Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

13.01.2016р. ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з повозом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 07.03.2012р. [PERSON] отримав від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушення своїх зобовязань по погашенню кредиту [PERSON] станом на 13.12.2015р. має заборгованість на суму 55161,91 грн. Просять в позові стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. 24.03.2016р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Акцент-Банк» про визнання недійсним правочину. В позові зазначив, що банком предявлено до суду позов до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 07.03.2012р., укладеного між [PERSON] та ПАТ «Акцент-банк». Однак, зазначений кредитний договір він не укладав та не підписував, з цього приводу він звернувся до правоохоронних органів, факт не підписання цього договору може бути підтверджено судово-почеркознавчою експертизою. Просив вказаний правочин визнати недійсним, а в задоволенні первісного позову відмовити (а.с.110-111). Ухвалою суду від 24.03.2016р. обидва позови обєднані в одне провадження (а.с.115). Представник ПАТ «Акцент-банка» до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу без нього та задовольнити позовні вимоги банка до [PERSON] у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] проти позову банку заперечував і просив у його задоволенні відмовити. Свій позов підтримав та пояснив, що кредитні кошти у ПАТ «Акцент-банк», які вказані банком у позові, він не отримував і кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку не укладав і не підписував. [PERSON] також пояснив, що 07.03.2012 року він укладав з Акцент-Банком інший кредитний договір, а саме на придбання хлібопічки в магазині «Ост-Вест», який знаходився за адресою: м.Запоріжжя, вул.Готвальда, 2, який був повністю погашений, тому банком до цього позову додана його фотографія із карткою, яка була зроблена при оформленні того споживчого кредиту. З приводу шахрайських дій по отриманню невідомими особами від його імені кредиту він звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин. Просив у своєму позові визнати недійсним договір від 07.03.2012р. про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, оформленого між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON] Аналогічні пояснення надав суду в судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-банк» не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.03.2012р. ПАТ «Акцент-банк» було оформлено кредит на імя [PERSON] у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підставою для оформлення кредиту була Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оформлена на імя банку від імені [PERSON] (а.с.6). Однак, [PERSON] пояснив суду, що цю анкету від не підписував, вказаний кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості він не отримував. Також [PERSON] надані письмові заперечення (а.с.46-47). Стосовно шахрайських дій невідомих осіб, які від його імені отримували вказані кошти у ПАТ «Акцент-банк» по Анкеті-заяві від 07.03.2012р., [PERSON] звернувся із заявою про злочин, що підтверджується Талоном-повідомленням Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про отримання заяви про злочин (а.с.49). З цього приводу в провадженні Заводського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 12013080030000665 від 20.03.2013р. за заявою [PERSON] за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. В ході розслідування справи допитано потерпілого [PERSON], долучено до матеріалів справи копію анкети-заяви, направлено запит до ПАТ «Акцент-банк» стосовно оформлення картки на імя [PERSON] та зняття коштів по цій картці, направлено запити на вилучення вказаної анкети-заяви. Вказані обставини підтверджується відповідною довідкою Заводського відділення поліції (а.с.125). З пояснень [PERSON] також вбачається, що 07.03.2012 року він укладав з ПАТ «Акцент-банк» інший кредитний договір, а саме на придбання мікрохвильової хлібопічки в магазині «Ост-Вест», що знаходився за адресою: м.Запоріжжя, вул.Готвальда, 2, який був повністю погашений, тому у розпорядження банку була його фотографія, що додана до позову, яка була зроблена при оформленні вказаного споживчого кредиту (а.с.84). Ці обставини підтверджуються копією Заяви позичальника № AN3ZRH36350020 від 07.03.2012р., згідно якої [PERSON] дійсно 07.03.2012р. отримав кредит у ПАТ «Акцент-банк» на суму 669 грн. для придбання мікрохвильової печі-гриль (а.с.156). За клопотанням [PERSON] ухвалою суду від 19.04.2016р. була призначена судово-почеркознавча експертиза з метою зясування, чи підписував [PERSON] анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.03.2012р. (а.с.148-149). В цій ухвалі суд також зобовязав ПАТ «Акцент-банк» надати для дослідження оригінал вказаної анкети-заяви. Однак, Запорізький НДЕКЦ своїм листом від 22.06.2016р. повернув експертизу без виконання, оскільки ПАТ «Акцент-банк» так і не надав оригінал вказаної анкети-заяви, оформленої від імені [PERSON] (а.с.173). Окрім того, ухвалою суду від 24.02.2016р. ПАТ «Акцент-банк» було зобовязано надати суду оригінали договірних документів на отримання кредиту від 07.03.2012р., оформленого з ПАТ «Акцент-банк» від імені [PERSON] Ця ухвала двічі направлялась на адресу ПАТ «Акцент-банк» (а.с.62, 75). При цьому у вказаній ухвалі банку було розяснено, що згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Тому у випадку ненадання суду витребуваних документів справа буде розглянута на підставі наявних у справі належно поданих доказів. Явку представника банка було визнано обовязковою. Однак, ПАТ «Акцент-банк» оригінал анкети-заяви від 07.03.2012р. та інші договірні документи на отримання цього кредиту, оформленого від імені [PERSON], суду так і не надав. Представник банку до судового засідання жодного разу не зявився. Своїм листом від 28.04.2016р. ПАТ «Акцент-банк» повідомив суду, що оригінал кредитного договору від 07.03.2012р. (тобто Анкети-заяви від 07.03.2012р.)про приєднання до умов та правил банківських послуг, укладеного з [PERSON], який є предметом цього судового розгляду та на якому засновані позовні вимоги банку, загублено в архівах банку, у звязку з чим надати його для огляду в судовому засіданні немає можливості (а.с.159). Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 ст. 203 цього кодексу. Положеннями ч.1-3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, банком не було доказано, що [PERSON] мав волевиявлення на отримання кредитних коштів від ПАТ «Акцент-банк» по Анкеті-заяві від 07.03.2012р. Банк також не довів в суду, що фактично [PERSON] вчиняв будь-які дії, які були направлені на реальне настання правових наслідків у вигляді отримання кредитних коштів по Анкеті-заяві від 07.03.2012р. Окрім того, згідно наданого банком розрахунку [PERSON] не здійснював жодного разу погашення кредиту та вчиняв інші дії, які б вказували на виконання з його боку договірних відносин по сплаті кредитних зобовязань по Анкеті-заяві від 07.03.2012р. (а.с.3-4). При цьому з пояснень ПАТ «Акцент-банк» вбачається, що кредитні кошти по Анкеті-заяві від 07.03.2012р. отримувались не особисто [PERSON] в момент оформлення кредиту 07.03.2012р., а були списані починаючі тільки з 04.12.2013р. шляхом поповнення мобільного телефону через банкомат (а.с.80-83). Частинами 1, 2 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, враховуючі викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору від 07.03.2012р., оформленого між ПАТ «Акцент-банк» та [PERSON] у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підлягають задоволенню. Суд вважає, що банк не надав суду докази того, що [PERSON] укладав вказаний кредитний договір та отримував кредитні кошти за цим договором. Тому в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за цим кредитним договором необхідно відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову [PERSON] суд вважає за необхідним стягнути з ПАТ «Акцент-банк» витрати по сплаті судового збору в дохід держави, оскільки [PERSON] згідно Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved