Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

12 січня 2021 року до суду надійшла позовна заява акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 09.12.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитний ліміт був збільшений до 20 000грн. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 15.11.2020 виникла заборгованість в розмірі 22860,02 грн., з яких: 19294,26 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3565,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 22860,02 грн. та відшкодувати понесені судові витрати. 22 січня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09.12.2008 року між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит, ліміт кредиту в подальшому був збільшений до 20 000 грн. Сторони дійшли згоди, що базова відсоткова ставка по кредиту становить 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. (а.с. 23,24) Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки вбачається, що банком було надано [PERSON] наступні кредитні картки: за № [NUMBER] з терміном дії по грудень 2011 року, за № [NUMBER] з терміном дії по жовтень 2015 року, за № [NUMBER] з терміном дії по жовтень 2019 року, за № [NUMBER] з терміном дії по серпень 2021. (а.с 21) До кредитного договору позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. (а.с. 25-34) Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. За наданим банком розрахунком (а.с. 6-20), заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 15.11.2020 року становить 22860,02 грн., з яких: 19294,26 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3565,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Згідно ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Так, в матеріалах справи наявна надана позивачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, в якій, зокрема зазначені відсотки за користування кредитними коштами - 2,5%, пені - пеня = пеня(1)+ пеня(2), де пеня (1) базова процентна ставка по договору/30 календарних днів нарахованих за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше, та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту -250 грн. і 5% суми заборгованості по кредиту з урахуванням нарахованих процентів та і комісій. (а.с. 24) Також, згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведена вище довідка, яка підписана позичальником, відповідачем по справі, підтверджує його приєднання до умов договору в розумінні положень статті 634 ЦК України, оскільки, підписавши цю довідку, відповідач особисто ознайомився з запропонованими йому умовами кредитування, тобто був обізнаний з умовами на яких отримав наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору також в частині сплати відсотків, пені, штрафів. Із наданої позивачем виписки по рахунку (а.с. 43-68) вбачається, що відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти не виконав взятого на себе обов`язку зі своєчасного їх повернення та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому останній повинен нести цивільно-правову відповідальність за невиконання кредитного зобов`язання. Слід зауважити, що відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню, та з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 22860,02 грн., з яких: 19294,26 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3565,76 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved