overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 20.08.2005 року, який був зареєстрований Виконком Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис №36, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з січня 2015 року, спільного господарства не ведуть, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 20.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконком Миколаївської міської ради Донецької області, актовий запис №36, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 24 грудня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння у політичних питаннях, сторони проживають окремо з липня 2014 року. Вважає, що подальше сімейне життя та збереження сімї вважає неможливе. Спору про розділ майна подружжя немає. Позивач в судове засідання не зявився, просив розглядати справу у його відсутність Відповідач у судове засідання не зявилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з позовними вимогами згодна. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №265511, виданого 24 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кочкарьова) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року, актовий запис №1104. Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу у сторін немає. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 ч.2 СК України \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування, відповідач не заперечує проти задоволення позову, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін. На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 08 жовтня 1993 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з різними поглядами на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові та поваги один до одного. Приблизно з січня 2015 року сімейне їх життя поступово погіршувалось, оскільки відповідач поїхав до Росії на заробітки і повертатись не збирається, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 300 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 9). Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 23 вересня 2006 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останнього часу в них виникали непорозуміння, що призвели до взаємного відчуження. На початку листопада 2012 року відповідач заявив, що надалі намірів проживання з позивачем не має. Шлюбні зносини між ними припинені з листопада 2012 року. Подальше сумісне життя та збереження сімї неможливе. Спору про поділ майна не має. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. (а.с. 14). Відповідач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с.15). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 23 вересня 2006 року позивач [PERSON] (до шлюбу Курман) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 055313 від 23.09.2006 року, актовий запис 428 (а.с.6). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилися діти: донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 105747 від 23.01.2007 року, актовий запис 37 (а.с. 8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 218662 від 19.01.2009 року, актовий запис 40. (а.с.7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 24 березня 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утримані. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння. Проживають окремо, сумісне сімейне життя та збереження сімї вважає неможливим. Позивач в судове засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 126746, виданого 24 березня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Олешко) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2008 року, актовий запис №175. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 209522 виданого 12 вересня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на денній формі навчання на хімічному факультеті Державного ВНЗ «Дніпропетровський національний університет ім. О. Гончара», закінчує навчання 30 червня 2018 року, в звязку з чим вона потребує на допомогу на утримання сина від відповідача, і просить стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі ? частини, щомісячно, з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач їх визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання дитини, пояснив, що працює і може утримувати дитину, що навчається. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4\~ст.130 ЦПК України\~при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком повнолітнього [PERSON], [INFO], який навчається на 2 курсі на хімічному факультеті Державного ВНЗ «Дніпропетровський національний університет ім. О. Гончара», на денній формі навчання закінчує навчання 30 червня 2018 року. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно до ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у заявленому позивачем розмірі, а саме 1/4 частині від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2018 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 01 листопада 2013 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають дитину, а саме, доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач покинув сімю і проживає окремо, а вона змушена сама утримувати дитину. Просить суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивач заяву підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач заявлені вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, але в значно меншій сумі, оскільки офіційно не працює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2013 р. В період шлюбу, а саме, 13 травня 2014 р. у них народилася донька [PERSON]. Встановлено, що сторони з вересня місяця 2015 року проживають окремо, проте дитина залишилася проживати з позивачем і знаходиться на утриманні останньої, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради та Актом обстеження матеріально-побутових умов сімї позивача. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК). Зясовано, що відповідач інвалідом не являється, має задовільний стан здоровя і інших обовязкових платежів не має. Працює, але не влаштований на роботу у встановленому законом порядку. Отже має нерегулярний, мінливий дохід. За такого, суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України, виходячи з принципу розумності, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття в меншій твердій грошовій сумі ніж було заявлено позивачем. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 12 листопада 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 29.01.2005 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 19. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 10.04.2011р.н., які мешкають разом з матірю. Сімейне життя не склалося, внаслідок чого подружжя втратило почуття поваги та любові один до одного. Все вищевикладене призвело до розпаду сімї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із відповідною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 вересня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який на сьогоднішній день не розірвано, але позивачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Жовтневого районного суду Миколаївської області. Від сумісного проживання в них народилася дитина донька [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З травня 2015 року сторони не проживають однією сім'єю, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач тривалий час не виконує батьківських обов'язків з утримання та виховання дитини. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій позов підтримала, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. На підставі свідоцтва про одруження шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 08 вересня 2007 року, який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №639 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження, відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки виконкому Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №1518 від 06 листопада 2015 року, позивач проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.3). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved