Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

14 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоду в користуванні та розпорядженні належним йому житловим приміщенням, визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням (будинком), який знаходить за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Керченська, буд. 16. В обґрунтування заяви зазначає, що він за договором купівлі-продажу 13.11.2014 року придбав житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Керченська, буд. 16. За ним зареєстроване право власності на дане володіння. Відповідачка відповідно до умов договору повинна була до 21 січня 2015 року знятися з реєстрації, однак до цього часу та к цього й не зробила. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомленазасобами масової інформації, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2014 року згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого у реєстрі за № 2298, [PERSON], [INFO], придбав будинок № 16 по вул. Керченська у м. Дніпропетровську (а.с. 6-7). Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.11.2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], за ним зареєстроване право власності на вищезазначений будинок. На момент укладання договору купівлі-продажу у будинку № 16 по вул. Керченська у м. Дніпропетровську, була зареєстрована громадянка [PERSON], [INFO]. Сторонами було домовлено, що [PERSON] до 21 січня 2015 року буде знято з реєстрації у даному будинку. Однак, до теперішнього часу [PERSON] залишається зареєстрованою у будинку, у звязку з чим позивач не може належним чином розпоряджатися та користуватися належним йому на праві власності майном, оскільки прописка відповідачки чинить йому перешкоди. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом даних правових норм право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим житлом. Таким чином, право члена сімї власника житлового будинку на користування ним є похідним від права самого власника. У випадку зміни власника житла чине законодавство не передбачає перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї і колишнього власника. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщення, а саме: будинком № 16 по вул. Керченській у м. Дніпропетровську, а тому позивачу необхідно усунути перешкоду в користуванні та розпорядженні його майном. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved