Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

13.05.2013 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом до відповідачки, згодом уточнив свої вимоги та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], яка народилась [INFO] та відносно неповнолітньої доньки [PERSON], яка народилась [INFO]. Також просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, відповідачка протягом декілька років не проживає разом з неповнолітніми дітьми, не займається їх вихованням, не забезпечує матеріально, всі витрати на дітей (харчування, одяг, лікування, придбання іграшок та інше) несе позивачка. Діти проживають разом з нею з початку 2007 року і знаходяться на її утриманні, відповідачка не інтересується своїми дітьми і за цей час не зробила жодної спроби забрати дітей в свою родину. [PERSON] не надає їй ніякої матеріальної допомоги для утримання дітей, і добровільно надавати таку допомогу не бажає, хоча є працездатною людиною і може надавати їй матеріальну допомогу для утримання двох неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та наполягає на його задоволенні, посилаючись на повне самоусунення відповідача від виховання дітей. Відповідачка з 2008 року з дітьми практично не спілкується, матеріальної допомоги не оказує, долею дітей не цікавиться. Діти споконвічно її як матір не знають, мамою називають позивачку. Прокурор позов підтримав частково, в частині позбавлення батьківських прав відповідачки, посилаючись на те, що діти довгий час проживають в родині позивачки, яка про них піклується, виховує й утримує, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідачка у вихованні дітей ніякої участі не приймає і не утримує їх. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на користь позивачки просить відмовити, за їх необґрунтованістю, оскільки до теперішнього часу, відповідно до Сімейного законодавства України, не встановлено її статус відносно до дітей, що дає право на стягнення аліментів. Представник відповідача позов не визнала посилаючись на те, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не надав жодного належного доказу, відповідно з вимогами ст. 60 ЦПК України. Представники третіх осіб: Органу опіки та піклування - Захарова С.М, Станично-Луганської РДА Луганської області - Костан І.В., позов підтримали частково та просили позбавити батьківських прав відповідачку, через її ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків відносно цих двох дітей. В частині стягнення аліментів позов просять залишити без задоволення, оскільки в цій частині не визначено статус позивача, який дає їй право на стягнення аліментів. Свідок [PERSON] повідомив, що він є рідним братом відповідача. Як йому відомо з слів сестри, родичі її колишнього чоловіка, з 2010 року перешкоджають їй у спілкуванні з дітьми, не пускають її до них. Хто особисто перешкоджає, йому не відомо. Родину позивачки він може охарактеризувати як бідну. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки, знала відповідачку достатній час. Відповідач долею дітей не цікавилась. Дітей раніше виховувала бабуся по лінії батька дітям. На теперішній час сестра батька дітей, їхня тітка, яка є позивачем по справі. Діти нагодовані, одягнути й взуті, ходять до школи. Суд вислухавши сторони, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи надходить до висновку, що позивні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з наступних підстав: Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України, яка регламентує підстави позбавлення батьківських прав, є ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Статтею 165 СК України визначено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав - має особа, в сім'ї якої проживає дитина. Акти обстеження матеріально-побутових умов від 26.03.2013 р. та від 11.12.2013 р., побутова характеристика свідчать про наявність задовільних умов для виховання дітей, даних, що позитивно характеризують позивача (л.д. 13, 14). Висновки ради опіки та піклування Петрівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області № 758 від 12.12 2013 р. та № 10 від 09.01.2014 р. свідчать про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (л.д. 82, 94). Довідка № 79 від 26.11.2013 р. свідчить про те, що діти [PERSON] та [PERSON] навчаються з 01.10.2012 р. у Комунальному учбовому закладі музичної школи естетичного виховання Станично-Луганського району Луганської області (л.д. 85). Наведені доводи переконали суд в активній позиції позивача [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON] та навпаки ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов'язків щодо виховання цих дітей. Суд, відзначає при цьому вкрай пасивну роль відповідача в участі виховання дітей і не знаходить жодної поважної причини у перешкоджанні по здійсненню цієї функції для відповідача. Розв'язуючи питання в частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на дітей, суд не знаходить підстав до їх задоволення, оскільки відповідно до сімейного законодавства України, на момент розгляду позову в цій частині ще не встановлено статус позивача відносно до «опікуваних» нею дітей, вона не є офіційно їх опікуном. Тому, позов в цієї частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, відповідно до ст. 164, 165, 180 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial