Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до КП «Цивільжитлобуд» про стягнення заробітної плати, посилаючись на те, що працював в КП «Цивільжилобуд» на посаді тесляра 5-го розряду до 20 жовтня 2018 року. Відповідно до наказу №91-к від 20 жовтня 2018 року [PERSON] звільнений з КП «Цивільжитлобуд» на підставі ст. 49-2 КЗпП згідно п.1 ст. 40 КЗпП. При звільненні роботодавець не виконав свого обов`язку перед працівником щодо виплати йому заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку. Сума невиплаченої заробітної плати за підрахунками з урахуванням індексу інфляції складає 39215 грн. 43 коп., які відповідач в добровільному порядку сплатити відмовляється, а тому позивач просить його позов задовольнити. Представник позивача та позивач подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, у випадку неявки відповідача не заперечили, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] працював працював в КП «Цивільжилобуд» на посаді тесляра 5-го розряду до 20 жовтня 2018 року. Відповідно до наказу №91-к від 20 жовтня 2018 року [PERSON] звільнений з КП «Цивільжитлобуд» на підставі ст. 49-2 КЗпП згідно п.1 ст. 40 КЗпП. 22 лютого 2018 року Управлінням Держпраці в Хмельницькій області було надіслано лист № 908/19, в якому зазначено, що згідно довідки КП «Цивільжитлобуд», яка надана керівництвом КП «Цивільжитлобуд» до Управління Держпраці в Хмельницькій області 12.12.2018 року, встановлено, що заборгованість по заробітній платі за період січень, лютий-листопад 2018 року для [PERSON] складає 36470 грн. 15 коп. При звільненні роботодавець не виконав свого обов`язку перед працівником, а тому з врахуванням індексу інфляції за період з 20 жовтня 2018 року по 13 червня 2019 року сума заборгованості становить 39217 грн. 43 коп. з яких: сума основного боргу 36470 грн. 15 коп., індекс інфляції на суму боргу 2745 грн. 28 коп. Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12,99 № 13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав зобов`язання з повернення грошових коштів позивачу, з нього слід стягнути 39215 грн. 43 коп. заборгованості по сплаті невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексації. Судові витрати по справі становлять 768 грн. 40 коп., які слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач при подачі позову звільнений від його сплати.

Outcome: approved