Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

14.08.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади міста Миргорода в особі Миргородської міської ради Полтавської області, в якому просить встановити розміри часток земельної ділянки площею 0,0618 га, з кадастровим номером 5310900000:50:015:0168, розташованої за адресою [ADDRESS] , в рівних долях, за [PERSON] в розмірі 1/2 частки земельної ділянки, та [PERSON] в розмірі 1/2 частки земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому та його покійній матері [PERSON] , яка померла [INFO] , належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0618 га з кадастровим номером 5310900000:50:015:0168 за адресою [ADDRESS] , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Після смерті матері, він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину до якої входить вказана земельна ділянка та у видачі якого йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що не визначено розмір ідеальної частки земельної ділянки. Враховуючи те, що він є єдиним спадкоємцем, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частки житлового будинку, тому просить суд заявлені ним вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності. Представник позивача [PERSON] -адвокат Батієнко Я.І. позов підтримав як законний та обґрунтований, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник територіальної громади м. Миргорода в особі Миргородської міської ради -Лисенко Р.О. не висловив заперечень проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та його мати [PERSON] є власниками земельної ділянки, площею 0,0618 га з кадастровим номером 5310900000:50:015:0168, розташованої за адресою: [ADDRESS] наданий для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 658964 від 11.03.2010 на ім`я [PERSON] , серія [NUMBER] від 11.03.2010 на ім`я [PERSON] , свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про народження, з яких вбачається, що спадкодавець [PERSON] є матір`ю спадкоємця [PERSON] (а.с. 7,13-14,15-16,35,36). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Постановою № 9/02-31 від 17.01.2019 приватний нотаріус Гриб Ю.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки частка померлої у спільному майні не визначена (а.с.10). Згідно з вимогами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а згідно вимог ст. 1218, ч. 1 ст.1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ч.4,5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, оскільки позивач є власником 1/2 частини земельній ділянці, яка перебуває у спільній сумісній власності позивача та його матері, що померла [INFO] , між співвласниками земельної ділянки не було досягнуто домовленості про визначення їхніх часток у праві спільної власності на неї. На сьогоднішній день, у зв`язку зі смертю матері позивача, останній позбавлений можливості на таке добровільне вирішення, а тому суд приходить до висновку, що їхні частки у праві спільної власності на спірну земельну ділянку є рівними. В зв`язку з наведеним суд приходить до переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій матері, вчинив дії по прийняттю спадщини, і прийняв її у виді 3/4 часток житлового будинку, тому він набув право на все інше майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. За наведених вище підстав суд вважає, що право позивача на оформлення його спадкових прав підлягає судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved