overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 29 грудня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 464. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, через що в сім'ї постійно виникають сварки. Відповідач зраджує позивачці, постійно ображає її та вчиняє насильство по відношенню до неї та її дитини. Таке відношення відповідача призвело до припинення спільного проживання та ведення сумісного господарства, між ними втрачені всі фізичні та духовні звязки. Крім того, позивачці стало відомо, що відповідач був раніше судимий. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору щодо поділу спільного майна немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2015 рокуміж сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 464, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 145102. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Разом з ними проживає дочка позивачки від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що\~сім'я фактично розпалась, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачкою в сумі 551,20 грн. згідно квитанції № 8 від 13.12.2016 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 грудня 2016 року Балаклійським районним судом Харківської області було винесено рішення, яким скасовано дублікат договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], серія та номер 249 виданий 16.03.2016 р. приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Ураховуючи те, що присутність сторін не є обов'язковою в судовому засіданні щодо ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе на підставі ч.2 ст.197, ч.3 ст.220 ЦПК розглянути це питання за відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу. Відповідно ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року Балаклійським районним судом Харківської області було винесено рішення, скасовано дублікат договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], серія та номер 249 виданий 16.03.2016 р. приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У позовній заяві позивач просив судові витрати у розмірі 2394,81 грн. стягнути з [PERSON] на користь позивача. Судом було задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, проте у рішенні від 14 грудня 2016 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Так, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 551,20 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що ухвалення додаткового рішення є доцільним та не суперечить нормам чинного законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

14 грудня 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. [PERSON] надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність та задовольнити вимоги заяви. Приватний нотаріус надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народився [PERSON], батьками якого зазначено на російській мові «[PERSON]» та «[PERSON]». [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. При зверненні до нотаріальної контори, заявнику 06.12.2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначений як «[PERSON]» українською мовою,а у паспорті заявника його прізвище записане як «[PERSON]» у свідоцтві про народження батько записаний російською мовою як «[PERSON]», а заявник як «[PERSON]» російською мовою. Вищевказані обставини також підтверджується матеріалами спадкової справи №50/2016. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові та прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, та інші. З врахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пісочна, 22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.12.2016 р. о 23 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.12.2016 р. о 23 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий проявляв агресію, оставляв включеним газ. Галюцинує. На місті не утримується. Скоює хаотичні рухи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський р-н, вул. Гаванська (інтернат). Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.12.2016р. об 11 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.12.2016р. об 11 год. 47 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Беляєва лікарні КЗ „ДМЛ № 1 ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний формальному контакту. Під час розмови напружений, підозрілий, на запитання відповідає вибірково, після пауз, не завжди по суті, до чогось прислуховується. На деякі питання відповідає з незадоволенням. Висловлює маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Психічно хворим себе не вважає. Опирається огляду, постійно кудись йде. Інструкції практично не виконує. Мислення паралогічне, непослідовне. Критика до свого стану порушена. Від госпіталізації відмовляється. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

14 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Батумська, 14/53. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.12.2016 р. о 00 год. 08 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.12.2016 р. о 00 год. 08 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого агресивна поведінка до батьків, висловлює маячні ідеї відносини до батька. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

14 грудня 2016 року заявниця звернулася із заявою до суду у якій зазначила, що вона народилася [INFO] року, але на даний час не досягла повноліття. У 2016 році вона познайомилась з [PERSON], 1987 року народження з яким має намір зареєструвати шлюб. У відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції їй було роз'яснено при неможливість реєстрації шлюбу у зв'язку з недосягненням нею шлюбного віку. Проте згідно довідки з лікарні заявниця перебуває на 15 тижні вагітності. Посилаючись на викладене [PERSON] просила суд надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON], оскільки це відповідає її інтересам. В судове засідання заявниця подала заяву, про розгляд заяви за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Від заінтересованих осіб [PERSON] матері заявниці, [PERSON] батька заявниці та [PERSON] надійшли заяви, згідно яких вони не заперечують проти задоволення вказаної заяви та просять суд слухання справи провести за їх відсутності. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від заявника та заінтересованих осіб у справі надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, доходить наступного. Відповідно до ст.22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно частини 2 статті 23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Березнегуватським РС УДМС України в Миколаївській області 09 червня 2015 року заявниця народилась [INFO] року, тобто на момент розгляду справи судом їй виповнилося 17 років (а.с.4 ). У відповідності до довідки Березнегуватської центральної районної лікарні заявниця станом 12 грудня 2016 року знаходиться на 15 тижні вагітності (а.с.6). [PERSON], з яким бажає укласти шлюб заявниця, народився [INFO] року, тобто є особою, яка досягла шлюбного віку. З довідки, виданої Нововолодимирівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області № 375 від 13.12.2016 року вбачається, що заявниця проживає [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON], які згідно наданих заяв не заперечують проти надання права на шлюб заявниці ( а.с.5). Таким чином суд доходить висновку, що надання права на шлюб заявниці відповідатиме її інтересам та інтересам її майбутньої дитина, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

14 грудня 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми було ухвалено рішення по справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до [PERSON] про стягнення щомісячної адресної грошової допомоги. Вказаним рішенням суду задоволено позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, стягнуто з [PERSON] на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму безпідставно отриманої грошової допомоги в розмірі 3557грн.38коп. Однак, судом не було вирішено питання про судові витрати відповідно до задоволених позовних вимог. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду з позовом Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради сплачено судовий збір у сумі 1378,00грн. Питання про судовий збір при ухваленні рішення не вирішено. З огляду на викладене, суд вважає необхідним доповнити рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 грудня 2016 року у справі №592/10585/16-ц, провадження 2/592/2917/16 за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до [PERSON] про стягнення щомісячної адресної грошової допомоги, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378грн. 00коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

14 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2011 році він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. В теперішній час сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, та проживають окремо. Їх сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 24 грудня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис № 13. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на Гелетишак (а.с.4). Сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved