Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

14 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати договір дарування квартири, посвідчений 11 листопада 2016 року приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] за реєстраційним номером № 2550. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.11.2016 року між ним та відповідачем ( в особі представника 3-ої особи [PERSON]) було укладено договір дарування квартири за реєстраційним номером № 2550, який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] Згідно п. 1 предметом даного Договору є квартира № 56 в будинку № 24, що знаходиться у м. Львові по вул. Клепарівській, загальною площею 43 м. кв. Відповідно до п. 7 Договору прийняття дарунка вважається одержання обдарованою особою примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. На момент предявлення позову, відповідач всупереч вимогам ч. 2 ст. 727 ЦК України, порушила умови передання у дар нерухомого майна, а саме своїми діями створює загрозу безповоротної втрати дарунку, що становить для позивача велику немайнову цінність, оскільки ця квартира використовувалась та використовується надалі позивачем як робоче місце для ПП «Експерт Маш», де позивач здійснював та продовжує здійснювати господарську діяльність. Завдяки результатам зусиль позивача щодо здійснення робочої діяльності за даною адресою, було набуто у власність дане нерухоме майно у 2004 році. Спогади та память щодо робочої діяльності позивача впродовж останніх понад 12 років знаходяться в стінах даного приміщення, в якому позивач здобув, забезпечив та укріпив економічне зростання та добробут власної сімї, в т. ч. відповідачки, як доньки. Ч. 2 ст. 727 ЦПК України передбачено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Через майже рік з моменту укладення договору, позивачеві стало відомо, що обдарована особа (відповідач) має намір продати усе подароване нерухоме майно, а кошти від продажу скерувати в невизначеному для дарувателя (позивача) напрямку, попри те, що все це майно набувалося позивачем для забезпечення блага відповідача доньки. Відповідно до п. 7 Договору та ч. 4 ст. 722 ЦК України відповідач прийняття дарунку не здійснила, тобто не здійснила прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмету договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. На момент подачі позову, позивач продовжує здійснювати діяльність свого підприємства за даною адресою, ключів чи документів на вказане майно не передавав відповідачу, а отже, прийняття дару, в порядку визначеному законом та договором, не відбулось. Доводи позивача щодо можливої втрати дарунку, крім наведених вище, додатково підтверджуються довідкою до акту огляду МСЕК серії ААА № 470626, виданої Психіатричною МСЕК № 1 (м. Львів, вул. Кульпарківська, 95), згідно якої відповідачу призначено ІІІ групу інвалідності з дитинства. Відповідач двічі у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та дату судового засідання через засоби масової інформації. Позивач та 3-тя особа в судовому засіданні позов підтримали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 розд. III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] від імені [PERSON] було укладено договір дарування належної [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться в місті Львові по вул. Клепарівській, 24/56. Вказана квартира належала позивачу на праві приватної власності та була відчужена відповідачу [PERSON] (доньці) шляхом договору дарування квартири за реєстраційним номером № 2550, який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] На момент предявлення позову, відповідач всупереч вимогам ч. 2 ст. 727 ЦК України, порушила умови передання у дар нерухомого майна, а саме своїми діями створює загрозу безповоротної втрати дарунку, що становить для позивача велику немайнову цінність, оскільки ця квартира використовувалась та використовується надалі позивачем як робоче місце для ПП «Експерт Маш», де позивач здійснював та продовжує здійснювати господарську діяльність. Завдяки результатам зусиль позивача щодо здійснення робочої діяльності за даною адресою, було набуто у власність дане нерухоме майно у 2004 році. Спогади та память щодо робочої діяльності позивача впродовж останніх понад 12 років знаходяться в стінах даного приміщення, в якому позивач здобув, забезпечив та укріпив економічне зростання та добробут власної сімї, в т. ч. відповідачки, як доньки. Через майже рік з моменту укладення договору, позивачеві стало відомо, що обдарована особа (відповідач) має намір продати усе подароване нерухоме майно, а кошти від продажу скерувати в невизначеному для дарувателя (позивача) напрямку, попри те, що все це майно набувалося позивачем для забезпечення блага відповідача доньки. На цій підставі позивач вважає, що відповідач своїм недбалим ставленням створила реальну загрозу безповоротної втрати квартири. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Як зазначено у частині другій ст.719 цього Кодексу, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі. Розірвати договір дарування дарувальник вправі лише за умови наявності дарунка у натурі, тобто коли дарунок на момент пред'явлення такої вимоги є збереженим. Збереження дарунка передбачає знаходження його у власності обдарованого у стані, що відповідає його призначенню. Тому предмет договору дарування повинен бути річчю індивідуально визначеною, неспоживчою, відповідної цінності для дарувальника. При розірванні договору дарування дарунок повертається дарувальнику у тому вигляді, в якому він існує на момент розірвання договору. Розірвання договору дарування є правовою підставою припинення права власності на дарунок у обдаровуваного. Наслідком такого розірвання є застосування реституції, тобто повернення сторін у первинний стан, у зв'язку з чим, обдаровуваний зобов'язаний повернути дарувальнику річ, що є предметом договору, у натурі з урахуванням можливого природного зносу за період її перебування в обдаровуваного. Проте, за загальним правилом, згідно з частиною першою статті 651 Кодексу, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача і вважає за можливе розірвати укладений між позивачем та відповідачем договір дарування.

Outcome: approved