Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] пред'явила позов, відповідно до якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неї. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. [PERSON] є батьком позивача. Він не виконує обов'язків по вихованню та утриманню позивача, не цікавиться її навчанням, вихованням та здоров'ям. Позивачем опікується виключно мати [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, відповідно до якої просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, відповідно до якої просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування - не з'явився в судове засідання, подав клопотання, відповідно до якого просив проводити судовий розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], є батьком позивача [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження позивача. Згідно довідки з місця проживання від 15.11.2016 року позивач проживає з мамою [PERSON] Згідно акту від 15.11.2016 року [PERSON] сама виховує доньку. Відповідач тривалий час з донькою не проживає. Згідно письмових пояснень [PERSON], класного керівника [PERSON], позивач навчається у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу, батько жодного разу не був присутнім на батьківських зборах, навчанням дитини не цікавиться. Згідно пояснень сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] відповідач до доньки не навідується, участі у її вихованні не бере. Згідно висновку органу опіки та піклування від 05.04.2017 року №02-32/0-1131/14 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків протягом тривалого часу, а отже позбавлення його батьківських прав є доцільним. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, поважати дитину, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 59 Закону України «Про освіту» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як зазначено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved