Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

13.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося, через несумісність характерів, різних поглядів на життя та втратою любові і поваги один до одного, завдяки чому їхнє спільне життя і збереження сімї стало не можливим, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Карпич». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та прохає задовольнити, оскільки починаючи з 1999 року подружні стосунки з відповідачем припинилися. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Спір про майно відсутній. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання, суд не повідомив. Згідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За письмовою заявою позивача, суд прийшов до переконання щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 жовтня 1994 року в Пригарівській сільській раді Козельщинського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 9. Починаючи з 1999 року позивач та відповідач спільне господарство не ведуть та\~ проживають окремо. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Майновий спір на час розгляду позову про розірвання шлюбу відсутній. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням позиції позивача, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем «Карпич». З врахуванням викладеного і

Outcome: approved