Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

14 травня 2014 року до Старобешівського районного суду Донецької області із зазначеним позовом звернувся [PERSON] і свої позовні вимоги мотивував наступним. [INFO] року помер його батько - [PERSON], який мешкав в [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS]; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 4,1930га.; грошових внесків, які зберігаються на рахунках в ощадкасі в с. Новокатеринівка Старобешівського району Донецької області. Спадкове майно [PERSON] прийняв шляхом подачі заяви до нотаріусу про прийняття спадщини за законом. За життя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку був загублений. [PERSON] звернувся до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи це тим, що він не надав правовстановлюючий документ, а саме оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. [PERSON] надав повідомлення до газети про втрату державного акту, але ніхто не повідомив про знахідку втраченого акту. Внаслідок втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] не має можливості отримати у спадщину земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, яка належала [PERSON], який помер [INFO] року. [PERSON] просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 4,1930га (кадастровий номер земельної ділянки 1424584600:09:000:0169), яка належала на праві власності [PERSON], померлому [INFO] року, актовий запис № 27, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданого 25 грудня 2006 року за розпорядженням голови Старобешівської районної державної адміністрації № 536 від 23 листопада 2005 року. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] і [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити на підставі обставин і норм закону, що викладені у ньому. Представник Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, за якою проти позовних вимог позивача не заперечував та просив справу розглянути без їхньої присутності. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про інформацію» документом є матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішення повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно п. 3.5 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько [PERSON] - [PERSON] ([INFO]), який мешкав в [ADDRESS] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 30 жовтня 2013 року виконкомом Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 27). Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] виданим 26.08.1960 року Н-Катеринівською сільською радою Сталінської області, актовий запис № 34. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS]; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 4,1930га., (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданий 25 грудня 2006 року); грошових внесків, які зберігаються на рахунках в ощадкасі № 331409 в с. Новокатеринівка Старобешівського району Донецької області, [NUMBER], [NUMBER]. Спадкове майно [PERSON] прийняв шляхом подачі заяви до нотаріусу про прийняття спадщини за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36783598 від 04 березня 2014 року. Другими спадкоємцями за законом є дружина спадкодавця, - [PERSON], та дочка спадкодавця, - [PERSON], які звернулися до нотаріусу з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на його користь, проти чого він не заперечував. Інших спадкоємців за законом немає. За життя [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданий 25 грудня 2006 року, був загублений. [PERSON] звернувся до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи це тим, що він не надав правовстановлюючий документ, а саме оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданий 25 грудня 2006 року (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 травня 2014 року долучена до позову). Зазначена вище земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданого 25 грудня 2006 року. [PERSON] надав повідомлення до газети про втрату державного акту серії ЯБ № 466475 виданий 25 грудня 2006 року, але ніхто не повідомив про знахідку втраченого акту (газета «Новая жизнь» № 14 від 19 лютого 2014 року). Згідно п. 4.10, 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009р. № 325, державний акт взамін втрачених видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст. 4 Закону України «Про нотаріат». Постанова № 449 Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» - втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 483 від 03.06.2013 року. Внаслідок втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданого 25 грудня 2006 року, [PERSON] не має можливості отримати у спадщину земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Новокатеринівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, яка належала [PERSON], який помер [INFO] року. За відсутності оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 466475 виданого 25 грудня 2006 року, або його дублікату, на ім'я [PERSON], нотаріус не має можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, яка належала [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно п. 3.1 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] не може здійснити свого права на отримання законного права власності на земельну ділянку через неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку із відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право [PERSON] на земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки він не може здійснити свого права на отримання законного права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved