Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

14.05.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 1669, 52 доларів США, нараховані проценти у розмірі 14, 38 доларів США, суму пені у розмірі 5158,82 доларів США, 3% річних у розмірі 14,13 доларів США та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 29.12.2014 між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 1669,52 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 10,0 % річних та з остаточним поверненням 29.01.2015. 29.01.2015 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Листом відповідача від 26.02.2015 було відмовлено у поверненні банківського вкладу, посилаючись на відсутність коштів в касі. В подальшому, позивач 26.02.2015, 30.03.2015 зверталась до відповідача із заявами про повернення належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу та нараховані проценти. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються її права. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 5 000,00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Направив письмові заперечення, згідно яких зазначив, що з 18.09.2015 у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у зв'язку із чим Банк не має права відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснити задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а вимоги щодо здійснення розрахункової операції по переказу грошових коштів будуть задовольнятися відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстав для задоволення позову немає.. Суд, а підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, визнавши причини неявки відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 29.12.2014 між [PERSON] та у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі заступника начальника відділення №9 Барсук Г.І. було укладено договір-заява №300937/82765/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач передала банку грошові кошти в розмірі 1669,52 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 10,0 % річних та з остаточним поверненням 29.01.2015. (а.с. 4) 29.01.2015 позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. (а.с.7) Листом відповідача за підписом керуючого філією «Центральне РУ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Олійник І.А. від 26.02.2015 позивачу [PERSON] було відмовлено у поверненні банківського вкладу та нарахованих процентів, посилаючись на відсутність наявності достатніх коштів в касі відділення. (а.с.8) В подальшому, 26.02.2015 та 30.03.2015 позивач [PERSON] повторно звернулась до відповідача із заявою про повернення готівкою належної їй суми банківського вкладу та нарахованих процентів. (а.с.9-10) Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеним договором не виконав, а саме, не повернув на вимогу позивача належні позивачу грошові кошти. При цьому, як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення суми банківського вкладу, нарахованих процентів, 3% річних та пені. За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed