Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

13.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, поданим його представником, до [PERSON] міської ради, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/3 (одну третю) частину домоволодіння №83 по вул. Сущенській у місті Харкові, яка складається з житлового будинку літ. «Б-1» загальною площею 33, 4 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 12.11.1983 року. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року, яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності на 1/3 (одну третю) частину домоволодіння №83 по вул. Сущенській у місті Харкові, однак в цьому рішенні зазначено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Тому в даний час позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спірну частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.06.1950 року баба позивача - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сущенська, буд. 83. У зв'язку із тим, що домоволодіння фактично складалося із двох окремих будівель, 03.06.1950 року між співвласниками був укладений договір про порядок користування домоволодінням, відповідно до якого у користування [PERSON] переходив флігель дерев'яний, мазаний, критий толем на одну кімнату, кухню. В свою чергу, у користуванні [PERSON] залишався будинок дерев'яний, мазаний, критий залізом на три кімнати, одну кухню та коридор. Згідно з технічним паспортом на Домоволодіння від 10.07.2014 року, вищевказаний флігель визначений як будинок літ. «Б-1», загальною площею 33,4 кв. м, житловою площею 12,6 кв. м. Інвентаризаційна вартість вказаного будинку становить 26760,00 грн. З 1950 р. та до моменту своєї смерті у 1965 р. [PERSON] жила у вищевказаному флігелі. Після її смерті спадщину фактично прийняв її син - [PERSON], проте документів про право на спадщину не оформлював. У 1983 році [PERSON] помер. Після смерті останнього даною частиною домоволодіння став користуватись позивач - [PERSON], який за отриманням спадщини до нотаріуса не звертався через втрату документів, що підтверджують родинні зв'язки між померлими батьком та бабою. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності та визнано [PERSON] спадкоємцем першої черги. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право власності за законом на 1/3 частину домоволодіння №83 по вулиці Сущенській у м. Харкові після смерті [PERSON], померлого 12.11.1983 року, оскільки спадкоємці інших черг відсутні та позивачем виконані всі необхідні вимоги визначені чинним законодавством щодо прийняття спадщини. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2017 року позовну заяву позивача [PERSON] залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду. 23.11.2017 року на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2017 року представником позивача [PERSON] недоліки позовної заяви виправлені. 23.11.2017 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заперечень або відзиву на позов не подавав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Спірним є 1/3 частина домоволодіння №83пу вул. Сущенській у м. Харкові. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 березня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» з відповідною частиною надвірних будівель по вулиці Сущенська, №83 в м. Харкові. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року, яке набрало чинності і на даний час не скасовано, апеляційну скаргу [PERSON] міської ради задоволено.Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.03.2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порідку набувальної давності скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року встановлено ряд наступних обставин. «Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 03 червня 1950 року [PERSON] була власником 1/3 частини домоволодіння по вулиці Сущенській, №83 в м. Харкові. Інші 2/3 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель належали [PERSON], а з 19 жовтня 2015 року належать [PERSON] з відповідним порядком користування домоволодінням, який укладено 03 червня 1950 року між колишніми співвласниками [PERSON] та [PERSON] За цим порядком [PERSON] користувалася флігелем деревяним на одну кімнату. Із технічного паспорту на домоволодіння, на земельній ділянці по вулиці Сущенська, №83 в м. Харкові розташовано два житлових будинки літ. «А-1» і літ. «Б-1», 1914 року побудови. За експлікацією приміщень до плану, буд. літ. «Б-1» загальною площею 33,4 кв.м. має одну кімнату площею 12,6 кв.м., кухню площею 8,9 кв.м., комору і коридори площею відповідно 4,9 кв.м, 5,1 кв.м, що відповідає даним договору купівлі-продажу за 1950 року. Як вбачається з будинкової книги, [PERSON], [INFO] була зареєстрована в будинку з 16 листопада 1949 року по день смерті та знята з реєстраційного обліку 17 червня 1977 року. Разом з нею в будинку проживали і були зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], - батьки [PERSON], а також [PERSON], [INFO], який проживає в спірному будинку до теперішнього часу. Після смерті [PERSON] спадщину, яка складалась з 1/3 частини домоволодіння по вулиці Сущенській, №83 в м. Харкові, фактично прийняв [PERSON] 12 листопада 1983 року помер [PERSON], батько позивача. 17 квітня 2016 року померла [PERSON], мати позивача. В суді апеляційної інстанції представник [PERSON] пояснив, що він не може прийняти спадщину, оскільки свідоцтва про народження його батька не збереглося. З інформації державного архіву Харківської області від 11 серпня 2015 року вбачається, що в алфавітних журналах до книг реєстрації актів про народження по місту Харків за 1930 року запису про реєстрацію народження [PERSON] не має. Крім того, відсутні документи його баби [PERSON], зокрема свідоцтво про її смерті, що виключало будь-яке звернення батька із заявами до архіву, нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, тому вважав, що єдиний спосіб захисту його порушеного права це визнання за ним права власності на спадкове майно за набувальною давністю, оскільки [PERSON] протягом тривалого часу постійно, безперервно та вільно користується 1/3 частиною домоволодіння, починаючи з 90-х років сплачує комунальні послуги. Проте, як вбачається з матеріалів справи предметом позову є спадкове майно. Спадкоємцем першої черги є позивач.» (а.с.46-47). Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, всі вищевикладені обставини, встановлені рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року, яке набрало законної сили, не доказуються, оскільки інше не встановлено законом. Представником відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у даній справі в порядку п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України в редакції Закону України чинного до 15.12.2017 року, з посиланням на те, що 21.08.2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання. Викладені в рішенні апеляційного суду Харківської області обставини підтверджені доказами, які також знаходяться в матеріалах даної справи, а саме копією договору про порядок користування домоволодінням по вулиці Сущенська, № 83 в м. Харкові від 03.06.1950 року (а.с.35), даними будинкової книги (а.с.36-37), технічним паспортом на домоволодіння (а.с.38-41). З матеріалів справи, що розглядається, також вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 03.06.1950 року [PERSON] придбала у [PERSON] 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сущенська, буд. 83 (а.с.34). Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР №813912 від 24.08.1958 року позивач [PERSON] народився 07.08.1958 року і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 42). Як вбачається з копії повторного свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 498777, виданого 09.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON], помер 12.11.1983 року у віці 53 років у місті Харків, про що складено відповідний актовий запис №7488 (а.с. 44). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 540073, виданого 19.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову [PERSON] міського управління юстиції, [PERSON], померла 17.04.2016 року у віці 79 років у місті Харків, про що складено відповідний актовий запис №6013 (а.с. 45). Судом задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів та отримані ряд документів. Відповідно до повідомлення Першої [PERSON] державної нотаріальної контори від 20.12.2017 року за №6676/01-16 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 20.12.2017 року за №50369554 та №50369565 після смерті [PERSON], який помер 12.11.1983 року, спадкова справа не заводилась (а.с. 64-66). Лист КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради від 28.12.2017 року за №13234 містить інформацію про те, що згідно наявних архівних матеріалів реєстрація права власності на житлові будинки з надвірними будівлями по вул. Сущенській, 83 у м. Харкові станом на 31.12.2012 року КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради, проведена наступним чином: -1/3 частини за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.1950, зареєстрованого 2-ю [PERSON] державною нотаріальною конторою р. №5224/в; -2/3 частини за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1949, зареєстрованого 3-ю [PERSON] державною нотаріальною конторою р. №8751/в (а.с.68). Оскільки спадщина на 1/3 домоволодіння №83 по вул. Сущенській в м. Харкові відкрилась після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] до набрання чинності ЦК України 2004 року, а згідно з вимогами Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, з огляду на викладене до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК Української PCP 1963 року. Згідно з п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а відповідно до ст. 548 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.06.2017 року встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину, яка складалась з 1/3 частини домоволодіння по вул. Сущенській, №83 в м. Харкові, фактично прийняв [PERSON], батько позивача, який помер 12.11.1983 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги. [PERSON] Разом з [PERSON] проживали і були зареєстровані батьки [PERSON], а також [PERSON], [INFO], який проживає у спірному будинку до теперішнього часу. Виходячи з викладених обставин, які доказуванню не підлягають, суд приходить до висновку що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька, померлого 12.11.1983 року, оскільки весь час після смерті батька проживав у спірній частині домоволодіння, що ніким в судовому засіданні не спростовано та підтверджується дослідженими у справі доказами. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не залишилось, спадкова справа не заводилась. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання за ним права власності на 1/3 частину домоволодіння №83 по вулиці Сущенській у місті Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 12.11.1983 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved