Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

13.07.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зняти арешт, накладений ухвалою Народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 17.07.1979 та припинити обтяження нерухомого майна від 12.12.2007, номери запису про обтяження 19578412 та 19578377, відносно житлового будинку [ADDRESS] , 34/100 частин якого належать позивачу на праві приватної власності, з метою усунення перешкод для здійснення права власності на 34/100 частин вказаного житлового будинку та реалізації позивачем права на спадщину після померлого сина [PERSON] у вигляді 7/100 частин цього будинку. Позовні вимоги мотивував тим, що з виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2020 йому стало відомо, що стосовно житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , - є обтяження у вигляді арештів від 12.12.2007, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578412 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213088) та номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578377 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213048). Вищевказана ухвала суду була винесена на підставі позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та частину рухомого майна до [PERSON] , в якій він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок. Рішенням Народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 28.05.1980 право власності на спірний будинок було визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Питання про зняття арешту з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , судом вирішено не було. Проте, після набрання рішенням законної сили, обставини, які існували на час накладення арешту на житловий будинок, вже зникли; мета, задля якої застосовувався запобіжний захід, була досягнута. Оскільки Народний суд Червонозаводського району м. Харкова припинив своє існування, у позивача відсутня процесуальна можливість звернутися до державного органу, який постановив ухвалу про накладення арешту на спірний житловий будинок із клопотанням про її скасування. 08.07.2020 позивач звертався до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про скасування обтяжень у вигляді арештів від 12.12.2007, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578412 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213088) та номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578377 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213048) відносно житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 09.07.2020 листом Департаменту реєстрації Харківської міської ради вих. № 2621/0/50-20 від 09.07.2020 [PERSON] було надано відповідь, у якій роз`яснено визначений чинним законодавством України порядок державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, зокрема, порядок здійснення відповідних дій на підставі рішення суду. З посиланням на статті 41, 58 Конституції України, статті 316, 317 Цивільного кодексу України, статті 26 та 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі № 340/25/19, статті 30, 149, 150 Цивільного процесуального кодексу України та відсутність правових підстав для арешту його майна, позивач просив захистити його порушені права. 04.08.2020 Департаментом реєстрації Харківської міської ради надано відзив на позов, в якому останній зазначив, що на теперішній час у Департаменту реєстрації Харківської міської ради відсутні правові підстави для скасування обтяжень у вигляді арештів від 12.12.2007, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578412 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213088) та номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578377 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213048) відносно житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, відповідач повідомив, що за умови прийняття судом рішення про зняття арешту та припинення обтяження речових прав відносно будинку [ADDRESS] , Департамент реєстрації Харківської міської ради зможе розглянути заяву позивача щодо внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23.07.2020 від третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог співвласника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] (25/100 частин вказаного житлового будинку належать йому на підставі рішення Народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 28.05.1980 та 34/100 частин цього будинку на підставі заповіту [PERSON] на ім`я [PERSON] від 26.04.1980), до суду надійшло пояснення щодо позову, у якому він повідомив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Просив прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України. 14.07.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Від сторін у справі не надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 17.07.1979 на будинок [ADDRESS] частин якого на праві приватної власності належать позивачу, накладено арешт. Вищевказана ухвала суду була винесена ув`язку із розглядом позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та частину рухомого майна до [PERSON] , в якій останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 28.05.1980 вищевказані позовні вимоги позивача були задоволені, в результаті чого право власності на спірний будинок було визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Питання про зняття арешту з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] судом вирішено не було. У зв`язку з чим, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про накладення обтяжень у вигляді арештів від 12.12.2007, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578412 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213088) та номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578377 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213048), відносно житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.07.2020. 08.07.2020 позивач звертався до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про скасування арештів від 12.12.2007, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578412 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213088) та номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578377 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213048), відносно житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Департаментом реєстрації Харківської міської ради була надана відповідь на вищезгадану заяву, в якій позивачу було повідомлено про відсутність правових підстав для зняття вищевказаних арештів та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~149\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~від 18.07.1963 в редакції, яка діяла на час винесення ухвали та рішення Народного суду Червонозаводського району м. Харкова від 28.05.1980 суд чи суддя на прохання осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Схожі підстави для забезпечення позову викладені у ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, згідно із якою забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 155 Цивільного процесуального кодексу України від 18.07.1963 в редакції, яка діяла на час винесення вищевказаних ухвали та рішення Народного суду Червонозаводського району м. Харкова ухвала про забезпечення позову може бути скасована судом, який розглядає справу. Питання про скасування забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розглядові питання про скасування забезпечення позову. Якщо в позові буде відмовлено, вжиті заходи по забезпеченню позову зберігаються до набрання рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з постановленням рішення або після цього постановити ухвалу про скасування забезпечення позову. Отже, для зняття заходу забезпечення у вигляді накладення арешту на житловий будинок Народний суд Червонозаводського району м. Харкова повинен був винести окрему ухвалу, проте окрема ухвала про зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS] судом не була постановлена. На відміну від алгоритму скасування заходів забезпечення за Цивільним процесуальним кодексом України від 18.07.1963, ч. 7 ст. 158 чинного Цивільного процесуального кодексу України передбачає автоматичне скасування заходів забезпечення через 90 днів після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 58 Конституції України: закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зміст права власності складають право володіння, користування та розпорядження. Таким чином, неможливість здійснення однієї із цих складових означає порушення права власності та наявність перешкод у його реалізації. Разом з тим ст. 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, наявність арешту щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності, а саме: право розпорядження, та порушує його конституційне право, передбачене частиною 1 статті 41 Конституції України. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Крім того, наявність обтяжень щодо спірного житлового будинку не дозволяє [PERSON] прийняти спадщину у вигляді 7/100 частин зазначеного житлового будинку після загибелі його сина [PERSON] . Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України: позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Крім того, позицію щодо підсудності справ про зняття арешту з певного майна висловила Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 22 січня 2020 року по справі № 340/25/19. Зокрема, у п. 27 Постанови визначено, що для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. У п. 29 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року по справі № 340/25/19 роз`яснено, що якщо позов спрямовано на захист цивільних прав, то за таких обставин він вважається різновидом негаторного позову. Оскільки в позовній заяві [PERSON] до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] , не оскаржуються дії службових осіб, а підставою позову є наявність арешту щодо належного позивачу на праві приватної власності майна, ця позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили». Тому належним способом захисту прав позивача є скасування судом арештів та припинення обтяжень від 12.12.2007 номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578412 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213088) та номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19578377 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6213048) відносно житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 13.07.2020 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тим, що останній є інвалідом ІІ групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору. Крім того, судом встановлено, що з боку відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради не було порушень прав та інтересів позивача [PERSON] , у зв`язку з чим суд вважає доцільним звільнити відповідача від сплати судового збору. З огляду на вищевикладене, питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, а саме: якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved