Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

13.12.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить усунути перешкоди в користуванні належним їй житлом та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №19 по вулиці Гагаріна в с. Хоросток Славутського району Хмельницької області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаного будинку, де також зареєстрований її брат [PERSON], з 1993 року там не проживає. Оскільки він добровільно не бажає виселитися з належного їй будинку, змушена вирішувати спір у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просять позов задовольнити. Вказують, що позивач є власником майна, яке набула на законних підставах, має бажання його відчужити, проте не може цього зробити, оскільки відповідач, який не є членом її сімї, оскільки є її братом, не бажає висилитися у добровільному порядку. Враховуючи наведене просять позов задовольнити Відповідач заперечує проти виселення, вважаючи що також має право на спірне майно.. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хельницької області від 31.0.72018, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 10 квітня 2014 року, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою вул. Гагаріна, буд.19 в с. Хоросток Славутського району Хмельницької області (а.с.9-10). Відповідно до довідки Ганнопільської сільської ради Славутського району від 11.12.2018 №1348 та від 21.02.2019 №297, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [INFO], але фактично проживає без реєстрації в с. Ганнопіль по вул.. Набережна,4 Славутського району Хмельницької області (а.с.13). Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156\~ЖК УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями\~статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не є членом сімї позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved