Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

13.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Родинні відносини припинені з серпня 2014 року. Дитина знаходиться у неї на утриманні. Відповідач грошову допомогу на її утримання не надає і добровільно відмовляється її надати. Просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримування доньки у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримування доньки у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до її повноліття, посилаючись на те, що дійсно 23.08.2002 року він з позивачкою уклав шлюб. У шлюбі його дружина народила доньку [PERSON], [INFO]. З 2014 року їх стосунки із дружиною погіршали і приблизно з серпня 2014 року вони стали проживати окремо, але до теперішнього часу шлюб не розірвали. У 2009 році у нього виявили онкологічне захворювання і тому він отримав інвалідність другої групи (безстроково), ніде не працює, живе за рахунок пенсії. Ствердження позивачки про те що, начебто він припинив надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини та ухиляюсь від своїх батьківських обов'язків не мають під собою ніякого підґрунтя. Увесь цей час, коли вони з дружиною проживають окремо, він ніяким чином не ухилявся від своїх батьківських обов'язків. Навпаки він піклується про їх дитину, надає їй матеріальну допомогу. Усі вихідні, святкові дні, канікули та лікарняні дитина знаходиться та проживає зі ним і знаходиться на його повному забезпеченні. Крім того, він постійно покупає дитині одяг та взуття, а також інші речі, які їй необхідні. Важає, що позивачка взагалі не мала прав на звернення до суду про стягнення аліментів, оскільки з самого народження і по теперішній час їх донька зареєстрована за адресою [ADDRESS], тобто юридично дитина проживає саме зі ним, а не з позивачкою. Той факт, що до теперішнього часу вони з позивачкою не дійшли згоди з ким саме буде проживати дитина, а відповідачка в свою чергу не становила у судовому порядку, що дитина повинна проживати саме з нею, а не з ним. В зв'язку із чим, просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. До такого висновку суд прийшов з наступного. Відповідно до ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч.1 ст.181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2 ст.182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч.2 ст.184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2002 року, та на час розгляду справи у суді шлюб між ними не розірвано, відповідно до свідоцтва про народження є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до позову, а саме довідки КП «СЕЗ» від 05.04.2016р. дитина зареєстрована за адресою м. Краматорьск вул. Ювілейна, 23-113, за місцем проживання батька, де також зареєстрована і позивачка. Відповідно до пояснень позивачки в судовому засіданні, вона з дитною дійсно зареєстровані за місцем проживання відповідача, але фактично проживають за адресою [ADDRESS]. Дитина навчається у 4-В класі Краматорської ЗОШ І-ІІІ ступенів №10 з профільним навчанням Краматорської міської ради. Суд позбавлений можливості проаналізувати стан здоров'я дитини, бо позивачка таких відомостей суду не надала. Відповідно до довідки про доходи позивачка працює у фізичної-сосби підприємця [PERSON] на посаді «Продавець» та її заробітна плата за період з листопада 2015р. по квітень 2016р. складає 9819,25грн. Платник аліментів, а саме: [PERSON] надав суду довідку МСЕК №472854, витяг з медичної карти, довідку, витяг з історії хвороби, відповідно до яких останній є інвалідом другої групи, через виявлення у нього онкологічного захворювання, будь-яких відомостей про свій майновий стан та сімейний стану суду не надав, зобов'язань іншого характеру не має, не працює, тому суд вважає, що він може надавати допомогу своїй доньці. Допитана в судовому засіданні свідкок [PERSON], суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача та бабусею [PERSON], онука на час вихідних та канікул знаходиться у неї, батько дитини забезпечував дівчинку верхнею одежою та продуктами харчування. Допитана в судовому засіданні свідкок [PERSON], суду пояснила, що вона хрещеною [PERSON], дитина проживає разом із позивачкою, але на вихідні дівчинка знаходиться у батька, яких забезпечував її матеріально, покупав для дівчинки верхню одежу. Як убачається з позову відповідач, матеріальної допомоги на утримання доньки позивачці надає нерегулярно. Сторони у добровільному порядку не уклали договір про сплату аліментів на дитину. Аналізуючи матеріальне становище дитини, виходячи з наданих суду позивачкою та відповідачем доказів, суд приходить до висновку, що дитина потребує допомоги батька. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність у нього онкологічного захворювання, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від його доходу. Суд вважає, що цей розмір аліментів, виходячи з доходу батька буде сприяти забезпеченню потреб дитини. Розглядаючи питання про час з якого присуджуються аліменти, суд відповідно до ст.191 ч.1 СК України, де йдеться про те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд вважає, що початок стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки повинен бути з 13.04.2016 року, тобто з дня пред'явлення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача, але оскільки останній є інвалідом другої групи, то відповідно до закону звільняється від його сплати.

Outcome: partial