Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 45024,24 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої ДТП, а також судові витрати, повязані з розглядом цієї справи в суді. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй завдана матеріальна шкода внаслідок дорожньо-транспортної події /далі ДТП/, яка мала місце 14 травня 2016 року та сталася з вини відповідача. Розмір матеріальної шкоди складається з вартості відновлення технічного стану автомобіля в сумі 45024,24 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовні заяві. Крім того, представник позивача вказав, що будь-яких коштів від відповідача або страхових компаній у рахунок відшкодування заподіяної шкоди від ДТП [PERSON] не отримувала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, оскільки не згоден у обґрунтованості витрат позивача на ремонт автомобіля, зокрема щодо необхідності заміни фари, бамперу та мийки автомобіля. Вважає заявлені [PERSON]Є вимоги завищеними. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов [PERSON]Єпідлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно чинної постанови Київського районного суду м.Харкова від 17 червня 2016 року встановлено, що 14 травня 2016 р., о 15 год. 00 хв. по вул. Сумська, 10 в м. Харкові сталося ДТП за таких обставин: [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Сумська, 10 в м. Харкові під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпчено і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. [PERSON] судом був визнаний винним в порушенні п.п. 10.9 Правил дорожнього руху України, яке знаходиться в причинному звязку із подією ДТП, та підданий адміністративному стягненню по ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340 грн. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення приймається за основу події ДТП, що мало місце 14 травня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В наслідок ДТП, що сталося, заподіяна матеріальна шкода позивачу. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач відновив належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER] шляхом ремонту в ТОВ «БАВАРІЯ-МОТОРС». Загальна вартість відновлювального ремонту склала 45024,24 грн., що підтверджується квитанціями актами виконаних робіт та рахунком на оплату № 502 від 07.06.2016 р. /а.с. 15-17/. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «НОВА» згідно з полісом № АЕ/2936099 від 22.03.2016 р. У той же час, відповідно до висновків Верховного Суду України щодо застосування норми права (статті 1192 ЦК України), викладених постанові від 26.10.2016, прийнятій за результатами розгляду справи з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, що є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно- правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В своєму позові [PERSON] вказує, що вважає за необхідне реалізувати своє право на відшкодування шкоди, завданої ДТП, за рахунок особи, яка її завдала, тобто за рахунок відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а завдана їй шкода внаслідок ДТП підлягає відшкодуванню у повному обсязі за рахунок відповідача [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Свої заперечення щодо завищення [PERSON]Є позовних вимог відповідач [PERSON] нічим не обґрунтував, доказів в підтвердження своїх припущень не надав, у звязку із чим його доводи суд вважає надуманими та відхиляє. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача суд стягує витрати по оплаті судового збору в загальній сумі 1146,80 грн. /а.с. 1, 1а, 66).

Outcome: approved