Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

13.05.2019 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , відносно її сина [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису № 11 від 16.06.2005 про народження [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , змінивши прізвище дитини на [PERSON] а по батькові на [PERSON], виключивши відомості про [PERSON] як батька дитини. В обґрунтування позову вказувала, що 20.07.1996 між нею та [PERSON] укладено шлюб, який розірвано рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 2002 року. З 2003 року вона почала проживати з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка. Від фактичних шлюбних відносин, [INFO] у них народився син [PERSON] . Однак, у зв`язку з тим, що вона своєчасно не здійснила реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану та не отримала свідоцтва про розірвання шлюбу, батьком дитини в свідоцтві про її народження вказано [PERSON] , відповідно дитина зареєстрована за прізвищем [PERSON] та по батькові [PERSON]. [PERSON] ніколи не визнавав себе батьком [PERSON] , оформив нотаріально посвідчену відмову від дитини. 24.11.2006 зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , який за життя визнавав себе батьком дитини - сина [PERSON] , вони проживали однією сім`єю, [PERSON] приймав участь у вихованні сина та мав намір оформити батьківства відносно [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, так і не встигши оформити свої батьківські права відносно сина. У зв`язку з вище викладеним, позивач просила суд задовольнити її вимоги, визнавши факт батьківства [PERSON] відносно їх сина [PERSON] . В ході судового засідання позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених вище. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого встановити не вдалося, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку визначеному законом, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб сайті суду, а також за останнім відомим позивачу місцем проживання (а.с. 12-16, 18-19,31-32, 40-41, 44, 46, 54-55). Однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав. Вказані обставини даються суду підстави для розгляду справи за відсутності відповідача, згідно ст. 223 ЦПК України. Оскільки позивач не надавала згоди на ухвалення заочного рішення, суд ухвалює рішення в загальному порядку. Треті особи Красівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, Криворізький районний відділ ДРАЦС кожен окремо, участь своїх представників у розгляді справи не забезпечили, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 42, 51). Третя особа [PERSON] в ході судового засідання позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Пояснювала, що [PERSON] був її сином, за свого життя визнавав [PERSON] своїм сином та мав намір оформити батьківство, однак не стиг. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, докази надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, оцінивши докази на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо та їх достатності у взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 20.07.1996 відділом ДРАЦС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку зареєстровано шлюб між [PERSON] та позивачем (а.с. 8), який розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2002, яке набрало законної сили 02.09.2002, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № [NUMBER] від 22.01.2019 (а.с. 74, 75 справи № 177/2054/18), а також копією рішенням суду (а.с. 65 справи № 177/2054/18), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого ВДРАЦС Криворізького РУЮ Дніпропетровської області (а.с. 86 справи № 177/2054/18). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовим записом про народження дитини та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 23, 24-25 справи № 177/2054/18, а.с. 5), з яких слідує, що реєстрація дитини проведена за заявою матері, а відомості про батька внесено на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 330 від 20.07.1996. Відповідно до ст. 44 Кодексу законів про шлюб та сім`ю, який був чинним на момент розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] шлюб вважався припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадського стану. 01.01.2004 набрав чинності Сімейний кодекс України, відповідно до ст. 114 якого, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Оскільки [PERSON] звернулася за отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу лише 08.08.2005, що підтверджується самим свідоцтвом про розірвання шлюбу та актовим записом про розірвання шлюбу № 84 від 08.08.2005 (а.с. 76, 86 справи № 177/2054/18), тому суд приходить до висновку, що реєстрація батьком дитини [PERSON] саме [PERSON] відповідала вимогам чинного на той час законодавства. Більш того, сам [PERSON] при реєстрації народження дитини надала вказане свідоцтво про шлюб з [PERSON] , що й стало підставою для внесення даних про батька дитини. Позивач зазначала, що [PERSON] не був батьком [PERSON] , оскільки його біологічним батьком був [PERSON] , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2003 року. Вказана обставина підтверджена в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] 14.06.2005 [PERSON] посвідчив у нотаріуса заяву, за змістом якої не визнавав себе батьком дитини, народженої [INFO] [PERSON] (а.с. 35 справи № 177/2054/18). 24.11.2006 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 7), який протягом свого життя вважав себе батьком [PERSON] , сприймав його як сина, здійснював його виховання, проявляв повсякденну батьківську турботу, що в ході судового засідання підтверджено показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] та поясненнями самої дитини [PERSON] , який в ході судового засідання повідомив, що вважає своїм батьком саме [PERSON] , який був для нього найкращим батьком. Третя особа [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , в ході судового засідання також підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2003 року, від яких у них народився син та батьківство відносно якого її син бажав установити. Вона впевнена в тому, що [PERSON] є її рідним онуком, сином її сина [PERSON] , а тому не заперечувала позовних вимог позивача та просила суд позов задовольнити. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Довгинцівським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 6). Відповідно до ст. 130 ЦПК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Оскільки на момент народження [PERSON] , [PERSON] не перебував у шлюбі з [PERSON] - матір`ю дитини, а відповідно не був записаний батьком дитини, але при цьому перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах, проживав з нею єдиною сім`єю, вів домашнє господарство, після народження дитини вони одружилися, спільно виховували та утримували дитину [PERSON] , при цьому він вважав себе батьком дитини, чому в ході судового засідання зібрано достатньо доказів, а чоловік записаний батьком дитини в свідоцтві про народження [PERSON] не вважав себе його батьком, надав нотаріально посвідчену відмову від сина, тому суд приходить до висновку про доведеність факту батьківства [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , а тому вважає за необхідне позов задовольнити. При цьому, суд виходить з найкращих інтересів дитини, її права на індивідуальність, права знати своїх батьків та іменуватися їх прізвищем, по батькові.

Outcome: approved