Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

12 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що 11 червня 2015 року померла його мати [PERSON]. За життя остання заповітного розпорядження не складала. Після смерті матері відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розміром 2,00 га за кадастровим номером 5920684900:01:001:0679, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22 червня 2015 року за № 18-336/32-15 СГ було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність». Але документ, що підтверджує виникнення права власності на зазначену вище земельну ділянку, спадкодавцем за життя отриманий не був. Позивач проживав разом із матірю до дня її смерті, тобто фактично вступив в управління спадковим майном, але юридично не оформив право на спадщину. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є позивач. Як спадкоємець він звернувся до держнотконтори для оформлення спадкових прав, однак отримав відмову, так як вищевказаний наказ виданий вже після смерті [PERSON], мати до дня смерті правовстановлюючий документ на право на земельну ділянку на руки не отримала, а також те, що попередній власник не здійснив державну реєстрацію права власності, а отже нотаріус відмовила за відсутністю правовстановлюючого документу. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 11 червня 2015 року, право власності на земельну ділянку, розміром 2,00 га (кадастровий номер 5920684900:01:001:0679) для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав повністю позовні вимоги та обґрунтував їх, вказавши що наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про передачу у власність земельної ділянки від 22.06.2015 року відповідно до ст. 1225 ЦК України є «іншим правовстановлюючим документом», просив позов задовольнити. Представник відповідача Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, в заяві, адресованій суду, за підписом в.о. голови Куянівської сільської ради [PERSON] просив розглянути справу без участі представника сільської ради, що сільська рада проти позову не заперечує. При цьому заява сільської ради надана до суду без печатки сільської ради, а особа, яка її підписала, не вказала яку земельну ділянку має на увазі і не заперечує проти визнання на неї права власності. Представники третіх осіб Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області та відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Позивач, [PERSON], народився 05.11.1957 року в с.Ганнівка-Тернівська Білопільського району Сумської області. Його батьки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії У1-УР № 1800838 ( а.с.5). 11 червня 2015 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 240088 (а.с.6). За життя остання заповітного розпорядження не складала. Після смерті матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина на її майно. Відповідно до поданої позивачем заяви від 18 квітня 2016 року про прийняття спадщини матері, яку він прийняв шляхом спільного проживання з померлою, що підтверджується довідкою виконкому Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області за № 175 від 18.04.2016 року, приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] заведена спадкова справа № 37/2016 ( номер реєстрації у Спадковому реєстрі - 58866746) та видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом від 10 лютого 2017 року на спадщину, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3440 ( чотири цілих три тисячі чотириста сорок десятитисячних) га - рілля, за кадастровим номером 5920684900:03:002:0521, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належить спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 116430, виданого 19.03.2004 року Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 132 ( а.с.35,45, 56,57). Через рік, 06.04.2017 року, позивач знову звернувся до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини матері, яку він прийняв шляхом спільного проживання з померлою, але вже вказав у заяві спадкове майно, що залишилося після смерті матері,- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га., за кадастровим номером 5920684900:01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії- з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га., за кадастровим номером 5920684900:01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, після смерті матері [PERSON], яка померла 11 червня 2015 року. Нотаріус вказує, що 06 квітня 2017 року [PERSON] звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, за кадастровим номером 5920684900:01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, проте у наданих нотаріусу документах для оформлення спадщини відсутній правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно. Спадкоємець надав копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22 червня 2015 року за № 18-336/32-15 СГ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність». Документ, що підтверджує виникнення права власності на зазначену вище земельну ділянку, зі слів спадкоємця спадкодавцем отриманий не був. Посилаючись на статтю 49 Закону України «Про нотаріат», яка зазначає, що нотаріус не вчиняє нотаріальних дій, які суперечать чинному законодавству України, та що не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії,- нотаріус відмовила [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, за кадастровим номером 5920684900:01:001:0679, що розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Нотаріусом роз»яснено право оскарження постанови ( а.с.57, 60). Заперечуючи проти позову, представник третьої особи- Головного управління Держгеокадастру у Сумській області [PERSON] вказала, що громадянка [PERSON] 29.08.2014 року звернулася до Головного управління з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. Розглянувши дану заяву Головним управлінням було видано Наказ від 30.09.2014 року № 18-4495/16 14- СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статей 15-1, 33,116,118,121, 122 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держземагенства у Сумській області, затвердженого наказом Держземагенства України від 21.09.2012 року № 445, зі змінами та доповненнями, затв. Наказом Держземагенства України від 01.03.2013 року № 87. Наказ № 18-4495/16-14-СГ був отриманий за дорученням заявника громадянином [PERSON] (а.с.95, 96). До Головного управління 05.06.2015 року надійшла заява від [PERSON], в якій вона просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області та надати земельну ділянку загальною площею 2,0 га у власність, до заяви була додана документація із землеустрою, копія витягу з ДЗК, копія доручення на громадянина [PERSON](онука спадкодавця). Розглянувши заяву [PERSON] Головне управління відповідно до статей 15-1, 33,116,118,121, 122, 186 Земельного кодексу України, Закону України «Про особисте селянське господарство», ст. 4,4-1, 15,16, 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.9 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення», ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 № 6, видало Наказ № 18-336/32-15-СГ від 22.06.2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Зазначений наказ був отриманий за дорученням [PERSON]М.(онуком спадкодавця) 22.06.2015 року, згідно приєднаної до заяви копії доручення від імені [PERSON] оформленого на її онука [PERSON] Підписи в заявах від 29.08.2014 року та від 05.06.2015 року різні (а.с.8,95,97,98). При отриманні зазначеного наказу № 18-336/32-15-СГ від 22.06.2015 року Уповноважена особа не повідомила Головне управління про факт смерті заявника 11.06.2015 року. Тобто на момент отримання наказу [PERSON] була вже мертва(а.с.6,8,59, 97). Відповідно до ч.1 п.3 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється у разі смерті довірителя або повіреного. Крім того, згідно інформаційної довідки, наданої Відділом у Білопільському районі від 21.07.2017 року громадянин [PERSON]П.(позивач) одержував державний акт серії ЯИ № 811915 від 20.01.2010 року на підставі рішення виконкому Куянівської сільської ради 31 сесія 5 скликання від 18.12.2009 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0982 га для ведення особистого селянського господарства на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Відомостей щодо землекористувачів земельної ділянки під кадастровим номером 5920684900:01:001:0679 немає. Речове право на земельну ділянку під кадастровим номером 5920684900:01:001:0679 за [PERSON] не зареєстроване. Відповідно до п.4 ст.116 Земельного Кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Таким чином позивач вже використав своє право на безоплатну передачу земельних ділянок. До того ж громадянка [PERSON] за життя не завершила процес оформлення права власності на земельну ділянку загальною площею 2,00 га ( кадастровий номер 5920684900:01:001:0679). Відповідно до ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації, а також відповідно до ст.ст. 125.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~\~\~\~\~Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~\~До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» \~відповідно до вимог \~ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки, виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акта на землю, реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки в нього не виникає та відповідно дост. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Якщо ж видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством України у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3ст. 116 ЗК України). У разі набуття права власності на земельну ділянку з інших підстав, передбачених законодавством України відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 в редакції Закону України від 05 березня 2009 року) або ж державної реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (в редакції ст. 125 ЗК до внесення змін зазначеним Законом). Згідно письмового розяснення Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, - Відділ не вбачає підстав для задоволення позову. Так як померлій [PERSON] було видано дозвіл на розробку проекту землеустрою, вона за життя замовила виготовлення даного проекту відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації, площею 2 гектари та з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Однак відповідний дозвіл на розробку проекту та виготовлення проекту землеустрою не є підставою для набуття права власності, згідно чинного законодавства, є державна реєстрація такого права. Оскільки померла [PERSON] не зареєструвала за життя своє право власності на земельну ділянку, отже, земельна ділянка залишається вільною та до складу спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавці, не належить ( а.с.67). Оскільки спірна земельна ділянка [PERSON] на праві власності на час відкриття спадщини не належала і відповідне рішення компетентного органу про передачу ділянки у власність померлої в порядку приватизації відсутнє, суд приходить до висновку про те, що ця земельна ділянка не входить до складу спадщини після смерті [PERSON], в звязку з чим підстави до задоволення вимог [PERSON] про визнання за ним на цю ділянку права власності в порядку спадкування після смерті матері відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed