Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

14.06.2017 року позивач звернувся до Вінницького районного суду із позовом до Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом . Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що [INFO] року померла [PERSON]. 28.07.2008 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого вона заповіла право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Десна», знаходиться на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, розміром 1,72 умовних кадастрових гектарів [PERSON], даний заповіт не змінено і не скасовано. За життя [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства оформила і зареєструвала у встановленому на той час порядку право власності на земельну ділянку (пай) та отримала на підставі та взамін Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 21.10.1997 року Державний акт [NUMBER] на право власності на вищезазначену земельну ділянку. Позивач зазначає, що дана земельна ділянка є спадковим майном за вказаним заповітом, оскільки отримавши Державний акт на право власності на земельну ділянку, спадкодавець заповіт не змінювала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 1,4252 га на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.01.2009 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 12.09.2008 №1786. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] так як постійно проживав разом із [PERSON] (спадкодавцем) на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що інші особи з метою оформлення зазначеної спадщини до нотаріату не звертались. Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії №439/01-18 від 28.10.2016, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) після померлої [PERSON] у зв'язку з тим, що нотаріусу не було надано зазначений у заповіті Сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 21.10.1997 року, а надано Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.01.2009 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 12.09.2008 №1786. Просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,4252 га на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці [PERSON], яка померла [INFO] року. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, через канцелярію суду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Представник відповідача Сосонської сільської ради Вінницького району двічі в судове засідання не з'явився, по невідомим для суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутності до суду відповідач не надав, у зв*язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез*явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] в с. Сосонка, Вінницького району Вінницької області, як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.6). За життя [PERSON] 28.07.2008 року склала заповіт, яким на випадок, своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме заповіла земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Десна», що знаходиться в селі Сосонка, Вінницького району, Вінницької області, розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах, який належить їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 21 жовтня 1997 року за №449, зареєстрованого 21 жовтня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) - [PERSON] (а.с.7). Таким чином, позивач, є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] на спадкування земельної частки (паю). Інші спадкоємці за заповітом, спадкоємці першої черги за законом, особи, які мають право на обов*язкову часту в спадковому майні - які прийняли спадщину, після смерті [PERSON] відсутні, про що свідчить лист приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., з якого вбачається, що спадкова справа, після смерті [INFO] року [PERSON] не заводилася (а.с.55). Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв належним чином, так як постійно проживав разом спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], що, підтверджується довідкою ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Об'єднання» за №582 від 22.09.2016 року (а.с.10) та відповідною відміткою у паспорті позивача (а.с.8). Розпорядженням від 12.09.2008 року №1786 « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам власникам сертифікатів на території Сосонської сільської ради, за межами населеного пункту» вирішено передати у власність та видати громадянам державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Сосонської сільської ради, за межами населеного пункту, в тому числі [PERSON] (а.с.15-16). За життя [PERSON], як власник земельного Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виділила свою частку в натурі (на місцевості) та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 1,4252 га, розташована на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], виданий Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.01.2009 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 12.09.2008 №1786 (а.с.13). Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. від 28.10.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті, наданому спадкоємцем, вказано, що спадкодавиця заповідає земельну частку (пай), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Десна», що знаходиться в с. Сосонка Вінницького району Вінницької області, в умовних кадастрових гектарах, належних їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER] виданого Вінницькою РДА Вінницької області 21.10.1997 року № 449. Однак для видачі свідоцтва про право на спадщину вказаний в заповіті сертифікат надано не було, а було надано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1, 4252 га, розташовану на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданий управлінням Держкомзему 26 січня 2009 року (а.с.12). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Згідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] за життя, в тому числі і на час складання заповіту 28.07.2008 року, належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Десна», що знаходиться в селі Сосонка, Вінницького району, Вінницької області, розміром 1,72 в умовних кадастрових гектарах, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 21 жовтня 1997 року за №449, зареєстрованого 21 жовтня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), а тому в заповіті і було посилання спадкоємцем на даний Сертифікат. В подальшому, один правовстановлюючий документ було замінено на інший, тобто замість вищезазначеного Сертифіката на право на земельну частку (пай) , [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], на земельну ділянку, площею 1,4252 га, яка розташована на території Сосонської сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], виданий Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.01.2009 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 12.09.2008 №1786 (а.с.13). Заміна одного правовстановлюючого документу на інший не вплинула на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, як і не відбулося жодних змін відносно самої земельної ділянки, а отже ця земельна ділянка і є спадковим майном за заповітом, складеним[PERSON] 28.07.2008 року, Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому аналізуючи зібрані докази у справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкова земельна ділянка належала спадкодавцю на законних підставах, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved