overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд, розірвати шлюб, зареєстрований 25 січня 2014 року Виконавчим комітетом Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області за актовим записом № 1, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] У позові вона зазначила, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Більш як два роки сторони проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

14 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 25 квітня 2011 року у виконкомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначила, шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 2017 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, декілька років мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.17). Відповідач [PERSON] повторно не з'явився без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25 квітня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 06, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 242601 (а.с.7). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони з червня 2017 року мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. В порядку ст.141 ЦПК України в звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] з відповідача [PERSON] на її користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивачки по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 06 жовтня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час разом не проживають та припинили ведення спільного господарства. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утримані позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] та довідкою Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області №1919 від 11.12.2017 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має змогу це робити, має постійний дохід, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640 грн. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 25 квітня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15 травня 2017 року. Від спільного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 29січня 2016 року з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів доходу на утримання неповнолітньої дитини. У звязку із тим, що вона перебуває у декретній відпустці та потребує матеріальної допомоги, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року, який було розірвано, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2017 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що відображено у свідоцтві про народження серії І-НО №692746, виданому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №1567 від 28 листопада 2015 року). На даний час дитина проживає разом з матірю, за адресою: місто Маріуполь, проспект Будівельників, 147а-59. Відповідно до ст.80, ст.84 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частки від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 25 квітня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15 травня 2017 року. Від спільного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів доходу на утримання неповнолітньої дитини. У звязку із тим, що вона перебуває у декретній відпустці та потребує матеріальної допомоги, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 березня 2018 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь та утримання [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2017 року і до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. 04 липня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2018 року, заочне рішення суду від 15 березня 2018 року, скасовано. Позивачка у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1000 гривень з 06.09.2018 року, оскільки вони з відповідачем добровільно прийшли до вказаної суми. \~ \~ \~ \~Відповідач визнав уточнені позовні вимоги [PERSON] та просив стягнути з нього аліменти на користь дружини у розмірі 1000 гривень з 06.09.2018 року, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року, який було розірвано, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 травня 2017 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що відображено у свідоцтві про народження серії 1-НО №692746, виданому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №1567 від 28 листопада 2015 року). На даний час дитина проживає разом з матірю, за адресою: місто Маріуполь, проспект Будівельників, 147а-59. Відповідно до ст.80, ст.84 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частки від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 06 червня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з жовтня 2017 року через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НО №199435, виданого 06 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, [PERSON] та [PERSON] 06 червня 2006 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 273. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін «Мофа».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

14 грудня 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 17.06.2016 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17.06.2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 09.07.2017 року),мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до його повноліття. Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

14 грудня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 25000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1 600 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 липня 2015 року в м. Києві відбулась ДТП, за участю автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля Honda, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Вказана пригода відбулася з вини [PERSON], на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Внаслідок ДТП автомобіль Honda, реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. На підставі заяви АТ «СК «АХА Страхування» позивач виплатив останньому страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., у порядку регресу, як страховику за Договором страхового відшкодування №194391Га/14к/п від 18 липня 2014 року, що укладений між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] місце ДТП залишив, а відтак позивач набув право регресної вимоги до відповідача, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою від 20 лютого 2018 року по справі відкрито провадження. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-1341 від 08 листопада 2018 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв'язку із довготривалим лікарняним судді Малинникова О.Ф. Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року справу передано у провадження судді Фролової І.В. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити без його участі, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

14 грудня 2017 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання у сумі 381 грн. 48 коп., що виникла за період з 01.06.2014 по 30.06.2015. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.12.2017 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з газопостачання, які надає позивач за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі за надані послуги своєчасно не розраховувалися, у зв'язку з чим за період з 01.06.2014 по 30.06.2015 виникла заборгованість у сумі 381 грн. 48 коп., що підтверджується розрахунком (а/с 5). Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно визначеного у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», поняття комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За таких обставин, оскільки відповідачами порушено зобов'язання щодо обов'язкової оплати в установлені строки наданих позивачем послуг, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з газопостачання підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved