Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

12 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що уважав себе таким, що прийняв спадщину фактичним розпорядженням спадковим майном. Про наявність майна у вигляді грошового збереження, що підлягає нотаріальному оформленню, дізнався лише у 2017 році. Маючи намір прийняти спадщину після померлої, він звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини за законом, проте у прийнятті останньої йому було відмовлено через пропуск встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Про таку необхідність він раніше не знав, оскільки не орієнтується в цивільному законодавстві. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Також наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємця «[PERSON]» та « [PERSON]», які виникли у результаті орфографічної помилки в перекладі родового прізвища російською мовою «[PERSON]» при видачі паспортів громадянина України. Факт родинних відносин матері та сина підтверджується свідоцтвом про народження, паспортними даними. Уважав, що встановити цей факт в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим. Викладені обставини уважає підставними для задоволення заявлених вимог. Представник позивача за дорученням Демяненко Н.П /ордер серія [NUMBER] датою 5.07.2017; витяг з договору про надання правової допомоги датою 5.07.2017, ас 25-27/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав, просила задовольнити. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас 19/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях Цивільного кодексу України / надалі -ЦК України/, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 «Аналіз практики застосування судами статті 16 ЦК України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування і врегульовані нормами Цивільного Кодексу України /далі - ЦК України/. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору є встановленим, що [INFO] у селі Миропілля померла гр. [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на її майно. Померлій [PERSON] належить наявне майно - грошове збереження у Ощадному банку України філія 3139/020 в селі Миропілля Краснопільського району Сумської області. На час відкриття спадщини [PERSON] самотньо проживала за реєстрацією у [ADDRESS]. До правовідносин, що виникли, необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). За повідомленням завідувача Сумського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] № 1411/01-23 від 26.06.2017 за даними Інформаційної довідки зі Спадковго реєстру від 26.06.2017 спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася та не видавалася. Згідно статті 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Згідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно до статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За даними Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.08.1964 /далі мовою оригіналу на російській мові/ [PERSON] родился [INFO] в селе Высокое Ахтырского района Сумской области, о чем произведена соответствующая запись № 20 от 10.08.1964, родители: мать - [PERSON] /копія ас 8/. За даними паспорта громадянина України серія [NUMBER] власником паспорта є [PERSON] /російською мовою прізвище [PERSON]/ [PERSON], [INFO], місце народження село Високе Охтирського району Сумської області /копія ас 5-6/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт, що померла [INFO] [PERSON], місце смерті с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, є матір'ю [PERSON], [INFO], уродженця с. Високе Охтирського району Сумської області. Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач як спадкоємець за законом, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернувся. 7.06.2017 приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородський В.В. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] у зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас 11/. Відповідно до вимог частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач як спадкоємець за законом мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON]. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд уважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили йому вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, а тому позов є обґрунтованим, і з метою поновлення порушених прав позивача на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] підлягає задоволенню. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку у три місяці.

Outcome: approved