Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

14 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26 серпня 2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. В період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Фактично подружжя проживає окремо, і з цього часу [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, категорично не бажає її збільшувати. Відповідач є працевлаштованим, не має хвороб, інвалідності, інших дітей, стягнень за виконавчими провадженнями. У зв`язку із викладеним, посилаючись на ст.ст. 180, 182, 184 СК України, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 3500 грн., щомісячно до повноліття дитини. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Згідно наданої суду копії Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають з 26 серпня 2017 року у зареєстрованому шлюбі Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.2). В період шлюбу, а саме [INFO] , у сторін народилась дитина - син [PERSON] , відповідно до наданої суду копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 2018 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.3). Дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, за адресою: [ADDRESS] , що встановлено із довідки, виданої у грудні 2020 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.4). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Під час розгляду справи судом встановлено, за відомостями від 02.06.2021 року з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, в період з 01 січня 2020 року до 31 березня 2021 року [PERSON] отримував доходи, а саме заробітну плату від ТОВ «Центр соціальних досліджень «Розвиток» в розмірі за 2020 рік - 5382 грн. 04 коп., за І квартал 2021 року - 13590 грн. 15 коп., середній заробіток за місяць становить 4494 грн. 08 коп. Звертаючи увагу на те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, син на даний час проживає окремо від батька [PERSON] , який є працевлаштованим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] , але частково, виходячи із сум отримуваного [PERSON] доходу, шляхом стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 1600 грн., які є необхідним розміром для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і не є меншими від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У даній справі судом визначено доцільність стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі, тому остання підлягає індексації відповідно закону, оскільки платник і одержувач аліментів під час розгляду справи не підтвердили домовленості між собою про інше. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний календарний рік, і визначені ним суми не є сталими, оскільки систематично впродовж календарного року збільшуються. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Сторонам роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Окрім того, за положенням ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд, з огляду на часткове задоволення позовної вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., який є мінімальною ставкою за подання позову майнового характеру, виходячи із того, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180, 181, 182, 184, 185, 191, 192 СК України, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial