Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення його від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті їх матері [PERSON] [INFO] року, посилаючись на те, що він умисно позбавив її життя. Сторони та представник ІІІ особи в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що діє також і в інтересах їх рідного з відповідачем брата [PERSON], [INFO], опікуном якого вона являється. Відповідач в судове засідання не прибув, оскільки відбуває покарання в Житомирській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 8, свого представника до суду не направив. В письмових поясненнях заперечив проти заявлених позовних вимог. Причини неявки в судове засідання представника ІІІ особи суду не відомі, жодних заяв, клопотань чи пояснень від нього не надійшло. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 1224 ЦК підставою для позбавлення права на спадкування є умисне позбавлення життя спадкодавця чи будь-якого з можливих спадкоємців або вчинення замаху на їхнє життя. Слід відзначити, що ч. 1 ст. 1224 ЦК України, регламентуючи усунення від права на спадкування внаслідок умисного позбавлення ними життя спадкодавця, будь-кого з можливих спадкоємців або вчинення замаху на їхнє життя, не має на меті встановлення чітко визначеного складу злочину, що призвів до зазначених протиправних діянь. Ця норма застосовується у випадках як вчинення умисного вбивства, так і умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких сталася смерть. Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї статті, є кримінально караними, вони повинні бути підтверджені вироком суду, який є самостійною та достатньою підставою для позбавлення його спадщини. Жодного додаткового рішення суду про визнання спадкоємця негідним не вимагається. Коло осіб, позбавлення життя яких усуває особу від права на спадкування, є вичерпним та чітко визначеним ч. 1 ст. 1224 ЦК, це спадкодавець та можливі спадкоємці. Судом встановлено, що 18.04.2013 року [PERSON], відповідач по справі, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно наніс своїй матері [PERSON] удари кулаками по голові та тулубу, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона [INFO] року померла /а.с.3/. Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS] /а.с.8/. Спадкоємцями померлої за законом першої черги є її діти, а саме: сторони по справі та неповнолітній [PERSON], опікуном якого є позивач /а.с.14/. Враховуючи те, що прийнятий судом обвинувальний вирок /а.с.15-19/, яким встановлена вина відповідача в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень спадкодавцю [PERSON], що спричинили її смерть, вступив у законну силу, суд приходить до висновку про наявність підстав для усунення відповідача, потенційного спадкоємця, від права на спадкування. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved