Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

12 квітня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на посаді гірника очисного забою 5-го розряду з повним робочим днем під землею. 30 листопада 2018 року був звільнений з вищевказаного підприємства за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, із виплатою вихідної допомоги у розмірі 3 місячного заробітку, що передбачена ст.44 КЗпП України. У день звільнення виплата всіх належних йому сум проведена не була і станом на 20 березня 2019 року підприємство заборгувало йому 74053,49 грн. Оскільки його середньоденний заробіток становив 697,56 грн., а за період з 01 грудня 2018 року по 12 квітня 2019 року минуло 91 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача в свою користь 63477,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, а також вищевказану суму заборгованої заробітної плати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов просив задоволити повністю (а.с. 26). Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.26). Відзиву на позовну заяву та інших клопотань, у визначений судом строк, подано не було. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] та копії наказу №113-к від 30 листопада 2018 року, позивач був звільнений ДП «Волиньвугілля», на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, в зв`язку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку та провести повний розрахунок відповідно до чинного законодавства (а.с.3-5). Відповідно до довідки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» №48 від 30 січня 2019 року середньоденна заробітна плата позивача становила 697,56 грн. (а.с.6). Управління держпраці у Волинській області в повідомленні адресованому позивачу 26 березня 2019 року (а.с.7), зазначило, що станом на 20 березня 2019 року ДП «Волиньвугілля» заробітну плату [PERSON] в розмірі 74 053,49 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Оскільки з вини підприємства належні звільненому працівникові суми у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, не були виплачені, суд задоволює позовні вимоги та стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 63477,96 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2018 року по 12 квітня 2019 року включно, з розрахунку 697,56 грн. (середньоденний заробіток [PERSON] ) х 91 (робочі дні за вищевказаний період). На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 768,40 грн. сплаченого останнім судового збору, що підтверджується документально (а.с.14).

Outcome: approved