Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

13.11.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначала, що 14.09.2000 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбала в останнього житловий будинок [ADDRESS]. В цей же день договір було зареєстровано у Вознесенській Універсальній Товарно - Сировинній біржі за № 570. Нотаріально договір сторони не посвідчували, однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами. Позивач мав намір розпорядитися належним їй нерухомим майном, однак біржовий договір, як правовстановлюючий документ не приймає державний реєстратор, що перешкоджає їй розпоряджатися придбаним майном. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин, позивач просив суд визнати такий договір дійсним. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, суду надано оригінал правовстановлюючого документу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі вказаних осіб. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що 14.09.2000 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. зареєструвавши договір купівлі-продажу на Вознесенській Універсальній Товарно - Сировинній біржі за № 570 (а.с.9). Право власності зареєстровано у Вознесенському МБТІ позивачем 02.10.2000 року ( а.с. 10 ). Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. Проте сторони не посвідчили договір в нотаріальному порядку. Позивач бажає розпорядитися зазначеним майном, однак у відділі надання адміністративних послуг Вознесенської міської ради їй було відмовлено у реєстрації спірного договору, оскільки він не є дійсний, позаяк нотаріально не посвідчений, що створює їй перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved