Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

13.02.2018 року представник позивача звернулася в суд з даним позовом, в якому просить солідарно стягнути із відповідачів 5957,34 грн. боргу та 1762 грн. сплаченого судового збору. В заяві послалась на те, що 31.08.2016 року між ними та [PERSON] було укладено договір №65, згідно із яким позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 4120 грн. терміном на 12 місяців з визначенням фіксованої плати за користування кредитом у розмірі 59%. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня було укладено договір поруки №39, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за [PERSON] за виконання усіх її зобов'язань перед позивачем. З 09.11.2016 року по 09.03.2017 року з відповідачки стягувалось 500 грн. шляхом відрахування із заробітної плати в рахунок погашення боргу. З квітня 2017 року [PERSON] умов договору в повній мірі не виконує, заборгованість по сплаті процентів та щомісячних платежів не сплачує, добровільно суму заборгованості повернути не бажає, тому просить стягнути солідарно з відповідачів 2770,92 грн. заборгованості по кредиту, 1517,90 грн. відсотків за користування кредитом, 1385,46 грн. штрафу, 283,06 грн. інфляційних витрат та 1762 грн. сплаченого судового збору. 23.02.2018 року у даній справі відкритопровадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачі не подали суду відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч.5 ст.279 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Між Кредитною спілкою «Гільдія вуглекопів» та [PERSON] було укладено договір №65, згідно із яким позивач надавав відповідачу кредит у розмірі 4120 грн. терміном на 12 місяців з визначенням фіксованої плати за користування кредитом у розмірі 59%. Як вбачається з копії підтвердження отримання кредиту відповідачці [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 4120 грн.. Пунктом 4.1. даного договору передбачено, що зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується договором поруки №39 від 31.08.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня було укладено договір поруки №39, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе обов'язок відповідати за [PERSON] за виконання усіх її зобов'язань перед позивачем, тобто за повернення позички, виплату відсотків за користування нею, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання з боку позичальника умов кредитного договору (п.2.2 договору поруки). Також п.2.5 цього ж договору сторони встановили, що фактом повідомлення поручителя про пролонгацію кредитного договору між кредитором і позичальником, достатнім є той факт, що поручителю буде повідомлено про це (по факсу, телефону, телеграфу,електронною поштою). Як встановлено із матеріалів справи, відповідачка [PERSON] частково сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості за вищезгаданим кредитним договором до 27.03.2017 року, проте належним чином не виконала усіх умов договору. Позивач звертався до відповідачів із письмовими листами про погашення заборгованості, що підтверджується наявними у справі копіями повідомлення від 18.08.2017 року, листа-нагадування та повідомлення від 19.12.2017 року Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №65 від 31.08.2016 року за [PERSON] станом на 12.02.2018 року рахується заборгованість 2770,92 грн. - тіло кредиту, 1517,90 грн. - відсотки за користування кредитом та 1385,46 грн. штраф, що становить 50% від суми фактичного залишку кредиту. Пунктом 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсягу, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. Строк дії кредитного договору пролонговувався і на даний час залишається таким, що не сплив. Відповідно до п.5 договору поруки №39 від 31.08.2016 року цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє 5 років або до повного виконання позичальником або поручителем зобов'язань за кредитним договором. Оскільки відповідачкою [PERSON] не було дотримано умов укладеного кредитного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов цього договору та чинного законодавства, суд вважає, що з неї та поручителя за цим договором слід стягнути солідарно заборгованість по кредиту згідно розрахунку позивача у розмірі 5957,34 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути 1762 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved