Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

13 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство «МегаБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить задовольнити вимоги банка щодо погашення заборгованості за кредитним договором №139В/2007 від 06.06.2007 року, укладеним між ВАТ «МетаБанк» із [PERSON] в сумі 293\~308,93 грн., що складається із заборгованості за кредитом 274\~800,03 грн., штрафу 17\~899,40 грн., судового збору 569,50 грн. та витрат з інформаційно-технічного забезпечення 40 грн., шляхом звернення стягнення в межах суми 293308,93 грн. на автомобіль марки HONDA, модель СІVIC 1.8, тип легковий КОМБІ-А, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, чорного кольору, № кузова SHHFK28807U02872, № двигуна\~ R18А22033741, тимчасовий державний номер 10 ВО 0404, який належить на праві власності [PERSON], шляхом надання позивачу права продати вказаний транспортний засіб від імені [PERSON] з наданням Банку всіх повноважень продавця. Для здійснення продажу вилучити у [PERSON] вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі та передати його у володіння ПАТ «МетаБанк». В обґрунтування своїх вимог Банк вказував, що 06.06.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонери товариством «Мегабанк», правонаступником якого з 21.08.2009 року є Публічне акціонерне товариство «МЕГАБАНК», був укладений Кредити договір №139В/2007. Відповідно до укладеного Договору, позичальниця отримала кредит на споживчі цілі в сумі 32219,00 доларів США, на строк до 05.06.2014 року зі сплатою 13,5% річних. В забезпечення наданого кредиту між [PERSON] та ВАТ «Мегабанк» було укладе договір застави майна №78/2007-3 від 06.06.2007 року. Відповідно до умов договору застави з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, позичальником було передано в заставу Банку автомобіль марки HONDA, модель СІVIC 1.8, тип легковий КОМБІ-В, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, чорного кольору. № куз. 8ННРК28807Ш28972, № двиг. К.18А22033741, який належить останній на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС 012790 від 02.06.2007 виданого РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Миколаїв ВДАІ УМВС в Миколаївській області, про що 07.06.2007 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зроблено відповідний запис. Вказана обставина підтверджується витягами із Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 07.06.2007 року та 05.06.2012 року. Відповідно до п.п. 1.1., З.2.З., 4.2. кредитного договору позичальник зобовязалася здійснювати щомісячно повернення кредиту згідно з графіком, який є додатком №1 до даного кредитного договору, а також щомісячно сплачувати суму процентів за користування кредитними коштами. Однак, позичальником умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства України були порушені, у звязку з чим Банк звернувся з відповідним позовом до суду. 12.09.2012 року рішенням Київського районного суду м. Харкова позов ПАТ «МЕГАБАНК» до [PERSON] було задоволено та прийняте рішення про стягнення заборгованості в сумі 293 308,93 грн. Вказане рішення залишено в силі судом апеляційної інстанції. Так як боржником рішення суду не було виконано в добровільному порядку, ПАТ «МЕГАБАНК» було направлено до Ленінського відділу державної виконавчої службі Миколаївського міського управління юстиції виконавчий лист про стягнення заборгованості боржника в примусовому порядку та 15.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В подальшому у відношенні вказаного вище автомобілю державним виконавцем 07.05.2013 року було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, яку направлено до виконання в УДАІ УМВС України в Миколаївській області. Вказаною постановою державний виконавець обмежив власника майна в його праві розпорядження транспортними засобами, наклав на нього арешт та заборонив здійснювати будь-які заходи щодо відчуження майна до повного виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед ПАТ «МЕГАБАНК». 28.05.2013 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук вказаний вище транспортний засіб, та постанову направлено до виконання в УДАІ УМВС України в Миколаївській області. Крім іншого, під час розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «МЕГАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості Ленінський районним судом м. Миколаєва 17.07.2011 року було винесено ухвалу, якою було накладено арешт на вищевказаний автомобіль, яку також направлено судом для виконання до УДАІ УМВС України в Миколаївській області. В ході виконавчого провадження державним виконавцем, згідно до результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 02.12.2015 року щодо майнового стану боржника [PERSON] було встановлено, що за боржником не зареєстровано в ДАІ будь-яких транспортних засобів, у тому числі і того, який був переданий в заставу ПАТ «МЕГАБАНК». В подальшому ПАТ «МЕГАБАНК» стало відомо, що [PERSON], в порушення умов п. 2.1.2. договору застави майна №78/2007-3 від 06.06.2007 року та ст. 17 Закону України «Про заставу», без будь-якого попереднього письмового дозволу Заставодержателя ПАТ «МЕГАБАНК», здійснила за відплатним договором відчуження предмета застави фізичній особі [PERSON], який здійснив перереєстрацію заставленого транспортного засобу на своє прізвище, як на нового власника. Після перереєстрації заставленого транспортного засобу на нового власника [PERSON] УДАІ УМВС України в Миколаївській області, правонаступником, якого є Регіональний сервісний центр МВС України в Миколаївській області, автомобілю було присвоєно такий же як і раніше реєстраційний номер [NUMBER] та видане інше свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу. В подальшому [PERSON], без будь-якої згоди ПАТ «МЕГАБАНК», здійснив за відплатним договором відчуження предмета застави іншому власнику - [PERSON], який здійснив перереєстрацію заставленого транспортного засобу на своє прізвище, як на нового власника. Після перереєстрації заставленого транспортного засобу було присвоєно інший реєстраційний номер, а саме - ВЕ4175АН та видане інше свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу. В подальшому [PERSON] здійснив за відплатним договором відчуження предмета застави іншому власнику - [PERSON], який здійснив перереєстрацію заставленого транспортного засобу на своє прізвище, як на нового власника та провів перереєстрацію транспортного засобу, якому присвоєно інший реєстраційний номер: ВН 6713 ІМ та 06.11.2015 року видане свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу СХТ 584792. В подальшому [PERSON] також здійснив за відплатним договором відчуження предмета застави іншому власнику - [PERSON], яка здійснила перереєстрацію заставленого транспортного засобу на своє прізвище та отримала нове реєстраційне свідоцтво на автомобіль з новим реєстраційним номером АІ 7227 СК. Нещодавно [PERSON] спірний автомобіль було знято з обліку для його реалізації та йому присвоєно тимчасовий державний номер - №10 ВО 0404. Посилаючись на порушення [PERSON] вимог договору кредиту та застави у звязку з відчуженням спірного транспортного засобу, Банк звернувся до суду та просить про вище викладене. Представник Банку [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги Банка підтримав та пояснив про вищевикладене. Пославшись на те, що вищевказаний спірний транспортний засіб має інший номерний знак, на час звернення стягнення на це майно він перебував у власності іншої особи, то просив позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що вже існує рішення з заявлених вимог, тому просив позов залишити без розгляду. Пояснив, що його довіритель дійсно отримала кредит на купівлю вказаного автомобілю, що також є предметом застави. Автомобіль було передано за договором прокату Вурсову та до цього часу не повернуто. З цього приводу його довірителька зверталася до поліції, але до цього часу будь-яких даних з приводу її заяви не надходило. Представник регіонального сервісного центру МВС України в Миколаївській області проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що вимога позивача про надання йому прав здійснення продажу спірного автомобілю від імені власника, а також зняття з реєстрації не передбачено законодавством України. Також додатково пояснив, що автомобіль є тим самим майном, номер двигуна та кузова не змінювався. Зміні підлягав лише реєстраційний номер, що не впливає на обєкт обтяження як інший предмет. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не прибули, про причини неявки не повідомили. Третя особи: Регіональний сервісний центр МВС України в Одеській області та сервісний центр МВС Україні в Київській області, своїх представників до суду не направили, про причини неявки не повідомили. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі суд встановив, що 06 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №139В/2007, за умовами якого позичальниця отримала кредит на придбання автомобілю в сумі 32219 доларів США на умовах платності, строковості та повернення за відповідним графіком (а.с. 7-10). В забезпечення виконання вищевказаного договору [PERSON] було передано в заставу вищевказаний автомобіль (а.с. 12-17). 07.06.2007 року було зареєстровано обтяження спірного автомобілю на підставі вищевказаного договору застави (а.с. 18-19). Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2012 року, у звязку з порушенням позичальницею умов договору кредиту, було звернуто стягнення на заставне майно автомобіль марки HONDA, модель СІVIC 1.8, тип легковий КОМБІ-А, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, чорного кольору, № кузова SHHFK28807U02872, № двигуна\~ R18А22033741, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 23-24, 25 зворотній бік). Вказане рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2013 року, тобто набрало законної сили та звернуто до виконання 14 лютого 2013 року (а.с. 25-33). Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського УЮ від 07.05.2013 року було накладено арешт на вищевказаний автомобіль та оголошено розшук майна боржника (а.с. 34-35). За результатами пошуку підтвердились дані про [PERSON] як власника вказаного майна (а.с. 26). В той же час, відсутні докази щодо здійснення дій з фактичного арешту вказаного майна і відібрання його у боржника. За результатами аналітичного пошуку транспортного засобу по «НАІС ДДАІ» МВС України від 02.12.2015 року вбачається дані про нового власника вказаного транспортного засобу [PERSON] 01 квітня 2015 року на вказаний транспортний засіб видане реєстраційне свідоцтво та автомобілю присвоєно новий реєстраційний номер. Щодо підстав перереєстрації автомобілю на нового власника, то такою зазначено проведення аукціону ВРЕВ м. Миколаїв (а.с. 37). За даними витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 12.02.2016 року, вказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON] 16.12.2015 року (а.с. 39). 15.02.2016 року Банк направив [PERSON] вимогу щодо погашення заборгованості за договором та повідомив про наслідки ухилення від цього, а саме: початок процедури звернення стягнення на вказаний автомобіль, як заставне майно (а.с. 43-46). Посилаючись на наявність обтяження вищевказаного автомобілю та приписи ст. 27 ЗУ «Про заставу», Банк просить звернути стягнення на вказаний автомобіль, що нині перебуває у власності відповідача [PERSON] Відповідно до частини 3\~статті 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням, яке набуло законної сили, мають преюдиційне значення та при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи з тим самих підстав, не доводяться. Враховуючи, що вищевказані відносини виникли з умов кредитного договору, укладеного із [PERSON], та підставами для звернення стягнення на спірний автомобіль Банк зазначає саме невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, суд приймаючи рішення, виходить з того, що вже застосовані правові наслідки невиконання умов вказаного кредитного договору та рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2012 року на вказаний автомобіль вже звернуто стягнення. Посилання представника Банку на зміну реєстраційного номеру спірного автомобілю як підставу повторного вирішення вказаного спору суд вважає безпідставними. Так, ідентифікаційний номер транспортного засобу\~або\~VIN-код\~ це унікальний серійний номер, що застосовується в\~автомобільній промисловості\~для індивідуального розпізнавання кожного\~механічного транспортного засобу,\~причіпного транспортного засобу,\~мотоцикла\~та\~мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті\~ISO\~3833. Ідентифікаційний номер транспортного засобу наноситься на транспортному засобі у місцях та у відповідності із вимогами міжнародного стандарту\~ISO 4030\~та заноситься у\~паспорт транспортного засобу. Номери агрегатів спірного транспортного засобу (номер кузова, номер двигуна та шасі) не змінені, всі дані первинної реєстрації автомобілю підтверджені, отже останній як обєкт матеріального світ не змінено. Більш того, за даними головного сервісного центру МВС України від 16.01.2016 року, спірний автомобіль дійсно було перереєстровано на нового власника, при цьому, на момент оформлення цієї операції з даного транспортного засобу були зняті усі раніше накладені на нього обмеження (а.с. 108-109). Згідно відомостей Головного управління національної поліції в Миколаївській області, такі обмеження були зняті зі спірного автомобілю на підставі постанов Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції (а.с. 110). В той же час, Ленінський ВДВС спростував вказану інформацію, зазначив про відсутність будь-яких рішень державного виконавця про припинення арешту спірного майна та закінчення виконавчого провадження (а.с. 112). Як вказав в судовому засіданні представник Банку, останній звернувся до відділу поліції із заявою про шахрайські дії, наразі відповіді щодо наслідків прийнятої заяви та ходу її розгляду не надійшло. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги прийняте рішення суду, що набрало законної сили, з приводу звернення стягнення на заставне майно, відсутні правові підстави для звернення стягнення на заставний автомобіль. Посилання представника Банку на шахрайські дії з відчуження заставного майна також вказують на іншу природу правових відносин між сторонами, аніж цивільно-правові, що виключає підстави звернення стягнення на вказане майно з посиланням на приписи положень ст. 27 ЗУ «Про заставу», адже за вказаною нормою застава зберігає силу, якщо предмет застави перейшов у власність іншої особи з однієї з підстав, зазначених у законі.

Outcome: dismissed