Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

13.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що з 17.12.1994 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Вказала, що на даний час вони з відповідачем повністю припилили шлюбні відносини через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на суд та сімейне життя. На даний час ведення спільного господарства та понад пів року вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб, який [INFO] року було укладено між нею та [PERSON] , що зареєстрований Радомишльською сільською радою Луцького району за актовим записом № 10, а також стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. До початку судового засідання від представника позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 20). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.12.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Радомишльською сільською радою Луцького району за актовим записом № 10. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). За час шлюбу в сторін [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Доказів іншого відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через втрату поваги один до одного, взаєморозуміння та різні погляди на шлюб і сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, кожен з них має окремий бюджет та проживає окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід також стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved