Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовують тим, що вони є власниками житлового приміщення № [ADDRESS] . Крім них, в даній квартирі зареєстрований [PERSON] . Вказують, що відповідач не проживав та не проживає у квартирі. Відповідач не сплачує комунальних платежів, особистих його речей у квартирі немає. Просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв`язку з відсутністю в ньому тривалий час. Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачі в судове засідання не з`явилися, водночас, у заявах від 16.10.2019р. просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві від 16.10.2019 року позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, просив розглядати справу за його відсутності. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.2010 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками жилого приміщення [ADDRESS] , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6, 7). Прізвище « [PERSON] ) змінено на « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 01.08.2010 року (а.с.5). З копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.07.2019 р. №51836 вбачається, що у зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с. 9). З доводів позивачів, відповідач з моменту реєстрації у вказаній квартирі не проживає. Відповідач у відзиві на позовну заяву від 01.10.2019 р. позовні вимоги визнав. Крім того, як вбачається з довідки органу самоорганізації населення «Будинковий комітет «Надія» від 30.11.2019р. №22 [PERSON] з 2017 року проживає зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а..с 10). Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач втратив інтерес до житла, в якому зареєстровано його місце проживання, оскільки з 2017 р. у ньому фактично не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймає, а тому він втратив право користування даним житловим приміщенням. З врахуванням вищенаведених норм закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] підлягає до задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного та

Outcome: approved