Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

13.10.2021р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 26.10.2002 року по 01.10.2009р. вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який наразі є повнолітнім та проживає разом з нею. У 2020 році син вступив до Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький металургійний фаховий коледж Запорізького національного університету» на денну форму навчання. У зв`язку з навчанням, син не працює, стипендію не отримує, будь-яких доходів не має. Позивачка працює на посаді молодшої медсестри КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, її заробітна плата в середньому складає 5716,29 грн. на місяць. Окрім заробітної плати вона інших доходів немає, її заробітку недостатньо для забезпечення належного рівня життя сина, а відповідач допомогу на утримання сина не надає. У зв`язку з навчанням, син потребує допомоги від батька. Вважає, що відповідач може надавати сину матеріальну допомогу, оскільки він працездатний, офіційно працює, має постійний дохід. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до 30.06.2023р. Ухвалою суду від 18.10.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що син є студентом денної форми навчання, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки сам можливості працювати не має. Добровільно батько позивачу таку допомогу не надає, хоча працездатного віку, здоровий. Те, що відповідач наразі не працює, не є підставою для звільнення його від обов`язку утримувати сина під час навчання до досягнення останнім 23 років. На даний час син повністю знаходиться на її триманні, вона повністю оплачує навчання сина, що становить близька 6000,00 грн. за півроку, син доходів взагалі немає, а її дохід у місяць складає приблизно 5700,00 грн. Вказаних коштів не вистачає, вона вважає, що відповідач повинен сплачувати їй на утримання повнолітнього сина аліменти. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні визнав частково, не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку), враховуючи те, що він на теперішній час тимчасово не працює, доходів не отримує. Просить суд про часткове задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, зі згоди сторін, вважає можливим провести судовий розгляду у відсутність третьої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що у період з 26.10.2002 року по 01.10.2009р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який наразі є повнолітнім та проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час [PERSON] є студентом 3-го курсу Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький металургійний фаховий коледж Запорізького національного університету» денної форми здобуття освіти. Термін навчання з 01.09.2020р. по 30.06.2023р. Форма навчання на контрактній основі, стипендія не нараховується. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №70126 від 06.10.2021р., інформація про доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року - відсутня. Позивачка [PERSON] працює на посаді молодшої медичної сестри у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради, її дохід за період з серпня 2020 року по липень 2021 року включно склав 83653,07 грн. Інших доходів, крім заробітної плати, [PERSON] немає, що підтверджується відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №70125 від 06.10.2021р. Відповідач [PERSON] 28.09.2021р. звільнився з посади вогнетривника ПрАТ «Запоріжвогнетрив» за власним бажанням та на теперішній час не працює, згідно з випискою ПФУ з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 15.11.2021р., відповідач останній дохід, з якого сплачувались страхові внески, мав у вересні 2021 року. Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає доведеною ту обставину, що повнолітній син сторін по справі - [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки форма навчання є денною, що, в свою чергу, виключає можливість власного працевлаштування, навчання відбувається на контрактній основі, будь-яких джерел доходу він немає, потребує матеріальних витрат на оплату навчання, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, стипендію не отримує. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає, фактично переклавши обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на мати - [PERSON] , що не відповідає нормам закону. Також суд враховує, що мати [PERSON] - [PERSON] , з якою він разом мешкає та на утриманні якої він після досягнення повноліття фактично знаходиться, працює, отримує дохід у вигляді заробітної плати, сукупний розмір якої за період з серпня 2020р. по липень 2021р. включно склав 83653,07грн., але вона в повному обсязі не має можливість надавати сину достатню матеріальну допомогу, оскільки її доходів для цього недостатньо. Суд вважає, що відповідач [PERSON] , як батько, може надавати сину матеріальну допомогу, оскільки він працездатного віку, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за станом здоров`я або з інших причин взагалі не має можливості працювати, отримувати дохід, сплачувати позивачу аліменти, суду не надав. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд відповідно до ст.182, 200 СК України враховує те, що син сторін фізично здоров, але матеріально не забезпечений, а відповідач працездатний, даних про наявність інших утриманців, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд відповідно до вимог ст.182, 200 СК України, вважає доцільним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно на увесь період навчання сина. Такий розмір аліментів, з урахуванням можливостей позивачки [PERSON] надавати сину посильну матеріальну допомогу, на думку суду, забезпечить [PERSON] достатній рівень життя. Розмір аліментів, що визначений позивачкою - 1/4 частина заробітку відповідача щомісячно, суд вважає перебільшеним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ст.182, 200 СК України. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти саме в такому розмірі, суду не надано. Факт не працевлаштування і відсутність стабільного заробітку не звільняє відповідача від обов`язку надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Доводи відповідача про неотримання ним жодних доходів, не обумовлено непереборними об`єктивними чинниками, в силу яких відповідач не може отримувати дохід для належного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання, та його гідного розвитку, здобуття професії. Крім того, матеріальне становище не оцінюється тільки виходячи з розміру заробітку (доходу) платника аліментів. До уваги слід брати рівень життя відповідача, які оцінюються непрямими методами (зокрема, за його витратами та наявністю певного майна). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач немає іншого доходу, а також доказів належності чи відсутності у нього на праві власності цінного рухомого майна, що може бути використано на утримання дитини. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial