Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 вересня 2012 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до лютого 2017 року. З цього часу сімя фактично розпалася так як відповідач застосовує до неї фізичну силу на очах у дітей. Вважає, що подальше спільне життя з останнім не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дітей, у звязку з чим шлюб необхідно. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, подав про розглянути справи без його участі, з позовом згодний (а. с. 20). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 15 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №79. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 6-7). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стали суперечки в сімї та застосування відповідачем до позивачки фізичної сили на очах у дітей, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. В силу ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що сторони в справі не висловлюють взаємної згоди та не бажають підтримувати подружні стосунки, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі заяви позивачки та відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні з даним позовом до суду судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved