Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , яке видане 25 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Червоноград Львівської області. Після смерті батька залишилася спадщина. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 2,4892 га на території Яструбичівської сільської Ради - Державний акт на право приватної власності на землю, серія ІУ-ЛВ № 011155 від 11 червня 2001 року, виданий на підставі рішення Х-ї сесії ІІІ демократичного скликання Яструбичівської сільської Ради від 25 квітня 2000 року. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину він прийняв за законом згідно ст.549 ЦК Української PCP ( в редакції 1963 року), так як на день смерті проживавав спільно з батьком за адресою [ADDRESS] , що стверджується довідками, які видані відділом реєстрації Червоноградської міської Ради Львівської області №№5499,5503 від 20.03.2019 року. Факт родинних відносин стверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , яке видане 29 квітня 1967 року Яструбичівською сільською Радою Радехівського району Львівської області. Відповідачі по даній справі, які є також спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] пропустили строк для прийняття спадщини і за їх твердженням відновлювати його не збираються. Фактично позивач прийняв спадщину після смерті батька, але не оформив своїх спадкових прав, а тому звернувся по місцю відкриття спадщини в державну нотаріальну контору м.Червонограда Львівської області із заявою про прийняття спадщини. Однак, державним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з неналежним правовстановлюючим документом, а саме Державним актом на право приватної власності на землю, так як був виданий на ім`я спадкодавця після його смерті і рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,4892 га, яка складається із трьох земельних ділянок : площею 0,3804 га, площею 9209 га та площею 1,1879 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче судове засідання позивач з`явився, позов підтримує повністю та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] , скерувала суду заяву, в якій зазначила, що пропустила строк для прийняття спадщини і відновлювати його не буде, в судовому засіданні просила постановити рішення про задоволення позовних вимог (а.с.26). Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила постановити рішення про задоволення позовних вимог. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с. Яструбичі, Радехівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Червонограда (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 29.04.1967 року, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №011155, виданого 11.06.2001 року Яструбичівською сільською Радою народних депутатів на підставі рішення Х сесії ІІІ - го демократичного скликання Яструбичівської сільської ради від 25.04.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15155, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,4892 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.10-зворот). З довідки №5499 від 20.03.2019 року, виданої відділом реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно не зареєстрований в [ADDRESS] . На підставі архівних даних, він з 02.03.1977 року по 28.10.1999 року був зареєстрований за даною адресою, помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки №5503 від 20.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно не зареєстрований в [ADDRESS] . На підставі архівних даних, він з 10.08.1995 року по 13.04.2000 року був зареєстрований за даною адресою (а.с.12). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved