Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

14 березня 2019 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючим тим, що 26 жовтня 2006 року між [PERSON] (далі - Відповідач/ Позичальник) та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк» (далі - Банк), процесуальним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № ML-0BB/006/2006 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно пов`язані між собою, згідно з п. 1. частини № 1 Кредитного договору. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % (п`ять цілих і 99 сотих відсотків) річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку (Позивачу) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Кредитні кошти надавались Банком на підставі Кредитної заявки шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку - [NUMBER]. 25 вересня 2009 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору, яким було змінено розмір процентної ставки та з 28 вересня 2009 року до 25 лютого 2010 року встановлювалася фіксована процентна ставка в розмірі 11,00 % річних. Відповідно з 26 лютого 2010 року використовувалася Плаваюча процентна ставка в розмірі 6,49 % річних + FIDR та викладено графік платежів в новій редакції. 18.03.2013 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, а саме з 18 березня 2013 року встановили процентну ставку у розмірі 0, 00 % річних та виклали графік платежів в новій редакції. 12.05.2016 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Додатковий договір Кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, а саме перевести (конвертувати) Боргові зобов`язання позичальника з іноземної валюти - долара США в національну валюту України - гривню, по курсу 100 доларів США = 2532,5663 гривень та виклали графік платежів в новій редакції. Окрім цього, сторони домовились викласти термін «Дата остаточного повернення Кредиту» у п.2 Частини №1 Кредитного договору у наступній редакції - «Дата остаточного повернення Кредиту - 12.11.2025 року». В свою чергу Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором (зокрема, в п. 2 частини № 1 Кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором. У зв`язку з тим, що Позичальником не було дотримано зазначених вище умов Кредитного договору, Позивачем на підставі п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання Позичальником його зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі. А саме, Позичальнику було направлено Досудову вимогу № 201042934 від 15.01.2019 року про погашення заборгованості за Кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати її одержання Позичальником. Проте, станом на дату подання цієї позовної заяви зазначена вимога Позичальником не виконана та відповідні суми Позивачу не сплачені, хоча відповідно до п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору вимога дострокового виконання Позичальником його зобов`язань була подана належним чином. На підставі статті 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись Позичальником щомісяця. В строки, передбачені Кредитним договором, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.11.1. частини № 2 Кредитного договору. За умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов`язання викладені в п.п. 1.1., 1.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 Кредитного договору. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 Кредитного договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Таким чином, станом на 18 лютого 2019 року у Позичальника за Кредитним договором № МL-0ВВ/006/2006 від 26 жовтня 2006 року існує заборгованість перед Позивачем у розмірі 1 009 405,56 (один мільйон дев`ять тисяч чотириста п`ять, 56) гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 660 772,26 гривень; пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 348 633,30 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Невиконання Позичальником умов Кредитного договору на підставі п. 1.9.1. Кредитного договору дає право Банку достроково вимагати виконання боргових зобов`язань за кредитом у Позичальника. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи ту обставину, що Позичальник порушує вимоги умов Кредитного договору, а саме не виконує належним чином, в обумовлені строки зобов`язання щодо оплати кредиту, Позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Просив суд прийняти позовну заяву до розгляду, стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ; паспорт серія [NUMBER] , виданий Міським відділом №1 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській обл. 09.08.1996 року; дата народження 07/07/1962 року; адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, р/р № [NUMBER] в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, код ЄДРПОУ 36789421) суму заборгованості за кредитним договором № МL-0ВВ/006/2006 від 26 жовтня 2006 року у розмірі 660 772,26 гривень та пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 348 633,30 гривень, що разом складає 1 009 405,56 (один мільйон дев`ять тисяч чотириста п`ять, 56) гривень, стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 15 141,08 (п`ятнадцять тисяч сто сорок одна, 08) гривень, просили проводити розгляд справи за відсутності представника позивача ( а. с. 2-5 ). Ухвалою судді від 05 квітня 2019 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання ( а. с. 78-79 ). Ухвалою суду від 26 червня 2019 року продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів ( а. с. 97-98 ). Ухвалою суду від 17 липня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті ( а. с. 103-104 ). В судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не з`явився, 20.08.2019 року за вх. № 30287 судом отримана заява, в якій останній просив 02.09.2019 року о 16 годині 00 хвилин проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв та клопотань збоку відповідача до суду не надходило, як і не надходило від відповідача відзив на позовну заяву. Крім того, відповідач [PERSON] 24.07.2019 року отримав в приміщенні суду ухвалу суду від 05.04.2019 року, копію позовної заяви з додатками ( а. с. 110 ) та в цей день отримав судову повістку про виклик до суду на 14 годину 30 хвилин 13 серпня 2019 року ( а. с. 109 ). Однак, 13 серпня 2019 року до суду також не з`явився, заяв та клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 02.09.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 26 жовтня 2006 року між [PERSON] (далі - Відповідач/ Позичальник) та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк» (далі - Банк), процесуальним правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № ML-0BB/006/2006 (далі - Кредитний договір) ( а. с. 7 ). Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно пов`язані між собою, згідно з п. 1. частини № 1 Кредитного договору. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,99 % (п`ять цілих і 99 сотих відсотків) річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку (Позивачу) на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Кредитні кошти надавались Банком на підставі Кредитної заявки шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку - [NUMBER]. 25 вересня 2009 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, яким сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору, яким було змінено розмір процентної ставки та з 28 вересня 2009 року до 25 лютого 2010 року встановлювалася фіксована процентна ставка в розмірі 11,00 % річних. Відповідно з 26 лютого 2010 року використовувалася Плаваюча процентна ставка в розмірі 6,49 % річних + FIDR та викладено графік платежів в новій редакції ( а. с. 13-14 ). 18.03.2013 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, а саме з 18 березня 2013 року встановили процентну ставку у розмірі 0, 00 % річних та виклали графік платежів в новій редакції ( а. с. 23-25 ). 12.05.2016 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Додатковий договір № 4 до Кредитного договору, згідно з умовами якого сторони домовилися внести зміни до Кредитного договору, а саме перевести (конвертувати) Боргові зобов`язання позичальника з іноземної валюти - долара США в національну валюту України - гривню, по курсу 100 доларів США = 2532,5663 гривень та виклали графік платежів в новій редакції. Окрім цього, сторони домовились викласти термін «Дата остаточного повернення Кредиту» у п.2 Частини №1 Кредитного договору у наступній редакції - «Дата остаточного повернення Кредиту - 12.11.2025 року» ( а. с. 28-30 ). В свою чергу Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором (зокрема, в п. 2 частини № 1 Кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором. Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Позичальником щомісяця. В строки, передбачені Кредитним договором, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.11.1. частини № 2 Кредитного договору. За умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов`язання викладені в п.п. 1.1., 1.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 Кредитного договору. За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 Кредитного договору. У зв`язку з тим, що Позичальником не було дотримано зазначених вище умов Кредитного договору, Позивачем на підставі п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання Позичальником його зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі, а саме, Позичальнику було направлено Досудову вимогу № 201042934 від 15.01.2019 року про погашення заборгованості за Кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати її одержання Позичальником. Проте, станом на дату подання цієї позовної заяви зазначена вимога Позичальником не виконана та відповідні суми позивачу не сплачені, хоча відповідно до п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору вимога дострокового виконання Позичальником його зобов`язань була подана належним чином. Таким чином, станом на 18 лютого 2019 року у Позичальника за Кредитним договором № МL-0ВВ/006/2006 від 26 жовтня 2006 року існує заборгованість перед позивачем у розмірі 1 009 405,56 гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 660 772,26 гривень; пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 348 633,30 гривень, вказана заборгованість підтверджується наявним в матеріалах справи доданим позивачем до позовної заяви розрахунком заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання Кредитного договору № МL-0ВВ/006/2006 від 26 жовтня 2006 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного Договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови вказаного Договору та станом на 18 лютого 2019 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 1 009 405,56 гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 660 772,26 гривень; пені за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 348 633,30 гривень. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, відповідач підписуючи Кредитний договір підтвердив свою згоду на його укладання, а тому зазначені умови були прочитані, підписані обома сторонами. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 15 141,08 гривень, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 6 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved