Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

13.07.2018 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між сторонами у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити за своєї відсутності, свій позов підтримала, просила його задовольнити, та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними в справі доказами. 13.07.2018 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 16.07.2018 року було надано запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування позивача та відповідача, відповіді на які повернулись до суду 05.09.2018 року. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.11.2018 року було закрито підготовче провадження по справі, та справу призначеного до судового розгляду по суті. Сторони вступили у шлюб 20 квітня 2007 року, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 192. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач на примирення не згодна, сторони проживають окремо. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111, ч. 1 ст. 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а значить збереження сім'ї на підставі наведених вище норм права є неможливим. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. За заявою позивача суд залишає їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved