Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

12 липня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS].У цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який є його сином. З 2006 року відповідач не проживає у будинку за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає йому належним чином оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на його бюджет, порушує його права власника. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом його прав та інтересів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 16, 21, 22, 39, 40), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення правовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку від 15.11.2004 року, Витягом з Державного реєстру правочинів від 15.11.2004 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.12.2004 року (а.с. 8-10). Згідно довідці виконавчого комітету Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 10.07.2018 року та відповіді Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 17.07.2018 року на запит суду відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 16). З довідки виконавчого комітету Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 10.07.2018 року вбачається, що згідно з розпорядженням сільського голови №2 від 16.01.2016 року «Про виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки», вулицю Жовтневу перейменовано на вулицю Центральну (а.с. 13). З акту, складеного 11.07.2018 року комісією у складі секретаря Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], депутата Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], які є сусідами, встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з 2006 року у будинку за місцем реєстрації не проживає (а.с. 12). Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] з 2006 року не проживає у належному позивачу будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідач у належному позивачу на праві приватної власності будинку не проживає з 2006 року. Оскільки відповідач у зазначеному будинку не проживає понад один рік, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: approved