Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

14.03.2018 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1999 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] та 30.08.2005 року вони розлучилися. Під час перебування у них народився син [PERSON], [INFO], який залишився проживати з нею. Зазначає, що з 26.07.2017 р. їх син є курсантом 1-го курсу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації, знаходиться на повному державному утриманні і потребує матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач офіційно працює в Сумській обласній державній адміністрації, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, відзив на позовну заяву, письмові докази, на спростування позовних вимог не надав. Суд, заслухавши позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.10.2005 року (а.с. 17). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який є курсантом 1-го курсу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації, з 26.07.2017 р. знаходиться на повному державному утриманні (а.с. 10, 11, 18, 22). [PERSON] є курсантом військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 26.07.2017 р., знаходиться на повному державному утриманні, що підтверджується Довідкою Військового інституту телекомунікацій та інформатизації № 1/53/17/109 від 13.02.2018 р. (а.с. 18). Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 121 Сімейного кодексу України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтується на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Пред'являючи позов, позивач зазначає, що їх син потребує матеріальної допомоги, оскільки є курсантом військового інституту телекомунікацій та інформатизації, перебуває на державному утриманні і лише вона несе витрати по утриманню сина. Судом встановлено, що [PERSON] 13.03.2018 року досягнув повноліття, є курсантом військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 26.07.2017 р., знаходиться на державному утриманні та потребує допомоги від батька. Відповідач офіційно працює на посаді головного спеціаліста управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи Сумської обласної державної адміністрації і його дохід за місцем роботи за 2017 рік становить 102618 грн., отримує дохід від надання майна в оренду, у його власності перебувають два житлових будинки та квартира, а також легковий автомобіль та причіп, що вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі декларацій щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2017 р., копія якої надана позивачем (а.с. 32-36). Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на утримання сина у заявленому позивачем розмірі. Зважаючи на встановлені факти, оскільки у матеріальних витратах на утримання повнолітнього сина зобов'язані брати участь обоє з батьків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти відповідно до ст. 199 СК України на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи стягнення з дня предявлення позову - 14 березня 2018 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави - витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved