overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 25 січня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дінпропетровської області, актовий запис №1. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені більше трьох місяців через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 січня 2014 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом В'язівоцької сільської ради Павлоградського району Дінпропетровської області, актовий запис №1 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6 ). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Син [PERSON] хворіє, має діагноз: «Гепобластома» - злоякісна пухлина печінки, дане захворювання є онкологічним, потребує значних матеріальних затрат. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає, через що позивачка звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу на кожну дитину, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). [PERSON], [INFO] хворіє, має діагноз: «Гепобластома» - злоякісна пухлина печінки, дане захворювання є онкологічним, потребує значних матеріальних затрат ( а.с. 13-14, 15). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток тому зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що 24 липня 1993 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі РАЦС м. Костянтинівка Донецької області. Від\~\~шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матеріальної допомоги від чоловіка позивач не отримує. У теперішній час позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, яку він у змозі надавати, оскільки є працездатним та має постійне місце роботи. У зв'язку з наведеним просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до повноліття дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила справу розглянути за її відсутністю, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 24 липня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 821508, актовий запис № 438 (а.с.9). Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8) та сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідач працездатний, працює, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заявлений позов [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, оскільки відповідач працездатний, працює. В силу\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2000 року, мають неповнолітніх дочок : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач грошові кошти на утримання дочок надає не регулярно та невчасно, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Інші аліментні зобов'язання відповідач не має. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 вересня 2015 року постановлено про заочний розгляд за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2000 року, що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28 липня 2015 року. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 04 жовтня 2000 року та серії [NUMBER] від 09 липня 2003 року відповідно. Відповідач регулярно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У відповідності до ст..180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач працює, аліментних зобов'язань не має, не хворіє. Беручи до уваги, що відповідач добровільно регулярну матеріальну допомогу на утримання дочок не надає, працює, інших аліментних зобов'язань не має, а тому суд вважає,стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), а не у розмірі 1/2 частини, як просить позивачка. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп. Згідно зі ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.180, 182,184,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13 жовтня 2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та довіра. В позові зазначає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. На цій підставі просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились та направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 13 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2171, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON]. [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дітей між сторонами немає, діти проживають з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, вважають збереження шлюбу неможливим, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Дітей необхідно залишити проживати з матір'ю. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва на право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS], від 11.02.1998 року, виданого ВАТ «Сумихімпром». Заяву мотивує тим, що у вказаному свідоцтві на право власності на квартиру допущено помилку в написанні її по батькові «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». На підтвердження того факту, що свідоцтво про право власності квартири належить саме [PERSON], заявник надала суду копії паспорту, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про право власності на житло. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримала в повному обсязі. Заінтересовані особи просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечували. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з копії паспорта серії [NUMBER] виданого Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 03 листопада 2011 року на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що по батькові заявника українською мовою зазначено [PERSON], російською мовою [PERSON] (а.с.6). З копії свідоцтва про народження (російською мовою) вбачається, що по батькові заявника зазначено [PERSON] (а.с.5). У свідоцтві про право власності на житло по батькові [PERSON] зазначено «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що в свідоцтві на право власності на житло, від 11.02.1998 року виданого ВАТ «Сумихімпром», по батькові заявника зазначено з помилкою в одній літері, а саме: помилково вказано «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]» , що могло бути викликано різними варіантами перекладу з російської мови на українську мову даного по батькові, оскільки всі інші анкетні дані особи: ім'я, по-батькові - співпадають з тими даними, що є в паспорті, в свідоцтві про народження. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним встановити факт, що свідоцтва на право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS], від 11.02.1998 року, виданого ВАТ «Сумихімпром» видане на ім'я [PERSON] - в дійсності належить [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 03 листопада 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

13 серпня 2015 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 06 лютого 2012 року відповідач отримав кредит у сумі 1 000 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування\~ кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 3\~161,16 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не зявився , хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 06 лютого 2012 року [PERSON] вікторович , 26.01.1986 р.н.(код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 1000 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування\~ кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 30 червня 2015 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 930,36 грн. ; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1604.08 грн. ; - штраф ( фіксована частина) 500 грн.; - штраф ( процентна складова)\~ - 126,72 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 3161,16 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 243,60 грн/, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

13 серпня 2015 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищеназвана позовна заява [PERSON], що під час шлюбу він з відповідачкою [PERSON] придбали нерухоме майно у вигляді квартири загальною площею 76 кв.м. житлова 26.4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], в подальшому сторони шлюб розірвали, а тому позивач просить провести поділ майна, яке є об'єктом спільною сумісною власністю подружжя та виділити у власність спірне нерухоме майно. Представник позивача в ході судового засідання підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідачки до суду не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, письмові заперечення до суду не надали хоча при розгляді справи представник відповідачки фактично не визнала позовні вимоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов позивача не підлягають задоволенню з наступного. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так судом встановлено, що 27 червня 2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. 13 серпня 2009 року між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Руником-Стройінвест» (код 32834578) був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, крім того 23 березня 2011 року між сторонами була укладена додаткова угода, предметом договору є майнові права на квартиру загальною площею 76 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач просить визнати спільною сумісною власність подружжя у вигляді нерухомого майна, при цьому надав доказ у вигляді вартості нерухомого майна 395 327 грн., яка зазначена у додаткової угоді від 23.03.2011 року ( а.с.15), але суд відноситься до даної оцінки критично, так предметом спору є поділ спільного сумісного майна подружжя у вигляді нерухомого майна (квартири), вартість на яку посилається позивач є майнові права, а не об'єкт нерухомого майна, під час розгляду справи позивач не надав суду відповідно до ст.ст.58,59 ЦПК України належних та допустимих письмових доказів вартості нерухомого майна, відповідачка не погоджується з вартістю вищевказаного майна, виходячи з вказаного суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір, при розгляді справи суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, а тому суд відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

13 серпня 2015 року заявники звернулися до суду з заявою, в якій вказують, що шлюб вони зареєстрували 22 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 442. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Заявники впевнені, що їхня сім»я розпалася остаточно та відновлена бути не може. В судове засідання Заявники не з»явилися, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають, прохають розірвати шлюб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 червня 2013 року сторони по справі зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 442, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони по справі мають спільну дитину сина - [PERSON],[INFO]. Сторони 29 липня 2015 року уклали Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який нотаріально завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Германом О.С відповідно до якого сторони домовились щодо місця проживання та утримання сина [PERSON], місцем проживання останнього визначили разом з матір'ю. Разом з тим, сторони домовились про сплату [PERSON] аліментів на утримання дитини, в розмірі 1500 грн, але в будь якому разі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , який встановлено законодавством на день здійснення виплат аліментів. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, рішення про розлучення є обдуманим. Подальше спільне життя як подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Так за ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, тому необхідно шлюб між сторонами по справі розірвати.

Outcome: approved