Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

14.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить: 1) визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки площею 0.10 га, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер - 7410100000:02:017:5491 (далі - земельна ділянка); 2) поділити земельну ділянку між сторонами згідно першого варіанту висновку судової експертизи від 06.03.2013 року № 34-13С, згідно з яким: 2.а) виділити їй у власність земельну ділянку площею 0.05 га, розташовану в межах: від точки А до точки Е - 2.97 м, від точки Е до точки Ж - 11.91 м, 15.4 м, від точки Ж до точки З - лінія розподілу будинку, від точки З до точки К - 11.89 м, від точки К до точки Л - 0.90 м, від точки Л до точки П - стіна сараю, від точки П до точки О - 4.78 м, від точки О до точки Н - 5.66 м, 0.90 м, від точки Н до точки І - 28.72 м, від точки І до точки Д - 1.91 м, 3.79 м, від точки Д до точки А - 39.1 м, 3.28 м, 2.59 м,17.49 м, 2.7 м, 3.64 м, 1.48 м, 17.36 м; в тому числі: під житловим будинком - 54 м2, під господарськими будівлями - 16 м2, під двором та городом - 430 м2; 2.б) виділити у власність відповідачу земельну ділянку площею 0.05 га, розташовану в межах: від точки Б до точки Е - 5.38 м, від точки Е до точки Ж - 11.91 м, 15.4 м, від точки Ж до точки З - лінія розподілу будинку, від точки З до точки К - 11.89 м, від точки К до точки Л - 0.90 м, від точки Л до точки П - стіна сараю, від точки П до точки О - 4.78 м, від точки О до точки Н - 5.66 м, 0.90 м, від точки Н до точки І - 28.72 м, від точки І до точки В - 1.91 м, 5.72 м, від точки В до точки О - 28.3 м, від точки П до точки Б - 3.58 м, 16.92 м, 25.91 м; в тому числі: під житловим будинком - 35 м2, під господарськими будівлями - 60 м2, під двором та городом - 405 м2; 3) для забезпечення можливості проходу до частини своєї земельної ділянки, встановити для неї безстроковий і безоплатний земельний сервітут на земельній ділянці площею 0.0004 га, виділеній у власність відповідача та розташованій в межах: від точки К до точки Л - 0.90 м, від точки Л до точки М - 4.77 м, від точки М до точки Н - 0.90 м, від точки Н до точки К - 4.77 м. Позов мотивовано невизнанням відповідачем за нею права власності на ? частину земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача визнав позов частково. Він вважає, що позивач має лише право власності на земельну ділянку на якій розміщено належні їй об'єкти нерухомості загальною площею 72 м2 (під житловим будинком - 54 м2 та під господарськими будівлями - 16 м2). Крім того, просив не встановлювати позивачеві безоплатний земельний сервітут, оскільки тим самим відповідача буде позбавлено права вимагати плату за користування позивачем частиною земельної ділянки, що належить йому на праві власності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та цивільну справу № 750/6371/13-ц (цивільне провадження № 2/750/24/14), суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 10.09.2014 року за позивачем визнано право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], та виділено у власність ? частину домоволодіння, зокрема: коридор 1-1 площею 5 м2, кімнату 1-2 площею 8.5 м2, кімнату 1-5 площею 9.1 м2, кухню 1-6 площею 8.1 м2, коридор 1-7 площею 4.4 м2, шафу 1-8 площею 0.8 м2, шафу 1-9 площею 0.1 м2, санвузол площею 3.6 м2, ганок а-1, сарай Ж-1, вбиральню И-1. Відповідачу виділено у власність іншу ? частину домоволодіння, а саме: кімнату 1-3 площею 18.9 м2, кімнату 1-4 площею 12.4 м2, гараж Д-2, сарай Д1-2, погріб Д2, сарай Д-1, сарай Ж1-1, навіс Ж2-1. Поділ домоволодіння проведено за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 06.03.2013 року № 34-13С (цивільна справа № 750/6371/13-ц; а. с. 139 - 168, 290 - 297). Як встановлено апеляційним судом, домоволодіння, яке визнано спільною сумісною власністю сторін, збудовано в період, коли сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 09.07.2009 року (а. с. 19, 20). Спірна земельна ділянка виділялася також в період шлюбу сторін для будівництва житлового будинку (а. с. 23, 24). Після розірвання шлюбу, 07.08.2012 року відповідач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.10 га, в якому він вказаний одноособовим власником земельної ділянки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно із частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Системний аналіз наведених вище положень Земельного і Цивільного кодексів України в їх сукупності дає підстави для висновку про те, що після виникнення у позивача права спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, у неї також виникло й рівне з відповідачем право користування земельною ділянкою, що раніше була виділена відповідачу для будівництва на неї житлового будинку. В результаті реального поділу житлового будинку разом із господарськими спорудами судом, внаслідок чого позивачу виділено в натурі ? його частину, та зміні правового режиму земельної ділянки, внаслідок її безоплатної передачі у власність відповідача, у позивача виникло право власності на ? частину земельної ділянки. Зазначене є підставою для визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки та її реальний поділ за першим варіантом висновку судової експертизи, оскільки він відповідає варіанту реального поділу житлового будинку з господарськими спорудами. Перший варіант поділу домоволодіння передбачає необхідність встановлення позивачу земельного сервітуту на земельній ділянці площею 0.0004 га, що виділена у власність відповідачеві. Частиною першою статті 100 Земельного кодексу України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Виходячи з приписів частини третьої статті 101 цього Кодексу, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, враховуючи те, що для користування земельною ділянкою, яка виділена у власність позивачеві, остання потребує встановлення земельного сервітуту, такий сервітут повинен бути встановлений безстроково. У той же час, вимога позивача про встановлення сервітуту на безоплатній основі суперечить частині третьої статті 101 Земельного кодексу України, оскільки позбавляє відповідача в подальшому права вимагати отримання плати за користування його майном, яке гарантовано законом. У зв'язку з цим, у цій частині заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial