Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

13 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання шлюбу між подружжям, в якій посилається на те, що 31 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 15, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Вказала, що від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що причиною розпаду сімї є побутові сварки, конфліктні ситуації та сімейні чвари. Фактично вони не проживають як одна сімя на протязі останніх чотирьох років. Суттєвим є те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя. Між нею та відповідачем немає взаєморозуміння щодо багатьох принципових життєвих позицій. В результаті цього між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Фактично вони не проживають як одна сімя, їхнє життя ніяким чином не повязане з сімейними відносинами. Їхній шлюб набув лише формального змісту, тому вважає, що за таких обставин їхнє спільне подружнє проживання неможливе. Також вказала, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин з 2013 року відповідач, матеріально їй та їхнім дітям взагалі не допомагає, участі у їх вихованні не приймає. Дітям щоденно необхідні кошти на одяг, харчування, лікування, тощо. Їй відомо, що відповідач є працездатною особою, працює неофіційно на роботах повязаних з будівництвом, може отримувати чималий дохід. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 31 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 15. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Також просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні, після закінчення строку на примирення, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та стягнути судові витрати з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що на протязі наданого судом строку на примирення він з позивачкою не примирились, а тому він визнає позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на двох дітей в повному обсязі. З наслідками визнання позову ознайомлений. Проте не погоджується, щоб позивачка залишила після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] та не погоджується відшкодовувати судові витрати позивачу. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 31 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 107539. У сторін від спільного подружнього життя народилися діти: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-МИ № 152738 та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-МИ № 040494. Батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в свідоцтвах про народження зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 2011 від 21.07.2017 року, що дійсно [PERSON], утримує двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, при цьому, з урахуванням обставин визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, підлягають задоволенню та з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 13.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, то суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і сторони не бажають зберегти сімю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд враховує, що відповідач до початку розгляду справи по суті не визнав позовні вимоги, а тому підстав для застосування положень ст. 142 ЦПК України не має. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 640,00 грн. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн., приймаючи до уваги те, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при предявленні до суду позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved