Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

14 червня 2018 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, де третьою особою зазначає [PERSON] В обґрунтування вимог зазначила, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] в Лівобережному районі міста Маріуполі. Відповідач є зареєстрованим у квартирі, однак тривалий час не проживає у ній, особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважає, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просила визнати його таким. Представник позивача [PERSON], позивач [PERSON], у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, відзиву на позов чи будь-яких інших заяв по суті справи не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 1/3 частина квартири [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить позивачу [PERSON]; 1/3 частина зазначеного житла належить їй же на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності третій особі [PERSON]. Згідно з інформацією, наданою 01 червня 2018 року Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власники [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON]. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті\~405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту опитування сусідів, посвідченого КСН «Маркохім» від 12 червня 2018 року, вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], будучи зареєстрованим у [INFO], не проживає у ньому з грудня 2016 року і по сьогодення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку із спірним жилим приміщенням, і тим самим його не оспорює. Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши предявлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 704,80 гривень. На підставі п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved