Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

13.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття; позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що 31.07.2001 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від сумісного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Рішенням суду від 06.04.2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає разом з нею. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини з того часу, як вони розлучилися, не надає жодної матеріальної допомоги, не цікавиться дитиною. Весь час вона сама займається вихованням своєї доньки. Їй невідомо чи працює відповідач, чи ні, тому вона просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. Відповідач життям доньки, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний розвиток, освіту. Відповідач не приймати участь у вихованні та розвитку дитини, та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивач та її представник просили позовні вимоги задовольнити, позивачка надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог, зазначила, що після розірвання шлюбу в квітні 2011 року відповідач взагалі не цікавиться донькою, не спілкується з нею, матеріально, духовно та морально не забезпечує доньку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач не з'явився, про день та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Представник Управління служб у справах дітей не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, з 31.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 06.04.2011 року було розірвано. Від сумісного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна донька [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі свідоцтва про народження дитини (актовий запис №117 від 27.03.2003 року), батьком [PERSON] 2003 року народження записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ВК ХМР від 18.05.2017 року №311, малолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], де для дитини створені належні умови для проживання та розвитку (акт обстеження від 11.05.2017). [PERSON] та малолітня [PERSON], [INFO], перебувають на обліку, як особи переміщені з районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення з 21.07.2015. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки, не цікавиться станом її здоров'я, навчанням та дозвіллям. Згідно з інформацією адміністрації Харківської спеціалізованої школи І-Ш ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів №16 від 10.02.2017 року, де [PERSON], навчається з 21.08.2015, мати, [PERSON], підтримує зв'язок із класним керівником, постійно цікавиться успіхами дочки у навчанні, регулярно відвідує батьківські збори. Згідно з інформацією адміністрації Харківської міської дитячої поліклініки № 23 від 24.02.2017 року, де [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом фахівців з липня 2015 року, у разі хвороби дитини на прийом в поліклініку приводить мати. Лікування та догляд за дитиною здійснює мати, рекомендації лікарів мати виконує в повному обсязі. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Управління служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Згідно з актом обстеження Управління служб у справах дітей від 11.05.2017 року, для дитини створені належні умови для проживання та розвитку. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Отже, згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ВК ХМР від 18.05.2017 року №311, в інтересах дітей, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» N3 від 30.03.2007 року - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється з квітня 2011 року від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] 2003 року народження, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На підставі викладеного, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є працездатною людиною, відомості щодо офіційного працевлаштування та постійного отримання доходу відсутні, інших осіб на утриманні не має, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 2003 року народження у розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід Держави. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір за вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 640 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved