Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

12 червня 2019 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним цивільним позовом, який обґрунтував тим, що 10 серпня 2016 року в м. Дніпропетровську (Дніпро) на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Г. Пушкіна відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. 06 вересня 2016 року власник пошкодженого транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , потерпіла особа, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. 30 листопада 2016 року позивач здійснив остаточну виплату страхового відшкодування у сумі 42312,32 гривень на користь власника пошкодженого транспортного засобу. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 43612,32 гривень. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована. Таким чином, представник позивача просив стягнути з відповідача в порядку регресу кошти в розмірі 43612,32 гривень та судові витрати у розмірі 1921,00 гривень. Ухвалою суду від 30 липня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2016 року учасник ДТП, яке мало місце 10 серпня 2016 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7). Відповідно до інформації з Централізованої бази даних МТСБУ поліс на транспортний засіб № [NUMBER] не знайдено (а.с.37). Відповідно до висновку за результатами розгляду матеріалів ДТП, зареєстрованих до ЄО ДВП ГУНП в Дніпропетровській області №2749 від 10 серпня 2016 року, під час розгляду матеріалів ДТП усунути виниклі протиріччя між учасниками пригоди, а також встановити хто з учасників порушив вимоги Правил дорожнього руху України та чиї дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди не сталося можливим (а.с.15). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 211440 реєстраційний номер [NUMBER] виконаного ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» вартість матеріального збитку станом на 10.08.2016 з урахуванням ПДВ дорівнює 45351,24 гривень (а.с.16-30). 30 листопада 2016 МТСБУ було видано наказ № 9410 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] у розмірі 42312,32 гривень за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.32). Відповідно до платіжного доручення № 9410рв від 01.12.2016 МТСБУ виплатило страхове відшкодування у розмірі 42312,32 гривень, відповідно до наказу №9410 від 30.11.2016 (а.с.33). Відповідно до акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ №35393 від 18 серпня 2016 року по справі МТСБУ №35393, замовник - МТСБУ прийняв, а ПрАТ «АСК «Інго Україна» виконав збір документів згідно договору та передав їх замовнику. Даний акт є підставою для проведення розрахунку між замовником та виконавцем в сумі 1300 гривень (а.с.35). Відповідно до платіжного доручення № 35393рв від 26 листопада 2016 року МТСБУ сплатило суму у розмірі 1300,00 гривень ПрАТ «АСК «Інго Україна» (а.с.36). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10 серпня 2016 року за участі транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 211440 реєстраційний номер [NUMBER] виконаного ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» вартість матеріального збитку станом на 10.08.2016 з урахуванням ПДВ дорівнює 45351,24 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто керував джерелом підвищеної небезпеки. Проте, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та не надав суду докази того, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому на відповідача покладено обов`язок відшкодувати шкоду незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п/п а) п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, встановивши взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Разом з цим, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 гривень, які поніс позивач у зв`язку з пред`явлення позову до суду підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved