Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

13 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до[PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в 2000 році розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 14.07.2014 року їхній син [PERSON] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час їхній спільний син [PERSON] , закінчивши 30.06.2019 року навчання у Державному економіко-технологічному університеті транспорту продовжує навчання та є студентом 1 курсу денної форми навчання Державного університету інфраструктури та технологій і потребує постійної матеріальної підтримки, яку вимушена надавати лише вона. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-х років. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. В судовому засіданні позивач, третя особа позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.10/. Від спільного подружнього життя сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.05.1998 відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міського міськвиконкому Київської області /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до Довідки № 213 від 05.09.2019, виданої Державним університетом інфраструктури та технологій, [PERSON] є студентом 1 курсу спеціальності: електроенергетика, електротехніка та електромеханіка на бюджетній, денній формі навчання Державного університету інфраструктури та технологій, термін навчання з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року /а.с.13/. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно роз`яснень, наведених в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Ст. 182, 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік та позов визнав в повному обсязі. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 768,40 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved