Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

14.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 109\~293 грн. 97 коп. В своїх доводах посилається на те, що 02.07.2015 року мало місце ДТП, в якому було пошкоджено його автомобіль «Пежо 206». Ухвалою суду від 19.05.2017 встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП та кваліфіковані дії за ч. 1 ст. 286 КК України, у звязку з примиренням відповідача звільнено від кримінальної відповідальності. Внаслідок ДТП та ушкодження автомобіля йому були завдані матеріальні збитки на суму 156293 грн. 97 коп. Страхова компанія відповідача виплатила йому за цей страховий випадок страхове відшкодування у розмірі 47000 грн. Тому різниця, яка підлягає сплаті відповідачем, складає 109 293 грн. 97 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Зазначив, що розмір завданої шкоди визначений висновок експерта 27.07.2016, у разі незгоди з висновком відповідач мав право заявити клопотання про проведення іншої експертизи, однак відповідач відмовився від її проведення, тому відповідачем ніякими доказами не спростовані висновки експерта щодо розміру збитків. Винуватість відповідача також встановлена Ухвалою суду від 19.05.2017, у разі невизнання обвинуваченим (відповідачем) своєї вини, останній б наполягав на виправдувальному вироку. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилається на те, що висновок експерта №304/17 від 12.04.2017 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки перед експертом не були поставлені необхідні питання, тому не було зясовано час та спосіб виникнення несправностей ТЗ до ДТП, причинний зв'язок між ними, швидкості руху ТЗ позивача та відповідача. У висновку містяться лише відповіді щодо порушенням відповідачем ПДР, однак нічого не зазначено з приводу дій позивача, тому не виключено вину позивача у ДТП за п. 12.4 ПДР. Якщо позивач також винуватий у ДТП, то це впливає на розмір відшкодування, тобто залежно від ступеня вини кожного. Тому позивач повинен довести невинуватість у вчиненні ДТП. Висновок експерта від 27.07.2016 також є недопустимим доказом, оскільки технічний огляд експертом відбувся після 3-х місяців після ДТП, а висновок надано більше ніж через рік. До моменту технічного огляду автомобіль міг пошкоджуватися. Крім того, після огляду автомобіля експертом (08.10.2015), позивач продав автомобіль через чотири дні іншій особі, тобто позивач не здійснював відновлювального ремонту, а визначена експертом сума відновлювального ремонту не свідчить, що позивач поніс такі витрати. Сума відновлювального ремонту 156\~293,97 грн. є завищеною, оскільки вартість автомобіля експерт визначив 206\~072,52 грн., тому відшкодовано може бути лише вартість матеріального збитку 70\~976,53 грн., а не вартість відновлювального ремонту. Відповідач не буде заявляти клопотання про призначення експертиз щодо винуватості позивача та розміру завданої шкоди, оскільки саме на позивача покладається обовязок доведення цих обставин. 05.12.2017 року у справі відкрито провадження. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 02.07.2015 о 08-30 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER] рухався по вул. Мироносицькій у м.Харкові, зі сторони Маяковського в напрямку вул. Гіршмана. Під час руху по вказаній вулиці [PERSON] зупинився перед перехрестям з вул. [PERSON] (вул.Петровського), яка є головною дорогою, після чого відновив свій рух, при цьому не впевнився в безпеці, чим грубо порушив вимоги п.п.10.1,16.3 та 16.11 Правил дорожнього руху України та п.33 п/п 2.1 Додатка1 до даних Правил, не надав дорогу автомобілю «Subaru Impreza» д/н р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався через вказане перехрестя по вул. Ярослава Мудрого зі сторони вул.Сумської в напрямку вул. Алчевських, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів. Після зіткнення автомобіль PEUGEOT-206, в некерованому стані виїхав на лівий тротуар, по ходу його руху, де стався наїзд задньою частиною на пішохода [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної події, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 103-КЕ/2016 від 17.10.2016 пішоходу [PERSON] спричинене середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалого розладу здоровя, а саме: закрита травма правого колінного суглоба у вигляді розривів волокон колатерального тракту медіального меніска, розриву медіальної голівки чотирьохголового мязу стегна, відриву передньої хрестоподібної звязки від міста кріплення до стегнової кістки, часткового розриву медіальної та латеральної колатеральної звязок правого колінного суглобу. Порушення п.п.10.1,16.3,16.11 Правил дорожнього руху України та п.33 п/п 2.1 Додатка 1 до даних Правил [PERSON], які згідно висновку судової авто технічної експертизи №304/17 від 12.04.2017 р. знаходяться в причинному звязку з подією та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем PEUGEOT-206, проявив необачність, не врахував дорожню обстановку, і, рухаючись через нерегульоване перехрестя по другорядній дорозі, не поступився дорогою автомобілю «Subaru Impreza», під керуванням [PERSON], який рухався через вказане перехрестя по головній дорозі, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів, з наступним наїздом автомобілем PEUGEOT-206 на пішохода [PERSON], яка знаходилася на тротуарі, що спричинило вищевказані наслідки. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вказані обставини, винуватість [PERSON], причинний зв'язок між його діями та наслідками у виді ДТП, встановлені судом в ході розгляду кримінального провадження №12015220010000172, за наслідками чого Київським районним судом м. Харкова винесено ухвалу від 19.05.2017, яка набула законної сили 30.05.2017 (№640/6734/17). При цьому, в Ухвалі суду від 30.05.2017 вказано, що [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Ухвалою суду від 30.05.2017 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, у звязку з примиренням з потерпілою [PERSON], кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що обставини вчинення ДТП, винуватість [PERSON] у вчиненні ДТП та порушення ним ПДР України, причинний зв'язок між його діями та наслідками у виді ДТП, встановлені судом в ході розгляду кримінального провадження №12015220010000172 у якому відповідач [PERSON] свою вину у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України визнав, то ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. У звязку з цим, безпідставними є посилання представника відповідача щодо можливого порушення п. 12.4 ПДР самим позивачем при зазначеному ДТП. В ході розгляду кримінального провадження №12015220010000172 судом було встановлено причинний звязок між подією та наслідками ДТП саме через порушення водієм [PERSON] ПДР України, при цьому порушення ПДР України водієм [PERSON] встановлено не було. Тому представником відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України, які б знаходились в причинному звязку між подією та наслідками ДТП. При цьому, в ході розгляду кримінального провадження [PERSON] не оспорював ті обставини, що саме через його дії було вчинено ДТП. В ході розгляду цієї цивільної справи представник [PERSON] також відмовилася від заявлення клопотання про призначення експертизи з приводу наявності вини [PERSON] у вчиненні ДТП. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти позову та стверджуючи про можливу наявність допущення позивачем порушенням ПДР України, що не виключає його вини, представник відповідача не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин (своїх заперечень) і фактично самоусунулась від доведеності тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, натомість позивачем надані докази щодо винуватості саме відповідача у ДТП. Підстави для визнання висновку судової авто технічної експертизи №304/17 від 12.04.2017 р. недопустимим та неналежним доказом, з мотивів вказаних представником відповідача, відсутні. Як зазначалось, в наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 29.01.2009 року, позивач [PERSON] був власником вказаного автомобілю «Subaru Impreza» станом на день ДТП (02.07.2015). Відповідно до висновку ХНДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON] від 27.07.2016 №9607, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті ДТП (02.07.2016), станом на момент пошкодження, складає 70\~976 грн. 53 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Impreza» станом на момент пошкодження складає 156\~293 грн. 97 коп. Після ДТП позивач звернувся до страхової компанії відповідача - ПрАТ «СК «Провідна» з повідомленням про вказане ДТП. Вказана подія ДТП була визнана страховим випадком. До обов'язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку. Як вбачається з листа ПрАТ «СК «Провідна» від 22.06.2017, що також підтверджує позивач в позові, за подією 02.07.2015, в якій пошкоджено автомобіль «Subaru Impreza» д/н р.н. [NUMBER], здійснено виплату [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 47000 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи,\~що виплата\~страхового відшкодування\~у розмірі\~47000\~грн.\~для повного\~відшкодування завданої\~шкоди відповідачем\~недостатньо,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача,\~як особи, яка завдала шкоду, різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, суд враховує, що у висновку ХНДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON] від 27.07.2016 №9607, зазначено вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена у розмірі 156\~293,97 грн. з урахуванням ПДВ. Вказаний висновок не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, що виникають з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази того, що послуги з відновлювального ремонту його пошкодженого автомобіля здійснювались у платника податку на додану вартість, то суд не вбачає підстав для включення суми ПДВ у розрахунок спричиненої шкоди. Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Impreza» станом на момент пошкодження складає 130244 грн. 98 коп. без включення суми ПДВ 20% (156293,97 / 1,2 = 130244,98) Таким чином, різниця між завданим розміром шкоди спричиненої позивачу і страховим\~відшкодуванням складає 83 244 грн. 98 коп. (130244,98 47000\~= 83\~244,98), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Посилання представника відповідача на те, що висновок експерта від 27.07.2016 є недопустимим доказом, суд до уваги не приймає, оскільки переконливих доводів для визнання є недопустимим доказом не зазначено. Представник відповідача мав можливість, однак в судовому засіданні відмовився від проведення відповідної експертизи щодо визначення розміру спричинених збитків, тому числі представник позивача, ставлячи під сумнів, що пошкодження автомобіля виникнули в результаті ДТП 02.07.2015, мала можливість заявити клопотання щодо призначення експертизи для підтвердження тих обставин, на які вона посилається. Посилання представника відповідача на те, що позивач відновлювальний ремонт автомобіля не здійснював, а тому не поніс ці витрати, що є на її думку підставою для відмови у стягнення цих витрат, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, для відновлення свого порушеного права, тобто до стану який існував до пошкодження автомобіля позивача до ДТП, позивачу необхідно здійснити витрати у розмірі 156\~293,97 грн. Сам по собі факт того, що позивач не здійснив відновлювальний ремонт, а продав автомобіль у такому стані, не спростовує той факт, що позивачу було завдано шкоду і для відновлення до попереднього стану необхідно здійснити витрати у розмірі 156293,97 грн. Якщо представник відповідача вважав, що ці витрати є завищеними, то представник мав всі можливості заявити відповідну експертизу, однак від надання доказів на спростування визначеної вартості представник самоусунувся. На підтвердження розміру шкоди позивачем надано висновок експерта від 27.07.2016, підстави для визнання кого недопустимим доказів відсутні, натомість представник відповідача не спростувала вказаний висновок жодними належними та допустимими доказами. Відповідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі 83244 грн. 98 коп. При зверненні до суду позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору у розмірі 1092 грн. 94 коп. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору і позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача на користь Держави підлягає стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 832 грн. 45 коп. (83244,98 х 1092,94 / 109293,97 = 832,45) Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial