overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

14.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона з 01.08.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживаю окремо. Син проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, просила стягнути на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, але до суду подав заяву, що позов визнає, просив слухати справу без його участі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 054899 від 01.08.2009 року (а.с. 2), та мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний відповідач [PERSON]. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: вул. Перемоги, буд. № 2 м. Вознесенськ Миколаївської області, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.4). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON]., який є батьком неповнолітньої дитини зобовязаний до її утримання, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення сином повноліття. Виходячи з положень\~\~ст. 79 СК України\~\~ час з якого слід присудити аліменти\~\~визначається\~\~ з дня\~\~пред'явлення\~\~позову,\~\~тобто з\~\~14.06.2016\~року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 25.12.2015 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, між сторонами виникають непорозуміння, позивач втратив почуття любові та поваги до відповідача, сімейно-шлюбні відносини протягом двох місяців між ними припинено і сім`я фактично розпалась, в добровільному порядку через відділ державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає розірвати шлюб, а тому позивач змушений звернутися до суду. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, причини незявлення суду не повідомила. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 25.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 130175, виданим виконавчим комітетом Великокоровинецької селищної ради Чуднівського району Житомирської області від 25.12.2015 року, про що складено актовий запис №16 (а.с.2). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2586,04 грн, що виникла за період 01.12.2015 року 30.04.2016 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а відповідач згідно рішення Деснянського районного суду міста [PERSON] від 21.06.2010 року щомісячно сплачує позивачу аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, починаючи з 19.04.2010 року і до повноліття дитини. У відповідності до положень ст.196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Приймаючи до уваги, що відповідач протягом пяти місяців без поважних причин не сплачував аліменти позивачу на загальну суму 3749,19 грн він повинен сплатити стягувачу неустойку в розмірі 2586,04 грн. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернувся з позовом, який уточнив в судовому засіданні та просив визнати за ним право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,1000 га, на які розташований житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами по вул.. Островського, №56 в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.11.1995 року на підставі договору купівлі-продажу він купив у [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Островського, №56 в м. Первомайськ Миколаївської області, а присадибна земельна ділянка площею 0,1000 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого 09.06.1994 року належить [PERSON], який помер 16.06.1994 року. [PERSON] помер 03.10.2015 року. В звязку з тим, що є необхідність розпорядитись житловим будинком, але він цього зробити не може, то змушений звернутись до суду з даним позовом, так як до нього як до власника житлового будинку має перейти у власність і присадибна земельна ділянка. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, але надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, а позов визнають і проти його задоволення не заперечують. Представник Первомайської міської ради в судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність і проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії договору купівлі-продажу від 13.11.1995 року видно, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок №56 по вул. Островського, в м. Первомайськ Миколаївської області, розташований на земельній ділянці розміром 0,1000 м.кв. ( а.с.3-4). Із копії державного акту на право приватної власності на землю від 09.06.1994 року(а.с.5), видно що земельна ділянка площею 0,1000 га розташована по вул.. Островського, 56 в м. Первомайськ передана у власність для обслуговування житлового будинку [PERSON], який помер 16.06.1994 року, що видно із копії свідоцтва про смерть ( а.с.6). Згідно звіту про вартість земельної ділянки від 26.05.2016 року її загальна вартість складає 35250 грн. (а.с.8-9) Ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування. Враховуючи викладене та те, що відповідач не надав заперечень проти позовних вимог, то на підставі викладеного суд знаходить що згідно ст. 60 ч.1 ЦК України позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

14.06.2016 року позивач\~ звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 1223 від 04.03.1995 року вона є основним квартиронаймачем квартири за адресою: Донецька область, м. Торецьк, с. Новгородське, квартал Керамік, 16/3. На момент видачі житлового ордеру вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Оскільки з відповідачем вони проживали в квартирі, що їй належить, то вона зареєструвала відповідача за вказаною адресою. На початку січня 2000 року шлюбні відносини між ними були розірвані і відповідач став проживати окремо. З того відповідач за вказаною адресою не проживає, особисті речі в квартирі відсутні. Місце фактичного проживання відповідача їй невідомо. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~Позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути за його відсутності, підтримує\~ позовні вимоги в повному обсязі. \~Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі\~ст. 224 ЦПК України\~заочно. \~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ Судом встановлено, що позивач на підставі ордеру на житлове приміщення є основним наймачем квартири за адресою: м. Торецьк, с. Новгородське, квартал Керамік, 16/3. Разом із нею в квартирі як член сімї зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.7) З 2000 року відповідач [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом вуличного комітету від 31.03.2016 року (а.с.10) Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає\~\~право\~\~на\~\~користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевказане, маються всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Торецьк, с. Новгородське, квартал Керамік, 16/3

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.02.2005 року померла мати позивача [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якої входить земельна ділянка. Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Після смерті матері, позивач не зверталась до нотаріальної контори, оскільки їй не було відомо про наявність спадкового майна, тому позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання сторони не зявились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач Рачківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Рачківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08.08.1981р. сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Щасливській сільській раді Доманівського району Миколаївської області, актовий запис № 11. Від шлюбу сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, причиною розладу є наявність різних поглядів на життя. За час перебування у шлюбі внаслідок непорозумінь між сторонами часто виникали сварки і скандали з різних причин. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала письмову заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився двічі, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надсилав, а тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Так, спірне питання регулюється ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з подружжя про розірвання шлюбу і, зясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбні відносини фактично припинені, примирення і подальше спільне життя суперечить інтересам позивача. Клопотання про надання строку на примирення не заявлене і судом підстав для цього не вбачається. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що збереження сімї та подальше спільне життя подружжя за викладених обставин неможливе і суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 20 березня 2001 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стала поведінка відповідача, який не проявляє інтересу до дітей, не цікавиться їхнім життям та навчанням, не бажає поновити сімейні відносини, не має поваги та взаємопорозуміння до сімї. Шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 20 березня 2001 року зареєстрували шлюб; - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

14.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

14.06.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.10.2002 року. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що за останні три роки спільного життя вони втратили взаєморозуміння, відносини погіршилися, різні інтереси та погляди на життя створили неможливість для подальшого проживання. Вони не підтримують подружні стосунки з серпня 2015 року та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але направила до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 09.10.2002 року (а.с.4), сторони уклали шлюб 09.10.2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 110. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.6). Частиною 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сім'ю. На підставі викладеного та

Outcome: approved