Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

14.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 36018,29 грн., посилаючись на те, що відповідач згідно з договором від 25.01.2006 року отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору, не вносив своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 36018,29 грн., яку позивач просив стягнути з нього та відшкодувати судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи без його особистої участі, при цьому в судовому засіданні 26.01.2015 року представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитної картки було встановлено тривалістю 3 роки, при цьому в договорі зазначено, що термін дії кредиту збігається з терміном дії кредитної картки. За розрахунками позивача, станом на 30.05.2014 року, у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань, у відповідача утворилась непогашена заборгованість в сумі 36018,29 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позов до суду 14.11.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка визначена ст. 257 ЦК України. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитної картки [PERSON] закінчився у січні 2009 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідач здійснив у січні 2007 року, строк дії картки закінчився у січні 2009 року, а з позовом до відповідача про стягнення заборгованості банк звернувся у листопаді 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності. За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у позові.

Outcome: dismissed