Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

13.01.2021 року [PERSON] звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що її батько, [PERSON] помер [INFO] , її мати, [PERSON] , померла [INFO] . Від спільного подружнього життя батьків у них народились дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що згідно довідки Самбірського МБТІ Львівської області від 05.10.2020 року №2130 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та в цілому належить [PERSON] , як голові колгоспного двору станом на 01.04.2008 року. Вказує, що 17.12.2007року секретарем виконкому Боршевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області посвідчено заповіт від імені [PERSON] , [INFO] згідно якого на випадок його смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він згідно з законом мав право, заповів дочці - [PERSON] , жительці села Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за № 66. Вищезгаданий заповіт не змінений і не скасований. Стверджує, що згідно довідок виконкому Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області від 13.11.2020 року № 509 та №508 станом на 01.07.1990 та на 15.04.1991 у житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: батько - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Крім того, зазначає, що на день смерті батька [PERSON] з ним у зареєстрованому шлюбі проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] у житловому будинку в [ADDRESS] , тобто спадкоємець першої черги за законом вступила в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, зазначила, що 30.06.2017 року вона, як спадкоємець за заповітом звернулась до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (спадкова справа № 124/2017) та 26.09.2017 року, як спадкоємець за законом, вона звернулась до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (спадкова справа № 162/2017), однак, листом Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області від 30.10.2020 року №779/02-14 їй роз`яснено про те, що згідно довідки №431 виданої Нижанковицькою селищною радою Старосамбірського району Львівської області від 14.09.2020 року станом на 01.07.1990 року членами колгоспного двору були: [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з вищенаведеним Старосамбірська державна нотаріальна контора Львівської області не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на дане майно. За захистом свого права, як спадкоємця їй рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи вищенаведене просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 справа передана для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 16.01.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 18.02.2021, витребувано у Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області копії спадкової справи №124/2017 після смерті [PERSON] та копію спадкової справи №162/2017 після смерті [PERSON] . Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 18.02.2021 у вказаній справі задоволено клопотання позивача [PERSON] та замінено відповідача Нижанковицьку селищну раду Старосамбірського району Львівської області на її правонаступника - Добромильську міську раду Самбірського району Львівської області, підготовче судове засідання відкладено на 02.03.2021. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник позивачки адвокат Бущак Р.Є. в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності та зазначає, що не заперечує проти позову. Представник відповідача Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області у підготовче провадження не з`явився, подав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглядати справу без участі їх представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно з ч. 1 ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані\~статтями 77-80 ЦПК України. Встановлено, що 11.07.1990року, голова колгоспного двору [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а також зареєстрував його у Самбірському МБТІ 11.07.1990 року, про що було вчинено запис в реєстрову книгу за № 27. У свою чергу, підставою для виникнення у колгоспного двору в особі його голови [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок послужило рішення виконавчого комітету Старосамбірської районної ради народних депутатів Львівської області від 19.04.1990 року за № 90 «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків і колгоспних дворів». Як вбачається з наявного у справі витягу з погосподарської книги № 12 Дроздовицької сільської ради народних депутатів за 1986-1990 роки, господарство, особовий рахунок якого [NUMBER] , відноситься до суспільної групи господарств\~колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , [INFO] . Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП Львівської обласної ради « Самбірське МБТІ» від 02.10.2020 року , загальна площа житлового будинку (літера «А-1»), який розташований по [ADDRESS] , складає 136,4 кв. м, з неї житлова 60,2 кв. м.. До житлового будинку належать господарські будівлі сарай (літера «Б»), стодола (літера «В»), навіс(літера Г), погріб (літера Д), вбиральня ( літера Е), криниця ( літера К), огорожа (1-3). З довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна КП Львівської обласної ради « Самбірське МБТІ» від 05.10.2020 №338 вбачається, що даний житловий будинок побудований до 1939 року та не являється об`єктом самочинного будівництва. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з приналежним майном становить 257 520 грн. У відповідності до довідки Самбірське МБТІ від 05.10.2020 року за № 2130 житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належав в цілому [PERSON] як голові колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Старосамбірської районної Ради народних депутатів Львівської області від 19.04.1990 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 10.01.2017 року виконкомом Нижанковичцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області( а.с.12) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 29.03.2017 року виконкомом Нижанковичцької сільської ради Старосамбірського району Львівської області( а.с.13) Позивачка у справі [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.1963 року ( а.с. 15) копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 28.04.1984 року ( а.с.16), копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від13.02.1959 року( а.с.42) копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 02.07.1988 року Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України \~положення зазначеного \~Кодексу\~застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим\~ЦК України, положення цього \~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки\~згадані вище\~правовідносини виникли до набрання чинності діючим\~ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями\~ЦК Української РСР\~1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у\~Законі Української РСР «Провласність»\~і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Як роз`яснюється у п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст. ст. 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього\~Закону\~(тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.01.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до ст. ст.\~120,\~121ЦК Української\~РСР\~1963\~року у\~редакції,\~яка була\~чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до ст. ст.120-127ЦК Української РСР\~1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір\~це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст.126 ЦК Української РСР\~1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень\~ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до п. 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Довідками виконкому Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області від 13.11.2020 року № 509 та від 13.11.2020 року № 508 підтверджено, що у житловому будинку [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року були зареєстровані та фактично проживали [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до довідки виконкому Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області від 13.11.2020 року № 504 на день смерті [PERSON] ( [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом заповіту [PERSON] від 17.12.2007 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Боршевицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області Демко Н.А. від 17.12.2007 за реєстр. № 66, такий складений на користь позивачки, він є чинним, що підтверджується відповідною відміткою на ньому, а також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48252666 від 30.06.2017 року. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у день його смерті\~ [INFO] та спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у день її смерті\~ [INFO] у відповідності до положень ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після [INFO] спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Таким чином, спадщина після смерті колишнього голови колгоспного двору\~ [PERSON] на його частку в майні колгоспного двору відкрилася після його смерті, тобто [INFO] , а спадщина члена колгоспного двору [PERSON] відкрилася після її смерті тобто [INFO] . Відповідно, спадкування проходить за правилами, визначеними діючим\~ЦК України. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 1, 2\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1\~ст. 1270 ЦК України\~встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями майна покійного [PERSON] , є його дружина [PERSON] в силу ст. 1214 ЦК України та його донька [PERSON] за заповітом. Спадкоємцями майна [PERSON] є її доньки [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті батька, так як протягом визначеного\~ст.1270 ЦК України\~строку, а саме 27.06.2017 року подала до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви Старосамбірської державною нотаріальною конторою Львівської області 30.06.2017 року відкрито спадкову справу № 124/2017 р., про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 48252885 від 30.06.2017 року та витребувані судом матеріали цієї спадкової справи. Крім того, позивачка прийняла спадщину за законом після смерті мами [PERSON] , так як протягом визначеного\~ст. 1270 ЦК України\~строку, а саме 22.09.2017 року подала до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області заяву про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви Старосамбірської державною нотаріальною конторою Львівської області 26.09.2017 року відкрито спадкову справу № 162/2017, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 49245681 від 26.09.2017 та витребувані судом матеріали цієї спадкової справи. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не вчиняла дій, які б свідчили про її бажання прийняти спадщину після смерті батьків. Відтак,\~судом беззаперечно\~встановлено,\~що від\~спадкодавців \~ [PERSON] \~та [PERSON] \~до позивачки\~перейшло право\~на спадкування\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами як\~колишнього колгоспного\~двору,\~що розташований\~у [ADDRESS] ,\~у порядку\~спадкування.\~Проте державний\~нотаріус відмовив\~позивачці у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~про що\~свідчить його\~лист від\~30.01.2020\~року за\~вих.\~№ 779/02-14. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Отже, визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: approved