Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю три місяці. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03.10.2016 року помер його рідний батько [PERSON], який постійно проживав в державі Ізраїль, а позивач здійснював догляд за батьком до дня його смерті. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно та відкрилась спадщина. Позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги і 26.04.2017 року склав заяву, яку посвідчив приватний нотаріус Держави Ізраїль, проте в межах визначеного законодавством терміну для прийняття спадщини не подав заяву до нотаріальної контори. Зазначає, що строк для прийняття спадщини ним було пропущено з важних причин, оскільки його постійне місце проживання на території Держави Ізраїль і він мав намір подати таку заяву, проте зважаючи на тривалість поштового переказу така заява не була вчасно подана. В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Хмельницької міської ради в судовому засіданні при вирішенні питання щодо продовження строку для прийняття спадщини поклалась на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач [PERSON] народився 13.05.1970 року в м. Хмельницькому, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 306509, виданого повторно 03.08.1999 року, де в графі мати зазначено «Константинова Людмила Євгенівна», а в графі батько «Ітін Олександр Рафаїлович». Судом обєктивно встановлено, що 03.10.2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Проте, нотаріус листом від 14.06.2017 року вих. № 63/01-16, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], [INFO], що помер 03.10.2016 року. Так, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.07.2017 року згідно відомостей Спадкового реєстру інформація про наявність заведеної справи відсутня. Інших спадкоємців, які претендують на спадщину, судом не встановлено. Із заяви позивача [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 26.04.2017 року вбачається, що позивач дійсно мав намір прийняти спадщину після смерті батька. Також, факт тимчасового проживання позивач [PERSON] в Державі Ізраїль підтверджується копією довідки про реєстрацію поїздок від 15.06.2017 року, із якої вбачається, що дата вїзду позивача на територію Держави Ізраїль 08.10.2010 року. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач у своєму позові вказує про поважність причин пропуску ним строку. Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачем є поважними, також враховує, що нічиї права та інтереси не порушуються, а тому позивачеві належить додатково визначити строк, в три місяці після набрання цим рішенням законної сили, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач не наполягав на стягненні з відповідачів судових витрат. Відповідно до ст. ст. 1216-1218, 1222, 1258, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved