Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

13.06.2013 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DN81AR03110004 (надалі - Кредитний договір) та договір застави рухомого майна (надалі - Договір застави), відповідно до яких Відповідач 24.10.2007 р. отримав кредит у розмірі 82318,00 грн. на купівлю автомобілю (58241,5 грн.), на оплату разових страхових платежів, комісії (24076,5 грн.), зі сплатою річних відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6% на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2014 р., під заставу власного автомобілю MAPLE C52SMA7151, 2007 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору, станом на 23 квітня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 21468,79 грн. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у [PERSON] та передати банку предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача за довіреністю - Козка С.А. у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не подав. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Розглянувши справу в межах доводів позовної заяви та доданих до неї доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, 24.10.2007 р. між сторонами був укладений Кредитний договір, згідно до п.7.1. якого, [PERSON] надано кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на суму 82318 грн. строком з 24.10.2007 р. по 23.10.2014 р., які позичальник має щомісяця, в період з 24 по 28 число повертати частинами по 1250,08 грн., до яких входять тіло кредиту, відсотки, винагорода, встановлені договором. Згідно до п.7.3. забезпеченням виконання зобов'язань позичальника сторони визначають заставу майна - автомобілю MAPLE C52SMA7151, [NUMBER]. Згідно п.2.2.10., 2.3.3., 2.3.7. передбачено можливість вимоги дострокового повернення заборгованості у повному обсязі в разі невиконання обов'язків позичальника., а також право банку на звернення стягнення на заставлене майно в цьому випадку. Станом на 25.04.2013 р. відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 21468,79 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8250,54 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3008,46 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 6115,41 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 4094,38 грн. Твердження позивача про неналежне виконання відповідачем обов'язків позичальника підтверджено доданим до позову розрахунком, копіями повідомлень банку про виникнення заборгованості та доказів їх надсилання відповідачу. З поданого позивачем договору застави рухомого майна від 24.10.2007 р., укладеного між сторонами, вбачається, що згідно п.15.7.1., п.15.8., п.15.9., п.23, банк має право звернути стягнення на предмет застави в разі, коли на момент настання строків виконання будь-якого з зобов'язань за кредитним договором, вони не будуть виконані і в цьому разі, задовольнити за рахунок застави всі свої вимоги у повному обсязі. Згідно до п.17.10., в разі порушення Позичальником будь-якого з зобов'язань по Кредитному договору або Договору застави, заставодавець зобов'язується доставити предмет застави за адресою банку протягом 7 днів з дати пред'явлення вимоги про сплату заборгованості та передати предмет застави у заклад за актом приймання-передачі. В азі невиконання, банк має право здійснити доставку власними силами, тобто власними силами вилучити у заставодавця предмет застави. Згідно до п.24 Договору застави, звернення стягнення на Предмет застави на вибір Заставодавця здійснюється з дотриманням встановленого законом порядку, зокрема, способом продажу Заставодержателем предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою покупцем або на прилюдних торгах, у тому числі, з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до п.24 Договору застави, звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з додержанням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів, зокрема, шляхом передачі предмета застави у власність банку в рахунок виконання зобов'язань за Кредитним договором; шляхом продажу предмета застави банком з укладенням договору купівлі-продажу з третіми особами покупцями, або на прилюдних торгах; шляхом будь-якої іншої процедури дозволеної законодавством України. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. Частиною 1 ст.20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст.20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним із 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Стаття 1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Отже Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Пунктом 1 ч.1 ст.26 цього Закону визначено, що обтяжував має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Отже у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд. Звертаючись з позовом до суду, позивач обрав спосіб звернення стягнення на заставлене майно шляхом продажу автомобілю ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем та наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для зняття автомобілю з обліку та здійснення його продажу. Для реалізації свого права просив вилучити у [PERSON] та передати банку предмет застави з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. З огляду на вищевказані законодавчі норми та відповідні їм положення кредитного та заставного договорів, а також фактичні обставини справи, такі вимоги суд знаходить обґрунтованими та законними, отже такими, що підлягають задоволенню. Вищевказані дії необхідні позивачу для здійснення його права наданого законом і договором щодо продажу предмета застави будь-якій третій особі - покупцю. Крім того, позивачем заявлено вимогу про надання повноважень щодо отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого. В цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені через відсутність доказів втрати свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Що стосується початкової ціни предмета застави, суд вважає за необхідне зазначити таку відповідно до п.п.24, 34.5. Договору застави. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial