Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на об'єкти завершеного будівництва, посилаючись на те, що вона має на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0737 га. В даний час у позивачки виникла необхідність зареєструвати в Департаменті ДАБІ Полтавської області об'єкти завершеного будівництва, що розташовані за вказаною адресою, а саме: гараж Літ. «Е», сарай Літ. «З». Проте зробити цього вона не може, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» призупинено прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва до 31 грудня 2015 року. Тому позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.. Відповідач - представник Новосанжарської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, до суду направив письмову заяву № 02-21/381 від 21.03.2017 року про розгляд справи у відсутність представника селищної ради. Проти задоволення позову не заперечують. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.01.2016 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0737 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.5). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 10.09.2015 року, інвентаризаційна справа № 1768, реєстровий № 6-776 вбачається, що по [ADDRESS], знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, власником якого є [PERSON], замовник технічної інвентаризації - [PERSON] (а.с.8-13). Згідно звіту від 16.02.2017 року проведення технічного обстеження господарських будівель (сарай та гараж), що розташовані в [ADDRESS], замовником якого є [PERSON], встановлена їх готовність до експлуатації (а.с.20-25). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved