Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

13 грудня 2018 року позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові посилалась на те, що під час перебування у шлюбних відносинах з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON], 11.12.2001р.н. та [PERSON], 03.03.2004р.н. На даний час вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Неповнолітні діти після припинення фактичних шлюбних відносин проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач жодних коштів на їх утримання не надає. Зазначає, що відповідач [PERSON] добре забезпечений, так як працює водієм автомобіля швидкої медичної допомоги ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» м.Чернівці. Загальна сума його доходу за останні шість місяців становить 35170,31грн. Стан здоров»я відповідача задовільний, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. Натомість, її матеріальне становище дещо гірше. Вона офіційно не працює, у звязку із чим їй важко самостійно утримувати дітей. На підставі вищевикладеного, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 11 грудня 2001р.н., та [PERSON], 03.03.2004р.н., аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи відбувався у відсутність позивачки [PERSON], яка в судове засідання не зявилася. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов визнав. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що сторони з 01 вересня 1995 року перебували у шлюбі, який між ними заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 січня 2019р. розірвано (а.с.8). Від шлюбу у сторін 11 грудня 2001 року народився син [PERSON] та 03 березня 2004 року дочка [PERSON], які після розірвання шлюбу проживають разом із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином дітям не допомагає (а.с.9-11). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При призначенні аліментів суд враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Частинами 1-3\~ст.183\~СК України\~ частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] працює в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» м.Чернівці на посаді водія автомобіля швидкої медичної допомоги. Загальна сума його доходу за період з 01 червня 2018 року по 30 листопад 2018 року становить 35170,31грн. (а.с.14). Стан здоров»я відповідача [PERSON] задовільний, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб у нього на утриманні немає. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими доказами, а також з урахуванням визнанням відповідачем позову, суд вважає, що на підставі ст.183 СК України з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved