Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

13.11.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні жилим будинком і визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Із позову вбачається, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. У зазначеному будинку з 02.09.2014 року, зареєстрована [PERSON], яка є знайомою позивачки. Відповідачка з жовтня 2014 року виїхала з будинку на постійне місце мешкання за іншою адресою, но з реєстрації знятися не бажає. Позивачка вимушена сплачувати вартість комунальних послуг, нарахованих на зареєстровану, але фактично не мешкаючу у будинку відповідачку. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунити їй перешкоди у користуванні, належним їй на праві власності жилим будинком [ADDRESS], визнавши [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням- будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] придбала у [PERSON] жилий будинок [ADDRESS]. (а.с. 8) Згідно домової книги у будинку [ADDRESS] значиться зареєстрованою [PERSON], [INFO]. (а.с. 9-13) Згідно акту про не проживання від 10.11.2017 року, відповідач [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS], з жовтня 2014 року. (а.с. 14). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника житла, зареєстрована у будинку позивача, але з жовтня 2014 року не проживає у будинку, який належить позивачу на праві власності. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням- будинком [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved