Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

12 жовтня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визначити місце проживання [PERSON], 14 січня 2005р.н. та [PERSON], 30 січня 2010р.н. з матірю - [PERSON] за адресою: вул.Петра Григоренка, 13-а/2, м.Дніпро. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 вересня 2004 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Пятихатського районного управління юстиції, Дніпропетровської області, актовий запис №87. Від шлюбу народились діти: син - [PERSON], 14 січня 2005р.н. та донька - [PERSON], 30 січня 2010р.н. Сімя позивача та відповідача фактично проживала за адресою: [INFO] (Червонофлотська), буд.13а/2, а члени сімї були зареєстровані за адресою: [INFO]. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2015р. по справі № 204/7547/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу позивач та діти - [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати у будинку батьків позивача. Зазначене домоволодіння, яке розташоване за адресою: м.Дніпро, вул.П.Григоренка (Червонофлотська), 13а, кв.2 на підставі договору купівлі - продажу від 22 грудня 2006р. Чоловік забрав свої речі та пішов проживати окремо. Право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано на імя [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до свідоцтва про народження серії IV №297519 від 22.06.1982р., яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, вбачається, що [PERSON] є матірю позивача. Мешкаючи, з дітьми у будинку за адресою: м.Дніпро, вул.П.Григоренка (Червонофлотська) буд.13а, кв.2 позивач має намір зареєструватися та зареєструвати своїх дітей. 31.03.2016р. Красногвардійським РВ у м.Дніпропетровську ГУМС України в Дніпропетровській області знято позивача з реєстрації місця проживання, про що зроблено відповідну відмітку у паспорті позивача арк.11. Відповідно відмітки на талоні зняття з реєстрації місця проживання в Україні, 31.03.2016р. знято з місця реєстрації місця проживання [PERSON], 14.01.2005р.н. та [PERSON], 30.01.2010р.н. У подальшому, 10.08.2016р. позивач звернулась до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП Дніпропетровської міської ради із заявами про реєстрацію місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON], але позивачу було відмовлено на підставі п.18 абз.11 Постанови №207 КМУ від 02.03.2016р. «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», оскільки відсутні згода батька. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати дозвіл на реєстрацію дітей за їх фактичним місцем проживання, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом про встановлення місця проживання дітей з матірю. У судове засідання позивач не зявилась. Від позивача надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач у судові засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за своєї відсутності. Представник третьої особи-1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представники третіх осіб-2,3 у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності та винести рішення згідно з вимогами чинного законодавства. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №87, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.25). Відповідач є батьком малолітніх дітей: сина [PERSON], 14 січня 2005р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10) та доньки [PERSON], 30 січня 2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2015р. шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 18 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №87, було розірвано (а.с.11). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2016 року стягнуто із [PERSON], 12.05.1983р.н., проживаючого за адресою: [INFO], - аліменти на утримання його дітей: [PERSON], 14 січня 2005р.н. та [PERSON], 30 січня 2010р.н., які знаходяться на утриманні позивача, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2015 року і до досягнення ними повноліття, на користь [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць (а.с12). Після розірвання шлюбу позивач з дітьми - [PERSON], 14 січня 2005р.н. та [PERSON], 30 січня 2010р.н., залишилися проживати у будинку батьків позивача, за адресою: м.Дніпро, вул.П.Григоренка (Червонофлотська), 13а, кв.2, яке на підставі договору купівлі - продажу від 22 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі № 2-8116, належить [PERSON] (а.с.16). Право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано на імя [PERSON] у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2007р. (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження серії IV №297519 від 22.06.1982р, яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] є матірю [PERSON], яка двічі змінювала прізвище у звязку із укладанням шлюбу (а.с.23, 25, 26). 31 березня 2016 року Красногвардійським РВ у м.Дніпропетровську ГУМС України в Дніпропетровській області [PERSON] знято з реєстрації місця проживання, про що зроблено відповідну відмітку у паспорті (зворотна сторона а.с.35). Відповідно до відмітки на талоні зняття з реєстрації місця проживання в Україні, 31.03.2016р. знято з місця реєстрації місця проживання [PERSON], 14 січня 2005р.н. та [PERSON], 30 січня 2010р.н. (а.с.15). 10 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП Дніпропетровської міської ради із заявами про реєстрацію місця проживання дітей [PERSON], 14 січня 2005р.н. та [PERSON], 30 січня 2010р.н., але [PERSON] було відмовлено на підставі п.18 абз. 11 Постанови №207 КМУ від 02.03.2016р. «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», оскільки відсутні згода батька (а.с.13,14). Органом опіки та піклування виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради надано висновок № 16/133 від 19.04.2017р., у якому зазначено про доцільність визначення місця проживання та реєстрацію малолітніх дітей [PERSON], 14 січня 2005р.н. та [PERSON], 30 січня 2010р.н., з матірю [PERSON] за адресою: м.Дніпро, вул.П.Григоренка, 13а/2. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави, суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved