Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

13 березня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними договорів оренди землі та зобов'язання повернути земельні ділянки та не чинити перешкод у їх користуванні. В позові зазначено, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована та території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Право власності позивача на земельну ділянку підтверджується державним актам, виданим у встановленому законом порядку. Після спливу строку дії укладеної між ними договору оренди земельної ділянки у 2010 року позивач дізналась, що 01 вересня 2009 року начебто між нею та відповідачем був укладений новий договір оренди, згідно з якого вона передала в оренду відповідачеві належну їй земельну ділянку строком на 5 років. Проте, ніякого договору оренди земельної ділянки з відповідачем вона не укладала, інших осіб на його укладення не уповноважували, з умовами договору знайома не була, при укладенні цього договору присутньою не була, підпис у ньому їй не належить, зазначені у ньому істотні умови оренди її не влаштовують. З цих підстав просить визнати вказаний договір недійним, зобов'язати відповідача повернути належну їй земельну ділянку для подальшого використання за призначенням на власний розсуд та зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у використанні цією земельною ділянкою. [INFO] [PERSON] померла. 22 березня 2013 року провадження у справі зупинено на підставі ст. 201 ч.1 п.1 ЦПК України ( до виявлення правонаступника померлої). 13 листопада 2013 року провадження у справі відновлено після прийняття спадщини [PERSON] - правонаступником [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову відмовити в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на адміністративній території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Зокрема, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки №44/666 розміром 2.73 га., посвідченої державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №001653, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 28 січня 2004 року. Позивачем до суду надана копія договору оренди, в яких вказано, що 01 вересня 2009 року [PERSON] уклала з відповідачем СТОВ «Маяк» договір оренди, за яким передала СТОВ в оренду належну їй земельну ділянку (а.с.7-8). Згідно умов вказаного в договорі оренди позивач передала відповідачеві належну їй земельну ділянку в оренду строком на 5 років, а орендар взяв на себе зобов'язання самостійно господарювати на земельній ділянці, використовуючи її за цільовим призначенням, зокрема для сільськогосподарського виробництва, своєчасно сплачувати оренду плату у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки землі). Обґрунтовуючи свій позов, позивач посилалась на те, що вказаного договору оренди вона не підписувала, своєї згоди на укладення не давала, умови оренди з нею ніхто не погоджував, з останніми вона не погоджується. Крім цього, оскаржуваний нею договір оренди не містить всіх істотних умов, що є порушенням вимог ст.15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Факт прийняття позивачем виконання за договором оренди землі підтверджується відомістю на видачу пшениці на земельний пай за 2010 рік та відомістю на видачу ячменю на земельний пай за 2010 рік. Факт наступного схвалення договору оренди землі підтверджується також тим, що позивач отримав свій примірник договору оренди землі, що підтверджується відомістю видачі договорів оренди орендодавцями. Наступне схвалення позивачем договору оренди землі від 01 вересня 2009 року також робить цей договір дійсним з моменту його вчинення та перешкоджає визнанню його недійсним з мотивів відсутності підпису позивача, тобто відсутності волевиявлення орендодавця. В клопотанні про зупинення провадження у справі представник відповідача [PERSON] (директор СТОВ) вказав, що спірний договір оренди дійсно позивачем не підписувався, а були підписані її представником [PERSON] на підставі усної довіреності позивача. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України зазначені пояснення є письмовими доказами. Згідно ч.1 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Оскільки позивач усно запропонував [PERSON] від її імені підписати договори оренди, тобто бути її представником, а [PERSON] негайно погодилась на пропозицію, то відповідно до ч. 1 ст. 644 ЦК України вважається, що ці особи уклали усний договір представництва. Відповідно до ст.239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Таким чином, усі дії вчинені представником позивача щодо підписання договорів оренди землі створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відтак, суд констатує, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, обгрунтовуючи свої вимоги, а тому в задоволенні позову повинно бути відмовлено. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved