Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

14 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він є рідним братом [PERSON], відповідача по справі. [INFO] року, померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 часток окремої три кімнатної [ADDRESS]. Вказана квартира була спільно приватизована в 2008 році відповідачем [PERSON], матір'ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON]. При приватизації частки співвласників визначені в розмірі по 1/3 кожного. Три роки назад чоловік матері - [PERSON] помер, і оскільки мати перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, була зареєстрована разом з померлим в спільному житлі, - то вона автоматично відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, але не встигла переоформити її на своє ім'я. Таким чином вона фактично стала власником 2/3 часток вказаного нерухомого майна-квартири. Спадкоємцями 1 черги за законом після смерті матері [PERSON] - є сторони по справі, інших спадкоємців 1 черги за законом померла не має. Після смерті матері [PERSON], позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але Державний нотаріус Другої криворізької нотаріальної контори Биканов Р.І. 16.09.2015р. № 3764/02-14 відмовив позивачу в оформленні спадщини через те, що померла мати [PERSON] [INFO] року, тобто в день своєї смерті, склала на випадок своєї смерті заповіт на користь відповідача [PERSON] і заповіла йому все належне їй майно. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р. О. Вказаним заповітом, позивач, позбавлений спадщини. Бажаючи оспорити зазначений заповіт, позивач в 2015 році вже звертався до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання заповіту недійсним з підстав того, що мати була неспроможна через стан свого здоров'я керувати своїми діями і розуміти їх значення. Цивільна справа № 212/8467/15-ц знаходилась на розгляді в суді. Позивач наголошує на тому, що в судовому засіданні були встановлені додаткові обставини посвідчення заповіту і допитані свідки, які дали відповідні покази. Тому,беручі до уваги всі обставини, які стали відомі позивачу під час слухання іншої справи, та вбачаючи в діях нотаріуса грубі порушення норм ЦК України, [PERSON], цивільну справу № 212/8467/15-ц залишив без розгляду, та звернувся до суду з вимогами визнати заповіт матері [PERSON] недійсним з інших підстав. Позивач [PERSON], вважає, вказаний заповіт є недійсним, оскільки при його посвідченні приватний нотаріус Бурлак Р.О. грубо порушив вимоги Цивільного законодавства України та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій-нотаріусами України,затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. № 20/5 . Позивач посилається на докази, що доводять позовні вимоги, а саме просить суд прийняти покази свідків, які допитувалися в судовому засіданні в іншій справі, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] В заповіті зазначено, про те що заповіт прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним свідків, але за станом здоров'я, і показами допитаних в іншій справі свідків, встановлено, що спадкодавець [PERSON] не могла підписати документ та прочитати його. Таким чином, позивач вказує, що в тексті заповіту є невідповідності фактичним обставинам його складання, тобто при складанні заповіту були допущені порушення норм, передбачених ч. 2 ст. 1248 та ч. 1 ст. 1257 ЦК України. У зв'язку з викладеним, позивач просив суд визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений [INFO] року приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Бурлак Р.О. за реєстровим номером № 555. 18 квітня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON], заперечував проти позову, зазначив, що під час складання заповіту витримані усі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Третя особа - приватний нотаріус Бурлак Р. О. пояснив суду, що заповіт складений з дотриманням вимог законодавства, свідки були запрошені, вони читали та підписували заповіт. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON] і свідком при складенні заповіту. Під час складення заповіту нотаріус питав [PERSON] її прізвище ім'я та по батькові, місце народження, кількість дітей, їх ім'я. [PERSON] розмовляла нормально. Заповіт нотаріус читав вголос, потім вона сама вголос прочитала заповіт, чи читала [PERSON] заповіт не пам'ятає. Заповіт підписувала [PERSON], вона та ще одна жінка. За [PERSON] у заповіті підписувався чоловік, але вони з ним не знайомі. Крім того, зазначила, що [PERSON] ще раніше вказувала на те, що хоче усе заповісти молодшому сину, у цей день вона розмовляла добре, їла сама. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] хворіла, відповідач [PERSON] доглядав за нею. Він був присутній під час складення заповіту. Нотаріус спілкувався із [PERSON] та вона відповідала на запитання. Нотаріус прочитав у голос заповіт, та він читав, не пам'ятає про те, чи читала сама [PERSON] заповіт. [PERSON] сказала, щоб він, [PERSON] підписав заповіт, після чого заповіт підписали ще дві жінки-свідки. Також зазначив, що він чітко чув як [PERSON] бажала написати заповіт на ім'я [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, а також матеріали цивільної справи № 212/8467/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Частиною другою ст. 8 Конституції України встановлено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі. Стаття 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 06.08.2008 року, органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить, на праві приватної спільної сумісної часткової власності громадянам в рівних долях: [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина, [PERSON] - 1/3 частина. [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер у 2012 року (а. с. 10). [PERSON], [PERSON] сини [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] (а. с. 9). Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але Державний нотаріус Другої криворізької нотаріальної контори Биканов Р.І., 16.09.2015р. № 3764/02-14 відмовив позивачу в оформленні спадщини через те, що померла мати [PERSON] [INFO] року, тобто в день своєї смерті, склала на випадок своєї смерті заповіт на користь відповідача [PERSON] і заповіла йому все належне їй майно. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р. О. (а. с. 11). [INFO] року, [PERSON] складений заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Бурлак Р.О. за реєстровим номером № 555. Згідно з даним заповітом від [INFO] року, [PERSON] заповіла [PERSON] усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам цивільного законодавства та у відповідності з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій - нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р.№ 20/5. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Стаття 81 ч.1 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що під час складення заповіту були присутні свідки та заповіт підписано особою, на яку вказала заповідач, вказана обставина підтверджена допитаними у судовому засіданні свідками. Судом не приймаються як доказ, на підтвердження позовних вимог, покази свідків які були допитані в іншому судовому засіданні під час розгляду іншої справи, оскільки, ст. 229 ЦПК України визначено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Законом не передбачено дослідження показів свідків із іншої справи. Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано. Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони скористалися правом подать докази у справі безпосередньо до суду. Суд відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed