Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

13.12.2017 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області про надання [PERSON], [INFO], додаткового строку, необхідного для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 23.02.2006 року. З позовної заяви вбачається, що 23.02.2006 року померла мати позивача [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [INFO] а. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку площею 2,93 га, розташовану на території Приозерненської сільської ради. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. В встановлений строк позивач не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, оскільки протягом шести років до моменту смерті постійно проживав разом з матірю у звязку з її хворобою, а також необхідністю постійного догляду за нею. Однак вже після смерті [PERSON] позивач повернувся до свого зареєстрованого місця проживання, а саме: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, пр-т. Миру, 14/1, кв. 97, внаслідок чого пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Під час звернення до державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері у звязку з пропуском шестимісячного строку. Інших спадкоємців, які претендують на вказану спадщину, немає. На підставі зазначеного позивач просить надати йому додатковий строк, необхідний для звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 23.02.2006 року. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява, відповідно до якої він просить здійснити розгляд справи за його відсутності, а також зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, відповідно до якої не заперечує в задоволенні позовних вимог та водночас просить провести засідання без його участі. На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України\~ суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази, судом достовірно встановлено: З державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 076071 від 25.10.2005 року вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 16.08.2004 року № 464 є власником земельної ділянки площею 2,93 га, розташованої на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 23.02.2006 року померла [PERSON], про що 25.02.2006 року складено відповідний актовий запис № 07, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 051552, виданого Виконавчим комітетом Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області. 26.09.1972 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 26, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 306169 від 01.11.1972 року. Згідно довідки № 578 від 22.11.2017 року, наданої Приозерненською сільською радою Кілійського району Одеської області, [PERSON] протягом шести років проживав разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Приозерне, вул. Миру, 34 а, так як вона потребувала постійного стороннього догляду у звязку з хворобою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В ст. 1261 ЦК України зазначено, що \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої 23.02.2006 року. Відповідно інформаційного листа № 2880/01-16 від 16.11.2017 року, наданого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, [PERSON] звертався до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав у звязку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. В ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши надані позивачем письмові докази,

Outcome: approved