Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

12 січня 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м.Херсоні ради звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача [PERSON] суму переотриманих нею бюджетних коштів допомоги переміщеним особам на проживання у розмірі 1335,49 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням від 20.01.2016 р. відповідачеві призначена допомога переміщеним особам на проживання з 14.12.2015 р. по 13.04.2016 р. Згідно даних ДФІ Херсонської області було виявлено про наявність у відповідача депозитного рахунку, про що вона не повідомила управління. На підставі розпорядження та повідомлення Херсонського центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат переплата за період з 14.12.2015 р. по 13.04.2016 р. склала 1335,49 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 10 травня 2018 року, яке не відбулося через перебування головуючого у відпустці та перенесено на 31.07.2018 р. За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 р. через закінчення терміну повноважень судді Гаврилова Д.В. справа передана в провадження судді Ус О.В. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В. від 28 вересня 2018 року справа прийнята в провадження, вирішено її розгляд прожити в порядку спрощеного провадження з призначенням дати першого судового засідання на 19.10.2018 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2018 р. задоволено клопотання УПСЗН Корабельної районної у м.Херсоні ради про витребування з ПАТ «Укрсоцбанк» відомостей щодо наявних відкритих депозитних рахунків у відповідача [PERSON] із зазначенням їх номерів, розміру грошових коштів, наявних на рахунках з 14.12.2015 р. по 13.05.2016 р. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеними у позовній заяві. Відповідач позов не визнала та пояснила, що на момент звернення до УПСЗН за призначенням допомоги переміщеним особам її 2 депозитних рахунка було закрито. Суд, заслухавши вступне слово сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. 14 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг, в якій просила призначити грошову допомогу на покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг (арк. справи 5). Вказаною заявою відповідач надала згоду на обробку персональних даних та зазначила, що в тому числі у будь-кого з членів сім'ї на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб не має. Також відповідач зазначила, що проінформована, що інформація подана у цій заяві, а також документи, додані до неї, можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів. Рішенням позивача від 20.01.2016 р. призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 14.12.2015 р. по 13.02.2016 р. в у розмірі 442,00 грн. щомісячно та з 14.02.2016 р. по 13.04.2016 р. в розмірі 221,00 грн. щомісяця (арк. справи 8). Згідно даних Державної фінансової інспекції в Херсонській області УПСЗН стало відомо про наявність у [PERSON] депозитного рахунку, відповідно до довідки банку сума депозиту за весь період менше 10-кратного розміру ПМ та сума депозиту складає 0 грн. (арк. справи 9) За довідкою ПАТ Укрсоцбанк» [PERSON] мала у період з 10.02.2014 р. по 10.11.2014 р. депозитний рахунок Капітал у доларах США, 07.11.2014 р. дострокове розірвання вказаного банківського вкладу. Також [PERSON] мала депозитний рахунок у гривнях у період з 03.01.2014 р. по 04.04.2014 р. (арк. справи 10). За довідкою Херсонського центру по нарахуванню здійсненню соціальних виплат від 02.11.2018 р. переплата допомоги [PERSON] склала 1335,49 грн. (арк. справи 12, 13). За розпорядженням начальника УПСЗН від 02.11.2016 р. виставлено переплату [PERSON] у допомозі переміщеним особам за період з 14.12.2015 р. по 13.04.2016 р. у сумі 1335,49 грн. у зв'язку з виявленням депозиту під час перевірки КРУ (арк. справи 11). 23.11.2016 р., 06.03.2017 р. позивачем надсилалися відповідачеві повідомлення про відшкодування в строк до 23.12.2016 р. та 06.04.2017 р. За довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» № 05.22-08/96-4302 від 15.05.2018 р. депозит на ім'я [PERSON] станом на 14.12.2015 р. був закритий (арк. справи 35). За договором № [NUMBER] від 10.02.2014 р. укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] остання поклала на депозитний рахунок 1059,00 грн. на строк з 10.02.2014 р. до 17.02.2015 р. (арк. справи 36). За довідкою № 05.22-08/96-6604 від 06.11.2018р. депозитний рахунок [PERSON] № [NUMBER] діяв з 03.01.2014 р. по 04.04.2014 р. (арк. справи 48). Між сторонами склалися правовідносини, врегульовані Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядком н надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (з відповідними змінами та доповненнями). Спірним у справі є право відповідача на отримання з 14.12.2015 р. до 13.04.2016 р. допомоги переміщеним особам на оплату житлово-комунальних послуг та відповідно виникнення обов'язку повернення переплачених сум у випадку неправомірності їх отримання. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі - гроші (ст. 177 ЦК України). За приписами ч. 2. ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття праві власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право на: єдність родини; сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права у пошуку та возз'єднанні членів сімей, які втратили зв'язок внаслідок внутрішнього переміщення; інформацію про долю та місцезнаходження зниклих членів сім'ї та близьких родичів; безпечні умови життя і здоров'я; достовірну інформацію про наявність загрози для життя та здоров'я на території її покинутого місця проживання, а також місця її тимчасового поселення, стану інфраструктури, довкілля, забезпечення її прав і свобод; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; сприяння у переміщенні її рухомого майна; сприяння у поверненні на попереднє місце проживання; забезпечення лікарськими засобами у випадках та порядку, визначених законодавством; надання необхідної медичної допомоги в державних та комунальних закладах охорони здоров'я; влаштування дітей у дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування; безкоштовний проїзд для добровільного повернення до свого покинутого постійного місця проживання у всіх видах громадського транспорту у разі зникнення обставин, що спричинили таке переміщення; отримання гуманітарної та благодійної допомоги; інші права, визначені Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду; у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Внутрішньо переміщена особа зобов'язана виконувати інші обов'язки, визначені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року (далі за текстом - Порядок) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку. Уповноважений банк приймає від уповноваженого представника сім'ї документи, необхідні для отримання грошової допомоги у разі відкриття поточного рахунка (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо виплата грошової допомоги раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). Згідно п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Абзацем 4 пункту 12 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. За приписами п.6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], як на момент призначення допомоги, так і на момент її припинення не мала відкритих депозитних рахунків. Депозитний рахунок № [NUMBER] закритий 07.11.2014 р. (арк. справи 10), а депозитний рахунок № [NUMBER] закритий 04.04.2014 р. (арк. справи 48). Тобто підстав для припинення виплати допомоги за правилами пункту 6 Порядку [PERSON] були відсутні, а допомога отримана нею у період з 14.12.2015 р. по 13.04.2016 р. - законна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи встановлені судом обставини відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 1335,49 грн., оскільки позивач набула допомогу з достатньої правової підстави, яка не відпала. Обов'язок повернення грошей відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені обставини, підтверджені доказами, що буди досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати з розгляду цієї справи складаються з судового збору. При поданні позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому судові витрати слід віднести за рахунок держави. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 12 листопада 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed