Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-04 00:00:00

12 травня 2016 року Маріупольська міська рада звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану. В обгрунтування позову зазначили, що 15.03.2016 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON] Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.03.2016 встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0003га, під розміщення торгівельного обєкту за адресою пр.Перемоги, 100 (надалі спірна земельна ділянка), що є порушенням ст.ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. Враховуючи вищевказане, [PERSON] було направлено вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 15.03.2016 №55/2016 та надано час на усунення порушень діючого земельного законодавства України протягом десяти днів. 11.04.2016 спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.04.2016. За результатами перевірки встановлено, що вимоги вказівки (попередження) №55/2016 від 15.03.2016 [PERSON] не виконано. Самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено та не приведено у придатний до використання стан. Вказували, що Маріупольською міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться спірна земельна ділянка, рішення про передачу у власність або надання у користування відповідачу вказаної земельної ділянки для вказаних цілей, не приймалось. Правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку у відповідача відсутні. Добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не звільняє. Таким чином, відповідач самовільно зайняв та використовує спірну земельну ділянку, чим порушує права територіальної громади м. Маріуполя та положення ст.ст.125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. На підставі викладеного, посилаючись зокрема на ст.ст.12, 116, 125, 126, 211, 212 ЗК України, ст.ст.386, 387 ЦК України, просили суд: зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею: 0,0003га, зайняту під розміщення торгівельного обєкту за адресою пр.Перемоги, 100, у Лівобережному районі міста, та привести її у придатний до використання стан шляхом демонтажу торгівельного обєкта; стягнути з відповідача на користь Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви. Письмових заперечень Відповідача проти позову до суду не надходило. В судовому засіданні, представник Маріупольської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], під час судового засідання, позовні вимоги не визнав. Пояснив, що спірну земельну ділянку не займає, торгівельний обєкт йому не належить. Під час проведення перевірки присутній не був. Допита в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працює на посаді головного спеціаліста відділу землеустрою та охорони земель управління земельних відносин міської ради. 15.03.2016 року за її участю проводилася перевірка дотримання вимог земельного законодавства за адресою пр.Перемоги, 100 у м.Маріуполі. на земельній ділянці за вказаною адресою знаходиться декілька торгівельних обєктів. Про те, що відповідачу [PERSON] належить один з цих обєктів та він займає спірну земельну ділянку, їм під час перевірки стало відомо лише зі слів продавця цього торгівельного обєкту, проте ніяких анкетних даних цього продавця вони не встановлювали, документів на торгівельний обєкт не бачили та не перевіряли. Особисто з [PERSON] під час перевірки не спілкувалися та акт перевірки йому не вручали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15.03.2016 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON] Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 15.03.2016 встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0003га, під розміщення торгівельного обєкту за адресою пр.Перемоги, 100. Вказаний акт було складено за участю працівників відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради [PERSON] та [PERSON] без участі [PERSON] Цього ж дня, на імя [PERSON] було складено попередження №55/2016 про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства та надано час на усунення порушень діючого земельного законодавства України протягом десяти днів. Вказане попередження було надіслано поштою на адресу [PERSON] 11.04.2016 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено повторну перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON] Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.04.2016 встановлено, що [PERSON] не виконано вимоги, викладені в попередженні №55/2016 від 15.03.2016 року та не звільнено земельну ділянку загальною площею 0,0003га за адресою пр.Перемоги, 100. Вказаний акт також було складено за участю працівників відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради [PERSON] та [PERSON] без участі [PERSON] Згідно зі ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч.3 ст.125 ЗК України забороняється приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації. Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконно користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. В той же час, відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, під час судового розгляду, суду не надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідач [PERSON] здійснює користування торгівельним обєктом, який знаходиться за адресою пр.Перемоги, 100 та самовільно займає земельну ділянку загальною площею 0,0003га. При цьому, суд критично оцінює показання свідка [PERSON], оскільки вони базуються лише на усних поясненнях невідомої особи, а тому суд позбавлений можливості дати їм обєктивну оцінку та перевірити, чи відповідають вони дійсності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed