Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

13.06.2016 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернувся до суду з позовом, направивши його засобами поштового зв'язку, про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ 4715,66 грн. витрат у порядку регресу, понесених на виплату страхового відшкодування, 832,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара, 1500,00 грн. витрат на правову допомогу та 1378,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка відбулась 02.10.2014 року з вини відповідачки [PERSON], позивачу було завдано матеріальні збитки, в зв'язку з тим, що у вказаній ДТП було пошкоджено транспортний засіб, яким керував [PERSON] Разом з тим, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого в ДТП транспортного засобу [PERSON] звернувся до позивача з вимогою виплатити йому страхове відшкодування. Враховуючи, що позивач свої зобов'язання виконав шляхом виплати потерпілому власнику [PERSON] суми страхового відшкодування, у зв'язку з чим до нього перейшло право регресної вимоги відшкодування заподіяного збитку, представник позивача вважає, що з відповідачки на користь МТСБУ підлягає до стягнення 4715,66 грн. витрат у порядку регресу, понесених на виплату страхового відшкодування, 832,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара, 1500,00 грн. витрат на правову допомогу та 1378,00 грн. судових витрат по сплаті судового збору, а тому звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, розглянути справу за його відсутності, а також проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка у судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.10.2014 року о 20 год. 10 хв. на перехресті бульвару Т.Шевченка та площі Перемоги у м.Києві відбулась ДТП за участю транспортного засобу марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який також є його власником. Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2014 року в справі про адміністративне правопорушення № 761/30129/14-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Згідно з п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у спричиненні ДТП, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який є також його власником, та обставини даного ДТП, не потребують доказування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що оскільки на день вчинення ДТП відповідачка не мала чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при цьому, [PERSON], цивільна-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Нова» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0522615, 07.11.2014 року звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування. Відповідно до пп.«а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. При цьому, положенням ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, позивачем було видано наказ № 6226 від 02.12.2014 року, відповідно до якого позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 4715,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1/24611 від 03.12.2014 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та пп.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що ДТП відбулась через порушення відповідачкою ПДР України, внаслідок якої [PERSON] завдано шкоду, яку йому на підставі вимог закону відшкодував позивач, суд приходить до висновку, що позов в частині позовних вимог про відшкодування витрат в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, підлягає задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 4715,66 грн. Разом з тим, відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання вказаної норми Закону, спеціалістом був оглянутий пошкоджений транспортний засіб заявника. Відповідно до п.40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Таким чином, позивач з метою самостійного визначення розміру матеріального збитку звернувся до ФОП [PERSON] За проведене дослідження позивач сплатив 832,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8380 від 02.12.2014 року. Отже, з врахуванням викладеного з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення на відшкодування витрат в порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування крім 4715,66 грн., також витрати на послуги аварійного комісара у сумі 832,00 грн. Крім того, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про відшкодування за рахунок відповідачки витрат на оплату правової допомоги в розмірі 1500,00 грн., виходячи з наступного. Так, положеннями ч.1 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається зі змісту додаткової угоди № 260 від 12.05.2016 року до Контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року, яка укладена між МТСБУ (Замовник) та ФОП [PERSON] (Виконавець), сторони домовились, що відповідно до умов контракту про надання правової допомоги № 77 від 04.10.2012 року Замовником передано, а Виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника судових справ, серед іншого, справи № 24611 за позовом Замовника до [PERSON] та визначено розмір винагороди виконавця у сумі 1500,00 грн. Також, згідно п.2 додаткової угоди № 260 оплата послуг Виконавця, в розмірах, вказаних в Контракті, здійснюється Замовником шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок виконавця винагороди протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Сторонами Акту про виконані роботи по кожній справі окремо. Однак, позивачем не надано до суду ані акту прийому-передачі виконаних робіт (надання юридичних послуг) в тій частині, яка стосується його виконання, пов'язаного з розглядом в суді даного спору, ані платіжного доручення про оплату послуг за надання правової допомоги, у зв'язку з чим визначену позивачем вартість наданих послуг з правової допомоги в сумі 1500,00 грн. суд вважає необґрунтованою. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн., а всього 6925,66 грн. (4715,66 грн. + 832,00 грн. + 1378,00 грн.).

Outcome: partial