Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

13.07.2021 позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача ТзОВ «Фінпром Маркет» та просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Остапенка Є.М., реєстровий номер 22042021, який видано 16.07.2020 таким, що не підлягає виконанню в загальному розмірі 74 290, 99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2020 приватним нотаріусом Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за № 22042021 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором від 06.07.2011 в сумі 74 290, 99 грн. Постановою державного виконавця від 08.04.2021 було відкрито виконавче провадження № 65058243. Постановою державного виконавця від 28.04.2021 був накладений арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках позивача та арешт на майно позивача. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а заявлені вимоги відповідача є необґрунтованими та спірними. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 26.08.2021 від директора ТОВ «Фінпром Маркет» надійшов лист, в якому він зазначив, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №2204 від 16.07.2020 таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн, інші 50 % судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. В зв`язку з цим просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 2204 від 16.07.2020 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення не надав. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, пояснення та матеріали згідно з якими вчинявся виконавчий напис не надав, причини неявки до суду не повідомив. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що 06.07.2011 між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено кредитний договір № 55861/2872PL3 (готівка). 16.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2204, яким звернуто стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором №55861/2872PL3 від 06.07.2011, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] за період з 18.06.2012 по 16.07.2020 у розмірі 57 688, 38 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 543, 20 грн - заборгованість за нарахованими та невиплаченими процентами та комісією, 8009, 41 грн - заборгованість за нарахованою та невиплаченою пенею, 500, 00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 74 290, 99 грн. 08.04.2021 2021державним виконавцем Фастівського МВ виконавчої служби ЦМУЮ (м.Київ) було відкрито виконавче провадження № 65058243 на підставі заяви про примусове виконання згідно виконавчого листа № 22042021, виданого 16.07.2020, виданого приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення [PERSON] заборгованість на користь ОВ «Фінпром Маркет» в розмірі 74 290, 99 грн. 08.04.2021 державним виконавцем Фастівського МВ виконавчої служби ЦМУЮ (м.Київ) винесена постанова про арешт коштів боржника - [PERSON] на підставі виконавчого листа № 22042021, виданого 16.07.2020, виданого приватним нотаріусом Остапенко Є.М. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, процедура вчинення якої регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні положення містяться в п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Пунктами 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, незрозумілим є період, за який стягується заборгованість, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, відповідачем була подана заява про визнання позовних вимог, яка, на думку суду, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №2204 від 16.07.2020 таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн, інші 50 % судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. В зв`язку з цим просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 2204 від 16.07.2020 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454 грн.

Outcome: approved