Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

12 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 12 грудня 1987 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони припинили з 26 лютого 1997 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с. 13-14). Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року було направлено судове доручення у цій цивільній справі до відповідного органу держави - Російська Федерація про допит відповідача та проведення процесуальних дій (а.с. 18-19). 30 серпня 2019 року на адресу суду надійшло повідомлення про виконання судового доручення (а.с. 32-38). У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін (а.с. 44). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, однак за результатами проведених процесуальних дій за судовим дорученням, позовні вимоги визнав у повному обсязі не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглядати за його відсутності (а.с. 38). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 12 грудня 1987 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського району міста Владивосток зроблено відповідний запис за № 1355 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 9). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 1997 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved