Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Краснопільського району Сумської області, в якому просив встановити йому додатковий місячний строк для прийняття спадщини за заповітом після померлої 22 лютого 2007 року [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина і залишається не прийнятою, наявне спадкове майно у вигляді грошового збереження, житлового будинку з земельною ділянкою, розташованих на території [PERSON] сільської ради, на день смерті [PERSON] проживала самотньо, була особою похилого віку і потребувала догляду. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, доглядав за [PERSON] та здійснив її поховання. Вважав себе таким, що прийняв спадщину, з часу відкриття спадщини і до теперішнього часу користується житловим будинком та земельною ділянкою спадкодавиці, з Ощадної книжки отримав 500 грн. на поховання [PERSON] і лише у грудні 2015 року при зверненні до органу нотаріату дізнався, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає, спір відсутній. Викладені обставини вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов з викладених у ньому підстав. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просив справу розглянути за відсутності його представника /ас. 55/. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2007 року померла [PERSON], місце державної реєстрації смерті [PERSON] сільська рада Краснопільського району, актовий запис за № 03 /копія ас.6/. На день смерті - 22 лютого 2007 року [PERSON] самотньо проживала за адресою: [INFO] /ас. 7/. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 лютого 2007 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської Краснопільського району Сумської області, і зареєстрований у реєстрі за № 03, за яким усе своє майно заповідала [PERSON] / копія ас. 8/. Наявне спадкове майно складається з земельної ділянки загальної площі 0,40га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Краснопільського району Сумської області; Ощадної книжки /копії ас.9-10/. 08 грудня 2015 року позивачу державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 22 лютого 2007 року [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини /ас. 13/. За повідомленням завідувача означеної нотаріальної контори № 13 від 14 січня 2016 року спадкова справа після померлої 22 лютого 2007 року [PERSON] не заводилася /ас. 20-53/. Встановив вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Вказана правова позиція закріплена в справі № 6-85цс12 Постанови ВСУ від 26.12.2012 року. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 2 роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність має визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Позивач як на поважність причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини посилався на те, що вважав себе таким, що прийняв спадщину, з часу відкриття спадщини і до теперішнього часу користується спадковим майном, і лише в органах нотаріату дізнався про порушення ним процедури прийняття спадщини. За інформацією сільської ради [PERSON] доглядав до дня смерті та здійснив поховання [PERSON], розпорядився спадковим майно шляхом користування земельною ділянкою та житловим будинком померлої /ас. 11/. З огляду на викладене, зазначену позивачем причину пропуску строку на прийняття спадщини можна визнати поважною причиною. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є [PERSON] сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення. Достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини суд вважає надання йому строку в один місяць.

Outcome: approved