Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

13 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що відповідно до договору купівлі-продажу, свідоцтв про право на спадщину вона є власником вказаної квартири, в якій зареєстрована її донька - [PERSON], яка з квітня 2016 року не проживає за місцем своєї реєстрації і не сплачує витрати по утриманню квартири. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання позивач не з'явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] викликалась в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте до суду вона не з'явилась, про причини неявки не повідомила, письмовий відзив на позов не подала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 10 жовтня 1997 року [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частинах кожен квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко В.С. та зареєстрованим у реєстрі за № 4964 (а.с.12). 08 січня 2014 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М. видано позивачці два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину спірної квартири після смерті [PERSON] та на 1/3 частину вказаної квартири після смерті [PERSON], які зареєстровані у реєстрі за № 1-7 та № 1-10 відповідно (а.с.14,16). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS], у якій зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджується відомостями з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» (а.с.29). Згідно з письмовими поясненнями позивача, відповідач є її донькою, однак з квітня 2016 року вона не проживає без поважних причин за місцем своєї реєстрації, її місце перебування невідоме і вона не приймає участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг. Позивач зверталась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві зі зверненням щодо встановлення місця перебування її дочки [PERSON], однак за результатами проведеної перевірки її місцезнаходження не встановлено, що підтверджується довідкою виданою управлінням поліції 29 вересня 2016 року (а.с.18). Окрім того, факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 22 березня 2017 року (а.с.23). Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідач будучи зареєстрованою у спірній квартирі, однак фактично не проживаючи в ній порушує право позивача вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, а також покладає на [PERSON] додаткові матеріальні витрати по оплаті комунальних платежів. Ураховуючи те, що відповідач без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад два роки, суд вважає, що її потрібно визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved