Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

14 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу 89-к від 22 грудня 2018 року про звільнення, просив поновити на посаді учителя предмета «Захист Вітчизни», стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2018 року по день винесення судового рішення та стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив суду, що пояснення до наказу про його звільнення писав, проти свою вину не визнав, по даному факту не було встановлено порушення трудової дисципліни, в зв'язку з чим були відсутні пістави для його звільнення за п.3ст. 40 КЗпП України, Представники відповідача подали до суду відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представники відповідача позов не визнали. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.09.2011 призначений на посаду викладача фізичної культури Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. 01.09.2015 року [PERSON] переведено на посаду вчителя предмета «Захист Вітчизни», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 11-14). Наказом Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 14.05.2018 року №15-з за порушення трудової дисципліни (пункт 3.20 Розділу ІІІ Статуту Чернігівського ліцею з ПВФП, п. 22д) Правил трудового внутрішнього розпорядку Чернігівського ліцею з ПВФП (щодо зобов'язань педагогічних працівників)) та неналежне виконання посадових обов'язків (пункти 3.4,3.15, 3.16,3.17, 3.22 Посадової інструкції вчителя з предмета «Захист Вітчизни») оголошено догану [PERSON], учителю предмета «Захист Вітчизни». (а.с. 70). Наказом Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 22.12.2018 року №89-к звільнено з 27 грудня 2018 року [PERSON], учителя предмета «Захист Вітчизни», за систематичне невиконання працівником без поважних причин своїх обов'язків, покладених на нього трудовим договором (пункти 2.4, 3.4, 3.15, 3.16, 3.22 посадової інструкції), Правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункт 22 д) та Статутом Чернігівського ліцею з ПВФП (пункт 3.20 Розділу ІІІ Статуту) згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Вказаний наказ був прийнятий на підставі доповідної [PERSON], заступника начальника ліцею з виховної роботи - начальника відділення виховної роботи, від 19 грудня 2018 року, за результатами службової перевірки, встановлено факт недотримання етичних норм поведінки та допущення [PERSON], учителем предмета процесу до ліцеїста 3 взводу 2 роти [PERSON], що суперечить Закону України «Про освіту» (статі 53, 54), Статуту Чернігівського ліцею з ПВФП (Розділ ІІІ, пункт 3.20), Правилам внутрішнього трудового розпорядку Чернігівського ліцею з ПВФП (пункт 22 д), посадовій інструкції вчителя з предмета «Захист Вітчизни» (пункти 2.4, 3.4, 3.15, 3.16, 3.22). У своєму пояснення [PERSON] підтверджує факт поштовху ліцеїста 3 взводу 2 роти [PERSON] Відповідно до пунктів 5.1, 5.3 посадової інструкції учителя предмета «Захист Вітчизни», затвердженої 31.08.2016 року, вчитель несе відповідальність за збереження життя і здоров'я ліцеїстів, дотримання їх прав і свобод, а також за фізичним чи психічним насиллям над особистістю ліцеїста. Враховуючи, що до [PERSON] раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (наказ начальника ліцею від 14.05.2018 №15-з «Про оголошення догани [PERSON] учителю предмета «Захист Вітчизни»), а також ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (а.с. 55). Копією акту про відмову підпису про ознайомлення з наказом «Про звільнення [PERSON], учителя предмета «Захист Вітчизни» від 27.12.2018 року підтверджується відмова від підпису про ознайомлення з наказом, копію наказу [PERSON] отримав (а.с. 56). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про освіту» засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є, зокрема формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 54 вказаного Закону педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов'язані дотримуватися педагогічної етики, поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу, настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства, захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров'ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Частиною 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступні тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Разом з тим, п. 22 Постанови, визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до посадової інструкції учителя з предмета «Захист Вітчизни», затвердженого начальником Чернігівського ліцею з посиленою військо-фізичною підготовкою 31.08.2016 року визначено в пункті 1.1 учитель з предмета «Захист Вітчизни» призначається на посаду і звільняється з неї начальником Управління освіти і науки Чернігівської облдержадміністрації (а.с. 18). Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про освіту» від 28.09.2017 року керівник закладу освіти призначається засновником у порядку, визначеному законами та установчими документами, з числа претендентів, які вільно володіють державною мовою і мають вищу освіту. Додаткові кваліфікаційні вимоги до керівника та порядок його обрання (призначення) визначаються спеціальними законами та установчими документами закладу освіти. Відповідно до посадової інструкції начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою затвердженого начальником Управління освіти і науки Чернігівської облдержадміністрації 01.07.2018 року, завданнями начальника ліцею визначено призначення на посаду та звільнення з посади працівників, визначення їх функціональних обов'язків. Проте, як встановлено судом, посадова інструкція після внесення змін до Закону України «Про освіту» та затвердження посадової інструкції начальника Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою не приймалася відносно позивача. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення позивача з роботи за п.3ст. 40 КЗпП України. Так, виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання чи неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання чи неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Отже, підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ч.1ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов'язків, при цьому систематичним невиконанням трудових обов'язків вважається факт третього порушення, за умови, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, крім того таке звільнення допускається тільки за вини працівника. Разом з тим, представниками відповідача суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що звільнення [PERSON] було проведено у відповідності до вимог закону. Представниками відповідача під час судового розгляду не доведено систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього посадовою інструкцією, трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ч.1ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] слід поновити на посаді учителя предмета «Захист Вітчизни» Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою з 28.12.2018. Довідкою про середній заробіток [PERSON] від 22.02.2019 року визначено середньоденний заробіток становить 290 грн. 93 коп. Оскільки з часу звільнення позивача складає 43 робочих дні, тому з відповідача на його користь слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.12.2018 по 01.03.2019 в розмірі 12509 грн. 99 коп., з відрахуванням із вказаної суми обов'язкових платежів на користь держави. Суд вважає також доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об'єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 2000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - договір про надання юридичних послуг від 11.01.2019, розрахунок вартості наданих юридичних послуг та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання та значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial