overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт родинних відносин, вказує, що 15 червня 2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай) на території Комарівської сільської ради, яку вона заповідала їй - [PERSON], згідно заповіту від 01.10.2010 року, посвідченого секретарем Комарівської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON] Для оформлення права на спадщину необхідно надати документи, які підтверджують їх родинні стосунки, але у її свідоцтві про народження її мати вказана на російській мові «Камлык Галина Иосиповна», а у матері у свідоцтві про народження вона зазначена на російській мові як «Супрун Анна Иосифовна» Просять встановити факт, що вона [PERSON] є рідною донькою померлої 15 червня 2016 року [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно для оформлення права на спадщину. Заявник [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала. Представник заінтересованої особи Ізюмської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, письмово просить суд розглянути справу в їх відсутності, самостійних майнових вимог не мають. Представник заінтересованої особи Ізюмського об»єднаного УПФУ Харківської області у судове засідання не з'явився, письмово просить суд розглянути справу в їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 15 червня 2016 року померла [PERSON] (а.с.15) Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належала земельна ділянка на території Комарівської сільської ради Ізюмського району Харківської області (а.с.19) Згідно заповіту від 01 жовтня 2010 року [PERSON] заповіла земельну частку пай ( Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯД № 055792), площею 7.2139, що знаходиться на території Комарівської сільської ради своїй доньці [PERSON], [INFO] (а.с.17,18,20). Згідно свідоцтва про народження серії І-УР № 209075 від 03 жовтня 1960 року «Комлык Ларисы Павловны» її мати зазначена «Комлык Галина Иосиповна» російською мовою. (а.с.13) Згідно свідоцтва про народження серії І-УР № 209538 від 18.10.1960 року мати заявниці на російській мові вказана [PERSON], [INFO]. (а.с.12) Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ВЛ № 473534 від 29.12.1992 року прізвище її матері «Комлык Анни Иосифовны» було змінено на [PERSON].(а.с.16) Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 441203 від 26.02.1978 року заявниця [PERSON] змінила прізвище на Седюк.(а.с.14) На підставі викладеного суд встановив факт, що має юридичне значення, що померла 15 червня 2016 року [PERSON] є рідною матірю [PERSON]. Таким чином є підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, де зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 08 серпня 2015 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, участі у вихованні дитини не бере. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, на утримання сина [PERSON] до його повноліття. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], (а.с.4), дитина проживає з матірю (а.с.9) Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суду. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч.2 ст.182 СК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивач бажає одержувати аліменти на утримання сина за рішенням суду. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є молодим, здоровим, працездатним чоловіком. У зв'язку з чим, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась. Надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, окрім того позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 23 листопада 2012 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №1012 (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] та батьками вказані - [PERSON], [PERSON] (а. с. 4). Довідкою, з місця проживання про склад сім'ї та прописку підтверджується, що малолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом зі своєю матір'ю -[PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому суд виходить з відсутності доказів того, що відповідач не має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, те, що відповідач не страждає на будь - які захворювання. Тому, суд виходить із захисту інтересів дітей та того розміру аліментів, який відповідає прожитковому мінімуму для відповідного віку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, то суд на підставі ч. 2 ст. 79, ч. 2 ст. 88 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення повноліття дитиною. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, розглянути справу в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення телефонограми. Причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не подав. Суд у відповідності до вимог ст.169, ст.. 224 ЦПК України ухвалив розглянути справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідач є військовослужбовцем Національної гвардії України, що підтверджується копією посвідчення (а.с.7). Статтями 51 Конституції України та 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення. Проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений законодавцем з 01.01.2017 року на рівні 1689 гривень. На підставі викладеного, з урахуванням рівності прав та обовязків батька та матері щодо дитини, а також з урахуванням інтересів малолітньої дитини, принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, визначення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 13.01.2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути також судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

13.01.2017 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивувала тим, що 24.04.1991 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у виконкомі Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. На даний час подружнє життя у сторін не склалося, вони втратили повагу один до одного. На думку позивачасім'я фактично перестала існувати, і збереження сім'ї суперечить їх інтересам. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Комарівській сільській раді народних депутатів, про що зроблено актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

13.01.2017 року заявник звернулася до суду з названою заявою. Посилалася на те, що 16 жовтня 1976 року зареєструвала шлюб з [PERSON] В свідоцтві про шлюб її по батькові вказано як «[PERSON]», а дата народження вказано [INFO] року. Але відповідно до паспорта громадянина України датою її народження є [INFO] року, а по батькові - «[PERSON]». 28 травня 1997 року заявник отримала у власність квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування. Але у вказаному договорі її по батькові записано як «[PERSON]», хоча в паспорті громадянина України «[PERSON]». Дані протиріччя у правовстановлюючих документах не дозволяють їй реалізувати своє право власності на нерухоме майно та довести свої родинні зв'язки, тому просила встановити в судовому порядку факт належності їй договору дарування квартири [ADDRESS] від 28 травня 1997 року, серії ААК №493403 та свідоцтва про шлюб (повторного) серії [NUMBER], виданого 06 грудня 2016 року. В судове засідання заявниця не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Представник заінтересованої особи заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що 16 жовтня 1976 року [PERSON] та заявник [PERSON], [INFO], уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним), виданим 06 грудня 2016 року Волноваським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області (а.с.6). В паспорті громадянина України по батькові заявника вказано як «[PERSON]», а датою народження є [INFO] року, що не збігається з даними, вказаними у свідоцтві про шлюб (а.с.5). Крім того, з договору дарування квартири серії ААК №493403 від 28 травня 1997 року, встановлено, що заявнику подаровано квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Але її по батькові у вищевказаному договорі зазначено як «[PERSON]», що не збігається з по батькові, яке вказано в паспорті громадянина України - «[PERSON]». Таким чином, існують розбіжності в написанні дати народження в паспорті громадянина України заявника [PERSON] - [INFO] року та свідоцтві про шлюб - [INFO] року. Крім того, існують розбіжності в написанні по батькові заявника в паспорті громадянина України як «[PERSON]» та свідоцтві про шлюб як «[PERSON]» та договорі дарування квартири як «[PERSON]». Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], договору дарування квартири серії ААК №493403 від 28 травня 1997 року та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

13.01.2017 року заявник Публічне Акціонерне Товариство «[PERSON] КРЕДИТ» звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби [PERSON] юстиції України [PERSON], мотивуючи тим, що 09.11.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області, ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ТОВ «Марїнський Укрпромзбут» у звязку з чим 14.06.2016 року видано виконавчий лист. 04.07.2016 року ПАТ «[PERSON] кредит» звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби [PERSON] юстиції України, з заявою про відкриття виконавчого провадження з метою виконання рішення суду. 15.08.2016 року ПАТ «[PERSON] кредит», отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.08.2016 року ВП №51830753. Не погодившись з рішення державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, оскаржив його до Приазовського районного суду. За наслідками розгляду скарги Приазовським районним судом Запорізької області 23 вересня 2016 року ухвалено рішення за яким: - дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, визнано незаконними; - скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження: - зобовязано відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС [PERSON] юстиції України вирішити питання про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви від 04.07.2016 року. Ухвала суду від 23.09.2016 року набрала законної сили 17.11.2016 року . 05.12.2016 року ПАТ «[PERSON] кредит» звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС [PERSON] юстиції України з заявою щодо вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, мотивуючи своє звернення наявним рішення Приазовського районного суду від 23.09.2016 року. 23.12.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС [PERSON] юстиції України, [PERSON]С винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

13.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 17.10.1998 року. Від шлюбу у них є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов визнає та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 17.10.1998 року. За час спільного проживання у них є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

13.01.2017 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 09 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №229. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Дарю, [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 09 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №229 (свідоцтво про шлюб І-ФП №017322, видане 09.09.2006 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Дарю, [INFO] Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved