Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

13.10.2020 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить суд припинити нарахування аліментів за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року у справі 643/12308/2014-ц, починаючи з дня звернення позивача до суду; звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 150 086,53 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 03.12.2003 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти завжди проживали разом з позивачем та за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.10.2009 р. у справі №2-7496/2009 відповідач повинен був сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей. З червня 2013 року по 25.04.2016 року позивач проживала у державі Ізраїль, діти проживали разом з батьком, однак весь цей час вона спілкувалася з дітьми та колишнім чоловіком, а також матеріально їм допомагала. За час відсутності позивача в Україні рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2014 року було визначено місце проживання дітей разом із відповідачем та рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 р. у справі №643/12308/14-ц було припинено стягнення аліментів з відповідача [PERSON] та присуджено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Позивачці не було відомо про вказані рішення, лише від судового виконавця вона дізналася про наявність заборгованості по сплаті аліментів. Позивач намагалася оскаржити зазначені рішення, але не змогла довести, що утримувала дітей, оскільки перекази коштів здійснювала найбільш зручними способами, а не для отримання доказів. Повернувшись в Україну, з часом позивач придбала квартиру, у якій зробила ремонт та з серпня 2017 році стала проживати там разом з сином, який знаходився на її повному утриманні. Батько дитини проживає разом з донькою і опікується нею, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У грудні 2017 року позивач вступила до шлюбу та [INFO] народила дитину. З цього часу позивач та її син фактично перебувають на утриманні чоловіка [PERSON] , у зв`язку з чим не може сплачувати будь-яких аліментів, так як є непрацездатною у зв`язку з доглядом за дитиною [PERSON] , [INFO] . Таким чином, протягом останніх трьох років не зважаючи на наявні рішення суду фактичні обставини свідчать, що батько дітей - відповідач має на утриманні лише доньку [PERSON] , яка постійно з ним проживає, а позивач має на утриманні сина [PERSON] , який проживає з нею та знаходиться на забезпеченні родини позивача. Тобто фактичних боргових зобов`язань сторони не утворюють, але незважаючи на це, державна виконавча служба нараховує аліменти на позивача. За таких обставин у позивача утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 150 086,53 грн. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позовних вимог про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] до досягнення ними повноліття, що утворилась в період часу з серпня 2014 року по серпень 2017 року включно відмовити. Проти задоволення решти позовних вимог він також заперечує та просить суд вирішити їх у відповідності до вимог діючого законодавства, з урахуванням того, що донька [PERSON] проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Вказав, що він не заперечує тієї обставини, що син [PERSON] дійсно з кінця серпня 2017 року мешкає разом із позивачем, а відтак і підстави для стягнення з позивача аліментів на його користь на утримання двох неповнолітніх дітей перестали існувати саме з цього часу. У зв`язку з чим, проти задоволення позовної вимоги щодо припинення стягнення з позивача на його користь аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, саме з вересня 2017 року не заперечує. Також не заперечує проти позовної вимоги про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам, що утворилась в період часу з вересня 2017 і по теперішній час. Зазначив, що 30.12.2020 року на його вимогу державним виконавцем виконано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей, за період з серпня 2014 року до серпня 2017 року, розмір якої складає 55885,33 грн. Вказана заборгованість утворилась саме за той період, коли обидві неповнолітні дитини перебували на його утриманні. За вказаний період позивач не надавала кошти на утримання дітей, а звертаючись до суду в позовом, позивач не наводячи жодного законного обґрунтування просить звільнити її від сплати заборгованості за вказаний період. Посилання позивача на її непрацездатність, у зв`язку із народженням нею у 2019 році дитини, як на підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментам є недоречною, оскільки заборгованість виникла також і за період 2014-2017 рік. Крім того, позивач є працевлаштованою особою щонайменше з листопада 2020 року, а саме працює інструктором в школі водіння, про що свідчать публікації у соціальних мережах. Представник позивача адвокат Синєпольська О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Головань Т.Г. в судовому засіданні позов визнала частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що відповідач не заперечує тієї обставини, що син з кінця серпня 2017 року проживає разом із позивачкою, а також не заперечує, що аліменти можуть бути зупинені в частині стягнення на сина з вересня 2017 року. Вказала, що позивачка не підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилась за період з серпня 2014 року по серпень 2017 рік, та яка згідно розрахунку здійсненого на вимогу відповідача державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків Андрусь П.А. становить 55885,33 грн., оскільки на той час двоє дітей проживали разом із батьком. Суд, заслухавши пояснення, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами у справі розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №556 від 19.08.2019 року. Колишнє подружжя має двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.04.2014 року у справі №643/18550/13-ц визначено місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року у справі №643/12308/14-ц стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , і.н. [NUMBER] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2009 у справі № 2-7496/2009 припинено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , і.н. [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви (20.08.2014) до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, визначальною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є факт проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2017 року аліменти були стягненні на утримання дітей на користь їх батька, відповідно станом на час розгляду справи та ухвалення у ній рішення, обидві дитини колишнього подружжя проживали разом з відповідачем [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, син [PERSON] досяг віку, який дозволяє йому самостійно обирати місце свого проживання. В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами, що син [PERSON] , [INFO] , змінив місце свого фактичного проживання та з кінця серпня 2017 року став проживати разом зі своєю матір`ю, а донька [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом із батьком. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.\~141\~СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки щодо припинення стягнення з неї аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом із цим суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення вимоги позивачки про припинення стягнення із неї аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Кожна дитина є окремою особистістю із власними потребами, у тому числі і щодо її фінансового забезпечення, ураховуючи стан здоров`я, вік, потреби на розвиток здібностей тощо, тому рівність батьків не може забезпечуватись утриманням кожним із них тільки тієї дитини, яка проживає із ними, адже кожен із батьків має утримувати своїх дітей незалежно від того з ким із них проживає дитина. Стосовно вимог про скасування заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який здійснений на вимогу позивачки державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] загальний розмір заборгованості за період з серпня 2014 по липень 2020 року включно складає 150086,53 грн. У даному випадку істотною обставиною, яка передбачена положеннями ч. 2 ст.\~197\~СК України та дає підстави позивачці вимагати звільнення її від сплати заборгованості за аліментами є фактичне проживання сина [PERSON] , [INFO] разом із нею, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивачки, і відповідно за період проживання сина з позивачкою, остання може бути звільнений від сплати нарахованих та не сплачених за цей період аліментів. За таких обставин суд вважає, що позивачка має право на звільнення її від сплати заборгованості за аліментами лише на сина [PERSON] , [INFO] , яка утворилась саме з вересня 2017 року. Щодо інших обставин, на які позивач посилається як на підстави звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, а саме: 1) необізнаність про необхідність сплачувати аліменти, 2) народження іншої дитини, то суд вважає, що їх не можливо розглядати як такі, які викликали виникнення заборгованості і мають істотне значення. Так, необізнаність про необхідність сплачувати аліменти, при тому, що позивач знала про проживання дітей з батьком, а доказів перерахування матеріальної допомоги не надала, не є істотною обставиною, яка дозволила б суду звільнити від заборгованості за цей період. Щодо обставин, пов`язаних з народженням у позивача іншої дитини, то дитина народилася у 2019 році, а заборгованість виникла з 2014 року і звільняється позивач від обов`язку по сплаті заборгованості з вересня 2017 року, тобто народження дитини ніяким чином не могло вплинути на виникнення суми заборгованості за період з 2014 до 2017 рік. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial