Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

12 червня 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 жовтня 2008 року вони з відповідачем уклали шлюб і проживали разом до грудня 2013 року. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось в зв'язку з тим, що подружжя не зійшлось характерами та має протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносити припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Подальше сімейне життя є неможливим. Спору щодо поділу майна, що є спільною власністю, немає. Згода про те, з ким будуть проживати діти та про їх утримання, досягнута. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи їх відсутність, позивач позов підтримав повністю та просив задовольнити, а відповідач позов визнала в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 18 жовтня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис № 08 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя з відповідачем не склалось, подружжя не зійшлось характерами та має протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносити припинені від грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Сім'я фактично розпалась і її подальше збереження неможливе. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, та спору щодо місця проживання дітей немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved