overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі і від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання сина в добровільному порядку. Позивач не взмозі забезпечити сина самостійно, тому звернулася до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі і зазначає, що підтримує позов у повному обсязі. Відповідач позов визнав . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 26.07.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб. (а.с. 3) Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 2) В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач не з'явився в судове засідання і не надав доказів того, що надає допомогу на утримання сина. Обов'язок батьків утримувати дитину встановлено законом. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], відповідач є рідним батьком останнього (а.с. 2). На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти у розмірі ? частина доходу [PERSON] щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON],до досягнення ним повноліття. З урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, з відповідача також має бути стягнуто на користь держави, судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернулася з вказаним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач, будучи зареєстрованим в вищезазначеній квартирі, останній рік в ній не проживав і на даний час не проживає та не оплачує плату за її користування і комунальні послуги, не приймає участь у спільному побуті. Для подальшого зняття відповідача з реєстрації, просить визнати відповідача втратившим право на користування квартирою [ADDRESS] в зв'язку з його відсутністю за місцем реєстрації більше ніж рік. Позивач в судове засідання не з'явилася. Представник позивача до суду надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, одночасно зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд визнав за можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 02.04.1998 року та договором купівлі-продажу частини нежитлових приміщень від 17.03.1998 року, в яких містяться відмітки про державну реєстрацію цього майна в Київському міському бюро технічної інвентаризації (а.с.4-5). У вказаній квартирі зареєстрована позивач та відповідач, що підтверджується довідкою форми №3, виданої КП УЖГ «Хрещатик» (а.с. 6). Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно актів, складених працівниками КП УЖГ «Хрещатик» від 09.01.2014, від 13.03.2014, від 20.05.2014, відповідач в спірній квартирі не проживає, речі його відсутні (а.с.7-9). З огляду на викладене, факт непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243грн.60коп., що документально підтверджено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

14.07.2014 року позивачка звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідача з вимогою стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO]. 12.09.2014 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій вона остаточно просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, яка подала заяву про розгляд справи без її участі, в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини. Матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Дослідивши позовну заяву та наявні докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом державно реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 21.03.2012 року. Дитина перебуває на утримані позивачки, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 10016 від 14.07.2014 року, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Обставини справи свідчать про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших зобов'язань щодо сплати аліментів немає, підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів судом не встановлено, тому суд вважає за можливе позов задовольнити Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

14.07.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4654 грн 00 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 січня 2012 року між ПАТ«Дельта Банк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір №002-13049-050112 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Згідно данного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті, надано платіжну картку, тобто було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 5000 гривень. Також відповідача була зобов'язана щомісячно здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць. Однак відповідач свої зобов'язання по укладеному договору не виконує. Станом на 19.05.2014 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 4654 грн 00 коп. Відповідач в добровільному порядку не повернула заборгованості по кредиту. В судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, в поданій позовній заяві просить справу розглянути у відсутності представника позивача, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання повторно не з'явилася відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена судовою повісткою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомила, а тому, враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 05.01.2012 року між ПАТ«Дельта Банк» та гр. [PERSON] було укладено договір №002-13049-050112 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Згідно данного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті, надано платіжну картку, тобто було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії у розмірі 5000 гривень. Однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору відповідач [PERSON] своїх обов'язків належним чином не виконувала. Згідно розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору станом на 19.05.2014 року становить 4654 грн 00 коп. 2 Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

14.07.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 18982 грн 90 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 липня 2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконав. Станом на 30.05.2014 року заборгованість по кредитному договору становить 18982 грн 90 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приват Банк» не з'явився, в поданій заяві просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує. Також в судове засідання повторно не з'явився відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, поштове відправлення було повернуто до суду по закінченню терміну зберігання на відділенні поштового зв'язку м.Новояворівськ, однак відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України суд визнає, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 27.07.2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконував. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 30.05.2014 року складає 18982 грн 90 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення 2 позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

14.07.2014 р. позивач звернувся в суд з цим позовом, мотивуючи вимоги наступним. Сторони зареєстрували шлюб 20.01.1990 року у виконкомі Синевирської с/ради народних депутатів за актовим записом № 5. Від шлюбу сторони мають одну дитину - сина,[PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. На грунті особистих непорозумінь між сторонами постійно виникали сварки та конфлікти, внаслідок чого з 1997 року сторони припинили спільне проживання. Протягом 15 років проживають окремо та не підтримують жодних стосунків. За наведених обставин позивач просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], оскільки їх шлюб існує тільки формально. Позивач на розгляд справи не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій вказує, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглянути без її участі. Оцінивши матеріали справи, подані в справу сторонами заяви, які наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, відповідно до вимог ст.174 ЦПК України, та позов задовольнити, виходячи з такого. Сторони припинили спільне шлюбне життя, мешкають окремо більше 15 років.За цих підстав суд не вживає заходів для примирення сторін, оскільки це буде суперечити статті 24 СК України, згідно якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, є підстави застосувати ст.ст. 110, 104, 112 СК України. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

14.07.2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визначити місце проживання свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з батьком В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що всі пояснення викладені в позові. Просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник третьої особи Шиян Н.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки сину позивача 15 років, тоді як предметом позову по цій категорії справ може бути місце проживання дитини віком від 10 до 14 років, тому син позивача сам вправі обирати своє місце проживання. Просила в позові відмовити. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він проживає за місцем реєстрації своєї матері та разом із своєю бабусею за адресою: [ADDRESS], і його все влаштовує, він бажає і далі проживати за цією адресою. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.09.99р. (а.с.6). На сьогоднішній день неповнолітній [PERSON] проживає за місцем реєстрації своєї матері та разом із своєю бабусею за адресою: [ADDRESS], він бажає і далі проживати за цією адресою. При цьому позов пред'явлено про встановлення місця проживання неповнолітнього [PERSON], якого на сьогоднішній день виповнилось п'ятнадцять років. Однак, відповідно до ч.3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст..29 ЦК України місце проживання фізичної особи визнається органом піклування або судом у віці від десяти до чотирнадцяти років. З цих же причин орган опіки та піклування не зміг надати висновок стосовно визначення місця проживання [PERSON], оскільки в силу зазначених норм закону він сам вправі обирати своє місце проживання, зазначена позиція органу опіки викладена у листі № 01-14/0567 від 20.08.2014р. та протоколі комісії з питань захисту прав дитини від 14.08.2014р. (а.с.37, 38). Отже, враховуючі, що сину позивача на сьогоднішній день виповнилось п'ятнадцять років, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не засновані на законі, не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимоги про розподіл судових витрати позивачем не заявлялись. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

14.07.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 10.12.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 736. Позивач посилається на такі обставини. 10.12.2011 він і відповідач зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського МРУЮ у Черкаській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) серії [NUMBER] від 07.07.2015. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Однією сім'єю сторони фактично не проживають з квітня 2015 року. Причинами розпаду сім'ї вважає несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникали скандали та сварки. Через це подальше спільне подружнє життя є неможливим. За таких обставин позивач дійшов єдиного висновку, про необхідність розірвання шлюбу. Вважає, що збереження шлюбу не можливе, на примирення категорично не згідний. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його позовні вимоги, заперечив проти надання сторонам строку для примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і погодилася на розірвання шлюбу. Клопотання про надання строку для примирення не заявляла. Заслухавши думку сторін, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати - 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

14.07.2015 [PERSON] звернулась до суду з позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем 21.10.1995 р. зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [INFO], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини фактично припинили своє існування з червня 2015. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить шлюб з відповідачем розірвати; стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка, відповідач не з'явились. Про час та місце слухання справи були повідомлені. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; судові витрати з відповідача просить не стягувати; прізвище просить залишити «[PERSON]». Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 21.10.1995 р., актовий запис № 2071 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4;5). Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаємо порозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення у даній справі. Батьки зобов'язані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved