Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

12 жовтня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 08.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №DNPHGK0000000001 відповідно до якого відповідач отримав кредиту розмірі 56837,53 долари США на термін до 08.10.2018 року, та зобовязався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Так, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 14.09.2015 року має заборгованість 129422,48 грн., що складається з 41956,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 26030,65 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8757,26 доларів США заборгованість по комісії за користувач кредитом, 46504,25 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 6173,96 долари США штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 129422,48 долари США, що станом на 14.09.2015 року еквівалентно 2807173,64 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 28490,46 грн. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що кредит у позивача він отримував, але в меншому розмірі ніж зазначено в договорі, в якому саме - не памятає. Спочатку він справно сплачував кошти по кредиту, однак після значної зміни курсу долара до гривні він не має можливості сплачувати банку кошти. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що банком не доведено факту отримання відповідачем коштів у розмірі зазначеному в договору, а розрахунок заборгованості відповідача за кредитом не відповідає дійсності. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №DNPHGK0000000001, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти на строк з 08.10.2008 року по 08.10.2018 року, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 56837,23 долари США, з яких: 50000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу; 1500 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту; 258,79 доларів США для сплати страхового платежу за договором страхування майна; 226,44 долари США для сплати страхового платежу за договором особистого страхування; 4852,3 долари США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених договором (а.с. 7-11). Оскільки учасниками судового розгляду не оспорюється той факт, що відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувалися кошти на повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем своїх зобовязань по погашенню кредиту та сплати відсотків. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 14.09.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 129422,48 доларів США, що складається з: 41956,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 26030,65 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8757,26 доларів США заборгованість по комісії за користувач кредитом, 46504,25 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 6173,96 долари США штраф (а.с. 3-5). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд критично ставиться до посилань відповідача та його представника про те, що він отримав суму значно меншу, ніж зазначено в договорі, оскільки ними не було надано суду жодного доказу на підтвердження зазначених обставин, а відповідач навіть не смог назвати суму, яку він фактично отримав. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні відповідач добровільно підрисував зазначений кредитний договір та не звертався до суду про визнання його недійсним в цілому чи окремих його умов. Суд також не приймає до уваги пояснення представника відповідача про невірність розрахунку заборгованості наданої позивачем, оскільки ним не надано суду альтернативного розрахунку або іншого доказу, якій би підтверджував зазначені твердження. Враховуючи той факт, що заперечення відповідача та його представника зводилися к критиці наданих представниками позивача доказами та незгоди з наданими суду розрахунками заборгованості, а також те, що ні відповідачем, ні його представником, не надано суду доказів на підтвердження своїх заперечень, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору. Разом з тим, вирішуючи питання про суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені нарахованої за порушення умов договору. Так, частина 1 статті 546 ЦК України встановлює, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Як вбачається з розрахунку заборгованості по договору кредиту, розмір неустойки, нарахованої позивачем, перевищує заборгованість по основному зобовязанню, таким чином у цьому випадку, пеня, крім способу забезпечення виконання зобовязання, фактично виконує не притаманну їй функцію джерела отримання прибутку. Нарахована позивачем пеня, на думку суду, значно перевищує розмір збитків заподіяних невиконанням зобовязання по договору кредиту, у звязку з чим суд вважає можливим на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідачів до 4650,42 доларів США. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 87568,66 доларів США, а також судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 28490,46 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial