Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

13.06.2018 позивач [PERSON], яка діє\~в своїх\~інтересах та\~інтересах неповнолітньої\~[PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, в якому посилалася на те, що спірним житловим приміщенням є трикімнатна квартира № 32, розташована в будинку № 6 по вул. Юри Зойфера у Шевченківському районі м. Харкова, яка на праві спільної сумісної власності належить її, [PERSON] та відповідачу, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2007, за реєстраційним № 1-07-293866-Х1. Спірне жиле приміщення складається з трьох жилих кімнат, відповідно площею 12.4 кв.м, 18,2 кв.м, 20,5 кв.м, та допоміжних приміщень : коридору площею 7,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м, вбиральні площею 1,1 кв.м., кухні площею 11,0 кв.м., квартира обладнана балконом 3,0 кв.м., загальна площа квартир складає 74,1 кв.м.\~ На теперішній час з відповідачем вона не може знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач будь- яких оплат за спільне користування квартирою не здійснює, у звязку з чим позивач просить визначити порядок користування квартирою наступним чином у користування [PERSON] в індивідуальне користування виділити приміщення кімнату площею 20,5 кв.м., [PERSON] виділити кімнату площею 18,2 кв.м. з балконом 3 кв.м., [PERSON] виділити кімнату 12,4 кв.м., у спільному користуванні залишити коридор, ванну, кухню, вбиральню. В судове засідань позивач, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] не зявилась, уповноважила [PERSON] представляти їх інтереси в суді. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не сповістила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши\~ матеріали справи, приходить до наступного. За змістом\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з приписами частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 №638/14481/17 визнано за [PERSON] 1/3 частки квартири за адресою: м. Харків, вул. Юри Зойфера (колишня [PERSON]), 6, кв. 32. Визнано за [PERSON] 1/3 частки квартири за адресою: м. Харків, вул. Юри Зойфера (колишня [PERSON]), 6, кв. 32. Визнано за [PERSON] 1/3 частки квартири за адресою: м. Харків, вул. Юри Зойфера (колишня [PERSON]), 6, кв. 32. Рішення суду набрало законної сили 12.04.2018 (а.с.4). Приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб позивачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] (а.с.38). З копії технічного паспорту спірної квартири № 32 розташованої в будинку № 6 по вул. Юри Зойфера в м. Харкові вбачається, що вона розташована на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з :\~ трьох житлових кімнат, відповідно площею 12.4 кв.м, 18,2 кв.м, 20,5 кв.м, та допоміжних приміщень : коридору площею 7,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м, вбиральні площею 1,1 кв.м., кухні площею 11,0 кв.м., квартира обладнана балконом 3,0 кв.м., загальна площа квартир складає 74,1 кв.м. (а.с. 5-7). Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власник квартири не може бути позбавлений права власності що до жилого приміщення, крім випадків, установленим законодавством України.\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Згідно до ст.ст. 379, 382, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї. Відповідно ст.ст. 355, 368, 369, 372 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності », квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. З матеріалів справи вбачається, що сторонам по справі на праві спільної сумісної власності належить спірне житлове приміщення, яке складається з трьох ізольованих жилих кімнат, а саме 12,4 кв.м.,18,2 кв.м, 20,5 кв.м та відповідних допоміжних приміщень. Між сторонами не досягнута домовленість з приводу користування вказаними житловими приміщеннями. Також, судом встановлено, що на протязі тривалого часу, між сторонами вклався відповідний порядок користування житловими приміщеннями, відповідно до якого позивачі користується жилою кімнатою площею 20,5 кв.м, 18,2 кв.м. з балконом 3 кв.м., відповідач користуються жилою кімнатаю площею 18,3 кв.м (літ. 8), третя кімната, площею 12,4 кв.м., у загальному користуванні знаходяться кухня, ванна, вбиральня, коридор. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу прощу, що припадає на нього ( або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якої не менш встановленого для надання однієї особі. При цьому при поділі жилого приміщення на вимогу члена сімї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршання житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.\~\~ Таким чином, суд вважає можливим визначити наступний порядок користування спірним житловим приміщенням квартирою № 32, розташованою в будинку № 6 по вул. Юри Зойфера в м. Харкові : [PERSON] в індивідуальне користування виділити приміщення кімнату площею 20,5 кв.м., [PERSON] виділити кімнату площею 18,2 кв.м. з балконом 3 кв.м., [PERSON] виділити кімнату 12,4 кв.м., у спільному користуванні залишити коридор, ванну, кухню, вбиральню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного В судовому засіданні позивач в разі задоволення її позовних вимог не наполягала на стягненні з відпоача на її користь понесених нею судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.\~\~\~ На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 355, 368-370, 372, 379, 382, 383 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності »,\~ п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України »,

Outcome: approved