Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

12 жовтня 2016 року представник ПАТ «Родовід Банк» - Ващенко О.Р. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №Д002/АК-191.07.2 від 17 травня 2007 року ВАТ «Родовід Банк» надав [PERSON] кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у сумі 60 990,10 доларів США, зі сплатою 9 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 16 травня 2014 року. 17 червня 2009 року назву банку офіційно змінено з Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк». Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобов'язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 07 вересня 2016 року його заборгованість перед банком становить 3 318 доларів США 46 центів та 27 485 гривень 03 копійки. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за договором кредиту та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 17 травня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та Брикун [PERSON] укладено кредитний договір №Д002/АК-191.07.2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на купівлю автомобіля у сумі 60 990,10 доларів США, зі сплатою 9 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 16 травня 2014 року. 17 червня 2009 року назву банку офіційно змінено з Відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк». Згідно з п.п. 3.1, 3.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати суму заборгованості за кредитом в сумі 726 доларів США та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця (а.с.5, зворот). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу, що підтверджується заявою на видачу готівки № 254_92 від 17 травня 2007 року (а.с.9). Однак, в порушення умов кредитного договору [PERSON] не виконав зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів в сумі 726 доларів США за кредитним договором, що підтверджується відповідною випискою з балансового рахунку і розрахунками заборгованості, та продовжує нехтувати виконанням взятих на себе обов'язків по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом згідно з кредитним договором. Згідно з п.5.2, 5.3 кредитного договору у разі недотримання позичальником умов кредитного договору позивач має право вимагати дострокового його розірвання, повернення кредитів і сплати процентів за фактичний час користування кредитами, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору (а.с.6, зворот). Відповідно до п. 3.9 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язаний сплачувати позивачу за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього договору від суми простроченого платежу (а.с.6). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки кредит був наданий в іноземній валюті, а саме в доларах США, позивач має право просити суд стягнути суму заборгованості саме в іноземній валюті, що є законним та правомірним з огляду на п.12 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року, Узагальнення ВСУ щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, п.14 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року, та не суперечить чинному законодавству України. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 60 990,10 доларів США, зі сплатою 9 % річних . Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 07 вересня 2016 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість перед банком в сумі 3 818 доларів США 46 центів та 27 485 гривень 03 копійки, з яких: 3 627,49 гривень - сума простроченої заборгованості за кредитом, 190,97 гривень - сума простроченої заборгованості за відсотками, 18 042,65 гривень - сума заборгованості за сплатою за обслуговування кредиту, 8 185,71 гривень - три проценти річних за порушення грошового зобов'язання, 1 256,68 - сума інфляційних витрат від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved