Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

14.12.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920388700:01:001:2420, що розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області. У вересні 2017 року вона замовила у ФОП [PERSON] роботи по винесенню меж земельної ділянки в натурі. 22.09.2017 безпосередньо на земельній ділянці при проведенні вказаних робіт підійшов директор Хухрянської філії ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» [PERSON] та повідомив, що межі даної ділянки не можна встановлювати, оскільки земля передана в оренду на 10 років згідно договору оренди землі №14/17 від 14.02.2017, на підтвердження чого надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно даного витягу на земельну ділянку кадастровий номер 5920388700:01:001:2420 площею 0,3019 га для ведення товарного селянського господарства на території Хухрянської сільської ради зареєстровано договір оренди №14/17 від 14.02.2017, термін дії договору 10 років, орендар ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», орендодавець [PERSON], орендна плата 8% від нормативної грошової оцінки. Проте, вона нікому вищезазначену земельну ділянку в оренду не передавала, ніякого договору оренди землі не укладала, ніяких довіреностей на укладення від її імені договору не надавала та не підписувала. 28.09.2017 позивач звернулася до Хухрянської філії ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» з проханням надати копію договору, але їй було відмовлено. В звязку з цим просить визнати недійсними договір оренди земельної ділянки №14/17 від 14.02.2017 про передачу в оренду ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» земельної ділянки площею 0,3019 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:2420, строком на 10 років, зареєстрований 01.03.2017 державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради [PERSON], рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34184637 від 09.03.2017. Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог та просив відмовити у їх задоволенні, надав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки №14/17, обєктом якого являється земельна ділянка площею 0,3019 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:2420, який зареєстровано 01.03.2017 виконавчим комітетом Охтирської міської ради Сумської області. Фактично оспорюваний договір укладено в 2013 році, проте дата проставлена спеціалістом із земельних питань Хухрянської філії ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» [PERSON] безпосередньо перед його поданням до органу, який здійснив державну реєстрацію. До підписання договору оренди, зміст якого було викладено у повному обсязі, крім вказівки дати, спеціаліст із земельних питань передала з метою підписання позивачем в трьох примірниках проект договору дочці позивача [PERSON], яка через деякий час повернула вказані договори вже підписаними, запевняючи спеціаліста із земельних питань, що їх підписала позивач. Крім того, факт волевиявлення позивача передати земельну ділянку в оренду відповідачу підтверджується користуванням земельною ділянкою, а також отриманням позивачем орендної плати. Також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, так як фактично оспорюваний договір був укладений у 2013 році, та заявляє про застосування строків позовної давності як підставу для відмови у позові. Стороною позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що дата укладення договору є істотною умовою договору. Ні в 2013 році, ні в 2017 році позивач оспорюваний договір не підписувала, нікого не уповноважувала на підписання цього договору від її імені, орендної плати не отримувала і нікого не уповноважувала на її отримання. Про наявність правочину позивач дізналася лише у вересні 2017 року, ніякого волевиявлення на передачу даної земельної ділянки відповідачу в орендне користування з боку позивача не було. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідка, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1 ст.\~6\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. За ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. \~Статтею 125\~ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3019 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер 5920388700:01:001:2420, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №171400 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.08.2017 №НВ-5905876222017. Відповідно до договору оренди землі №14/17 від 14.02.2017, укладеним від імені [PERSON], який 01.03.2017 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №19357757, ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» надано в оренду земельну ділянку площею 0,3019 га, кадастровий номер №5920388700:01:001:2420, строком на 10 років. Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 14.02.2017 та акту приймання-передачі земельної ділянки від 14.02.2017, були визначені межі земельної ділянки з кадастровим номером 5920388700:01:001:2420, що розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області і належать позивачеві, та проведена передача в оренду земельної ділянки площею 0,3019 га. Статтею 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно із ч. 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює спеціалістом із земельних питань Хухрянської філії ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО». В 2013 році відбулося підвищення відсотка, тому підписували з орендодавцями додаткові угоди і договори. Приходила дочка позивача [PERSON], яка подала пакет документів на укладення договору оренди землі. Останній були надані копії договорів для того, щоб їх підписала позивач. Договір був зареєстрований в 2017 році. Ухвалою суду від 26.04.2018 по справі була призначена судова почеркознавча експертиза. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №933/934 від 26.07.2018 підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі №14/17 від 14.02.2017, між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «РАЙЗ-МАКСИМКО», в п. «Підписи сторін», в графі «Орендодавець», в рядку «___(підпис)____» виконаний за допомогою пасти (паст) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч. 3 ст.\~203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що спірний договір [PERSON] не підписувала, заперечує його укладення, тобто відсутні докази її волевиявлення на укладення договору, наявні правові підстави для визнання недійсним договору оренди землі №14/17 від 14.02.2017. Вирішуючи питання щодо строків позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача, суд виходить з наступного. Статтею 256\~ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260\~ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сорона позивача суду зазначила, що про наявність договору оренди землі №14/17 від 14.02.2017 позивачеві стало відомо\~в листопаді 2017 року, з позовом до суду вона звернулася 11.12.2017, тобто в межах строку позовної давності. Спростовуючи вказані твердження сторони позивача, представник відповідача зазначив, що позивач знала або могла знати про існування оспорюваного договору ще в 2013 році. Дана обставина підтверджується тим, що у розпорядженні відповідача є копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №171400, завірена Хухрянською сільською радою Охтирського району Сумської області 28.01.2013, яка з показами свідка [PERSON] вказує на те, що особа, бажаючи укласти оспорюваний правочин, особисто надала в 2013 році вказаний державний акт. Крім того, у відповідача маються оригінали відомостей про одержання позивачем орендної плати за 2013, 2014 та інші роки. Вважає, що строк позовної давності сплив 29.08.2017, беручи до уваги дату державного акту 28.08.2013 (дата, якою була завірена копія державного акту). Разом з тим, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що позивачка до листопада 2017 року була обізнана про існування договору оренди землі №14/17 від 14.02.2017, який, до речі, вона не підписувала. Таким чином, листопад 2017 року, в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України, є моментом початку перебігу строку позовної давності. Посилання представника відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з 2013 року, оскільки позивач з цього часу отримувала плату за користування землею, є таким, що суперечить нормам ст. 261 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №6-48цс15. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов поданий в межах строку позовної давності та підлягає задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так, положеннями ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві сторони пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 640 грн, що підтверджується квитанцією від 11.12.2017 №184610035. Крім того, позивачем були понесені витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 4433 грн, що підтверджується квитанцією від 26.06.2018 №184610007. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 5073 грн на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат На підставі викладеного,

Outcome: approved