Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

12 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, старший державний виконавець Доманівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мереженко Наталія Валеріївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 30 березня 2021 року. Обґрунтовано позов тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм діючого законодавства, суми заборгованості, зазначені у виконавчому написі, є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Підставою став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 30.03.2021 року за номером 15206 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 9 382,47 грн. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що змусило її звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Також, ухвалою від 13 серпня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 30 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 15206, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпром Маркет» 9 382 грн. 47 коп . Про розгляд справи, учасники справи повідомлені належним чином. 15 вересня 2021 р. ТОВ «Фінпром Маркет» через канцелярію суду подали відзив на позовну заяву, у якому проти визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не заперечують, проте просять в задоволенні стягнення витрат на правову допомогу у розмірі відмовити у зв`язку з недоведеністю. Водночас 15.09.2021 року відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» надав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді. Суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в частковому обсязі. Представник третьої особи - Доманівського відділу ДВС, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Остапенко Є.М. до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку всіх учасників справи, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. За ч. 6\~ст. 263 ЦПК України\~якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості у розмірі 9 382,47 грн за кредитним договором № 965686 від 12.06.2019 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». На підставі наданих документів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис за №15206 від 30.03.2021 року, яким з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 965686 від 12.06.2019 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінпром Маркет». Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.02.2020 року по 30.03.2021 року. Сума заборгованості становить 9 382,47 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі стягнуто плату з стягувача, в розмірі 50,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 9 382,47 гривень. 05.07.2021 року старшим державним виконавцем Доманівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мереженко Н.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №65958873 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. за №15206 від 30.03.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість у розмірі 9 382,47 грн. Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат`нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно доЗакону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та судового збору при подачі заяви про забезпечення позову 454,00 грн. Також позивачем було витрачено3000 грн. на професійну правничу допомогу, що підтверджується розрахунком судових витрат за надання правової допоми від 13.08.2021 р. складений [PERSON] , актом про прийняття-передачі наданих послуг від 13.08.2021 р. та квитанцією № 79/21 від 13.08.2021 року на суму 3000 грн. Статею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, при цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, витрати понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги в сумі 30000 грн. належить стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved