Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

13.12.2017 позивач [PERSON] [PERSON], звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що відповідач [PERSON] згідно рішенням суду від 22.04.2015 має сплачувати на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], 21.09.2005 р. н. У звязку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилася за відповідачем, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 4893,05 грн., витрати від інфляційного збільшення боргу в сумі 3353 грн., стягнути додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, стягнути з відповідача різницю між встановленим судом розміром аліментів (в сумі 500 грн.) та мінімальним розміром прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, яка становить 2465,50 грн., а також збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду від 22.04.2015 з 500 грн. щомісячно до ? з усіх видів доходу та заробітку враховуючи розмір середнього заробітку по регіону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявився, на адресу суду надійшла письмова заява, в якій позивач [PERSON] просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повність, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань, відзиву відповідача на адресу суду не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-КГ №008983 від 06.10.2005, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 21 вересня 2005 року (а. с. 11). Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.04.2015 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 21.09.2005 р. н. в розмірі 500 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2015 року і досягнення дитиною повноліття (а. с. 9-10). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Довідки-розрахунку від 06.12.2017 виданої державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції у Херсонській області по виконавчому листу №654/971/15-ц, виданому 22.04.2015, починаючи з березня місяця 2015 року, відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, в результаті чого, утворилась заборгованість в сумі 16112,84 грн., яка по теперішній час не сплачена, чим порушуються права дитини, передбачені Конвенцією ООН про права дітей, ст. 180 Сімейного Кодексу України. Статтею 196 Сімейного Кодексу України передбачено стягнення пені та витрат від інфляції по заборгованості по несплаченим аліментам, в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, що до батьківства , материнства та стягненні аліментів «ст. 196 Сімейного Кодексу України передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише з наявності вини цієї особи. Неустойка (пеня)рахується: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Таким чином загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 24.03.2015 по 30.11.2017 становить 4893,05 грн., також відповідно до Закону №1282-ХІІ, офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення (інфляції) державної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності. Розмір щомісячної інфляції розміщується у офіційному виданні «Урядовий курєр» та згідно офіційних відомостей та розрахунків витрати від інфляційного збільшення боргу становлять 3353 грн., без урахування 3% річних від простроченої суми, так як на суму заборгованості було нараховано пеню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем надано докази того, що неповнолітня дитина знаходиться на її повному утриманні, у звязку з підвищенням цін на оплату комунальних послуг, вона не має змоги сама в повній мірі забезпечувати належний розвиток сина, який додатково займається з англійської мови та математики, постійно необхідно купувати необхідні підручники та канцелярські приладдя для навчання в школі, дитина харчується у шкільній їдальні. Неповнолітній [PERSON] схильний до хвороб, потребує щорічного обстеження та лікування, ці витрати мати дитини несе самостійно, що підтверджується наданими до суду доказами, постійно збільшуються інші потреби в розвитку. Як вбачається з наданих позивачем до суду матеріалів відповідач офіційно не працевлаштований, хоча фактично має постійне місце роботи та стабільний заробіток, має водійське посвідчення, у користуванні земельний пай, який перебуває у оренді в ПП «Оргнік Системс», за оренду якого отримує щорічний дохід, має присадибну ділянку в розмірі 10 соток, на якій вирощує сільскогосподарську продукцію, має мотоблок за допомогою якого здійснює послуги населенню в обробці (культивуванні) земельних ділянок, має змогу тримати підсобне господарство, а також має своє житло, в якому проживає на даний час. Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача в повному обсязі. Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Outcome: approved