Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

12 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до територіальної громади Макіївської міської ради про встановлення факту належності на праві власності, факту прийняття спадщини та визнання за нею права власності на ? частини квартири в порядку спадкування за заповітом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], мотивуючи свої вимоги неможливістю іншим чином прийняти спадщину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких пояснила, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності без номеру від 18 травня 1994 року, виданого комітетом з економіки, приватизації та управління комунальною власністю належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01 серпня 2011 року. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини спірної квартири. Спадкоємцями померлої на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 квітня 2012 року були її чоловік - [PERSON], та син - [PERSON]. [PERSON] 25 червня 2012 року зареєстрував право власності на прийняту спадщину. [PERSON] спадщину, яка відкрилася після смерті його матері фактично прийняв, однак не встиг зареєструвати своє право належним чином, оскільки [INFO] року він помер. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був його батько - [PERSON], який фактично прийняв спадщину, яка відкрилася та вступив в майнові права оскільки проживав та був зареєстрований разом з сином за однією адресою, однак у встановленому законом порядку своє право не зареєстрував. 05 березня 2013 року [PERSON] було складено заповіт відповідно до якого все належне йому майно та права він заповідав позивачці. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до Третьої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак у зв'язку з тим,що [PERSON] не зареєстрував право власності на ? частину квартири, в якості спадщини, яка відкрилась після смерті його сина [PERSON] та у зв'язку з втратою свідоцтва про право власності від 18 травня 1994 року, за позивачкою може бути визнано лише право спільної часткової власності на ? частину спадщини та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності [PERSON] спірного майна та визнання за позивачкою права власності на квартиру. Посилаючись на наведені обставини [PERSON], просила суд встановити факт належності на праві спільної часткової власності померлому [INFO] року [PERSON] ? частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності без номеру від 18 травня 1994 року, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді ? частини спірної квартири, що відкрилася після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді ? частини спірної квартири, що відкрилася після смерті його сина [PERSON], який помер [INFO] року, визнати за позивачкою право власності на ? частини спірної квартири, в порядку спадкування за заповітом на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Представник відповідача - Макіївської міської ради, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не використав наданого законом права на участь в судовому засіданні, надавши суду та відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву [PERSON], представник Макіївської міської ради зазначила, що не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог в частині встановлення фактів належності ? частини спірної квартири померлому [PERSON], прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини. Між тим заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на статтю 392 Цивільного кодексу України, згідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений власником майна у випадку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати правовстановлюючого документу на майно. Вважає, що у позивачки немає підстав вимагати визнання за нею права власності на спірну квартиру. Крім того, закон зобов'язує спадкоємців оформляти свої права на спадщину у нотаріальному порядку. Посилаючись на викладене просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. Вислухавши пояснення позивачки перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комітетом з економіки, приватизації та управління комунальною власністю міськвиконкому від 18 травня 1994 року, зареєстрованим в КП «БТІ м. Макіївки» за № 38795 від 14 червня 1994 року, реєстраційний номер майна 3427267. [INFO] року [PERSON] померла у віці 72 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим 24 березня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 552. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася з ? частини квартири [ADDRESS], спадкоємцями якого, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 квітня 2012 року є її син [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Спадкове майно [PERSON] прийняв, зареєструвавши 25 червня 2012 року прийняту спадщину, а саме ? частини спірної квартири в комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації міста Макіївки», реєстраційний номер 3427867. [INFO] року помер [PERSON] у віці 48 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим 11 липня 2012 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1275. Таким чином, [PERSON] спадщину, яка відкрилась після смерті матері,а саме ? частину спірної квартири, фактично прийняв, але не зареєстрував у встановленому законом порядку. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був його батько [PERSON] який прийняв спадкове майно, вступивши в фактичне управління і користування останнім, оскільки був зареєстрований і мешкав за адресою знаходження спірної квартири, що підтверджується копією домової книги. 05 березня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповідав [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер у віці 76 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим [INFO] року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 412. Відповідно до положень статей 1216, 1220 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. 07 листопада 2013 року Третьою Макіївською державною нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яке видано свідоцтво, складається з ? частини квартири [ADDRESS]. ? частина квартири належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 квітня 2012 року. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-745 від 07 листопада 2013 року належить на праві спільної часткової власності ? частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 256 ЦПК України передбачений судовий порядок встановлення фактів, від яких залежить виникнення особистих або майнових прав громадянина, коли не передбачено іншого порядку їхнього встановлення, а так само неможливості одержання зацікавленими особами відповідних документів, які засвідчують ці факти. Відповідно до приписів ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Процедурою видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, визначеною у розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від З березня 2004 р. № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Як вбачається з пояснень позивачки, вона не може прийняти у спадщину ? спірної квартири, у зв'язку з тим, що [PERSON] не зареєстрував належним чином право власності на ? частину квартири, належної йому в якості спадщини, яка відкрилася після смерті його сина [PERSON] та у зв'язку з втратою свідоцтва про право власності від 18 травня 1994 року. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, [PERSON], яка є спадкоємицею за заповітом, не може реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка складається з ? частини квартири [ADDRESS] з урахуванням виявлених відхилень. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд дійшов висновку, що визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на ? частини квартири [ADDRESS] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved