Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

14.08.2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Офпродив», в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 22918,22грн., з яких: 11115,00грн. - основний борг; 10000,00грн - штраф згідно договору; 1389,38грн. - індекс інфляції; 413,84грн. - три проценти річних. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 04.04.2008р. між позивачем та ТОВ «Межрегіональне фінансове об'єднання» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №Б-08/9-10, на підставі якого позивачем було придбано пакет цільових облігацій в кількості 9090шт., номінальною вартістю 58,50грн. за 1 шт. Згідно умов цього договору одна облігація дає право на отримання 0,01 квадратного метра загальної площі квартири в жилому будинку за адресою: м. Київ, [ADDRESS]. Отже придбаний позивачем пакет облігацій дав право на отримання ним у власність 90,90кв.м. Також 04.04.2008р. між позивачем та відповідачем ТОВ «Офпродив» було укладено договір пайової участі у будівництві об'єкта нерухомості №7, предметом якого встановлено, що шляхом придбання пакету цільових облігацій позивач прийняв участь у інвестуванні будівництва об'єкта нерухомості - квартири: будівельний номер 10, 2 кімнати, загальна площа 90,90кв.м., житлова площа - 53,60кв.м. в секції Б по [ADDRESS]. За цим договором відповідач зобов'язався передати об'єкт позивачу на підставі акту приймання-передачі після прийняття його до експлуатації, згідно запланованої дати - 01.01.2009р. , Однак дійсна загальна площа квартири, згідно реєстраційних документів становить 89,00кв.м. Отже різниця між запланованою та фактичною площею становить 1,9кв.м., що в процентному співвідношенні становить 2,09%. Тому, виходячи з умов вищезазначених договорів, відповідач зобов'язаний викупити у позивача залишок облігацій в сумі 11115,00грн. Однак вимогу позивача про це відповідач не виконав, тому зазначена сума, а також три проценти річних до неї та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідачем були порушені строки введення будинку в експлуатацію, яке фактично сталося 12.03.2011р., а не 01.01.2009р., як це визначено умовами договору. Тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 10000,00грн. неустойки, передбачені умовами договору пайової участі у будівництві об'єкта нерухомості №7 від 04.04.2008р. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі з викладених у ньому підстав. Позивач додатково пояснив, що будинок було введено в експлуатацію невчасно, а саме - 12.03.2011р., про що йому було повідомлено відповідачем. При цьому договори про обслуговування будинку були укладені лише у 2013 році. Придбаний позивачем пакет цінних облігацій в кількості 9090шт. зберігався в ПАТ КБ «Приватбанк» та вони дули погашені автоматично. Представник позивача суду додатково пояснила, що будинок введено в експлуатацію з порушенням строків. Різницю у площі між запланованою та дійсною площею квартири відповідач зобов'язаний викупити у позивача, такий обов'язок визначений Законом України «Про цінні папери та фондову біржу» та Проспектом емісії цільових облігацій відповідача. Про дійсний розмір площі квартири позивачу стало відомо 26.09.13р. при отриманні свідоцтва про право власності. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, подав письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено право позивача на продаж залишкової кількості ЦО забудовнику, проте обов'язку по викупу у позивача цих облігацій умовами договору не передбачено. Крім того, договором не передбачено право Позивача та/або обов'язку Відповідача на погашення Відповідачем по номінальній вартості залишкової кількості цільових облігацій, шляхом виплати Відповідачем Позивачу у грошовій формі їх номінальної вартості. Позивач придбавши цільові облігації у власність, після закінчення Відповідачем будівництва об'єкту та введення його в експлуатацію 05.02.2011 року, 10.10.2011 року пред'явив до погашення весь пакет облігацій у кількості 9 090 шт. в обмін на квартиру. Таким чином після зазначеної дати у Позивача не залишилося у власності жодної цільової облігації, а тому норма п. 2.15 Договору не набрала чинності, право позивача за нею не виникло. Пункт 2.15 Договору є відкладальною обставиною в розумінні ч.1 ст. 212 ЦК України. Слід звернути увагу на те, що згідно п. 2.9 Договору зобов'язання Забудовника (Відповідача) перед Пайовиком (Позивачем) на дату введення об'єкту в експлуатацію оцінено на суму 646 425,00 грн., виходячи з номінальної вартості 1кв.м об'єкта нерухомості. Позивач пред'явив облігації до погашення на суму 531 765,00 грн. Отже, забудовник виконав зобов'язання за Договором понад вартості облігацій, наданих до погашення. Враховуючи безпідставність вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості цільових облігацій, нарахування процентів, індексу інфляції та вимога позивача про їх стягнення є також безпідставною. Щодо вимоги про стягнення неустойки в запереченнях зазначено, що об'єкт нерухомості був введений до експлуатації 05.02.2011 року. У розділі «визначення термінів та скорочень» Договору № 7 встановлена орієнтована дата введення об'єкта будівництва за в експлуатацію - 01.01.2009 року. А тому саме з цієї дати починається перебіг позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення неустойки, який з урахуванням п. 1 ч. 2 ст.258 ЦК України збіг 02.01.2010 року. Більш того, сторони Договору встановивши лише орієнтовану дату введення об'єкту в експлуатацію, розуміли допустимим виконання цього обов'язку відповідачем у більш пізніший строк. У зв'язку з наведеним відповідач просить застосувати до вимоги позиву про стягнення неустойки у розмірі 10 000,00 грн. позовну давність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача надав суду пояснення аналогічні викладеним у запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2008 р. між позивачем [PERSON] та ТОВ «Міжрегіональне фінансове об'єднання» був укладений договір №Б-08/9-10 купівлі-продажу цінних паперів, який укладається за умови укладення клієнтом договору про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомості № 7 від 04 квітня 2008 р. із забудовником - ТОВ «Офпродив», який є емітентом цінних паперів (а.с.5-7). Згідно п.п. 1.1.-1.3. зазначеного договору, продавець зобов'язується в передбачені цим договором терміни передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах цього договору цінні папери, наведені у п. 1.2. цього договору (надалі ЦП). ЦП мають бездокументальну форму існування, номінальна вартість одного ЦП - 58,50грн., кількість - 9090шт., ціна пакету ЦП - 918090,00грн. без ПДВ, дата початку погашення - 01.01.2011р., дата закінчення погашення - 01.04.2011р. права власника ЦП (серед іншого): - одна облігація дає право на отримання 0,01 квадратного метра загальної площі квартири у житловому будинку з вбудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом, за адресою: м. Київ, [ADDRESS]; отримати у власність загальну площу квартири у житловому будинку з вбудованими торгівельно-офісними приміщеннями та підземним паркінгом, за адресою: м. Київ, [ADDRESS], відповідно кількості придбаних облігацій при настання строку їх погашення у відповідності до умов їх розміщення. Загальна вартість ЦП становить 918090,00грн. без ПДВ, надалі - загальна сума договору. Також 04 квітня 2008 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Офпродив» був укладений договір про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомості №7, умовами якого визначені наступні терміни: Пакет цінних облігацій - пай, що є сукупністю цінних паперів відповідної серії, яка пропорційна загальній площі нерухомості, визначеної Проспектом емісії і придбана в кількості 9090 шт., що відповідає 90,90кв.м. за облігаціями, на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-08/9-10 від 04 квітня 2008р., укладеного між Стороною 2 та ТОВ «КУА «Фінансовий капітал», що представляє ПВІФ «Технології Інвест»; Будівельна площа - площа, яка розраховується по внутрішнім граням зовнішніх стін на підставі діючої проектної документації (Загальна площа - площа згідно діючої проектної документації») і становить 90,90кв.м.; Вимірна одиниця - 1кв.м., який дорівнює 100 ЦО серії А або В та 1 машиномісце паркінгу в об'єкті будівництва, яке дорівнює 1 ЦО серії С.; Об'єкт будівництва - житловий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Київ, [ADDRESS], який будується згідно архітектурного плану на земельній ділянці, яка знаходиться у довгостроковій оренді у Київської міської ради за кадастровим номером [NUMBER], та який будується згідно Дозволу Державної архітектурно-будівельної Інспекції Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №8 від 18.07.2007р. на виконання будівельних робіт з будівництва житлового комплексу адміністративними приміщеннями і вбудованим паркінгом за адресою: м. Київ, [ADDRESS], та згідно затвердженого архітектурного плану. Орієнтовна дата введення об'єкту будівництва в експлуатацію - 01.01.2009р.; об'єкт нерухомості - квартира будівельний номер № 10, розташована в об'єкті будівництва; проектна площа: загальна - 90,90кв.м., житлова - 53,60кв.м.; Погашення ЦП - отримання Пайовиком об'єкту нерухомості за Актом приймання-передачі на підставі виписки з рахунку у ЦП Пайовика у зберігача, що засвідчує перерахування належних йому ЦО (Пакету ЦО) зі свого особистого рахунку в цінних паперах у Зберігача на рахунок в цінних паперах Забудовника в Депозитарії ВАТ «МФС» (а.с. 8-11). Згідно предмету цього договору, пайовик приймає участь в інвестуванні об'єкту будівництва шляхом придбання пакету ЦО, а Забудовник приймає на себе обов'язки щодо організації його будівництва та введення його в експлуатацію. Забудовник зобов'язаний передати, а Пайовик прийняти об'єкт нерухомості за базовим рівнем обробки після введення об'єкту будівництва в експлуатацію за Актом приймання - передачі. Пайовик набуває майнових прав на об'єкт нерухомості на підставі придбання паю (Пакету ЦО) за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б-08/9-10 від 04 квітня 2008р., укладеного між Пайовиком та ТОВ «КУА «Фінансовий капітал», що діє від імені за рахунок та в інтересах ПВІФ «Технології Інвест» НЗ, в кількості 9090шт., що відповідає 90,90кв.м за облігаціями. Кошти, які надійшли від облігаційної позики спрямовуються на оплату вартості об'єкта нерухомості (п. 1.1.-1.4. договору №7). Згідно п.п. 2.6. зазначеного договору, сторони зобов'язані укласти Акт приймання-передачі на об'єкт нерухомості протягом 10 (десяти) банківських днів з дня пред'явлення Пайовиком облігацій, емітованих Забудовником, к погашенню в порядку визначеному Проспектом емісії, право власності Пайовика на які підтверджується випискою зберігача з рахунку у цінних паперах Пайовика. Згідно п.п. 2.7. зазначеного договору, Пайовик зобов'язаний за умови виконання умов п.2.6. цього Договору у 3-денний термін перерахувати належний йому пакет ЦО зі свого особистого рахунку в цінних паперах у Зберігача на рахунок в цінних паперах Забудовника в Депозитарії ВАТ «МФС» за Актом про пред'явлення облігацій. Підтвердженням здійснення цієї операції є відповідна виписка видана Зберігачем. Згідно п.п. 2.9. зазначеного договору, зобов'язання Забудовника перед Пайовиком на дату введення об'єкту в експлуатацію будуть оцінюватись в сумі 646425,00грн., виходячи з номінальної вартості 1кв.м. об'єкта нерухомості 5850,00грн. Відповідно до п. 2.15. договору, у випадку, коли будівельна (загальна) площа об'єкта нерухомості менше площі, на яку дає право пакет облігацій більше ніж на 2% (внаслідок зміни проектно-кошторисної документації при будівництві та/або вводі в експлуатацію, що підтверджено відповідними технічними службами, які мають право давати такі висновки (БТІ та інші)) Пайовик має право продати залишкову кількість ЦО Забудовнику, виходячи з їх номінальної вартості. Відповідно до п. 3.2. договору, у разі невиконання Забудовником зобов'язань щодо строків введення об'єкту будівництва до експлуатації Забудовник сплачує на користь Пайовика неустойку у розмірі 0,01 % від оціночної вартості об'єкта нерухомості згідно номіналу, зазначеної у п. 2.9. цього Договору, за кожен день прострочення, але не більше ніж 10000 грн. Сторонами в судовому засіданні визнана обставина введення будинку в експлуатацію 05.02.2011 року, що також підтверджується Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації від 15.12.2011р. № 512, яке містить посилання на Акт готовності об'єкта до експлуатації від 05.02.2011р. (а.с. 20). 10.10.2011р. ТОВ «Офпродив» та [PERSON] підписано Акт пред'явлення облігацій до погашення, згідно якого власник пред'явив, а емітент прийняв для погашення цінні папери в кількості 9090шт. загальною номінальною вартістю 531765,00грн. (а.с. 39) Цього ж дня між сторонами ТОВ «Офпродив» та [PERSON] було укладено Акт приймання-передачі до договору про пайову участь у будівництві об'єкту нерухомості №7 від 04 квітня 2008 року, за яким емітент передав у власності, а власник облігацій прийняв об'єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS], загальна площа - 89,00кв.м. Договірна вартість об'єкта нерухомості становить 531765,00грн. Також власник облігацій передав у власність а емітент прийняв в рамках погашення випуску облігації цільові іменні ТОВ «Офпродив» в кількості 9090шт., загальна номінальна вартість яких становить 531765,00грн. (а.с. 40) Також підписанням даного акту сторони узгодили, що оскільки загальна площа об'єкта нерухомості менше площі, зазначеної у проектній документації, більше, ніж на 2%, Емітент обов'язаний повернути Власникові облігацій суму у розмір 11 115,00 грн. Актом приймання-передачі від 26.09.2013р., підписаним ТОВ «КУА «Фінансовий вектор» та [PERSON], останньому передані: свідоцтво про право власності №9321890 від 12.09.2013р. на квартиру [ADDRESS]; витяг є державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначену квартиру та технічний паспорт на неї (а.с. 14-19) Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] та свідоцтва про право власності на цю квартиру, її загальна площа становить 89,00кв.м., отже загальна площа об'єкта нерухомості менше площі, зазначеної у проектній документації, більше, ніж на 2%, а саме - на 2,09%. Відповідно до ст.1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Згідно ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має справо вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, крім іншого - сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем передбаченого п. 2.15. договору про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомості №7 від 04.04.2008р. права позивача щодо продажу забудовнику залишкової кількості ЦО та закріпленого в Акті приймання-передачі до договору про пайову участь у будівництві об'єкту нерухомості №7 від 04 квітня 2008 року обов'язку ТОВ «Офпродив» повернути позивачеві суму в розмірі 11115,00грн., суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 11115,00грн., яка вирахувана з номінальної вартості ЦО. Посилання сторони відповідача на виконання забудовником зобов'язання за договором понад вартості облігацій, наданих до погашення, суд вважає безпідставними, оскільки 531 765,00 грн. - номінальна вартість 9090шт. ЦО, договірна вартість об'єкту нерухомості також становить 531 765,00 грн., а визначена п.2.9. договору сума - це оцінка зобов'язань забудовника. При цьому, не зважаючи на незаявлення стороною відповідача про застосування позовної давності за цією вимогою позову, суд вважає за необхідне зауважити, що за даною вимогою позову строк позовної давності на час звернення позивача з позовом до суду не сплив, оскільки відповідач дізнався про фактичну збудовану площу квартири (89,00кв.м.) лише при підписанні акту від 10.10.2011р. (а.с. 40) Також суд приходить до висновку про правомірність вимог щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. За зазначений у позові період з 13.05.2013р. по 08.08.2014р. із розрахунку 11115,00 грн. помножених на 3% та кількість повних днів прострочення та поділених на кількість днів у році та на 100, розмір 3% річних складає 413,84 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Тому, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період прострочення зобов'язання, пред'явлений у позові (з 13.05.2013р. по 08.08.2014р.) в сумі 1384,57 грн. Оскільки індекс інфляції за цей період складає 1,1246% (100,1*100,0*99,9*99,3*100,0*100,4*100,2*100,5*100,2*100,6*102,2*103,3*103,8*101,0*100,4). Враховуючи порушення відповідачем взятого на себе за договором про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомості №7 від 04.04.2008р. зобов'язання щодо забезпечення введення об'єкту будівництва в експлуатацію орієнтовно 01.01.2009р., суд вважає правомірними вимоги позову про стягнення передбаченої п. 3.2. цього договору неустойки в розмірі 10000,00грн. При цьому суд вважає безпідставними твердження сторони відповідача про те, що враховуючи орієнтовність зазначеної дати, сторони договору допускали виконання цього обов'язку у більш пізній строк, оскільки введення будинку в експлуатацію відбулось 05.02.2011р., тобто більше ніж через два роки після обумовленої орієнтовної дати, а тому таке прострочення не може вважатися допустимою похибкою. Разом з тим, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у позові в частині стягнення неустойки за порушення відповідачем строків введення об'єкту будівництва в експлуатацію, виходячи з наступного. Відповідачем була подана суду заява про застосування строків позовної давності за цією вимогою позову. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Умовами договору про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомості №7 від 04.04.2008р. передбачений обов'язок забудовника передати, а пайовика прийняти об'єкт нерухомості після введення його в експлуатацію за актом приймання передачі. Такий акт був підписаний сторонами 10.10.2011р., що свідчить про обізнаність позивача з цієї дати про введення будинку в експлуатацію. Отже, враховуючи визначений законом строк позовної давності до вимоги про стягнення неустойки, який в даному випадку сплив 10.10.2012р., а позивач звернувся з даним позовом до суду 14.08.2014р., суд убачає передбачені законом підстави для застосування в межах даної вимоги спору позовної давності. Тому суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки у вигляді штрафу в сумі 10000,00грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - в сумі 243,60грн., враховуючи, що такий розмір судового збору є мінімальним, визначеним Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 509, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1130, 1132 ЦК України,

Outcome: partial