Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

13.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-211040, 2010 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], реєстраційний номер автомобіля [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] та витребувати вказаний автомобіль із чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.09.1991 року по 23.09.2013 року. В період перебування в шлюбі ними за спільні кошти був придбаний вищевказаний автомобіль, який є їх спільною сумісною власністю. Правовстановлюючий документ на вищезазначений автомобіль, тобто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], було оформлене на ім'я відповідача - [PERSON]. Державний реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. Після розлучення між нею та відповідачем [PERSON] не було досягнуто згоди щодо розподілу майна тому вона 26.09.2014 року звернулась в Балаклійський районний суд з позовом про поділ спільно набутого в період шлюбу майна, в тому числі і про поділ вищезазначеного автомобіля ВАЗ-211040. Однак, при розгляді цього позову, з інформації в листі з УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 30.10.2014 року вих.. №10225, було встановлено, що 13.06.2013 року автомобіль ВАЗ-211040, 2010 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер автомобіля [NUMBER] відповідачем [PERSON] було відчужено за договором купівлі-продажу згідно довідки-рахунку №ААВ102340 новому власнику - [PERSON], яка мешкає в сел. Ківшарівка, Куп'янської міської ради [ADDRESS]. При цьому, згоди на укладання відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу придбаного в шлюбі за спільно нажиті кошти автомобіля ВАЗ-211040, 2010 року випуску, сірого кольору, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер автомобіля [NUMBER], вона не давала. В зв'язку з цим, вона уточнила заявлені 26.09.2014 року позовні вимоги в частині розділу спірного майна, та судом була задоволена її заява про залишення позову в частині поділу автомобіля ВАЗ-211040 без розгляду до того моменту, поки не буде вирішено питання про визнання договору відчуження автомобіля недійсним та витребування майна у добросовісного набувача. Тобто, відповідачем [PERSON] було вжито заходів, які направленні на приховування спільно нажитого майна для уникнення справедливого розподілу майна між подружжям вже після припинення введення спільного господарства. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, так як вважають, що [PERSON] не мав права розпоряджатися спільно нажитим майном подружжя без письмової згоди [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали у повному обсязі пояснивши, що від шлюбу з [PERSON] він має сина [PERSON], [INFO]. Коли сину виповнилось 18 років в 2010р., на його повноліття вони придбали йому в якості подарунку автомобіль ВАЗ-2108. Після експлуатації автомобіля ВАЗ-2108 сином протягом року було вирішено продати автомобіль. Коли вони придбали новий автомобіль ВАЗ-211040, який був зареєстрований на його ім.»я в органах ДАІ, їх родина прийняла рішення про передачу даного автомобіля в якості подарунку на користь сина. 27.04.2013р. вони придбали сину автомобіль Ніссан Алмера у розстрочку, та розрахунок у повному обсязі було здійснено після продажу автомобіля ВАЗ-211040. Грошові кошти, які заплатила за придбання автомобіля ВАЗ-211040 [PERSON], були потім сплачені за автомобіль Ніссан Алмера, який був придбаний їх сином [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала заяву, в якій позов не визнала та просила справу розглянути за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідків, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 1 ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.1991 року. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.09.2013 року шлюб між ними було розірвано. (а.с.11). В період спільного проживання та ведення спільного господарства 21.04.2010 року позивачем та відповідачем [PERSON] був придбаний автомобіль ВАЗ-211040, 2010 року випуску та зареєстрований на [PERSON] Згідно довідки-розрахунку серії ААВ № 102346 від 11.06.2013 року спірний автомобіль було продано [PERSON] (а.с.87). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], син сторін по справі, пояснив, що на його вісімнадцятиріччя для нього був придбаний спірний автомобіль, який був оформлений на відповідача [PERSON] Батько надав йому довіреність на право користування автомобілем. В подальшому в сім»ї вирішили продати вказаний автомобіль та купити новий. При продажі спірного автомобіля новому власнику [PERSON], позивач не була присутня. Вважає, що угода про продаж автомобіля виконувалась в його інтересах. Письмової згоди матері на продаж автомобіля відсутня, але була усна домовленість на продаж. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення, і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Належних і допустимих в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України доказів надання позивачем. письмової згоди на відчуження спірного автомобіля відповідачами суду не надано. Згідно ч.1 ст.31 ЦК України, правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. А договором стосовно цінного майна можна вважати договір, який виходить за межі дрібного побутового правочину, що в даному випадку і має місце. За змістом ст.ст.387,388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до положень пунктів 21,22 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов»язаних наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, що регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов»язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387,388 ЦК України. Якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача ( статті 387,388 ЦК України). Якщо в такій ситуації ( саме так обґрунтовано підставу позову) пред»явлений позов про визнання недійсним договорів про відчуження майна, суду слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387,388 ЦК України. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved