Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

14.02.2017 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася [PERSON] із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, посилаючись на те, що її мати [PERSON], [INFO], з 1995 року проходить лікування у медичних психіатричних закладах. У 1995 році у неї померла мати і від переживань у неї погіршилося здоровя, що призвело до зміни психічного стану. Після тривалого лікування здоровя [PERSON] не покращується, а погіршується. 04.05.2005 року після огляду лікарем [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності. Підставою звернення заявника до суду із вказаною заявою є вирішення питання про здатність її матері усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також визнання її недієздатною за період з 1995 року до винесення рішення по справі. Представник заявника у судовому засідання вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві, та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа\~може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.03.2013 року серії І-ЖС №226879, актовий запис № 963. Відповідно до довідки МСЕК від 04.05.2005 року серії АД № 025586, на підставі акту огляду у МСЕК № 831, [PERSON] було встановлено повторно другу групу інвалідності безстроково. В період часу з 14.12.2016 року та на час звернення [PERSON] до суду із заявою про визнання її матері недієздатною, [PERSON] проходила курс лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, що підтверджується справкою від 06.01.2017 рок № 47-19. Згідно з ст. 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово- психіатричну експертизу. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2017 року було призначено судово-психіатричну експертизу для вирішення питань: чи хворіє на сьогоднішній день [PERSON] на психічну хворобу та чи охоплює психічна хвороба період з 1995 року по 2017 рік, та чи розуміє [PERSON] значення своїх дій та чи може ними керувати на сьогодні та в період з 1995 року по 2017 рік. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КУ «Запорізька клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 06.04.2017 року № 207, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдальної шизофренії, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості. Внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. На обліку у лікаря-психіатра знаходиться з 2001 року по теперішній час. Відповідно до заявлених вимог, [PERSON] просить суд визнати її матір недієздатною, починаючи з 1995 року до винесення рішення судом. Однак, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про визнання громадян обмежено дієздатними чи недієздатними» роз'яснено, що за загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним. У тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним. Суд, приймаючи таке рішення, виходить з того, що заявником не надано доказів, що підтверджують недієздатність [PERSON] з 1995 року. Також, вказане не вбачається із змісту висновку судово-психіатричного експерта КУ «Запорізька клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради від 06.04.2017 року № 207. З огляду на викладене, враховуючи те, що заявником не доведено в ході розгляду справи, що від часу виникнення недієздатності [PERSON] залежать певні правові наслідки, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] та визнання недієздатною [PERSON] з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання її недієздатною. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується статтею 240 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.\~\~\~

Outcome: partial