Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

14 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві позивачка зазначила, що на підставі рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області в справі №472/1546/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, - із відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 07 жовтня 2013 року до досягнення дітьми повноліття. Син проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні. Позивачка працює в КЗ «Веселинівський РЦ ПМСД» на посаді сестри медичної ЗПСМ амбулаторії ЗП-СМ смт. Токарівка, отримує заробітну плату в середньому 4000 гривень. На даний час відповідач працює хоч і не працевлаштований, але підприємницьку діяльність не припинив, має відповідний дохід. Відповідач працездатний, інвалідності чи хронічних захворювань не має. На утриманні інших осіб відповідач не має. Крім того, син став старшим, є школярем старших класів й витрати на його утримання значно збільшилися. В зв'язку з цим, просить змінити спосіб стягуваних аліментів, а саме: просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на сайті Веселинівського районного суду Миколаївської області. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 14 грудня 1991 року Веселинівським райвідділом РАЦС Миколаївської області за актовим записом № 78, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 01 серпня 2002 року. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 січня 2014 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 гривень щомісячно, починаючи стягувати із 07 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Веселинівського РВ ДВС №1843 від 22.03.2018 року, на виконанні відділу відсутній виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань [PERSON], є фізичною особою - підприємцем та керівником СФГ «Алена». Згідно довідки Комунального закладу «Веселинівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Миколаївської області від 22 березня 2018 року позивач [PERSON] працює на посаді сестри медичної ЗПСМ амбулаторії ЗП-СМ смт. Токарівка та її заробітна плата становила з вересня 2017 року по лютий 2018 року 25519, 42 грн. Сума аліментів в розмірі 400,00 грн., що відповідач зобов'язаний сплачувати за рішенням Веселинівського районного суду від 15 січня 2014 року не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір менший навіть ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на сьогоднішній день не відповідає вимогам ст. 182 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру стягнення аліментів, а саме: з 400 грн. змінити на 2000 грн. щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved