Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

13 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 25 грудня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З перших днів їх сумісного життя відповідач часто не ночував удома, додзвонитися до нього було неможливо. Відповідач із родиною практично не живе, раптово зявляється вдома та також раптово зникає. Їх сумісне життя не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, різниці поглядів на сімейні обовязки. При цьому відповідач не приймає участі в житті родини, тягар забезпечення та виховання дитини лежить на ній. Враховуючи, що з липня 2016 року вони із відповідачем не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного із них. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутності та з посиланням на підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності та з посиланням на визнання позовних вимог. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявились до суду. Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 грудня 2012 року зроблено відповідний актовий запис №887 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає\~ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з липня 2016 року припинили подружні стосунки, стали проживати окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Outcome: approved