Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

13.03.2020 р. позивач ТОВ «Рівнетеплоенерго» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій просить стягнути з останньої заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 98898,60 грн., а також 2102 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 10.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не зв`явився. Судом було вжито заходів для належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, у тому числі шляхом надіслання повідомлення про розгляд справи на адресу електронної пошти, зазначеної у позовній заяві. Будь-яких заяв чи клопотань від позивача до суду не надходило. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву вх.13810 від 30.09.2020 р., в якій просить зменшити суму боргу та застосувати позовну давність згідно ст.257 ЦК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) якого є відповідачка [PERSON] , що відповідачкою не заперечується. Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] станом на 01 лютого 2020 року виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 98 898,60 грн. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №137 від 09 жовтня 2008 року, №6 від 04 січня 2011 року та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ТзОВ «Рівнетеплоенерго» №449 від 23 квітня 2014 року, №569 від 23 травня 2014 року, №664 від 13 червня2014 року, №792 від 27 червня 2014 року, №146 від 17 жовтня 2014 року, №1171 від 31 березня 2015 року, №174 від 21 травня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016 року та №1536 від 28 грудня 2017 року, №1791 від 11 грудня 2018 року. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснювалося у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачці послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідачка не виконує належним чином свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість в розмірі 98 898,60 грн., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 20 Закону України«Про житлово-комунальніпослуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Прожитлово-комунальніпослуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2055 року №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числамісяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд визнає, що вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за послуги опалення та гарячого водопостачання є обґрунтованими та доведеними. Разом з тим, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість в меншому розмірі, ніж просить позивач. У відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як визначено статтею 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що заборгованість відповідачки [PERSON] по оплаті за послуги опалення та гарячого водопостачання утворилася з листопада 2015 р., а з позовом до суду позивач звернувся в березні 2020 р. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, в період з лютого 2017 р. по лютий 2020 р. заборгованість [PERSON] за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги становить 71347,34 грн., а тому саме ця заборгованість і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1516,42 грн. (2102х71347,34/98898,60).

Outcome: approved