Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

12 травня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем з 12.07.2003\~р. перебували в шлюбі, який розірвано 05.05.2017\~року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в розмірі 30% з усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач по справі у судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві позовні вимоги визнав повністю, просив суд розглянути справу в його відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позов підставним та підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини сина [PERSON], [INFO](а.с. 4). Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини що свідчить про те, що відповідач як батько ухиляється від виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, про спосіб надання такої допомоги сторони домовитися між собою не можуть, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Згідно положень ст.\~180 Сімейного Кодексу України( далі СК України), відповідач, як батько дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та розвиток до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 10 ч. 3, та ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього ж Кодексу. У відповідності до частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховує положення ст.ст.\~182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, визнання ним позовних вимог та з врахуванням того, що відповідач має постійне місце роботи та дохід, спроможний надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не має, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважає, що аліменти слід стягувати у мінімальному розмірі, а саме у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України, суд частково покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial