Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

14 липня 2016 [PERSON] (Далі - позивач) звернулася із вказаним вище позовом та зазначила, що із [PERSON] (Далі - відповідач) зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Гребінківського РУЮ Полтавської області, про що в книзі реєстрації шлюбів від 17.07.2010 року зроблено актовий запас № 46. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, не проживають як подружжя з лютого 2016 року. Подружні стосунки між ними відсутні, спільним побутом не повязані, позивач переїхала проживати до батьків. Їх з відповідачем сімя розпалася і відновлена бути не може, на примирення позивач не згідна і бажає розірвати шлюб. Спору про поділ майна немає. Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки не надає, але в свою чергу є працездатним, інших аліментних виплат не має, працює на тимчасових роботах із будівництва, має нерегулярні доходи, а частину доходу отримує в натурі продуктами харчування, які витрачає у своїх цілях. Інших дітей, окрім спільної дитини з позивачем відповідач не має. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис про шлюб № 46; стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дочкою повноліття; малолітню дочку залишити проживати разом з нею, прізвище залишити Вітер. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надіслала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надіслав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 067518 сторони з 17 липня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 8/. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 129826 у шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO] /а.с. 9/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому відповідна вимоги позивача про залишення їй прізвища «Вітер» підлягає до задоволення. Судом на підставі свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 129826 [PERSON], [INFO] /а.с. 9/ встановлено, що відповідач є її батьком. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що вказаний обовязок відповідач не виконує, малолітня дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач працює, може сплачувати аліменти. Відповідач надав суду заяву, згідно якої позов визнає. Таким чином, вказане позивачем у позовній заяві згідно частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно частини 2 цієї ж статті розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року N 928-VІІІ прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1 313,00 грн. З метою забезпечення дитині належного рівня життя, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обовязку його забезпечення з боку обох батьків, неможливістю обмеження вказаного права дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. При цьому згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів визначених у твердій грошовій сумі на утримання дитини, підлягає індексації згідно закону. Відповідно до вимог частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з вимогами 14 липня 2016 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів. Водночас, у частині вимоги про визначення місця проживання дитини [PERSON] із позивачем слід відмовити. Оскільки відповідно до статті 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Із наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідне право порушене, невизнане або оспорюване, а тому воно не підлягає захисту у судовому порядку. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог слід стягнути 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1). До того ж, згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача згідно пп. 1.1. частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із наступними змінами та доповненнями в дохід держави слід стягнути 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що згідно статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VIII від 25 грудня 2015 року становить 551 грн. 20 коп. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, ст.ст. 112, 113, частини 3 статті 160, статті 180, частини 3 статті 181, статті 184, частини 1 статті 191 СК України,

Outcome: partial