Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

13.12.2013р. ТОВ «Ренесанс Кепітал Інвест» звернулося в суд з позовом до відповідачів та просить: -«Визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги від 18.10.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівцукор» та [PERSON] - недійсним.» (а.с.1-3) Свою вимогу мотивує тим, що згідно з Договором поставки за №04/1-02/13 від 04.02.2013р. та Специфікації до нього, ТОВ «Старокостянтинівцукор» зобов»язався поставити ТОВ «Ренесанс Кепітал Інвест» цукор у кількості 500 000 кг.. Пунктом 12.6. вищевказаного Договору передбачено, що відступлення права вимоги або переведення боргу за цим Договором однією із сторін до третіх осіб, допускається виключно за умови письмового погодження з іншою стороною. В порушення цієї умови, 08.10.2013р. було укладено Договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ »Старокостянтинівцукор» відступив право вимоги за вищевказаним Договором [PERSON] без погодження з ТОВ «Ренесанс Кепітал Інвест», а тому Товариство вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача - Кулік С.В. позов підтримав з підстав викладених вище, просить його задовольнити. Представник ТОВ «Старокостянтинівцукор» - Іващук С.В. позов не визнав та пояснив, що підстав для задоволення позову немає, осільки позивач був письмово повідомлений про відступлення права вимоги на користь [PERSON]. [PERSON] позов також не визнав та пояснив,що перед підписанням Договору про відступлення на його користь права вимоги, зміст пункту 12.6. Договору поставки йому було зрозуміло, хоча доказів, які свідчать про виконання пункту 12.6. Договору він не бачив. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи,суд вважає,що позов підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст.516 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом та ст.215 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ч.1 ЦК України, яка в свою чергу передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. Як вбачається з Договору поставки за №04/1-02/13 від 04.02.2013р.(а.с.5-9) та Специфікації до нього (а.с.34), ТОВ «Старокостянтинівцукор» зобов»язався поставити ТОВ «Ренесанс Кепітал Інвест» цукор у кількості 500 000 кг.. Пунктом 12.6. цього Договору передбачено, що відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим Договором однією із сторін до третіх осіб, допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною. Згідно з Договором про відступлення права вимоги від 08.10.2013р., ТОВ »Старокостянтинівцукор» відступив право вимоги за Договором поставки [PERSON].(а.с.10) В матетеріалах справи відсутні докази, які свідчать про письмове погодження між ТОВ »Старокостянтинівцукор» та ТОВ «Ренесанс Кепітал Інвест» питання про відступлення права вимоги до третіх осіб. Лист ТОВ»Старокостянтинівцукор» за №18/1-10 від 18.10.2013р., адресований ТОВ«Ренесанс Кепітал Інвест», як заперечення на позов, суд до уваги не бере, оскільки він містить не підтвердження погодження, а повідомлення вже про відступлене право вимоги на користь [PERSON].(а.с.37) Таким чином, оскільки порядок та умови відступлення права вимоги передбачено Договором поставки, то така дія може бути вчинена лише при умові письмового погодження та згоди ТОВ«Ренесанс Кепітал Інвест», у відповідності з вимогами ст.516 ч.1 ЦК України, що зроблено не було, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, солідарно, на користь позивача сплачений судовий збір за звернення до суду. Такого висновку суд дійшов з урахуванням вимог ст.88ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з квитанції №КП-238/1 від 13.12.2013р., за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 229-40 грн.(а.с.4), що відповідає вимогам ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає,що за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру, сплачується судовий збір - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на час звернення до суду становило в сумі 229-40 грн.. На підставі викладеного, -ст.ст.203,215,516 ЦК України,

Outcome: approved