Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

13.11.2020р. до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовом до [PERSON] , де просять визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначили, що вони є співвласниками зазначеної квартири, в якій з 04.05.2005р. зареєстрований відповідач [PERSON] , однак з 2015 року та по теперішній час у даному житловому приміщенні не проживає, а тому втратив право на його користування. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, у поданих письмових заявах просять справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.\~\~\~ Позивач [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 24.02.2020р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 586, та позивач [PERSON] згідно Договору дарування частини квартири, посвідченого 26.05.1999р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 981, та Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.05.1994р. виконкомом Калинівської міської ради Вінницької області на підставі розпорядження від 04.05.1994р. № 173, зареєстрованого в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації, є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до Домової книги для прописки (реєстрації) громадян та Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 19.11.2020р. № 1792, у цьому житловому приміщенні в передбаченому законом порядку з 04.05.2005р. зареєстрований в якості члена сім`ї власника житла відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець селища Мис Шмідта Магаданської області Російської Федерації. Факт не проживання відповідача [PERSON] у період з 2015 року по теперішній час за вказаною адресою, підтверджується актом обстеження житлових умов заявника, складеним 11.11.2020р. Виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, а також письмовими заявами-підтвердженнями [PERSON] і [PERSON] , посвідченими 11.11.2020р. секретарем Калинівської міської ради Вінницької області Кудін Л. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст.150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] добровільно залишив квартиру [ADDRESS] , вибувши проживати за іншою адресою, суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Відповідачем не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для його законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є належним способом захисту прав позивачів, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved