Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

13.01.2020 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва до відповідача з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння літ. А-1, загальною площею 84,5 кв.м., житловою площею 65,7 кв.м., літню кухню літ. Б, котельню літ. В, сарай літ. Г, споруди № 1, 6, огорожі № 2, 3, 4, 7, розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, бабусі позивача - [PERSON] 24.01.1986 року було виділено земельну ділянку площею 400 кв.м. за адресою: [ADDRESS] під будівництво будинку, згідно рішення загального зібрання колгоспу ім. Кірова від 13.02.1979 року. Домоволодіння було побудовано розміром 7,0х13 м., а також сарай, кухня, теплиця. 20.06.1992 року представники Матвіївської селищної ради народних депутатів склали акт прийому в експлуатацію вищевказаного житлового будинку із господарськими будівлями. В домоволодінні мешкала [PERSON] та її онука - [PERSON] з 31.07.1992 року. [INFO] бабуся позивача померла. Позивач продовжує мешкати у вищезазначеному домоволодінні, зареєстрована та фактично прийняла спадщину після смерті бабусі. Позивач звернулась до приватного нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що в неї немає правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Згідно відомостей ММБТІ на вищезазначеній земельній ділянці знаходяться: житловий будинок лі. А-1, житловою площею 65,7 кв.м., загальною площею 84,5 кв.м., літня кухня літ. Б, котельня літ. В, сарай літ. Г. Об`єкти самочинного будівництва відсутні. Поряд з цим, будівлі побудовані до 05.08.1992 року не відносяться до самочинного будівництва та не підлягають прийняттю в експлуатацію. В експлуатації домоволодіння перебуває з 1991 року, воно електрифіковано, має опалення, функціонує нормально. Других спадкоємців, крім позивача, у померлої [PERSON] немає. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 15.01.2020 року вищезазначений позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалено витребувати у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г. належним чином звірену копію матеріалів спадкової справи, що була заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 24.04.2020 року до канцелярії суду надійшла копія матеріалів спадкової справи, що була витребувана ухвалою суду від 15.01.2020 року. В судовому засіданні 24.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. 26.06.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить позов задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 24.01.1986 згідно рішення загальних зборів колгоспу ім. Кірова від 13.02.1979 року виділено в натурі земельну ділянку площею 400 кв.м., що розташована по [ADDRESS] , під будівництво будинку [PERSON] , що підтверджується Актом від 24.01.1986 року. Згідно Дозволу № 431 на право виконання будівельних робіт, [PERSON] було надано дозвіл на оформлення документів на самовільно збудований дім розміром 7,0х13м., сарай, кухню, теплицю на земельній ділянці по [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 12.12.1985 року за № 431. Закінчений будівництвом житловий будинок та господарські будівлі на земельній ділянці в [ADDRESS] прийнято в експлуатацію згідно Акту від 20.06.1992 року. Відповідно до інформації КП ММБТІ, за результатами обстеження від 18.12.2019 року встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться: житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, котельня літ. В, сарай літ. Г, споруди № 1, 6, огорожі № 2, 3, 4, 7. Об`єкти самочинного будівництва відсутні. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.07.2012 року. [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.1970 року. Її матір`ю є - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 15.02.1975 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.1979 року. [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.1975 року. Її матір`ю є - [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є донькою померлої, а позивач [PERSON] - онукою останньої. З копії матеріалів спадкової справи, заведеної ПН ММНО Бороздіною О.Г. після смерті [PERSON] , вбачається, що [PERSON] своєю заявою відмовилась від належній їй частки спадкового майна, що залишились після смерті її матері на користь онуки померлої - [PERSON] . [PERSON] вчасно звернулась до ПН ММНО Бороздіної О.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі - [PERSON] . Проте, 06.02.2013 року ПН ММНО Бороздіна О.Г. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. З копії Довідки Адміністрації Центрального району ММР від 13.12.2012 року за вихідним № 114 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] з 19.09.1991 року по [INFO]. На день смерті з нею проживали та були зареєстровані: її донька - [PERSON] з 06.01.1989 року онука померлої - [PERSON] з 31.07.1992 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або із істотним порушенням будівельних норм і правил. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Відповідно до п.3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2016 року № 553, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості виготовити правовстановлюючий документ на ім`я померлої. Судом встановлено, що позивач дійсно проживала та була зареєстрована з бабусею [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини на користь своєї доньки (онуки померлої) - [PERSON] . Поряд з цим, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved