Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

13.12.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими , що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на наступні підстави: так, вона є власником квартири №2 у житловому будинку № 45 по вул. Покровська (Леніна) у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу квартири з господарськими будівлями та спорудами від 11 грудня 2015 року між нею та [PERSON], посвідченого держаним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області, який діє в порядку заміщення державного нотаріуса Приазовської державної нотаріальної контори Запорізької області, за номером в реєстрі 634 та зареєстрованого у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 11.12.2015 року за номером 12484728. Після набуття права власності на вказану квартиру, колишній її власник [PERSON] та член її сім*ї [PERSON] добровільно з реєстраційного обліку не знялися і залишаються зареєстрованими за вказаною вище адресою, що є перешкодою реалізації її права власності, до того ж реєстрація колишнього власника квартири та члена її сім*ї створюють певні незручності у користуванні квартирою: так, вона не може оформити субсидію що сплати комунальних послуг. У добровільному порядку [PERSON], [PERSON] знятися з реєстрації відмовляються. Тому і просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №2 у житловому будинку № 45 по вул. Покровська (Леніна) у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву щодо розгляду справи в її відсутність, просила суд позов задовольнити і не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с. ). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеним належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 48, 68-69). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеним належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с. 31, 70-71). Приймаючи до уваги згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 197 ЦПК України\~в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчив матеріали цивільної справи і встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них житлові правовідносини між власником та колишнім власником житла. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 2 у житловому будинку № 45 по вул. Покровській (Леніна) у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу квартири з господарськими будівлями та спорудами від 11 грудня 2015 року між нею та [PERSON], посвідченого держаним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області, який діє в порядку заміщення державного нотаріуса Приазовської державної нотаріальної контори Запорізької області, за номером в реєстрі 634 та зареєстрованого у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 11.12.2015 року за номером 12484728 (а.с.7-9). Згідно технічного паспорту на квартиру № 2 житлового будинку № 45 по вулиці Покровській у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, який виготовлено 23 серпня 2016 року КП «НерухомістьП» квартира складається з квартири № 2 (кв.2), пристройки (а-1), гаражу (Б-1), сараю (В-1), сараю (Г-1), сараю (Д-1), погребу (Пг), туалету (№1), огородження (№2) (а.с. 10-13). За довідкою Приазовської селищної ради від 10.08.2016 року № 3041 [PERSON] проживає за адресою [INFO] (Леніна), 38 та має сім*ю у складі : чоловік [PERSON] Згідно відомостям Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області від 15.12.2016 року № 1710-1711 ( а.с.23,24) [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою: квартира [INFO]. Аналогічні відомості містяться і у домовій книзі (а.с. 62). У акті обстеження (а.с. 46), який складено головою селищної ради, секретарем селищної ради за участю депутата селищної ради та двох свідків [PERSON], [PERSON], вбачається , що за місцем своєї реєстрації у квартирі [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] не проживають з 2015 року. Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися правовідносини з приводу користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка на праві особистої власності належить власнику. Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного Кодексу України та нормами Житлового кодексу України, що не протирічать ЦК України. Так, відповідно до ч.4 ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуванні жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку чи квартири визначені у статті 383 ЦК України та ст..150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Із аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що власник житла має право вимагати визнання колишнього власника та членів його сім*ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Втрата користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Така правова позиція висловлена Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до договору купівлі-продажу квартири з господарськими будівлями та спорудами від 11 грудня 2015 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.7-8). [PERSON] зареєструвала право власності на вказану квартиру у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 11.12.2015 року за номером 12484728 (а.с.9). Відповідно до ст..10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язкі, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] слід визнати такими, що втратили право користування квартирою №2 у житловому будинку № 45 по вул. Покровська (Леніна) у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі , встановленого законом на 1 січня календарного року , в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позовна заява [PERSON] надійшла до суду 13.12.2016 року (а.с.2), мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року становила 1378,00 грн., то, згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 551,20 грн., які понесені позивачем по оплаті судового збору і підтверджено платіжним документом (а.с.1) , слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних долях , тобто по 260,60 грн. (двісті шістдесят гривень 60 копійок) з кожного на користь [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved