Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

14.07.2020 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, мотивований тим, що [PERSON] , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта [NUMBER] на посаді мідника ремонтного відділення розбирально-складальних робіт 2 ремонтного взводу автомобільної техніки 1 ремонтної роти автомобільної техніки, ВОС-849251А у військовому званні «рядовий». Так, 17.03.2016 близько 23-40 години, знаходячись за місцем проходження служби, у приміщенні (вагончику), яке знаходиться на території аеропорту м. Маріуполь, Мангушський р-н (на той час Першотравневий) Донецької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, який раптово виник на грунті особистих неприязних стосунків із військовослужбовцем [PERSON] , із помсти за образу своєї матері, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому наніс йому два удари клинком багнет ножа в область голови та грудної клітини зліва, спричинивши тим самим [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, у зв`язку з чим потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в військово-медичному клінічному центрі Східного регіону м. Дніпро з 18.03.2016 по 28.03.2016. Згідно довідки-розрахунку на лікування і утримання [PERSON] витрачено 6573,30 грн. Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.2019 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України. Витрати на лікування [PERSON] , витрачені позивачем, засудженим [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовано, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до п.2 ст.121\~Конституції України\~прокуратура є єдиною системою, на яку покладається представництво інтересів держави в суді. Закон України «Про прокуратуру», а саме ч.1 ст.36-1 передбачає, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень чи загрози порушень інтересів держави. Так, вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.06.2019 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці (а.с. 5-8). Відповідно до листа ВЧ [NUMBER] о/р [NUMBER] ( [NUMBER] ) від 13.06.2016 № 1232, [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні госпіталю з 18.03.2016 по 28.03.2016, в тому числі 2 доби у відділенні анестезіології реанімації. Розмір витрат на стаціонарне лікування хворого склав 6573,30 грн. Військова частина [NUMBER] фінансується з державного бюджету Міністерства оборони України (а.с. 4). Згідно з листом ВЧ [NUMBER] Міністерства оборони України, кошти, витрачені військовою частиною [NUMBER] на стаціонарне лікування [PERSON] , обвинуваченим [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовані (а.с. 9). Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача бюджету за лікування потерпілого заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Відповідно до ч. 6 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.3\~ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~постановою КМУ №545 від 16.07.1993\~передбаченого, що сума коштів, які підлягають відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ віл 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~тимчасово виконуючого обов`язки військового прокурора Маріупольського гарнізону Маголи О.Я. в інтересах держави в особі Військово-медичного Клінічного центру Східного регіону (військова частина [NUMBER] ) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню витрати, понесені за лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення у розмірі 6573,30 грн Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень. .На підставі вищевказаного,

Outcome: approved