Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

13 листопада 2014 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON], заінтересовані особи - Управління Держземагентства у Охтирському районі Сумської області, Реєстраційна служба Охтирського міськрайонного управління юстиції, із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заявник свої вимоги мотивує тим, що вона отримала пропозицію щодо укладання договорів оренди землі, але як з'ясувалося, прізвище, на яке були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, є «[PERSON]», а у паспорті вірно записано прізвище «[PERSON]». Заявник це пояснює тим, що така невідповідність у документах у написанні її прізвища виникла внаслідок того, що на час оформлення державних актів на право власності на земельні ділянки вона мала паспорт з таким же неправильним написанням її прізвища. Але на даний час помилка у паспорті громадянина України виправлена, вона отримала новий паспорт з вірним написання прізвища, а саме - «[PERSON]». Даний факт унеможливлює укладання договорів оренди землі на вказані земельні ділянки та їх подальшу державну реєстрацію у Реєстраційній службі Охтирського міськрайонного управління юстиції. Враховуючи вищевикладене, заявник [PERSON] звертається до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів - державних актів на право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні представника заявника [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності серії НАВ № 985221 від 14 жовтня 2014 року, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити, встановити факт належності державних актів на право власності на земельні ділянки (земельний пай) на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області [PERSON]. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився, але до початку розгляди справи по суті 21 листопада 2014 року надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без участі їх представника. Представник заінтересованої особи Управління Держземагентства у Охтирському районі Сумської області в судове засідання не з'явився, хоча був завчасно та належним чином повідомлений про дачу, час та місце розгляду цивільної справи, про що свідчить підпис від 17 листопада 2014 року на повідомленні про вручення поштового відправлення. У відповідності зі Ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника зацікавленої особи, оскільки він належним чином сповіщений про розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 131250, зареєстрованого 07 серпня 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 51 належить земельна ділянка загальною площею 0,6006 га (угіддя - сільськогосподарські землі, у т.ч. сіножаті), та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 029735, зареєстрованого 07 серпня 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 52 належить земельна ділянка загальною площею 2,3710 га (угіддя - сільськогосподарські землі, у т.ч. рілля). Вказані земельні ділянки знаходяться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області, цільове призначення даних земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, у матеріалах справи є копії документів, які підтверджують особу заявника. Як вбачається з копії паспорта серії [NUMBER], виданого 22 грудня 2009 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області, заявник має прізвище, ім'я та по-батькові наступні - «[PERSON]». Тоді як згідно копії паспорта серії [NUMBER], виданого 18 листопада 1999 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області, який на даний час є недійсним та взамін якого 22 грудня 2009 року був виданий новий паспорт, прізвище заявника зазначене як «[PERSON]». Згідно Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 6 ч. 1 Ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по - батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. В даному випадку судом встановлено, що заявник має прізвище «[PERSON]», що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого 22 грудня 2009 року Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області на її ім'я, а саме - на [PERSON]. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України. При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як з'ясовано у судовому засіданні, помилка у прізвищі на державних актах на право власності на земельну ділянку перешкоджає заявникові використовувати її власність на свій розсуд, так як вона не може оформити договір оренди землі. Саме даний факт змусив заявника звернутися до суду з даною заявою. Відповідно до Ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, розглядаються судом. Заявник вичерпав всі можливості, щодо одержання документу, який підтверджує факт належності правовстановлюючого документу. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником. Таким чином, оцінюючи докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі вищеозначеного та

Outcome: approved