Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

12 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 24.12.2010 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення спільно нажите майно розділено між сторонами за взаємною згодою. Відповідачу залишилась квартира в м.Києві та житловий будинок в с.Носачевичі Рожищенського району, кафе-бар «Шанс» м.Рожище, який був зареєстрований на дочку [PERSON], яка проживає в Німеччині, проте яким фактично володіла та розпоряджалася відповідач по справі. Позивачу залишилась квартира в м.Луцьку та будинок в смт.Дубище Рожищенського району. Також між сторонами було досягнуто домовленості про розподіл спільних боргів. Через відсутність у відповідача коштів, необхідних для погашення її частини боргу, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 3255 дол. США. 21 грудня 2010 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу позивачем надано позику в сумі 3255 дол. США із кінцевим терміном повернення 13 грудня 2013 року. На підтвердження укладеного договору відповідачем була написана розписка. Відповідач у встановлений договором позики строк зобовязання не виконала. На неодноразові звернення позивача з приводу повернення коштів, враховуючи фінансову можливість відповідача в звязку із продажем кафе-бару «Шанс» виплатити суму боргу, остання надавала лише негативну відповідь. З врахуванням того, що відповідач вчасно не провела з позивачем розрахунки по договору позики, сума 3% річних від суми боргу 3255 дол. США за 1073 дні з 01.01.2014 року по 09.12.2016 року становить 287 дол.США. Загальна сума заборгованості становить 3542 (3255+287) дол. США. Офіційний курс гривні до долара США на 08.12.2016 року становить 100 дол. США 2602.104 грн.. Просить стягнути з відповідача в його користь борг за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних в сумі 92163 грн. 20 коп. та судові витрати: судовий збір в розмірі 921.63 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.. Позивач, представник позивача, кожен зокрема в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, \~просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, судовий розгляд справи проводиться у відсутності відповідача. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснила, що позовні вимоги є необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дані спірні правовідносини виникли між сторонами в період перебування у шлюбі, вказана розписка не повинна братися судом до уваги як боргове зобовязання, оскільки у вказаний період все майно до 24.12.2010 року є спільною сумісною власністю подружжя. Розписка написана відповідачем для того, щоб позивач надав згоду на розірвання шлюбу, фактично передача коштів не відбулася. Заперечення на позовну заяву підтримала, просила відмовити у позові у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить \~до висновку, що позов підлягає до \~задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2010 року між сторонами укладено договір позики, на виконання якого позивач передав відповідачу, а відповідач отримала, грошові кошти в сумі 3255 дол. США, та остання зобовязалася повернути вищевказану суму коштів до 31 грудня 2013 року, що стверджується розпискою від 21.12.2010 року (а.с. 5). Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 1 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~509\~ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом статей\~524 та 533 ЦК України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012\~р. у справі №\~6-49цс12). Як встановлено в судовому засіданні та стверджується розпискою термін дії договору від 21.12.2010 року закінчився 31 грудня 2013 року. Згідно довідки Національного банку України № 61/0057/100047 від 08.12.2016 року офіційний курс гривні до долара США Національним банком України за станом на 08.12.2016 року встановлений за 100 дол.США 2602.0104 грн. (а.с.6). На день звернення з позовом до суду сума позики 3255 дол. США відповідачем [PERSON] не повернута. \~\~\~\~\~\~\~ Згідно розрахунку 3% річних від суми боргу в розмірі 3255 дол. США за період з 01.01.2014 року по 09.12.2016 року за 1073 дні становить 287 дол. США (а.с.4). Загальна сума заборгованості становить 3542 дол. США (3255 + 287), що в гривневому еквіваленті складає 92163.20 грн. ( 3542х26.020104). Згідно вимог ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу в жовтні 2010 року, до цього періоду із відповідачем [PERSON] шлюбні стосунки не підтримували протягом двох місяців. Згідно акту Рожищенського районного суду Волинської області від 15.07.2014 року матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу за 2010 рік вилучені для знищення та знищені шляхом спалювання (а.с.32-34). З рішення суду від 24.12.2010 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.35). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно договору дарування нежитлового приміщення: приміщення магазину «Господарські товари» (а.с.14-25), договору дарування земельної ділянки площею 0.0591 га. для обслуговування магазину (комерційного використання) (а.с.26-27) в м.Рожище по вул. Л.Українки, 2 «а», відповідач [PERSON] 21.12.2010 року передала дане майно у власність [PERSON] безоплатно. Проте, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача, що кошти в сумі 3255 дол.США використанні відповідачем на послуги нотаріуса при оформленні даних договорів дарування на спільну дочку [PERSON]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розписка від 21.12.2010 року власноручно написаною відповідачем [PERSON] без тиску на відповідача зі сторони позивача, на момент написання розписки шлюбні стосунки між сторонами припинено та в суді перебувала справа про розірвання шлюбу, між сторонами склалися правовідносини на підставі договору позики, відповідно до якого відповідачу позивачем надано позику в сумі 3255 дол. США, а тому позов підлягає до \~задоволення і з відповідача слід стягнути \~в користь позивача борг за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних в сумі 3542 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 92163 грн. 20 коп.. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно розрахунку судових витрат (а.с.36) представником позивача [PERSON] на надання правової допомоги позивачу [PERSON] (попередня консультація, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, підготовка процесуальних документів (адвокатський запит в НБУ), підготовка процесуальних документів (позовна заява та пакет документів для подачі до суду), участь у судових засіданнях, витрачено 9 годин. Так, з матеріалів справи вбачається, що час в судових засіданнях, в яких брав участь представник позивача [PERSON] становить 2 год. 57 хв., оформлена ним позовна заява за своєю суттю не є складною і вивчення законодавства щодо цього спору та написання адвокатського запиту в НБУ не потребує значних часових затрат. А тому, з врахуванням наведених обставин справи, суд приходить до висновку, що адвокатом на надання правової допомоги позивачу фактично затрачено 5 годин робочого часу. Таким чином, відповідно сума витрат на правову допомогу, яка підлягає стягнення з відповідача в користь позивача становить 2756.00 грн.. У відповідності до ст.79, ч.1\~ст.88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, \~суд стягує з відповідача в користь позивача оплачені судові витрати: 921.63 грн. судового збору, витрати на правову допомогу в розмірі 2756.00 грн.. У стягненні витрат на правову допомогу з [PERSON] в розмірі 2244 (дві тисячі двісті сорок чотири) грн. слід відмовити. На підставі ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, \~

Outcome: approved