Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

13 вересня 2018 року до Зарічненського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами 11 листопада 1995 року який зареєстрований Дібрівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 21. Позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 1995 року, під час шлюбу у сторін народилась троє спільних дітей. Донька [PERSON]. 19 вересня 1995 р. н., [PERSON], 21 березня 1999 р. н., [PERSON], 27 березня 2003 р. н. З відповідачем у позивачки склалися напружені стосунки, спільне життя з відповідачем не склалось, так як він постійно ображає її в присутності дітей нецензурними словами, застосовує фізичне насильство в результаті чого вона разом з дітьми вимушена була ночувати у сусідів. Що негативно впливає на психічне здоров'я як позивачки так і дітей. Позивачка вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі неможливе, шлюбні відносини фактично припинені, наданий судом строк на примирення результату не дав, а тому просить суд розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання з'явився. Пояснив, що бажає зберегти шлюб, але не знає як це зробити. Пояснив, що їздить на заробітки кошти витрачає на потреби сім'ї, доглядає домашнє господарство. Спору щодо поділу майна подружжя немає. На підставі наведеного позивачка у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії 1-ГЮ № 278305 від 11 листопада 2008 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін суд прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Наданий судом строк на примирення результату не дав. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків тому позивачка скористалась правом та звернулася до суду з цим позовом. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позовної заяви. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved