Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

14.06.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Полісся» с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області в умовних кадастрових гектарах 3,23 за рахунок вільних земель на території Чайківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 15.11.1977 по 28.02.1996 та з 28.02.1997 працював в колгоспі «Полісся» Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, який був реорганізований в КСП «Полісся», в СТОВ «Полісся» с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області. В жовтні місяці 2020 року позивач дізнався про те, що не включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» с. Чайківка, що мають право на земельну частку (пай), проте як член КСП «Полісся» с. Чайківка мав право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач вважає, що порушені його права, а тому змушений звернутися до суду для їх захисту. Ухвалою від 17.06.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.08.2021 (а.с.22). Копії ухвали направлено сторонам, а відповідачеві Радомишльській міській раді Житомирської області, крім того, направлено копії позовної заяви та додані документи на 17 арк. та встановлено строк для подачі до суду відзиву (а.с.23,24) Ухвалою суду від 25.08.2021 заяву представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в якості співвідповідача Житомирську районну державну адміністрацію Житомирської області, зобов`язано позивача надіслати співвідповідачу копію позовної заяви з додатками, а докази надіслання надати суду (а.с.42). Копії ухвали направлено сторонам та встановлено співвідповідачу строк для подачі до суду відзиву (а.с.44,45,46,47). 16.09.2021 на електронну адресу суді від представника відповідача Житомирської РДА надійшли пояснення в яких зазначено, що Житомирська РДА не може скористатися процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, оскільки станом на 15.09.2021 на адресу Житомирської РДА копія позовної заяви з додатками від позивача не надходила, просить проводити судовий розгляд справи без участі відповідального представника (а.с.52,53). 15.10.2021 до суду надійшло клопотання позивача про поновлення строку позовної давності в якій посилається на те, що в позовній заяві зазначено, що в жовтні місяці 2020 року дізнався про те, що не включений до списку громадян-членів КСП «Полісся», просить взяти до уваги, що в періоди з 09.01.2017 по 27.01.2017, 17.06.2019 по 26.06.2019, з 23.11.2020 по 04.12.2020 знаходився на амбулаторному лікуванні, на підтвердження надав виписку з протоколу засідання ЛКК №244 від 16.09.2021. Окрім того, позивач звертає увагу суду, що від знайомих дізнався про те, що в даний час існує практика, коли люди в судовому порядку повертають втрачені права на земельну частку (пай), згідно рішень судів задовольняються позови осіб, невнесених до списків як таких, які мають право на земельну частку (пай) (а.с.64-65,66). 20.10.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява в якій просить долучити до матеріалів справи докази надіслання клопотання про поновлення строку позовної давності відповідачам (а.с.73,74). В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позов підтримує, представники відповідачів розглянути справу на підставі наявних доказів (а.с.75,77,78). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в КСП «Полісся» та був членом КСП «Полісся» на час одержання останнім Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ 2122001 від 11.08.1995, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 (а.с.8-11,12-13,15-16). Згідно довідки Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області №251 від 05.10.2020, [PERSON] відсутній у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» с. Чайківка, які приймали участь у розпаюванні земель (а.с.14). Як вбачається з повідомлення Відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 19.11.2020, в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Радомишльською районною державною адміністрацією по КСП «Полісся» с. Чайківка відсутній запис про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] . Додатково повідомлено, що відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», видача громадянам сертифікатів та дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною районною державною адміністрацією (а.с.17). Відповідно до довідки Чайківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області №180 від 19.05.2021 виданої [PERSON] , при розпаюванні земель колективної власності, громадянам - членам колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» с. Чайківка було надано право на земельну частку (пай), розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах (а.с.18). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Згідно Листа ВСУ від 29.10.2008 р. N 19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до пункту 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи АТ, а про наявність трудових відносин з ними. За змістом статей 22, 23 ЗК України (у редакції Закону України від 18 грудня 1990 року № 561-XII) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як встановлено судом [PERSON] на момент одержання КСП «Полісся» державного акта на право колективної власності на землю був членом КСП «Полісся», а тому мав право на земельну частку (пай). Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР. Згідно з статтею 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до положень статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. За змістом пункту 6 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до статей 71, 75 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін. Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Наведене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2020 справа № 637/53/18. Посилання позивача на ту обставину, що про порушене право позивач дізнався в жовтні місяці 2020 року, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки розпаювання земель колишніх колгоспників є загальновідомим фактом, тому [PERSON] як член колгоспу, повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСП «Полісся» (1995 рік) акта на право колективної власності на землю. Отже, строк позовної давності щодо вимог про право [PERSON] на земельну частку (пай) КСП «Полісся» закінчився 11.08.1998. З наданої позивачем в якості доказу поважності пропуску строку позовної давності виписки з протоколу засідання №244 від 16.09.2021 (а.с.66) встановлено, що в 2017, в 2019, в 2020 роках [PERSON] хворів та на знаходився на амбулаторному лікуванні. Хвороба [PERSON] у вищевказані роки не може бути визнана поважною причиною пропуску строку позовної давності, оскільки ці обставини виникли після закінчення строку позовної давності. Прояв звичайної необачності позивачем, а також правова необізнаність не є поважними причинами пропуску строку позовної давності, оскільки на час розпаювання позивач був дієздатний і мав об`єктивну можливість вчасно отримати відповідну правову допомогу. З урахуванням наведених обставин, враховуючи, що позивач не довів наявність поважних причин пропуску позовної давності та звернувся до суду за спливом 26 років з моменту, коли він набув право на земельну частку (пай), до спірних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність, що є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed