Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

12 грудня 2018 року представник позивача - адвокат Ганненко О.С. звернувся до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням у [ADDRESS], що належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], [INFO]. Вказаний позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. У даному будинку окрім нього, зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], не родичка [PERSON], [INFO], відповідач по справі, та правнук [PERSON], [INFO], відповідач. Відповідач [PERSON] зареєструвалась у будинку позивача у 2007 році, після того, як зареєструвала шлюб з онуком позивача [PERSON] Рішенням Недригайлівського районного суду від 27.07.2010 шлюб між ними розірвано. Фактично відповідач [PERSON] у будинку позивача зі своїм сином [PERSON] ніколи і не проживали, а проживали у місті Суми, а після розлучення у 2010 році відповідач із сином взагалі поїхали проживати до Російської Федерації. Але перед від'їздом самостійно з реєстрації у будинку позивача не знялися та не мають бажання приїздити до України. Будь-які зв'язки у позивача з останніми відсутні і він не знає де вони перебувають. Для отримання позивачем субсидії на комунальні послуги необхідно зняти відповідачів з реєстрації у вказаному будинку, у зв'язку з чим представник позивача просив позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник Ганненко О.С. не прибули, останній подав до суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Справу просив розглянути без участі його та позивача (а.с.54). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду та не направили суду заяви про розгляд справи без їх участі. Належним чином повідомлений представник органу опіки та піклування Недригайлівської районної державної адміністрації у судове засідання не прибув. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в селі Курмани, Недригайлівського району, Сумської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого 27 грудня 2002 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області (а.с.8). З копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер № 147988040, сформованого державним реєстратором Недригайлівської селищної ради Заїкою Р.П. 04.12.2018 (а.с.11), вбачається, що [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується також Витягом із погосподарської книги № 4, наданим Курманівською сільською радою Недригайлівського району Сумської області від 27.11.2018 за вих. № 466/02-13, з якого вбачається, що згідно даних погосподарської книги № 4 власником та забудовником житлового будинку з господарськими будівлями та земельними ділянками для ІЖБ площею 0,1063 га, кадастровий номер: [NUMBER], для ОСГ площею 0,6841 га, кадастровий номер: [NUMBER] в [ADDRESS], значиться за [PERSON] (а.с.12), та копією технічного паспорту на вказаний будинок (а.с.13-16). З довідки, виданої Курманівською сільською радою Недригайлівського району Сумської області 27.11.2018 за вих. № 465/02-13 вбачається, що [PERSON] (позивач) має слідчий склад сім'ї: дружина [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], не родичка [PERSON], [INFO], відповідач по справі, та правнук [PERSON], [INFO], відповідач по справі. [PERSON] і [PERSON] (відповідачі) зареєстровані за казаною адресою, але на території сільської ради з 2010 року не проживають (а.с.17). З висновку служби у справах дітей Недригайлівської районної державної адміністрації щодо доцільності визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з інтересами малолітньої дитини від 24.01.2019 № 13-23/03 вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO], проживав з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] з моменту народження до часу розірвання шлюбу між батьками (до 2010 року) у будинку за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] (позивачу) і малолітній [PERSON] вважався членом сім'ї власника житла. Після розірвання шлюбу у 2010 році малолітній [PERSON] став проживати разом зі своєю матір'ю [PERSON] в іншому місці, але з реєстрації ні мати, ні дитина не були зняті. На даний час дитина проживає з матір'ю за межами України. [PERSON] жодного разу не зверталася до служби у справах дітей Недригайлівської РДА про порушення її прав чи прав її малолітнього сина [PERSON] у користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що малолітня дитина не проживає близько дев'яти років за даною адресою, мати не підтримує відносини з власником житла, не бере участі у витратах на утримання домогосподарства, а факт реєстрації [PERSON] і [PERSON] перешкоджає домовласнику [PERSON] у користуванні та розпорядженні його власністю, служба у справах дітей Недригайлівської РДА вважає за можливе ухвалення Недригайлівським районним судом рішення про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] (а.с.50-51). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об'єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Частиною 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з наведеного суд вважає, що оскільки відповідачі, будучи належним чином зареєстрованими у будинку, належному на праві власності позивачу, понад строк, встановлений законодавством, у ньому не проживають, а тому є такими, що втратили право користування ним, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Вимога про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору, позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved