Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

13.07.2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 69, та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожного, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 14.07.2015 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. роз'єднано позови [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей розглянуто 30.07.2015 року. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог щодо розірвання шлюбу позивач зазначила, що 30.10.2004 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області. Разом з ним проживала однією сімєю до квітня 2015 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Далі в позові зазначила, що з відповідачем в період останніх років спільного проживання виникали сварки, свідками яких ставали діти, з квітня 2015 року спільне проживання фактично припинене, відповідач з нею та дітьми не проживає. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам та інтересам спільних дітей, що має істотне значення. Просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй шлюбне прізвище, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 28.07.2015 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. заяву відповідача було задоволено, провадження по справі зупинено та надано сторонам [PERSON] та [PERSON] строк для примирення в межах трьох місяців, а саме до 28 жовтня 2015 року включно. 02.11.2015 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відновлено, справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити. Повідомила, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, вона не заперечує проти заочного розгляду справи. Просила при ухваленні рішення залишити їй шлюбне прізвище «Яланська» (а. с. 31, 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно повідомлень відділення поштового звязку (а.с. 30, 36), заяв чи клопотань до суду не надав, причини неявки не повідомив. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та Кабачковою (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстрований 30 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 69, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 158158, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 30 жовтня 2004 року (а. с. 10). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 007810, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 16 червня 2005 року (а. с. 11) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 100301, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 13 лютого 2009 року (а. с. 12). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами фактично припинилися з квітня 2015 року. Встановлено, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час позивач категорично проти збереження сім'ї. Відповідач фактично проживає у своєї матері за адресою: вул. Ленкурсантів, 109, м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області. Спільного господарства з позивачем він не веде. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Сторони дійшли згоди, що діти будуть проживати разом із позивачем [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїй письмовій заяві позивач не виявила бажання зберегти подружні відносини. Відповідач, зі свого боку, не використав можливість для примирення з дружиною і втратив інтерес до вказаної справи. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та інтересам їх спільних дітей. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 243,60 грн. (а.с.2), який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved