overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~14 січня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 150114-130520, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1200 гривень, та зобовязалась повернути отримані грошові кошти в розмірі 1200 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 720 гривень до 12 лютого 2015 року включно. 28 лютого 2015 року відповідачка відповідно до п. 2.3. договору кредитування сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 1104 грн., та пролонгував договір строком до 30 березня 2015 року, зобовязавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 1920 гривень. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 15 березня 2017 року в сумі 19\~104 грн., яка складається із 1200 гривень основного боргу, 720 грн. - відсотків за договором, 17184 грн. пені за договором, які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Служба термінового кредитування». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1600 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 150114-130520 від 14 січня 2015 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 1200 гривень та зобовязалась повернути отримані грошові кошти в розмірі 1200 гривень, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 720 гривень до 12 лютого 2015 року включно. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 15 березня 2017 року в сумі 19\~104 грн., які складаються із 1200 гривень основного боргу, 720 грн. - відсотків за договором, 17184 грн. пені за договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1600 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

14 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 вересня 2012 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 703 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 29 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 703 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

14 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 29 серпня 1993 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції, за актовим записом № 65, між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Сім'я розпалася у листопаді 2013 року, тому у них з відповідачкою різні характери та погляди на життя, між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Вважає що їх шлюб носить формальний характер. Спірних питань щодо спільного майна подружжя та місця проживання дитини у них з відповідачкою немає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 29.08.1993 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції, за актовим записом № 65. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 29 серпня 1993 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції, за актовим записом № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

14 січня 2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.05.2012 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 132 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 18 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 132 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

14 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з 11 серпня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить стягнути аліменти на її утримання з посиланням на вимоги ст.84 СК України, мотивовано тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини. Подружжя проживає окремо, позивачка має скрутне фінансове становище, втім відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила стягнути з відповідача 400 гривень в якості аліментів на утримання малолітньої дочки до її повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 400 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 серпня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, є підставою для задоволення вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

14 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 серпня 2001 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2001 року, актовий запис № 1224 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 5, 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

14 січня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 жовтня 2006 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

14 січня 2015 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 26.04.2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №107, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 26.04.2002 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №107, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, судом надавався строк на примирення, у який сторони не досягли примирення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14 січня 2015 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, зазначивши, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.07.2013 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем не проживають. На теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини (доходів) з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. До судового засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини щомісячно та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представленої суду копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої головою КСН « Азов'є » від 13.01.2015 року [PERSON] мешкає разом з сином - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.8). Судом встановлено, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, отримує соціальні виплати на дитину. Згідно з ч.2,4 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку, незалежно від її матеріального становища. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243, 60 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

14 січня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 39 на вул. Гоголя в с. Залевки Смілянського району та земельну ділянку площею 2.96 га, розташовану в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району. Спадкоємцем по заповіту на спадкове майно померлої є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, але у видачі свідоцтва про право власності він відмовив у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 14 січня 2015 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння № 39 на вул. Гоголя в с. Залевки Смілянського району та земельну ділянку площею 2.96 га, розташовану в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 17 лютого 2017 року, довідкою виконкому Залевківської сільської ради від 6 лютого 2017 року № 49 та державним актом на право власності на земельну ділянку від 22 січня 2004 року. За свого життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно [PERSON], який прийняв спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву в нотаріальну контору, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 28 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved