overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 лютого 1995 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №6. Від даного шлюбу у них є четверо дітей, троє з яких: син [PERSON], [INFO], донька Ольга, [INFO] та син [PERSON], [INFO], є неповнолітніми. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 лютого 1995 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №6 (а.с.4). Від даного шлюбу у них є четверо дітей, троє з яких: син [PERSON], [INFO], донька Ольга, [INFO] та син [PERSON], [INFO], є неповнолітніми (а.с.5-6). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Після того, як відповідач дізнався про вагітність позивача, відразу зібрав свої особисті речі та переїхав жити до родичів, фактично подружні відносини припинилися з травня 2012 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини у травня 2012 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 10 вересня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 768. Позивач підтримала позов і у судовому засіданні пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили з липня 2013 року, оскільки не знаходили взаємопорозуміння, відповідач не приділяв їй та їхньому неповнолітньому сину уваги, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Наполягає на розірванні їхнього шлюбу з відповідачем, так як вони майже два роки проживають окремо і не спілкуються. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав нотаріально засвідчену заяву, в якій повністю визнав позов [PERSON], згоден на розірвання їхнього шлюбу, та просив справу розглянути у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, враховуючи думку відповідача щодо заявлених позовних вимог, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 вересня 2010 року, зареєстрували його у у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що свідчить актовий запис за № 768. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], який проживає з матір'ю. Питання виховання неповнолітньої дитини та її утримання вирішені між сторонами у добровільному порядку. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у липні 2013 року. Подружжя разом не проживають тривалий час, спільного господарства не ведуть, обидва наполягають на розірванні їхнього шлюбу. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують сторони наполягати на розірванні їхнього шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що спільне господарство не ведеться, як сімя вони не можуть проживати, виконувати сімейні обовязки, оскільки мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. До судового засідання позивач не зявилась, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. До судового засідання відповідач не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнавав, проти задоволення позову не заперечував. Справа розглядалась відповідно до ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.01.2011 серії 1-ФП № 071207, виданого [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. За час перебування в шлюбі мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.09.2011 серії І-ФП № 153433, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, а саме з 2012 року фактично спільне проживання між позивачем та відповідачем припинилось, спільне господарство не ведеться. Сторони не можуть як сімя проживати разом, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Подальше спільне життя неможливе і суперечить їхнім інтересам. За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності померлій [PERSON], [INFO], яка померла 05 серпня 2014 року, заповіту від 01 листопада 2007 року, посвідченого секретарем Ловинської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 94, складеного від імені [PERSON], вказуючи на те, що в даному заповіті записанопо батькові «Гаврилівна» замість вірного «Гавриловна». Заявникові встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини. Заявник та представники заінтересованих осіб до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, у поданих до початку судового засідання письмових заявах заявник та представник Ловинської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської областіпросили справу розглядати без їх участі, заявник також просила заяву задовольнити, Ловинська сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області заяву визнала. Представник Ріпкинської державної нотаріальної контори про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, щозгідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 240818 від 08 серпня 2014 року, [PERSON], померла 8 серпня 2014 року (а.с.7). За період життя [PERSON] Гаврил івна все своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується заповітом від 01.11.2007 (а.с. 8). 24 березня 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ № 092019 від 24.03.2015 (а.с. 5). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Як убачається з роз'яснень, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5\~«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на підставі п. 6\~ст. 273 ЦПК суд\~може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Ловинська сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області, секретарем якої було посвідчено та зареєстровано заповіт, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки спадкодавець [PERSON] померла. Встановлення зазначеного у заяві факту заявникові необхідно для оформлення спадщини, а тому суд знаходить за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 19 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з грудня 2013 року. Подружнє життя не склалося з причини, що кожен має різні погляди на сімейні відносини, обовязки з ведення господарства та виховання дитини. Відповідач постійно предявляв необґрунтовані претензії, що робило спільне життя нестерпним, ганьбив, ображав і принижував честь і гідність дружини. Від постійних суперечок і скандалів погіршилось самопочуття, так як позивачка перебувала в стані постійного стресу. Спір про поділ майна відсутній. За спільною домовленістю з відповідачем після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з матірю. Позивачем до суду була надана заява, в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідачем до суду також була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам \~їхніх \~дітей , що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 2005 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини припиненні з грудня 2013 року. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Спору з ким буде проживати дитина після розірвання шлюбу не має. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

13 травня 2015 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19.11.2011 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 007-14518-191111, за яким боржнику відкрито кредитну лінію, ліміт якої розраховується Банком самостійно. Вказали, що боржник порушив свої зобов'язання по договору і станом на 23 квітня 2015 р. існує заборгованість в сумі 10 889 грн, яку просили стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просив позов задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин двічі, 25.05.2015 р. і 08.06.2015 р. не з'явився. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2011 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 007-14518-191111, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн і встановлено її ліміт на день відкриття рахунку в розмірі 10 000 грн, з процентною ставкою за користування кредитом відповідно до Правил та тарифів Банку. Зі змісту тарифів на обслуговування платіжних карток видно, що процентна ставка за користування кредитом складає 0,0001 % річних, 3,0 % річних на позитивний залишок і плата за обслуговування кредитного ліміту в розмірі 3,50 % річних. Судом з'ясовано, що відповідач користувався наданою йому Банком кредитною лінією. У період з 22 листопада 2011 р. по 25 листопада 2011 р. зняв з карткового рахунку 9 900 грн, а у період з 14 грудня 2011 р. по 10 лютого 2014 р. погасив 17 700 грн. Однак, свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу виконував неналежно, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 23 квітня 2015 р. складає 10 889 грн, що складається з тіла кредиту в сумі - 1 439 грн, простроченого тіла кредиту - 4 200 грн; заборгованості за відсотками - 5 250 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

13 травня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ «Дельта Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №006-15505-120111 (а.с.2). 25.06.2011 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Дельта»), надалі за текстом Позивач, та фізична особа резидент України [PERSON] [INFO], надалі за текстом Відповідач, уклали кредитний договір №006-15505-120111. Банк відкрив [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення кредитного Договору встановив ліміт на Рахунку в сумі 6 000,00 грн. Представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за Кредитним договором №006-15505-120111 від 12.01.2011 року заборгованість в розмірі 30\~814,37 грн. Станом на 17.04.2015 року відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 17.04.2015 року за Відповідачем по укладеному договору з Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» Кредитному договору №006-15505-120111 від 12.01.2011 року заборгованість на загальну суму 30\~814,37 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про слухання справи сповіщений належним чином, просив розглядати справу без його присутності як представника ПАТ «Дельта Банк» та позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2 оборот). Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору №006-15505-120111 від 12.01.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір (а.с.3-4). Згідно розрахунку заборгованості від 17.04.2015 року за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 30\~814,37 грн. (а.с.6). У відповідності ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1049, 1054 ЦК України за передбачено що Позичальник зобов`язується повернути Кредитору надані кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Норма ст.530 Цивільного кодексу України, передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

13 травня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.2-3). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 15.01.2007 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 31.03.2015 року відповідач має заборгованість 29 252,68 грн., яка складається з наступного: · 6 251,27 грн. - заборгованість за кредитом; · 16 006,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; · 5 125,82 грн. заборгованість за пенею та комісією; · 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); · 1 369,18 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.01.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 7500,00 грн. під 36,00% річних (а.с. 8). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 29 252,68 грн. (а.с.5-7). У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат 292,53 грн.(а.с.21).

Outcome: approved