Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, у якій просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON] Улдісом 18 грудня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 286. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 18 грудня 2010 року уклала шлюб з громадянином [PERSON] [PERSON] Улдісом, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 286, що підтверджується Апостилем згідно Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року, у м. Києві, Україна 21 січня 2011 року посвідченим спеціалістом Департаменту Мінюсту за №1817. У шлюбі з відповідачем прожили нетривалий час шість місяців з моменту реєстрації та в червні 2011 року припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо в різних країнах, сумісне господарство не ведеться. Від шлюбу дітей не мають. Спір про поділ майна відсутній. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутності. Вважає, що сім`я розпалась остаточно і на примирення не згодна. Судові витрати за домовленістю з відповідачем, згодна нести самостійно. Відповідач в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи мається заява відповідача посвідчена радником з консульських питань Посольства України в Латвійській Республіці [PERSON] від 22.01.2015 року, в якій просить розглянути справу без його участі відповідно до норм чинного законодавства та дає свою згоду на розірвання шлюбу. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постоновляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Згідно\~ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Статтею 18 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, та зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обовязки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до\~ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу, тобто в даному випадку право України. З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2010 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином [PERSON] [PERSON] Улдісом, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 286, що підтверджується Апостилем згідно Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року, у м. Києві, Україна 21 січня 2011 року посвідченим спеціалістом Департаменту Мінюсту за №1817 (а.с.9). В червні 2011 року сторони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо в різних країнах, сумісне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї стали непорозуміння повязані із різними поглядами на сімейне життя. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спір про поділ майна відсутній. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається із її письмової заяви, яка міститься у матеріалах справи на аркуші справи 13, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу нащо надав суду заяву про свою згоду посвідчену радником з консульських питань Посольства України в Латвійській Республіці [PERSON] від 22.01.2015 року. Відповідно до рекомендацій Пленуму Верховного Суду України, викладених у\~постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими\~ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до ч.2 ст.110 ЦПК України, за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Згідно зі\~ст. 24 ч. 1 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст.\~111,\~112 Сімейного кодексу України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, та вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, на примирення не згодні, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у зв'язку з чим суд не застосовує положення\~ст. 111 СК України. Згідно зі\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи\~\~чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Викладене приводить суд до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При цьому, судові витрати позивач просить покласти на неї.

Outcome: approved