Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

13 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позов обґрунтовано тим, що позивачка знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2016 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивачки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та непрацездатної дружини не надає. Доходів позивача в теперішній час для утримання себе та дитини недостатньо, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка та відповідач є батьками малолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.12.2018 р., яка знаходиться на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює [PERSON] в достатньому розмірі не надає. Доходів позивачки на теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Позивачка інших доходів немає. Відповідач є працездатним. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи те, що відповідач визнав позов, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що, позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, вважає необхідним, на підставі ч.1 ст.142, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору; а іншу частину судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved