Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

13.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просила суд визнати за собою право власності на житловий будинок літ. А-1 загальною площею 37,0 м2 житловою площею 25,4 м2, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, сарай літ Г, погріб з шиєю літ Дпд, що знаходиться за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що [INFO] помер її двоюрідний племінник позивача, [PERSON]. Підтвердженням того, що позивач являється двоюрідною тіткою померлого є рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2006 року. На час смерті [PERSON], залишилася лише один спадкоємець п'ятої черги, позивач. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач, в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса, відсутні, окрім відповідачів, які є спадкоємцями за законом і відноситься до першої черги спадкування, після смерті [PERSON], яка у встановлений строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини проте будь-яких доказів родинних відносин [PERSON] з померлим немає. Позивач прийняла спадщину, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, в зв'язку з чим державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивачем були пропущені строки для прийняття спадщини, оскільки позивач не надала відповідну заяву нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю третьої Миколаївської Державної кантори від 14.09.2006 року та Постановою Державного нотаріусу третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 06.11.2015 року про неможливість видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що сплинув встановлений законом шестимісячний строк. Також позивач весь час знала про своє право на спадкування але свідомо не скористалась ним мотивуючись тим, що зможе отримати спадщину через суд коли дане майно буде належним чином оформлено, зареєстровано в БТІ та відремонтовано не витрачаючи на це власні кошти. При зверненні позивача до суду було надано в позовних заявах завідома неправдиву інформацію зазначивши, що інших претендентів на право отримання спадщини немає та що вона вчасно подала заяву до третьої нотаріальної контори про прийняття спадщини. Його мати [PERSON] постійно доглядала та опікувалася та матеріально забезпечувала за [PERSON] та після його смерті займалася похованням про що свідчать копії квитанцій про сплату всіх послуг пов'язаних з похованням та подальшого встановлення пам'ятнику на кладовищі. Таким чином єдиним законним спадкоємцем на той час була його мати [PERSON], яка вчасно подала заяву на встановлення права на спадщину та опікувалась за померлим [PERSON] Просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] та його представники в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що позивач при зверненні із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропустила встановлений законодавством України шестимісячний строк. Після чого звернулась до суду із позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини ввівши суд в оману зазначивши, що немає інших спадкоємців. Вважають, що відповідач [PERSON] та її батько [PERSON], а також [PERSON] в першу чергу мають право на отримання спадщини після смерті [PERSON], посилаючись на незаконність та необґрунтованість позовних вимог, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] до судового не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, представляти свої інтереси в судовому засіданні довіряє своїй дочці [PERSON] Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер двоюрідний племінник позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.07.2005 року серії [NUMBER], виданого міським відділом РАЦС Миколаївського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем п'ятої черги після смерті [PERSON] Після смерті матері [PERSON] позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори. Проте, постановою державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П. від 06 листопада 2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмову у вчиненні нотаріальної державним нотаріусом мотивовано тим, що на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно спадкоємцем ніяких правовстановлюючих документів не надано. Із матеріалів спадкової справи №665/2005, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] також звернулась [PERSON], але державним нотаріусом листом №2234/1-24 від 13.09.2006 року запропоновано [PERSON] звернутися до суду для встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Також судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку 06.06.2007 року продала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 05.05.2017 року будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2007 року. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.06.2008 року зазначений договір визнано недійсним. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01.12.2008 року зазначене рішення в частині вимог про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] недійсним залишено без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач, в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом, які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса, відсутні, окрім відповідачів, які є спадкоємцями за законом і відносяться до першої черги спадкування, після смерті [PERSON], яка у встановлений строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини проте будь-яких доказів родинних відносин [PERSON] з померлим немає. Таким чином, позивач, яка з підстав передбачених ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину, не має можливості набути її в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, однак який обов'язково необхідно подати державному нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження. * У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 269/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року проводиться без введення таких об'єктів до експлуатації. Згідно з абзацом 8 пункту 3.2 розділу 3 Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Таким чином житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не підлягає введенню в експлуатацію, що є достатньою правовою підставою для визнання права власності. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняла спадщину, в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, оскільки подала заяву про прийняття спадщини у встановленому порядку, але не має можливості оформити в установленому законодавством порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяг з реєстру прав власності, що є перешкодою для набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, яким є житловий будинок, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в нотаріуса позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved