Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

14 травня 2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилась 08 березня 1974 року в м. Люботин Харківської області. Вона разом із батьками [PERSON] та [PERSON] проживала в [INFO]. Після закінчення школи у 1989 році вона вступила на навчання до Кролевецького середнього професійно-технічного училища № 23 на ткацький відділ, де провчилась до 30 червня 1992 року. На період навчання була зареєстрована в [INFO]. Згодом, 24 жовтня 1992 року заявник зареєструвала шлюб з [PERSON] та повернулась на місце проживання в [INFO]. Паспорт громадянина СРСР серії VІІ-БП № 611049 на її імя був виданий 25 грудня 1992 року. Внесена 26 серпня 1993 року відмітка в паспорті свідчить про її місце реєстрації в с. Тімірязівка Білопільського району Сумської області по даний час. З метою отримання паспорту громадянина України, заявник звернулась до Білопільського районного сектору УДМС України в Сумській області, однак їй відмовили у видачі паспорта, оскільки вона не змогла підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Зазначає, що встановлення факту постійного проживання їй необхідно для отримання паспорта громадянина України та подальшого працевлаштування. Встановити вищевказаний факт в інший спосіб неможливо. Посилаючись на викладені вище обставини, заявник просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 червня 2018 року замінено заінтересовану особу - Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області на належну заінтересовану особу - Управління ДМС України в Сумській області. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Сумській області за дорученням завідувач Білопільського районного сектору УДМС України в Сумській області [PERSON] при розгляді справи покладалася на розсуд суду. Зазначила, що одним із документів на підтвердження факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року може бути рішення суду, на підставі якого особа в подальшому може отримати паспорт громадянина України. Заслухавши заявника\~[PERSON],\~свідків [PERSON]\~та [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно із п. 3 ч. 2 ст.\~9\~Закону України\~«Про громадянство\~України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 08 березня 1974 року в м. Люботин Харківської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 426580 (а. с. 5). З довідки Кролевецького вищого професійного училища від 17 квітня 2018 року за № 98 вбачається, що [PERSON] дійсно навчалась у Кролевецькому середньому професійно-технічному училищі № 23 на ткацькому відділі за професією ткач (місцева промисловість з 01 вересня 1989 (наказ від 01 вересня 1989 № 22-К) по 30 червня 1992 року (наказ від 29 червня 1992 № 158-К). З 1995 року по 2008 рік назва закладу змінювалась (а. с. 8). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, виданої за відомостями органу реєстрації апарату виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 17 квітня 2018 року за № 283 [PERSON], [INFO], уродженка м. Люботин Харківської області, зареєстрована з 08 грудня 1989 року по 06 серпня 1992 року за адресою: м. Кролевець, вул. 8 Березня, буд. 34 Сумської області (а. с. 9). [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що 24 жовтня 1992 року виконкомом Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області складено відповідний актовий запис за № 43, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, виданого 24 квітня 2018 року (а. с. 6). 25 грудня 1992 року [PERSON] видано паспорт громадянина [PERSON] Радянських Соціалістичних Республік України серії VІІ-БП № 611049, в якому 26 серпня 1993 року внесена відмітка про її місце реєстрації за адресою: с. Тімірязівка, вул. Лугова, 33 Білопільського району Сумської області (а. с. 4). Місце реєстрації [PERSON] на території України також підтверджується копією будинкової книги (а. с. 10-11). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БП № 053708 [PERSON] помер 01 березня 2007 року в с. Тімірязєвка Білопільського району Сумської області (а. с. 7). Із пояснень депутата по виборчому округу № 11 Миколаївської селищної ради [PERSON], вбачається, що [PERSON] проживала в [INFO] з 01.07.1992 року по 26.08.1993 року. Потім зареєстрована за алресою : с. Тімірязівка, вул. Лугова, буд. 33, де та проживає до теперішнього часу ( підпис завірено секретарем селищної ради ) ( а.с. 29). Допитані в\~судовому засіданні\~свідки [PERSON]\~та [PERSON], підтвердили, що особисто знають заявницю [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]), яка проживала разом із батьками в с. Тімірязівка по вул. Калініна, 2. Після закінчення школи вона поїхала навчатися на швею у в м. Кролевець, де і проживала, а згодом у 1992 році після одруження із [PERSON] повернулась проживати в [INFO], де і проживає на даний час. Стверджують, що станом на 24 серпня 1991 року заявниця дійсно проживала на території України. Підстав сумніватись у показах вищевказаних свідків у суду немає, так як вони не суперечать один одному і підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи в їх сукупності. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного безперервного проживання [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] на території України, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що без встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] не може отримати паспорт громадянина України, остання у повному обсязі обґрунтувала свої вимоги та підтвердила їх доказами, а отже за приписами п.п.1, 2 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» є всі підстави для задоволення її заяви та встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на 24 серпня 1991 року. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved