Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

13 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] [INFO] . Судом до участі в розгляді справи залучено орган опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] усіляко перешкоджає та не надає можливості йому зустрічатись із дочкою, приймати участь у її вихованні. Просив суд визначити йому побачення з дитиною один раз на місяць у будь-який вихідний чи святковий день, липень кожного року на весь місяць з виїздом дитини за адресою проживання позивача: [ADDRESS] чи в с. Смільчинці Лисянського району Черкаської області по місцю проживання баби малолітньої дитини - [PERSON] чи в оздоровчий заклад , зобов'язати відповідача повернути дочці мобільний телефон та не створювати перешкод для спілкування з дочкою по мобільному телефону в будь - який час. Просить стягнути понесені судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, явки в судове засідання та витрати на правову допомогу. Пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачем ( 18.08.2014 року ) , остання в цей же день забрала дочку те переїхала проживати в с. Малинівка Малинського району. [PERSON] створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, а саме під час його приїзду за місцем проживання відповідача для побачення з дитиною, [PERSON] переховує дочку та не дозволяє спілкуватись. За місцем його проживання та проживання його батьків, створені необхідні умови для проживання та спілкування з дочкою. Відповідач заперечила по суті позову. Пояснила, що з 13 вересня 2008 року по 18 серпня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина - [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу між сторонами стало те, що позивач після звільнення з роботи у 2013 році став поводити себе відносно [PERSON] агресивно, ображав її, дочку та її двох синів, які народилися від іншого шлюбу, нецензурним словами, влаштовував бійки. 02 серпня 2014 року [PERSON] побив її і вона змушена була звернутись з заявою до правоохоронних органів. 18 серпня 2014 року [PERSON] та дочка не змогла потрапити у квартиру, оскільки позивач змінив замки на вхідних дверях. Після даного, [PERSON] забрала дітей та переїхала до свої батьків , які мешкають в с. Малинівка Малинського району. [PERSON] не цікавиться проблемами дитини, не турбується про її виховання та розвиток. За весь час перебування відповідача у с. Малинівка , [PERSON] лише тричі приїжджав до дитини і при цьому будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Посилання [PERSON] на те , що вона перешкоджає спілкуванню дитини з батьком та з цією метою забрала мобільний телефон, який він подарував дитині, є необґрунтованим, оскільки позивач ніколи не купував дочці мобільного телефону. У [PERSON] є мобільний телефон, який купила [PERSON] і її батьку достовірно відомо номер даного телефону , тому останній може будь в якій час телефонувати дочці. Однак її дочка не хоче спілкуватись з батьком, боїться останнього, а тим паче переїжджати за його місцем проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справи даної категорії, судом мають бути враховані інтереси кожного з батьків, направлені як на реалізацію їх прав, передбачених ст.ст. 151,153 СК України так і виконання обов'язків, визначених ст. 150 СК України, а також інтереси самої дитини відповідно до положень ст. 159 СК України. Одним із принципових положень, закріплених в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частини 1, 2 ст. 15 Закону України « Про охорону дитинства » передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ч. 1,2,3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року до серпня 2014 року. Від спільного проживання мають малолітню дочку [PERSON] [INFO]. (а.с.8). На підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно даного рішення дочка [PERSON] на подальше виховання залишена із матір'ю (а.с. 7). Позивач проживає окремо. У відповідності до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами наявність загострених конфліктних відносин між колишнім подружжям, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з дочкою. Питаннями щодо врегулювання відносин між батьками та узгодження порядку спілкування батька з дочкою впродовж 2015 року неодноразово займалася служба в справах дітей Малинської районної державної адміністрації. Висновком органу опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації від 18 вересня 2015 року на підставі наданих сторонами доказів, що містяться в матеріалах справи, актів обстеження умов проживання сторін по справі , психолого - педагогічного висновку встановлено, що малолітня [PERSON] після розірвання шлюбу проживає разом з своє матір'ю за адресою: [ADDRESS] За психолого - педагогічним висновком виявлено неприхильне ставлення дитини до батька, навіть про погрозу, що йде від нього, таке ставлення пов'язане скоріш всього за все з реальним відтворенням батька , з його малою значимістю. Орган опіки та піклування прийшов до висновку визначити участь батька у вихованні дочки наступним чином: побачення з дочкою в будь - який вихідний чи святковий день не рідше одного разу на місяць, погоджуючи дату приїзду та години побачення з матірю. Враховуючи вік дитини, факт постійного проживання з матір'ю, висновок органу опіки та піклування, бажання батька більше спілкуватися з дочкою, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, однак вважає, що необхідно конкретизувати час та день побачення батька з дитиною та надати можливість батьку спілкуватись з дитиною у день її народження та визначає спосіб участі батька у викохуванні дочки наступним чином: у вигляді побачень у першу суботу місяця з 10.00 год. до 18.00 год. та у день народження дочки з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дитини у присутності матері - [PERSON] Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний та шкільний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. При цьому, встановлення такого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою не перешкоджає йому з досягненням дитиною більш старшого віку ставити питання про збільшення часу спілкування. В решті вимог позивача щодо встановлення способу участі у виховані дитини слід відмовити. Також суд відмовляє у задоволені вимог про зобов'язати відповідача повернути дочці мобільний телефон та не створювати перешкод для спілкування з дочкою по мобільному телефону в будь - який час , оскільки даний спосіб захисту цивільних прав не передбачений ст. 16 ЦК України , а також дані вимоги не підтверджені будь - якими належним доказами. Відповідно до положень ст.ст.85,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, пов'язані з переїздом до іншого населення пункту позивачем в розмірі 555 грн. (вартість автобусних квитків) та судового збору, що був сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 243,60 грн. , а всього в розмірі 798,60 грн. Понесені витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. (а.с. 15 ) не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними чином а саме суду не надано доказів того, дана допомога у відповідності до вимог статті 84 ЦПК України надавалась адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права ( копія ордера чи диплома про освіту), відсутній договір про надання правової допомоги, що стверджує факт надання даної допомоги.

Outcome: partial