Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого 13 липня 2017 року народила сина [PERSON]. Відповідач проживає у м. Києві окремо від позивача та їх спільного сина, матеріальну допомогу на дитину не надає, увесь тягар по утриманню сина [PERSON] лежить на позивачці, яка ніде не працює та до того ж здійснює догляд за дитиною інвалідом [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, позивач просить ухвалити рішення, яким, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином трьох років. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Пояснила, зокрема, що з відповідачем вони хоча і перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте, більше ніж півтора роки, проживають окремо. Їх спільний син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач з часу народження сина надав лише 1500 грн, пачку підгузків та банку дитячого харчування. Окрім малолітнього сина [PERSON], на її утриманні перебуває дитина інвалід [PERSON], [INFO]. Позивач ніде не працює, оскільки доглядає двох малолітніх дітей, що власне і є підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідач у судове засідання не зявився. Судова повістка, надіслана разом з усіма іншими документами за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а саме: с. Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області повернулась з відміткою про те, що [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Отже, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси, то на підставі пункту 4 ч. 8 ст. 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає, що судова повістка йому вручена 6 листопада 2018 року, тобто у день проставлення відповідної відмітки у поштовому повідомленні, а тому відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не зявився\~у судове\~засіданнята\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~відзив на\~позовну заяву\~не подав,\~а позивач\~не заперечує\~проти заочного\~вирішення справи,\~слід провести\~заочний розгляд\~справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 189644 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 373435 (а.с. 6). Згідно з довідками Михайлівської сільської ради Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2018 року № 1401 та № 1403 та акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, [PERSON], [INFO] проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 7, 11, 12). Окрім того, із матеріалів справи, а саме: зі свідоцтва про народження Серія І-АМ №316222, згаданих вище довідок Михайлівської сільської ради Шаргородського районного суду Вінницької області, рішення Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні від 12 листопада 2015 року № 32, медичного висновку № 64 про дитину-інваліда віком до 16 років від 23 листопада 2015 року та вже згадуваного раніше акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, на утриманні позивача перебуває малолітня дитина-інвалід [PERSON] (а.с. 7-12). Як пояснила у судовому засіданні позивач, відповідач належну матеріальну допомогу на сина [PERSON] не надає, позивач ніде не працює, оскільки доглядає двох малолітніх дітей, що власне і є підставою для звернення до суду з цим позовом. Отже, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 ст. 181 СК України установлено, що способи виконання\~батьками обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 183 СК України). Окрім того, відповідно до частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.\~79\~та ч.\~1\~ст.\~80\~ЦПК України\~достовірними є\~докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, зважаючи на усе вищевикладене, суд вважає, що, оскільки право позивача та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. На переконання суду, розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на сина [PERSON] повинен бути визначений у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 2018 року, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. При цьому, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли утримувалася обома батьками. Суд також вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з часу предявлення позову і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років, оскільки судом установлено, що позивач потребує такого утримання, натомість доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду не надано. Отже, зважаючи на усе вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до статей 137, 141 ЦПК України у звязку із повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн витрат, понесених нею на професійну правову допомогу, обґрунтованість та пропорційність яких підтверджена угодою про надання професійної правничої допомоги №115 від 11 вересня 2018 року, укладеної між позивачем та адвокатом [PERSON], свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2914/10, посвідченням адвоката, розрахунком суми гонорару за надану професійну правничу допомогу та квитанцією до прибуткового касового ордера №115 від 13 вересня 2018 року (а.с. 13-16). Також з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved