Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

12 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся з позовом, яким просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року на користь [PERSON] на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], з 1/4 частки його доходів до 1 гривні, а також відізвати з виконавчої служби зазначений судовий наказ і приєднати його до матеріалів цивільної справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що дочка [PERSON] проживає разом з ним, а тому розмір аліментів на користь матері на утримання дитини має бути зменшений до мінімуму. Представник позивача адвокат [PERSON] пояснив, що від шлюбу позивача та відповідача 02 березня 2010 року народилась донька [PERSON]. Адвокат запевнив суд, що донька [PERSON] проживає з батьком, а тому немає жодних підстав стягувати з нього аліменти на утримання дитини. Водночас повідомив, що позивач [PERSON] готовий домовитись з колишньою дружиною про виплату аліментів на утримання дочки в добровільному порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що він, дружина та дитина зареєстровані за однією адресою. При цьому дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. За таких обставин аліменти на користь дружини слід зменшити до 1 гривні. Надаючи пояснення, позивач весь час плутався та не міг чітко відповісти на питання з ким фактично проживає дитина. На пряме запитання суду відповідав по-різному: то говорив, що дитина проживає з ним весь час, то говорив, що дитина проживає з ним частково. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що хоча вона та дитина зареєстровані за адресою місця проживання позивача: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], проте фактично там не проживають, оскільки вона винаймає квартиру за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], і проживає там разом з дочкою [PERSON]. Фактичні шлюбні відносини та спільне проживання з позивачем припинені з літа 2017 року. Влітку вони з дочкою проживали у її матері. Вдень дитина перебувала у матері [PERSON], адже вона та її мати кожен день на роботі, а дитині в цей час краще бути з бабусею, аніж самій в порожній квартирі. Проте щовечора вона дитину забирала додому. Коштів на утримання дитини [PERSON] ціле літо майже не надавав, а якщо зрідка й надавав, то в незначному розмірі, супроводжуючи передачу грошей докорами та конфліктами. Зокрема, коли вона відправила дитину відпочивати на море, батько дав 500 гривень. Восени вона переїхала з дочкою на зйомну квартиру, щоб дитині було близько ходити до школи. Відповідач [PERSON] не заперечує, що часто (декілька разів на тиждень) дитина буває у позивача [PERSON], адже вона жодним чином не хоче перешкоджати спілкуванню дитини з рідним батьком, але наголошує, що дитина проживає з нею. Крім того, зазначає, що після набрання законної сили судовим наказом про стягнення з позивача аліментів, останній став витрачати на утримання дитини більше коштів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 05 вересня 2009 року позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON], а 02 березня 2010 року у них народилась дочка [PERSON]. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 31). Згідно судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення з заявою до суду, тобто з 28 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2). Відповідно до довідки Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області від 05 грудня 2017 року № 5039 в квартирі за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 28). При цьому зазначено, що дружина [PERSON] зареєстрована, але не проживає. Згідно наданої директором Варвинської районної гімназії [PERSON] та класним керівником [PERSON] інформації щодо участі [PERSON] у вихованні учениці 2-Б класу [PERSON] позивач позитивно характеризуються як батько (а.с. 29). В інформації вказано, що в першому класі дитину приводив та забирав з гімназії у 90% випадків [PERSON]. Проте зараз дитина навчається в другому класі, а в інформації жодним словом не висвітлено те, хто приводить та забирає дитину саме в другому класі, тобто після того, як батьки дитини припинили шлюбні відносини та розірвали шлюб. Крім того, дана інформація стосується участі батька у вихованні дитини, а не в її утриманні. Також з інформації неможливо зробити висновок про те, з ким із батьків дитина проживає на даний час. Відповідь начальника Варвинського відділення поліції ГУНП [PERSON] на звернення позивача [PERSON], надана представником позивача адвокатом [PERSON] (а.с. 30), свідчить якраз про те, що дитина з позивачем [PERSON] постійно не проживає, адже в протилежному випадку про зазначений у відповіді факт неналежного виховання відповідачем [PERSON] своєї доньки мова б не йшла. Кожна зі сторін надала суду свій акт обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с. 32, 34). В жодному з актів не вказано дати його складення. При цьому акти, кожен з яких завірено печаткою Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області та підписом голови селищної ради, суперечать один одному. Так, в акті, наданому позивачем [PERSON] (а.с. 32) зазначено, що дитина проживає з батьком за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], що засвідчено підписами уповноважених осіб та підписом голови селищної ради, а в акті, наданому відповідачем [PERSON] (а.с. 34) зазначено, що [PERSON] разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], не проживають понад півроку, що також засвідчено підписами уповноважених осіб та підписом голови селищної ради. Крім того, відповідач [PERSON] надала суду Акт, датований 2017 роком, згідно якого комісія в складі депутата Варвинської селищної ради [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджує, що в будинку №48а, кв. 4 по вул. Миру проживає без реєстрації [PERSON] з донькою [PERSON] (а.с. 33). Акт підписаний депутатом Варвинської селищної ради [PERSON] та сусідами. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у нього погіршилося здоровя, змінився матеріальний або сімейний стан, є інші утриманці. Крім того, розмір аліментів, що стягуються з позивача [PERSON] за судовим наказом, жодним чином не є завищеним, а навпаки, наближений до мінімального. З наявних матеріалах справи доказів та поведінки в судовому засіданні вбачається, що між сторонами відсутні нормальні відносини. Водночас батько бере активну участь у вихованні доньки [PERSON]. Проте позивач не довів, що дитина проживає з ним. Бажання представника позивача адвоката [PERSON] домовитись з відповідачем про розмір аліментів на дитину в позасудовому порядку якраз доводить, що дочка [PERSON] з батьком не проживає. Адже в протилежному випадку домовлятись було б недоцільно і недоречно, більш того, в цьому взагалі не було б жодної потреби. Отже, на думку суду позовна заява [PERSON] про зменшення розміру аліментів до 1 гривні є спробою ухилитися від обовязку по належному утриманню власної дитини. Однак, оскільки відповідач [PERSON] не заперечує, що декілька разів на тиждень дитина буває у позивача [PERSON] та останнім часом батько почав брати більш активну участь в утриманні дитини, купує доньці деякі речі, розмір аліментів слід зменшити до 1/5 частини усіх доходів позивача. Повний текст рішення складено 06 грудня 2017 року.

Outcome: partial