Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

12 липня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначає, що є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у вказаній квартирі зареєстрований, але в ній не проживає. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює для неї низку додаткових витрат з оплати комунальних послуг. Де фактично проживає відповідач на даний час їй не відомо, він добровільно відмовився від проживання у квартирі та не користується приміщенням без поважних причин з 2004 року. Вважає, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивач [PERSON], її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги, до зали суду не прибули, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, просять їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 197 від 21 жовтня 2016 року. Представник третьої особи, Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, до останнього судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV\~(зі змінами та доповненнями) (далі за текстом\~ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З особового рахунку Житлово-комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» № 20046, виданого 20 квітня 2016 року, вбачається, що позивач [PERSON] є квартиронаймачем двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету № 110 від 25 травня 2005 року. У спірній квартирі крім [PERSON] зареєстровані: Син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], брат [PERSON], [INFO], онучка [PERSON], [INFO] Отже, позивач [PERSON] є належним наймачем та користувачем спірної квартири, яка належить до майна державного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, виходячи з наведеного член сімї наймача житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї наймача понад шість місяців; по-друге, відсутність поважних причин його відсутності (не проживання) у цьому житлі. Відповідно акту, складеному Житлово-комунальним підприємством «Азовжитлокомплекс» 03 червня 2016 року, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2004 року. Доказів того, що відповідач [PERSON] з поважних причин не проживає у спірній квартирі суду не надано. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved