Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

13.08.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом звільнення від сплати аліментів до відповідача [PERSON] 13.09.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.09.2018 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 01.11.2018 року. Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 01.11.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить звільнити його від сплати аліментів, присуджених на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року на користь позивачки на утримання сина Нікіти [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 10.12.1996 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, який був зареєстрований виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В період шлюбу у них народилось двоє дітей, з яких син [PERSON], [INFO] на даний час є неповнолітнім. На даний час він звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин з відповідачкою, син проживав з ним та з відповідачкою. Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року з нього на користь відповідачки стягнені аліменти на утримання сина Нікіти [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З березня 2018 року син проживає разом з ним. У сина є власна кімната та він має все необхідне для розвитку та навчання Тому стягнення з нього аліментів на утримання дитини, яка знаходиться на його повному утриманні, на корись відповідачки , не відповідає інтересам дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі за доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач [PERSON], позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 10.12.1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований, який був зареєстрований виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. На даний час між сторонами вирішується питання про розірвання шлюбу В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей, з яких син - [PERSON], [INFO] на даний час є неповнолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року з позивача на користь відповідачки стягнені аліменти на утримання сина Нікіти [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією рішення суду З березня 2018 року син проживає разом з позивачем, що підтверджується актом депутата Новомиколаївської селищної ради, довідкою про склад сім'ї та не заперечується відповідачкою Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшений або збільшений за позовом стягувача або платника аліментів у разі зміну його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров»я когось із них. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна із сторін має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що на час розгляду справи змінились обставини і син сторін перестав проживати з матір'ю, одержувачем аліментів, та постійно проживає з батьком, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та звільнити відповідача від сплати аліментів на утримання сина. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. Суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 1/24 від 08 серпня 2018 року в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. . В іншій частині витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн., 40 коп., покласти на позивача.

Outcome: approved