та компенсаціями, що зберігався в ПАТ «Полікомбанк» - в розмірі 51 грн. 44 коп. [PERSON] передано у спадщину, як спадкоємиці за законом 2 черги, з урахуванням домовленостей за цим договором: - квартиру [ADDRESS], вартістю 671 956 грн. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Крім того, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Визначенню поняття «істотності порушення договору» законодавець надає через іншу оціночну категорію «значна міра» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на те, що істотність порушення договору визначається за об'єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь - якого значення для оцінки порушення договору в межах питання визначення його істотності та відповідно розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору законодавець визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.09.2013 року у справі № 6-75цс13. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони під час укладення договору досягли цілі, які переслідувала кожна зі сторін, а саме було фактично розподілене майно між спадкоємцями і не відбулось жодних порушень, які б прямо вплинули на недосягнення цілі іншої сторони. Більш того, кожна із сторін набула права власності на вказане в Договорі майно, що визнавалося представниками сторін по справі. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, зумовлені тим, що під час укладення договору про поділ спадкового майна, сторони зазначили, що Договір в цілому відповідає їх дійсним намірам, і вони не мають жодних заперечень до умов цього Договору, про що свідчать їх підписи, зроблені власноруч, а також тим, що на підставі вказаного Договору сторони отримали відповідні документи на право власності вказаного в Договорі майна, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed