Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

14.02.2017 року, позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліменти на її утримання, вказуючи на те, що під час знаходження в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2014 року в них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою окремо від відповідача. Останній ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 350,00 грн. покласти на відповідача. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання, не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає можливим згідно ст..174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб І-НО № 370713, зареєстрованого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 20.12.2014 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 680. Під час знаходження у шлюбі у сторін народилася дитина, [PERSON], [INFO], про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження Серія І-НО №687113 від 15.07.2015 року, де в графі «батьки» дитини зазначені батько [PERSON] та мати [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №761 Як вбачається з довідки ККП КК «Приморська» від 15.02.2017 року, дитина [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачкою за адресою: м. Маріуполь, пр.. Нахімова, б. 164 кв. 48. Судом встановлено, що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини та її потреб. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.. 84,91 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої\~четвертої ст.84\~та ст.ст. 86,88\~цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сімї. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у звязку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має \~виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, відомості про дохід не надав, та як батько зобовязаний утримувати дитину, а також утримувати жінку, як батько їх дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь \~позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2017 року і до повноліття, а також аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., починаючи з дня надходження позову до суду, а саме з 14.02.2017р. і до досягнення дитиною 3-х років. Відповідно до ч.1-2\~ст.84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як зазначено в п.48 Постанови ПВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вимог про стягнення витрат на правову допомогу, Позивачем подано квитанцію, про те, що [PERSON] сплатила 350,00 гривень за надання правової допомоги у вигляді складання позовної заяви про стягнення аліментів СПД [PERSON] Вирішуючи вимоги щодо стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 350,00 гривень, суд приймає рішення про їх задоволення, відповідно стягненню. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved