Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , звернувся до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дитину у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідач є його батьком. Батьки перебували у шлюбі до 2002 року та після розірвання шлюбу, позивач залишився проживати з матір`ю. Він є інвалідом дитинства І групи «Б», безстроково, потребує неодноразового оперативного і дорогого лікування. У зв`язку з інвалідністю та необхідністю у постійному лікуванні, проведення чисельних операцій, вартістю у декілька десятків тисяч гривень, позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач майже не надає. З листопада 2018 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності у розмірі 2178,00 грн. З січня 2019 року розмір пенсії складає 2245,50 грн., матір [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1706,47 грн. Сукупний дохід сім`ї не може забезпечити належне лікування, харчування та мінімальні потреби у придбанні гігієнічних засобів, оплату комунальних послуг. Відповідач отримує пенсію та заробітну плату та сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним. Відповідач є особою, яка працює та отримує пенсію, а тому має можливість надавати допомогу непрацездатному сину. 25 квітня 2019 року відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував. Не заперечував, що дійсно позивач є його повнолітнім сином. Не заперечував факт того, що його син є інвалідом дитинства. Після розлучення з матір`ю позивача ним надавалася матеріальна допомога та підтримка на потреби доньки, сина та колишньої дружини. Окрім обов`язкових відрахувань встановлених рішенням суду постійно надавав фінансову допомогу. Стверджував, що квитанції та чеки, які додані до позовної заяви, частково оплачені саме ним. Повідомив, що з 2002 року одружений вдруге, та від даного шлюбу має двох дітей, крім того, матеріально підтримує свою матір. Вважає, що подані стороною позивача письмові докази доводять лише те, що [PERSON] має хворобу з дитинства, періодично лікується, оперувався та проходив обстеження. За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.04.2015 року з нього стягувались аліменти на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини доходу, стягнення яких припинено у зв`язку з припиненням навчання у червні 2018 року. На даний час позивач має вищу освіту та після отримання диплому був працевлаштований, проте через три місяці звільнився. Посилається, що його стан здоров`я, значно погіршився, з`явилися значну ускладнення у роботі серцевої та нервової системи, перебуває на «Д» обліку у кардіолога, потребує постійного лікування та підтримки. У зв`язку з чим у нього виникає необхідність двічі на рік проходити стаціонарне лікування та за потреби амбулаторне. Щомісяця з його доходу на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відраховуються кошти у розмірі 1/3 частки доходу. Його неповнолітній син [PERSON] перебуває на обліку у лікаря з діагнозом «виразкова хвороба 12-ти перстної кишки», а донька [PERSON] - з частини ГРВ. Також він несе витрати побутового характеру, погашає кредитні зобов`язання, надає щомісячну допомогу матері. Звертає увагу суду щодо неможливості оцінки доказів наданих до позовної заяви як належних. Зауважив, що позивач користується субсидією, а тому певну частину витрат покриває держава. Посилається, що син отримав вищу освіту, а тому може заробляти гроші і забезпечувати свої потреби. 02 травня 2019 року представником позивача на адресу суду надано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому вона не погоджується з викладеними у ньому доводами, з огляду на наступне. Вважає, неправдивими доводи відповідача, що крім обов`язкових нарахувань надавав фінансової допомоги, так як додаткову допомогу він надавав тільки до повноліття сина, а саме до 2013 року. Підтвердження матеріального утримання матері відповідачем не надано. Щодо кредитних зобов`язань, то зазначає, що договори оформлені на дружину відповідача, а не на нього. Позивачеві за призначенням невропатолога з лютого по березень 2019 року було проведене медикаментозне лікування на суму 3071,60 грн. Крім того, позивач потребує оперативного втручання для виправлення патології стоп, яке потребує значних витрат. Так як позивач є інвалідом з дитинства і у нього знижений імунітет, тому під час зустрічі з вірусною хворобою інфекцією він швидко захворює, що потребує лікування. Оскільки, позивач не має змоги самостійно пересуватися, то для поїздок на консультацію винаймає приватний транспорт. Так як позивач є інвалідом, та матір не може залишити його самого вдома, тому коли їй необхідно виїхати за межі міста їй доводиться винаймати доглядальницю та оплачувати її послуги. Зазначає, що позивач був звільнений з роботи, тому що при працевлаштуванні з ним був укладений контракт тільки на три місяці та іншої постійної роботи він не в змозі знайти. Відповідачем не надано доказів погіршення його здоров`я та здоров`я дітей, оскільки, відсутні дати видачі довідок. Відповідач в обов`язковому порядку має медичну страховку, а тому витрати на лікування сплачуються страховою компанією. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що [PERSON] 23 роки, але він є інвалідом з дитинства1 групи, отримує 2245 грн. пенсії, періодично працює по закінченню вищого навчального закладу, але за станом здоров`я не може працювати повний робочій день і працює періодично. В січні 2019 року він отримав 506 грн. заробітної плати, а в лютому - 910 грн. Позивач потребує операції по виправленню деформації стопи. Для доставки в лікарні завжди винаймається транспорт. Вона отримує 1706 грн. пенсії. Навіть за умови отримання субсидій, позивач сплачує 24 відсотків доходу на оплату комунальних послуг. [PERSON] , зважаючи на дохід, може сплачувати аліменти на утримання позивача. Представник відповідача пояснила, що витрати на навчання позивача в минулому,позивач не є безпорадним, не обмежений в русі, пересувається за допомогою палиці, бажає створити сім`ю, оскільки спілкується на сайті знайомств для людей з обмеженою можливістю. Відповідач є пенсіонером і має похилий вік, є учасником бойових дій, працює оскільки має двох малолітніх дітей. Не можливо посилатись на дохід дружини відповідача, оскільки її не було залучено до участі в справі. Під час минулих операцій з відповідача стягувались аліменти. Доказів намагання працевлаштуватись суду не надано. Відповідно до виписки по картці, наданій позивачем, станом на лютий 2019 року на картковому рахунку у [PERSON] знаходиться 29 тис. грн. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а. с. 11/. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №371048 [PERSON] , є інвалідом першої «Б» групи з дитинства, безстроково. Потребує постійного стороннього догляду /а.с.13/. Діагноз відповідача підтверджується довідкою ЛКК №73 /а.с.15/. Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] [PERSON] встановлена державна соціальна допомога інвалідам з дитинства з 01.11.2015 року та довічно /а.с.14/. Перебування позивача на амбулаторному лікуванні підтверджується довідками Комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня /а.с.16-19/ та виписками з історії хвороби /а.с.20, 21/. Витрати на постійне лікування позивач підтверджує квитанціями на придбання медичних препаратів /а.с.22-38/. [PERSON] , відповідно до довідки від 04.03.2019 року, потребує оперативного лікування в інституті травматології та ортопедії /а.с.19/. Позивачем до матеріалів надано квитанції по сплаті комунальних послуг /а.с.40-42/.Однак суд не приймає до уваги доводи про необхідність сплачувати позивачем комунальні послуги, оскільки позивач проживає разом з матір`ю, а відповідач має такий самий обов`язок щодо іншого житла. Згідно довідки ДСП та ОЗ Южноукраїнської МР Миколаївської області №296 від 20.02.2019 року [PERSON] отримав соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1 групи з 01.11.2018 року по січень 2019 року у сумі 6669,00 грн. /а.с.44/. У період з 06.08.2018 по 07.11.2018 року [PERSON] працював на посаді техніка ТОВ НВП Хартрон - Інкор ЛТД /а.с.45/. Матір позивача [PERSON] , яка проживає разом з позивачем, отримує пенсію у розмірі 1706,47 грн. /а.с.48/. Постановою старшого державного виконавця Мазур М.І. від 27.07.2018 року про закінчення виконавчого провадження, припинено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього сина, що продовжував навчання /а.с.54/. Згідно довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 04.03.2019 року [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] /а.с.58/. Відповідачем надано до суду копії висновків ЛКК відносно сина [PERSON] , згідно якої дитина перебуває на обліку з 27.08.2018 року, та доньки [PERSON] , відносно якої дитина перебуває на «Д» обліку з 05.08.2013 року /а.с.85/. Крім того, згідно довідки від 12.04.2019 року відповідач [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у невропатолога та проходить курси амбулаторного лікування два рази на рік та стаціонарне лікування один раз на рік. Також [PERSON] перебуває на амбулаторному лікуванні у кардіолога та потребує постійного лікування /а.с.86/. Довідками про отримання аліментів Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби ГУНП у Миколаївській області від 21.02.2018 року та 28.01.2019 року підтверджується стягнення з доходів [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] по червень 2018 року /а.с.94-95/. Також на підтвердження своїх витрат, відповідач надав до суду копію іпотечного договору від 11.06.2012 року та рахунки на оплату комунальних послуг /а.с.96-100/. Як вбачається з довідки Южноукраїнського об`єднаного УПФ України у Миколаївській області [PERSON] отримує пенсію за віком, сума призначеної пенсії складає 12769,54 грн. /а.с.122/. Окрім того, [PERSON] офіційно працевлаштований у Відокремленому підрозділі «Южно-Українська АЕС» ОРК «Іскра» та займає посаду директора та отримує заробітну плату /а.с.124/. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав,інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у постанові №713/61/18-ц від 20.05.2019 року визначив, що аліментні зобов`язання на утримання повнолітньої дитини можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: потреба у матеріальній допомозі повнолітніх непрацездатних дочки, сина, а також якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При цьому Верховний Суд враховував відношення середнього доходу сім`ї до прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про державний бюджет». Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на сім`ю з двох осіб з 01 січня 2019 року складає 3706 грн., з 01 липня 2019 року сумарно складатиме 3872 грн. Із наданих документів вбачається, що дохід сім`ї позивача складається із пенсії [PERSON] в сумі 1706,47 грн. та державної соціальної допомоги по інвалідності [PERSON] в сумі 1611 грн., усього в місяць 3317,47 грн. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на сім`ю з двох осіб з 01 січня 2019 року складає 3706 грн., з 01 липня 2019 року сумарно складатиме 3872 грн. Із наданих документів вбачається, що дохід сім`ї позивача складається із пенсії [PERSON] в сумі 1706,47 грн. та державної соціальної допомоги по інвалідності [PERSON] в сумі 1611 грн., усього в місяць 3317,47 грн., що менше передбаченого законом прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON] отримує заробітну плату, у 2019 році нараховано в середньому у місяць 45620,53 грн. /а.с.124/, пенсія відповідача складає 12769,54 грн. щомісячно /а.с.122/, в середньому сукупний дохід відповідача у місяць складає 58390,07 грн. Із цього доходу відповідач сплачує щомісячно аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини і одночасно у відзиві на позовну заяву зазначає, що він проживає разом з [PERSON] , на користь якої сплачує аліменти, та дітьми. Таким чином відрахування по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей також мають враховуватися у дохід сім`ї відповідача. Сукупний дохід сім`ї [PERSON] складається із його заробітної плати, пенсії, заробітної плати дружини, що в середньому складає за 2019 рік 38596,65 грн. /а.с.127/, а всього середній щомісячний дохід сім`ї складає 96987,20 грн. Прожитковий мінімум згідно пояснень відповідача слід обчислювати із наявності у сім`ї трьох дорослих осіб та двох дітей, у відповідності до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з липня 2019 року прожитковий мінімум для такого складу сім`ї складає 9862 грн. Таким чином дохід родини відповідача значно перевищує встановлений законом прожитковий мінімум. Стосовно заперечень відповідача про те, що позивач мав би заявити позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування, а не вимогу по стягнення аліментів, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові №766/12242/16-ц від 08.11.2018 року, що правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей у спосіб сплати аліментів. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином позивачем обрано належний спосіб захисту своїх прав. Позивачу [PERSON] встановлена перша група інвалідності, підгрупа Б. Відповідно до ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2009 року №1317 до підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування. Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб. 20 вересня 2002 року відповідачем було подаровано [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] /а.с.87-88/. Відповідно до змісту договору, він укладений не на виконання положень ст.190 СК України. Враховуючи захворювання позивача, який являється інвалідом 1 групи з дитинства, залежить від допомоги сторонніх осіб, на його лікування та обслуговування необхідні грошові кошти, що підтверджується наданими доказами, ту обставину, що відповідач періодично виконує оплатну роботу, отримує заробітну плату та пенсію, сукупний дохід його родини ті сукупний дохід родини відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, який потребує матеріальної допомоги, тому позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що стягуються, суд враховує вік та стан здоров`я відповідача, наявність двох неповнолітніх дітей, які потребують лікування, і вважає, що на корить позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/20 частки доходів відповідача. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial