Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

12 серпня 2016 року позивачі [PERSON], ФОП [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до\~[PERSON] про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2015 року між ФОП [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання організаційно - інформаційних послуг №2-6 від 20.10.2015 року., відповідно до якого ФОП [PERSON] надає за плату організаційно - інформаційні послуги щодо укладання та нотаріального оформлення у майбутньому договору купівлі продажу між відповідачем та [PERSON], за яким [PERSON] зобовязана передати [PERSON] у власність 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], а [PERSON] зобовязана сплатити відповідачу [PERSON] вартість квартири. Згідно п.1.2 договору, договір купівлі - продажу квартири №12 по вул. М.Гречки у м. Хмельницькому мав бути укладений не пізніше 03 листопада 2015 року. [PERSON] було передано [PERSON] завдаток у сумі 500,00 доларів США, що становило по курсу НБУ 11700,00 грн. (одинадцять тисяч сімсот грн.). Вказує, що саме відповідачем були порушені умови договору, оскільки остання не зявилася на укладення договору купівлі продажу зазначеної квартири. Відповідно до п.4.5 договору у разі неможливості виконання умов договору, відповідач зобовязаний повернути [PERSON] завдаток в сумі 500 доларів США, сплатити [PERSON] пеню в розмірі 500 доларів США, а ФОП [PERSON] пеню в розмірі 600 доларів США. Зазначають, що відповідач своїх зобовязань за договором не виконала. Крім того, відповідач відмовилася виконати свої зобовязання і після закінчення зазначеного терміну, а тому просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за договором про надання організаційно - інформаційних послуг №2-6 від 20.10.2015 року 1000,00 доларів США. Стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи підприємець [PERSON] за договором про надання організаційно - інформаційних послуг №2-6 від 20.10.2015 року 600,00 доларів США. В судовому засіданні позивач та представник позивача зменшила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за договором про надання організаційно - інформаційних послуг №2-6 від 20.10.2015 року 500,00 доларів США. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача та представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі у звязку з наступним. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Судом встановлено, що 20.10.2015 року між ФОП [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання організаційно - інформаційних послуг №2-6 від 20.10.2015 року., відповідно до якого ФОП [PERSON] надає за плату організаційно - інформаційні послуги щодо укладання та нотаріального оформлення у майбутньому договору купівлі продажу між відповідачем та [PERSON], за яким [PERSON] зобовязана передати [PERSON] у власність 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], а [PERSON] зобовязана сплатити відповідачу [PERSON] вартість квартири. Згідно п.1.2 договору, договір купівлі - продажу квартири №12 по вул. М.Гречки у м. Хмельницькому мав бути укладений не пізніше 03 листопада 2015 року. Відповідно до п. 2.2 договору вартість обєкта узгоджена сторонами складає 470\~000 грн., що еквівалентно 20\~000 доларів США. Пунктом 4.4 договору передбачено, що покупець гарантує покупку обєкта у відповідності та порядку, встановленому договором, і для забезпечення виконання договору [PERSON] передала, а власник [PERSON] прийняла в рахунок майбутнього платежу покупця за договором купівля продажу обєкта завдатковий платіж в розмірі 11700 грн., що еквівалентно 500,00 доларів США. Суд приходить до висновку, що договір, який уклали сторони є попереднім договором. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] передала, а власник [PERSON] прийняла в рахунок майбутнього платежу покупця за договором купівля продажу обєкта завдатковий платіж саме в 500,00 доларів США. Також встановлено, що у встановлений строк договір купівлі продажу не був укладений, відповідач ухиляється від укладання такого. Свідок [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні також підтвердили факт передачі саме 500,00 доларів США [PERSON] в якості завдатку за 2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], про що в їх присутності був складений договір про надання організаційно - інформаційних послуг №2-6 від 20.10.2015 року, за яким [PERSON] мала придбати 03.11.2015 р. зазначену квартиру, оформивши договір купівлі продажу, однак оформлення не відбулося, оскільки [PERSON] ухилилася від укладення такого. Відповідно до ч.1\~ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку або квартири. Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 1\~статті 220 ЦК України\~передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.1212 ЦК України\~положення\~глави 83 ЦК України\~ «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Таким чином, суд приходить до висновку, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатися у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, і у зв'язку з недодержанням цих вимог відповідно до ч.1\~ст.220 ЦК України\~є нікчемним, та враховуючи, що відповідач протиправно ухилилась від виконання своїх договірних зобовязань щодо укладання з позивачем [PERSON]. О.П. договору купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], у встановлений строк до 03.11.2015 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в сумі 12\~940, 45 як набуті [PERSON] без достатньої правової підстави. Позовні вимоги ,виражені у грошовій одиниці - доларах США\~\~підлягають стягненню у грошовій одиниці гривні ,виходячи з наступного. Згідно зі\~ст.99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до\~ст.192 ЦК\~іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст.533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Відповідно до\~\~викладеного гривня є єдиним законним платіжним засобом на території України. Частина 2\~ст.533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Аналіз норм свідчить про те, що незалежно від валюти боргу, засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта\~гривня. Тому передані відповідачеві 500,00 доларів США підлягають стягненню з останнього в розмірі еквіваленту зазначених коштів в гривнях\~\~за офіційним курсом НБУ України на час ухвалення рішення, що складає суму 12\~940, 45 грн. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved