Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

13 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: 1) розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 липня 2007 року Виконкомом Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 08; 2) стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000 гривень на кожну дитину щомісячно з дати подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 28 липня 2007 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, під час перебування у якому у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Починаючи з травня 2020 року, шлюб між подружжям носить формальний характер, сімейні відносини, притаманні подружжю, не підтримуються протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Основною причиною розлучення є часті конфлікти, сварки та непорозуміння, у зв`язку з чим [PERSON] вважає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] є неможливим та суперечить її інтересам. Крім того, позивач просить також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 гривень на кожну дитину, оскільки відповідач не має постійного місця роботи, офіційно не працевлаштований, а добровільної допомоги на утримання дітей не надає. Про наявність спорів щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей між подружжям у позовній заяві не зазначено. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 09 годину 30 хвилин 16 грудня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. До початку судового засідання на адресу суду надала заяву, у якій зазначила, що просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою) відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явився, подавши до початку судового засідання на адресу заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 28 липня 2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, про що зроблено актовий запис за № 08, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 липня 2007 року (а.с. 11) Під час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 13 лютого 2008 року (а.с. 12), серії [NUMBER] від 26 липня 2010 року (а.с. 13) та серії [NUMBER] від 01 вересня 2014 року (а.с. 14). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наведеним, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним задовольнити клопотання позивача та залишити після розірвання шлюбу їй прізвище, набуте у шлюбі. Сторонами\~не заявлено про наявність між ними спорів щодо поділу спільного\~майна та визначення місця проживання малолітніх дітей. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від повідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 ЦПК України). Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. \~ Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , враховуючи: стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у визначеному позивачем розмірі (твердій грошовій сумі), суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1\~000 гривень на кожну дитину, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 листопада 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Суд, відповідно до положень п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що [PERSON] у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову в частині позовних вимог про стягнення аліментів від сплати судового збору була звільнена, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір за вказану позовну вимогу в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved