Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

14.08.2020 заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис з забороною [PERSON] перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] , по [ADDRESS] , а також забороною наближатися на відстань 2 км. до її місця проживання. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зазначила, що під час спільного проживання [PERSON] у вересні 2018 року вчинив щодо неї фізичне та моральне насильство, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП №686/28977/18, 686/25823/18, 686/17821/18, 686/2921/19, 686/15141/19, 686/7241/19, 686/5528/20. 12 березня 2019 року [PERSON] здійснив напад на тещу, у зв`язку із чим вона звернулася до міського травматологічного центру, 05 липня 2019 року [PERSON] знову було нанесено тілесні ушкодження, у зв`язку із чим вона звернулася до міського травматологічного центру. Крім цього відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12019240010004718. З боку [PERSON] постійно озвучуються погрози, що негативно впливає на психологічний стан [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживають по [ADDRESS] . Заявниця є тещею [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст.173-2 КУпАП, зокрема постановами Хмельницького міськрайонного суду від 06 грудня 2018 року у справі №686/28977/18, у справі №686/15141/19 від 08 серпня 2019 року, №686/7241/19 від 17 квітня 2019 року. Крім цього відносно [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12019240010004718 відносно насильства в сім`ї. З витягу із сайту судової влади вбачається що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у 2020 році перебували справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме № 686/5528/20, в якій 27 травня 2020 винесено постанову про закриття провадження у справі, та 686/10252/20 в якій також 08 липня 2020 року прийнято постанову про закриття провадження у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, визначених ст.38 КУпАП. Суд, зважаючи на встановлені обставини, а саме існування неприязних відносин, та неодноразових звернень з приводу психологічного насильства у 2018-2020 роках, приходить до висновку, що заінтересованою особою вчинялись психологічне та фізичне насильство щодо заявниці, однак до адміністративної відповідальності [PERSON] притягався лише у 2018-2019 роках, факти вчинення адміністративних правопорушень у 2020 році свого підтвердження не знайшли. Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пунктів 8 та 9 частини 1 статті 1 цього Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. В силу пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно пункту 17 частини 1 статті 1 цього Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частинами 1 та 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Заявником до суду було надано копії травм карт за 2019 рік, а також долучено копії постанов, на підставі яких [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2 ч.1, 173-2 ч.2 КУпАП, які були винесені у 2018 - 2019 роках. Долучені до справи докази, зокрема постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності свідчать про те, що останнім допускалися висловлювання нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою щодо [PERSON] . Суд, оцінюючи наявні ризики та вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, приходить до висновку, що між подіями, які свідчили про вчинення психічного та фізичного насильства відносно заявника та моментом його звернення минув значний проміжок часу, а також сам характер таких дій приходить до висновку про те, що підстави для задоволення поданої заяви відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed