Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 19 вересня 2017 року залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 жовтня 2015 року помер батько сторін, [PERSON], після смерті якого відкрилися спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 0,0452 га кадастровий номер 0710100000:31:182:0031 з цільовим призначення для ведення садівництва, яка розташована в м. Луцьк, садівниче товариство «Дружба» по вул. Володимирській, ділянка №454 (далі спірна земельна ділянка). Сторони у справі уклали договір про поділ спадкового майна від 16 серпня 2016 року, відповідно до якого спірна земельна ділянка спадкується позивачем. Однак наразі позивач не може оформити право власності на неї, а нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майна з тих підстав, що спадкодавець за час життя належним чином не зареєстрував право власності на земельну ділянку. Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірну земельну ділянку (а.с.3). У судове засідання позивач не зявився, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та третя особа у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Оскільки відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявився в судове засідання, враховуючи, що представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши поясненні представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2015 року помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 0,0452 га кадастровий номер 0710100000:31:182:0031 з цільовим призначення для ведення садівництва, яка розташована в м. Луцьк, садівниче товариство «Дружба» по вул. Володимирській, ділянка №454, яка належала спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 17 серпня 2011 року, який укладений з [PERSON] (третя особа, дарувальник). Однак за час свого життя спадкодавець належним чином не зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку, а державний акт на себе не оформив. За свого життя померлий заповіт не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Сторони у справі є рідними синам спадкодавця, які прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса з відповідними заявами. Інші спадкоємці першої черги, які б звернулися до нотаріуса про прийняття спадщини, відсутні. З матеріалів спадкової справи слідує, що 16 серпня 2016 року між сторонами у справі був укладений договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого до [PERSON] переходить право власності на спірну земельну ділянку. Матеріалами справи підтверджено, що постановою приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] від 16 липня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у звязку з тим з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (державного акту). Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як слідує з матеріалів справи, спадкодавець за час свого життя дійсно належним чином не зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку, а державний акт на себе не оформив. Проте, право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку обєктивно підтверджується договором дарування земельної ділянки від 17 серпня 2011 року, який укладений з [PERSON] (дарувальником) та який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON]О (а.с.9-10). Право власності дарувальника підтверджувалося державним актом серії ЯК №390378, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.8). На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що [PERSON] дійсно на час смерті належала земельна ділянка площею 0,0452 га кадастровий номер 0710100000:31:182:0031 з цільовим призначення для ведення садівництва, яка розташована в м. Луцьк, садівниче товариство «Дружба» по вул. Володимирській, ділянка №454, а отже права спадкоємця останнього, [PERSON], підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved