Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

13 липня 2021 року Подільським районним судом міста Києва ухвалене рішення, яким задоволений даний позов. Визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 03.05.2018 року за реєстровим № 3006 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер картки платника податків: [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, за кредитним договором 25.02.2015 року № GP-7480157 суми заборгованості у розмірі 47921,99 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ідентифікаційний код юридичної особи: 14282829, на користь держави, судовий збір у розмірі 908,00 грн. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 07 вересня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Костюк Я.Р. звернувся в суд із заявою про відшкодування судових витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що у позовній заяві від 05.05.2021 відповідно до вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу 10000 грн. Згідно з ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 11.05.2021 Позивачем та Адвокатом підписано звіт про хід виконання договору про надання правової допомоги № б/н від 15.04.2021 та Акт прийому передачі виконаних робіт за цим договором. Акт є підставою для проведення розрахунків Клієнта з Адвокатом на суму 10000 грн. Таким чином, за надання послуг з правової допомоги у Позивача (Клієнта) існує грошове зобов`язання у розмірі 10000 грн за Договором про надання правової допомоги № б/н від 15.04.2021. Тобто, ці витрати підлягають сплаті і вважаються фактично понесеними (Європейський суд з прав людини рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine). Понесення вказаних витрат на професійну правничу допомогу підтверджується (належним чином завіреним копіями): 1. Договором про надання правової допомоги № б/н від 15.04.2021 (з додатками). 2. Звітами № 1, № 2 про хід виконання договору про надання правової допомоги № б/н від 11.05.2021, та від 03.09.2021. 3. Актом прийому передачі виконаних робіт від 03.09.2021 до Договору № б/н від 15.04.2021. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12- 171гс19). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. До заяви представника позивача про відшкодування судових витрат додані докази її направлення іншим учасникам справи, проте до суду не надходили клопотанням іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі наведеного та

Outcome: approved