Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

14 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь пеню у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01 грудня 2016 року по 01 листопада 2017 року у розмірі 2787 грн. 00 коп. (а.с. 1-2, 13-14) Вимоги позову обґрунтовані тим, що на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року з відповідачки стягуються на його користь аліменти у розмірі 1/ 4 частини від її заробітку ( доходу) на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Внаслідок неповного виконання зазначеного судового рішення, відповідач утворила заборгованість по аліментах у сумі 7018 грн. 874 коп. , в звязку з чим з підстав ч. 1 ст. 196 СК України позивач вимагає стягнення на його користь неустойки ( пені). В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач надала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні вимог позивача з підстав відсутності її вини у виникненні заборгованості по аліментах. Зазначає, що про звернення [PERSON] з позовом до неї про стягнення аліментів вона дізналася в червні 2017 року і відразу, не чекаючи судового рішення, почала сплачувати аліменти на утримання сина. При цьому, в звязку зі здійснення догляду за особою, яка досягла 80 років, вона не працює. Також на її утриманні перебуває спільна з позивачем дочка [PERSON], [INFO]. Ці обставини, на думку відповідача, свідчать про наявність обєктивних причин , через які виникла заборгованість, та підтверджують відсутність її вини у цьому. (а.с. 36-40) В судовому засіданні відповідач доводи відзиву підтримала. Позивач надав суду відповідь на відзив, у якому звернув увагу суду на те, що [PERSON] самостійно забезпечує себе роботою і доходом , тому зобовязана сплачувати аліменти вчасно. (а.с. 65-66) Вислухавши пояснення сторін, вивчивши представлені сторонами документи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на наступні встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON] , [INFO]. (а.с. 16, 47) [PERSON] 06 січня 2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого її прізвище змінено на «Сиволап». (а.с. 44) Син проживає з батьком, що підтверджується довідкою про склад сімї від 26 березня 2018 року, а донька з матірю, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 13 червня 2017 року. (а.с. 17, 45) Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2017 року ухвалено стягувати з [PERSON] ( на даний час [PERSON]) Н.В. на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру, встановленого законом, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2016 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 11 травня 2018 року. В частині стягнення аліментів за один місяць рішення допущено до негайного виконання.(а.с. 15) Згідно розрахунку державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області , станом на 01 травня 2018 року [PERSON] ( на даний час [PERSON]) Н.В. виплачено аліментів на користь [PERSON] у сумі 15623 грн. 52 коп., заборгованість по аліментах складає 3505 грн. 07 коп. (а.с. 59) Ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Вказана норма визначає необхідність встановлення вини особи, яка має обовязок виплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, у виникненні заборгованості. На цьому наголошує і Пленум Верховного Суду України у п. 22 постанови № від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначаючи, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Вирішуючи питання вини відповідачки перед [PERSON] у виникненні заборгованості по аліментах, суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути пеню за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року. В той же час рішення суду про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача було ухвалене судом 07 вересня 2017 року, відтак обовязок сплати аліментів на підставі судового рішення у неї виник саме з цієї дати. При цьому, як видно з розрахунку державного виконавця, відповідач здійснила платіж у сумі 1235 грн. 00 коп. у вересні 2017 року ( сума відповідає розміру нарахованих аліментів) , у сумі 600 грн. 00 коп. у жовтні 2017 року ( недоплата 635 грн. 00 коп.) та у сумі 600 грн. 00 коп. у листопаді 2017 року ( недоплата 635 грн. 00 коп.). Несплата ( сплата не у повному обсязі) відповідачкою аліментів у період до вересня 2017 року, тобто до часу ухвалення відповідного судового рішення, яким встановлено її обовязок сплати аліментів, не може трактуватися як її винні дії, так як нарахування здійснено за минулий час. Відтак вимоги позивача про стягнення пені за цей період задоволенню не підлягають. Пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Таким чином, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня по листопад 2017 року у сумі 387 грн. 35 коп. (жовтень 2017 року: 635 грн. 00 коп. х 1% = 6 грн. 35 коп. х 31 день =196 грн. 85 коп.; листопад 2017 року: 635 грн. 00 коп. х 1% = 6 грн. 35 коп. х 30 днів =190 грн. 50 коп.), оскільки достатніх доказів, які б свідчили про поважність причин несплати у повному обсязі аліментів за цей період, які б виключали винність платника аліментів , суду не представлено. Той факт, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину та здійснює догляд за особою, яка досягла 80-ти років, не звільняє її від обовязку сплати аліментів згідно відповідного рішення суду про це. Під час звернення до суду позивач не сплачував судовий збір, оскільки є звільненим від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». П. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України покладає на суд обовязок вирішити питання про розподіл судових витрат. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на те, що судом стягнуто на користь позивача 387 грн. 35 коп. , що є 13, 89 % від ціни позову, відповідач має сплатити на користь держави судовий збір у сумі 97 грн. 89 коп. ( 13, 89% від повного розміру судового збору), пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial