Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

12 липня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року у справі №462/345/15-ц та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 березня 2015 року змінено та зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] із 1000 гривень до 643 грн. щомісячно. Аліменти, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, збільшенням віку сина [PERSON] та потреб на його утримання, недостатні, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Окрім цього, [INFO] у неї народився син [PERSON] . Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16 серпня 2020 року. Вона отримує лише допомогу при народженні дитини, інших доходів не має та у зв`язку з цим не може в повному об`ємі забезпечити умови життя, які необхідні для розвитку сина [PERSON] . Відповідач участі у вихованні сина [PERSON] не приймає та не несе жодних витрат на утримання дитини, окрім сплати аліментів. Також зазначає, що відповідач працює та отримує доходи. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. 25 серпня 2021 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовної провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року у справі № 462/345/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов задоволено частково та ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивачем до суду, а саме з 20 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 березня 2015 року змінено та зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] із 1000 гривень до 643 грн. щомісячно /а.с. 3-5/. 28 квітня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] /а.с.7/. [INFO] від вказаного шлюбу у позивача народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /а.с.19/. З довідки ФОП [PERSON] №1708/1 від 17 серпня 2021 року, вбачається, що [PERSON] дійсно працює на ФОП [PERSON] з 01 жовтня 2015 року та відповідно до наказу від 17 серпня 2020 року №1708/1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16 серпня 2020 року /а.с.20/. З довідки Сихівського відділу соцзахисту управління соцзахисту Львівської міської ради №260308/1349 від 15 серпня 2021 року, вбачається, що [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно /а.с.21/. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданою ТзОВ «Сихів Стимул», за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.22/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 та 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На даний час, у зв`язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів, а також просити про їх збільшення, що має бути здійснено за рішенням суду. Як на підставу для зміни розміру стягнутих аліментів, позивач вказує на те, що у неї погіршилось її матеріальне становище, на її утриманні перебуває ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , прожитковий мінумум для дитини збільшився, а відповідач працює та отримує дохід, окрім сплати аліментів, не несе жодних витрат на утримання сина [PERSON] , а тому, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральних засад суспільства, слід змінити спосіб та розмір стягнення визначених раніше судом аліментів із твердої грошової суми на 1/4 частину від усіх доходів відповідача. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову, передбачені ст.192 СК України. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Також, прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом. Позивач надала суду достатні докази, які можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що у нього погіршився його матеріальний стан чи стан його здоров`я, відбулась зміна його сімейного стану, а також те, що у нього відсутні можливості надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Суд зазначає, що на особливу увагу заслуговує той факт, що відповідач отримав ухвалу суду та позовну заяву з додатками поштовим зв`язком /а.с.26/, проте ніяких письмових заперечень щодо зміни розміру аліментів, які просить з нього стягувати позивач на утримання їх дитини, суду не надав, що розцінюється судом як мовчазна згода на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно. Беручи до уваги вищенаведене, суд, враховуючи, що у позивача на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, при цьому позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відтак її матеріальне становище погіршилось, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також те, що відповідач є працевлаштований, інших осіб на своєму утриманні немає, приходить до висновку, що слід змінити розмір і спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як це буде відповідати вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей, а також, зможе забезпечити нормальні та гідні умови для життя дитини. Крім того в порядку, визначеному ст.133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved