Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

12 грудня 2013 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у реалізації права власності шляхом зобов'язання вчинити дії, вселення (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власницею 7/9 частин квартири [ADDRESS]. Право власності на 2/9 частин спірної квартири зареєстровано за відповідачкою - [PERSON], яка після смерті власника квартири - [PERSON], забрала в неї ключі від квартири та не впускає до помешкання квартири. На прохання передати їй ключі від квартири та пропозицію отримати грошові кошти за належні їй 2/9 частини квартири відповідачка не погоджується. Зазначила, що з грудня 2012 року відповідачка у спірній квартирі не проживає. Сплата комунальних послуг не здійснюється, про що свідчать довідки про заборгованість по комунальним платежам. Уточнивши свої позовні вимоги позивачка просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS]; вселити її в квартиру [ADDRESS]. Позивачка в особі свого представника за договором адвоката [PERSON] в судовому позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в особі свого представника за довіреністю в судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.39). Про причин своєї неявки в судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилала. Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні, повний текст складено 28 березня 2014 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 7/9 частин квартири [ADDRESS] (а.с.9,12,14). Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно довідки МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» від 07.11.2013 року станом на 01.11.2013 року заборгованість за теплопостачання квартири [ADDRESS], становить 4 005,77 грн. (а.с.18). За даними акту КП «ЖЕП№22» від 14 березня 2014 року в спірній квартирі з січня 2013 року ніхто не проживає (а.с.35). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ст..150 Житлового кодексу Української РСР, ч. 1 ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в частині зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні 7/9 частинами квартири [ADDRESS] та вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачкою при подачі позову було сплачено судовий збір, і її вимоги частково задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 229,41 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial