Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

14 серпня 2007 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить право власності на земельні ділянки площею 1,6516 га та 0,0665 га, які знаходиться на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності (зворот а.с. 2). Представник відповідача Жванської сільської ради у судове засідання не зявився, сільський голова подала до суду заяву, про визнання позову і просила справу слухати у відсутності представника (а.с. 20). Суд, ухвалив розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України - ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 цього Кодексу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Розглянувши справу суд, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер 14 серпня 2007 року (а.с. 4). Довідками виконавчого комітету Жванської сільської ради № 7, № 8 від 05 січня 2016 року (а.с. 6, 7), копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 506765 (а.с. 9) та серії ЯА № 505624 які видані 22 липня 2005 року, витягами із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки № 575/86-16 від 01 квітня 2016 року (а.с. 11,12) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6516 га та 0,0665 га , які розташовані на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи до майна померлого 14 серпня 2007 року [PERSON] та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 08 грудня 2015 року (а.с. 15) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишав. Свідоцтвом про смерть (а.с. 4), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5), довідкою Жванської сільської ради № 7 від 05 січня 2016 року (а.с. 6) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, яка має право на спадщину і прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала зі спадкодавцем. Ця обставина також стверджується оглянутою у судовому засіданні спадковою справою до майна померлого 14 серпня 2007 року [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори від 08 грудня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії стверджується, що [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав і посвідченні свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], в звязку з відсутністю документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (державних актів на право власності на землю). Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 06 листопада 2015 (а.с. 8) слідує, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки на прізвище [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 13). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем як спадкоємцем [PERSON] слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки.

Outcome: approved