Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

12 грудня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що її дідові [PERSON] , належала квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав на користь позивачки заповіт. У березні 2011 року останній помер, після чого позивачка звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено через те, що вона не надала правоустановчі документи на спадкове майно. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом (а.с.а.с. 2 4). 14 лютого 2019 року суд своєю ухвалою замінив Шосту дніпровську державну нотаріальну контору Новомосковською районною державною нотаріальною конторою, а також залучив до участі у справі в якості третьої особи ОК «ЖБК №40 «Праця». 03 травня 2019 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 58). У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . За життя останній склав на користь позивачки заповіт. Після його смерті позивачка звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено через відсутність у неї правоустановчих документів на спадкове майно. Дід позивачки був членом ОК «ЖБК №40 «Праця» і у повному обсязі сплатив пайовий внесок за спадкову квартиру. Представниця відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що, оскільки дід позивачки за життя не зареєстрував своє право власності на спадкову квартиру, вона не може бути успадкована позивачкою. Представники третіх осіб до суду не з`явилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 41). Представник Новомосковської районної державної нотаріальної контори до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представниці відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка доводиться онукою [PERSON] . 31 травня 1965 року [PERSON] в ОК «ЖБК №40 «Праця» була виділена квартира [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), у якій він постійно мешкав до 06.03.2011 року (а.с. 5). Пайовий внесок був внесений Коломойцем І.П. у повному обсязі, про що свідчить довідка ОК «ЖБК №40 «Праця» від 02.05.2019 року №37 (а.с. 57). 05 жовтня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому квартиру позивачці (а.с. 21). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10). 23 серпня 2011 року позивачка звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті діда (а.с.а.с. 12, 44). 04 жовтня 2018 року третя особа своєю постановою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю у неї правоустановчого документа на спадкове майно (а.с. 56). Право власності на вказану квартиру на час розгляду справи не зареєстровано. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, зважаючи на складений [PERSON] заповіт, після його смерті залишився один спадкоємець спірної квартири позивачка. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, що позивачка у шестимісячний строк від дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, отже прийняла спадщину, у розумінні приведеної норми. У відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способі в захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка прийняла спадкове майно після смерті [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказану вище квартиру. При цьому суд вважає, що спірна квартира безумовно входить до спадкової маси, оскільки [PERSON] повністю сплатив пайовий внесок за неї, про що свідчить довідка ОК «ЖБК №40 «Праця» від 02.05.2019 року №37, отже був її власником.

Outcome: approved