Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

13.03.2020 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовною заявою до відповідача- держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора « Про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади, в якій просив суд стягнути з Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди у розмірі 1133520 гривень, спричинену йому працівниками прокуратури Харківської області внаслідок протиправної бездіяльності, яка полягає в тривалому та неефективному проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженні № 42014170000000291 від 23.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365 ч.ч. 2, 3, 366 ч. 1, 384 ч. 1 КК України, внесеному за його заявою до ЄРДР 23.10.2014, що привело до прийняття протиправних рішень під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні, а саме неодноразове незаконне закриття зазначеного кримінального провадження. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що в провадженні прокуратури Харківської області на протязі тривалого часу перебуває кримінальне провадження № 42014170000000291 від 23.10.2014 за фактом вчинення відносно його протиправних дій співробітниками правоохоронних органів, по якому він є потерпілим. Під час проведення досудового розслідування посадовими особами прокуратури Харківської області, зокрема процесуальними керівниками по даному кримінальному провадженні - прокурорами Касяненко А.І., Сорока М.К., Жорняк М.С., Кубах М.А., не вживалися заходи щодо організації та проведення всіх необхідних та передбачених приписами КПК України слідчих дій по кримінальному провадженню, внаслідок чого уповноваженими слідчими неодноразово виносились постанови про закриття зазначеного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників правоохоронних органів складу кримінальних правопорушень, які в наступному були ним оскаржені і за результатами розгляду неодноразово були скасовані відповідними ухвалами слідчих суддів Червонозаводського райсуду м. Харкова у зв`язку з їх незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України, відсутності належного процесуального керівництва визначних прокурорів. Незаконними рішеннями посадових осіб прокуратури Харківської області, яка є органом державної влади, з приводу незаконного закриття зазначеного кримінального провадження, тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва з боку відповідних прокурорів, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він на протязі тривалого часу, був вимушений звертатися та відвідувати суди та прокуратуру, з метою захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого. В результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Харківської області, його стан здоров`я значно погіршав, у зв`язку з чим, він як інвалід 2 групи, був вимушений проходити відповідне лікування. Крім того, внаслідок вказаних неправомірних дій посадових осіб прокуратури Харківської області, був порушений його звичайний лад життя, що призвело до погіршання та позбавленню можливості в реалізації своїх звичок та бажань, принизило його честь, гідність та ділову репутацію, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В результат вказаних неправомірних дій, він на протязі тривалого часу фізично та душевно страждає, тому вважає наявність достатніх підстав для встановлення такого факту, тому просить суд стягнути з Державного бюджету Українина його користь у відшкодування моральної шкоди у розмірі 1133520 гривен, спричинену йому зазначеними посадовими особами прокуратури Харківської області внаслідок протиправної бездіяльності. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, на які він посилається в своєї позовної заяві. При цьому наголошував на тому, що саме незаконними діями органу державної влади, яким є прокуратура Харківської області, співробітником якої є посадові особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , йому були заподіяні вказані моральні страждання, тому моральна шкода повинна бути відшкодована з Державного бюджету України, відповідно до приписів ст.ст. 23, 1173, 1174 ЦК України. Представник відповідача - Офісу Генерального прокурора та третіх осіб - посадових осіб прокуратури Харківської області Мельничук О.А., яка діє на підставі відповідних довіреностей ( а.с.а.с. 133, 134 ), у судовому засіданні позов не визнала з підстав на які посилаються в письмових поясненнях ( а.с.а.с. 107-113, 127-129 ) пояснив, що позивачем не надано суду достатніх даних, які б свідчили про те, що діями посадових осіб органу державної влади, йому заподіяна моральна шкода у вказаному розмірі. Треті особи : прокурори прокуратури Харківської області Касяненко А.І., Сорока М.К., Жорняк М.С., Кубах М.А. у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, третя особа [PERSON] надав суду заяву щодо розгляду справи за його відсутності, інші посадові особи про причини неявки суд не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися. ( а.с. 127 ). При таких обставина, суд враховуючи позиції позивача, представника відповідача та третіх осіб, наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу за відсутності зазначених третіх осіб. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третіх осіб, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає позов про стягнення моральної шкоди обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У судовому засіданні, з оглянутих та досліджених доказів вбачається, що в провадженні СВ СУ прокуратури Харківської області до теперішнього часу перебуває кримінальне провадження № 42014170000000291 від 23.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365 ч.ч. 2, 3, 366 ч. 1, 384 ч. 1 КК України, внесеному за заявою позивача [PERSON] до ЄРДР 23.10.2014 за фактом вчинення відносно [PERSON] протиправних дій співробітниками правоохоронних органів, по якому позивач є потерпілим. Процесуальне керівництво по зазначеному кримінальному провадженні прокурори прокуратури Харківської області Касяненко А.І., Сорока М.К., Жорняк М.С., Кубах М.А. ( а.с. 50 ). Також, у судовому засіданні встановлено та не заперечується представником відповідача та третіх осіб, що в період перебування зазначеного кримінального провадження в СВ СУ прокуратури Харківської області, а саме в період 2015 -2019 років, уповноваженими слідчими неодноразово приймались процесуальні рішення, а саме постанови про закриття кримінального провадження № 42014170000000291 від 23.10.2014, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників правоохоронних органів складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365 ч.ч. 2, 3, 366 ч. 1, 384 ч. 1 КК України, які в наступному за скаргами позивача [PERSON] неодноразово скасовувались відповідними ухвалами слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова у зв`язку з їх незаконністю та не проведенням по кримінальному провадженню процесуальних дій, передбачених КПК України. ( а.с.а.с. 12-14, 17-19, 22, 24- 28 ). 20.03.2019 ухвалою слідчого судді Червонозаводського райсуду м. Харкова заява позивача про відвід процесуального керівника в кримінальному провадженні № 42014170000000291 від 23.10.2014 прокурора прокуратури Харківської області Жорняка М.С. була задоволена, прокурора було відведено від участі в зазначеному кримінальному провадженні, так як останній констатував законність скасованих постанов про закриття зазначеного кримінального провадження. Що в свою чергу свідчить про наявність обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора. ( а.с. 15 ). Вказані обставини не заперечувались у судовому засіданні представником відповідача та третіх осіб, при цьому останній у судовому засіданні не заперечував факту неодноразового звернення позивача з відповідними заявами до прокуратури Харківської області з приводу вчинення у відношенні нього кримінального правопорушення, закриття проваджень по справі та наступні скасування уповноваженими слідчими суддями зазначених постанов про закриття кримінального провадження, а також щодо зобов`язання вчинити певні процесуальні дії. Таким чином, зазначені обставини не підлягають доказуванню, як такі, що визнаються учасниками справи, відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача та третіх осіб з приводу того, що позивачем суду не надані дані які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. У судовому засіданні встановлено факт порушення посадовими особами прокуратури Харківської області конституційних прав позивача, як потерпілого по кримінальному провадженню, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, права на всебічне, повне та неупереджене дослідження слідчим обставин кримінального провадження, виявлення та встановлення всіх необхідних обставин, надання правової оцінки та забезпечення прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень, про що свідчать відповідні судові рішення. Порушення посадовими особами прокуратури зазначених прав позивача [PERSON] , як потерпілого по кримінальному провадженню, встановлені дослідженими в судовому засіданні вищевказаними доказами. Вказані обставини, а також подальша необхідність в судовому порядку захищати свої конституційні права, на думку суду безумовно привели до моральних та фізичних страждань позивача, який крім того, є особою похилого віку, при цьому у зв`язку з наявністю тяжких, хронічних захворювань визнаний інвалідом 2 групи безстроково. ( а.с. 8 ). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до ст.ст. 1173-1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 у справі № 6-440цс16 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена у висновку Верховного Суду у постанові від 15.05.2019, прийнятої за наслідками розгляду справи № 638/876/17-ц. Зазначені висновки підлягають врахуванню з огляду на приписи ст. 263 ч. 4 ЦПК України, за якими при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, судом зазначається, що відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. За змістом зазначеної статті поряд із негативним обов`язком, на порушення Україною якого позивач не скаржився, держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» ; рішення ЄСПЛ від 27.06.1997 у справі «Філіс проти Греції» ). Стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір. ( постанова Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 638/6363/19, провадження № 61-9220св20 ). Частиною 6 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього ( досудового ) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі - Постанова ) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд зазначає, що вищезазначеними судовими рішеннями слідчих суддів, які набрали законної сили, встановлено неправомірність дій посадових осіб прокуратури Харківської області, а тому в наявності передбачені законом підстави для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди. Судом встановлені та доведені факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області щодо проведення необхідної перевірки заяви позивача [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою, неодноразове прийняття слідчими прокуратури рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів, що в свою чергу без заперечливо свідчить про заподіяння [PERSON] моральної шкоди. Суд зазначає, що у зв`язку з такою тривалістю кримінального провадження [PERSON] змушений відвідувати органи досудового розслідування та суду, звертатися із відповідними клопотаннями, що не входить до його звичайної діяльності та призводить до моральних страждань. При цьому суд вважає безпідставними доводи та посилання представника відповідача та третіх осіб відповідну практику Верховного Суду про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивача, оскільки у цій справі правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно з вимогами КПК України перевірки заяви [PERSON] про кримінальне правопорушення, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування, що спростовує в цій частині доводи відповідача. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 638/14009/17 ( провадження № 61-766св20 ) та від 16.09.2020 у справі № 638/6363/19 (провадження № 61-9220св20). У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу [PERSON] неправомірними діями прокуратури Харківської області моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань. Відповідно до наданого позивачем [PERSON] , на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, висновку спеціаліста від 04.04.2018, складеного психологом [PERSON] , ситуація в якої опинився позивач [PERSON] , на протязі тривалого часу, внаслідок неправомірних дій прокуратури Харківської області, є психотравмуючою для останнього та такою, що привела до заподіяння шкоди, а саме моральних та душевних страждань. Розмір моральної шкоди заподіяної позивачу [PERSON] внаслідок неправомірний дій прокуратури Харківської області, станом на 01.03.2018 в загальній сумі становить 741850 гривен. ( а.с.а.с. 10-11 ). Судом зазначається, що вказаний висновок спеціаліста, відповідно до ст. 89 ЦПК України, має бути оцінений як в цілому так і в сукупністю з іншими доказами по справі, так як жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили та не превалює над іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, в розумінні приписів глави № 5 ЦПК України. В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] наголошує на тому, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб прокуратури Харківської області йому була заподіяна моральна шкоді, розмір якої ним визначено в сумі 1133520 гривен. Суд вважає, що позивач [PERSON] достатньо не обгрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування і чому саме така сума в розмірі 1133520 гривен, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань. Відповідно до п. 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial