Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

14.02.2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення боргу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що 20.06.2018 року відповідач взяв у неї у борг кошти в сумі 170000,00 гривень строком користування до 01.01.2019 року, однак на теперішній час їх так і не повернув. На звернення позивача з проханням повернути гроші, відповідач повідомив, що грошових коштів для повернення боргу в нього немає, однак він згоден повернути борг шляхом передачі свого нерухомого майна відповідно до боргової розписки від 20 червня 2018 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання і його згодою на повернення боргу шляхом передачі свого нерухомого майна згідно боргової розписки, позивач вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу, що становить 170000 гривень шляхом відчуження його нерухомого майна, яке вказане в борговій розписці, у її власність. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2018 року [PERSON] надала [PERSON] в борг 170000 гривень з терміном їх повернення - до 01 січня 2019 року, про що свідчить боргова розписка про одержання грошей під заставу будинку за адресою: [ADDRESS] від 20 червня 2018 року. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ураховуючи викладене, договір позики, укладений сторонами, відповідно до вимог ст. ст.1046-1047 ЦК України. Наявність у позивача (позикодавця) оригіналу письмової розписки (позичальника) свідчить про те, що позика не повернута. У відповідь на звернення позивача з проханням повернути гроші, відповідач повідомив про відсутність у нього можливості повернути борг, однак, він згоден передати ј частину нерухомого майна, що йому належить та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1475, [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність ј частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду наведеного, ураховуючи порушення відповідачем зобов`язання за договором, позики, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Outcome: approved