Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

12 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 липня 2001 року. В цьому шлюбі в них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26 червня 2018 року. Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує аліменти, у зв`язку з чим станом на 11 травня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 9 322,51 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, виданої державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач вказує, що розрахунок неустойки (пені) обчислювався нею відповідно до запропонованої Великою Палатою Верховного Суду формулою (постанова від 25 квітня 2018 року в справі №572/1762/15-ц): p=(A1х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. За розрахунками позивача сума неустойки (пені) за період із липня 2018 року по 11 травня 2021 року становить 42 315,92 гривень. Разом з тим, у відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України граничний розмір пені за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 % заборгованості, а тому з відповідача слід стягнути 9 322,51 гривень пені за прострочення сплати аліментів. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] в її користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за період з 01 липня 2018 року по 11 травня 2021 року в сумі 9 322,51 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Коренга В. А. в судовому засіданні зменшив позовні вимоги у зв`язку з тим, що станом на 21 червня 2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 6 717,01 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах, виданої Другим ВДВС у м. Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). З мотивів, наведених в позовній заяві просить стягнути з відповідача в користь позивача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів в сумі 6 717,01 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7). Також встановлено, що сторони з 20 липня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2018 року (а.с. 8). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2018 року в справі № 161/10089/18 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26 червня 2018 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 9). Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданого головним державним виконавцем ДВ ДВС у м. Луцьк Біловою В. А., підтверджується, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на червень 2021 року становить 6 717,01 гривень (а.с. 24). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16 (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 та дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічно вирішено це питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зважаючи на наведене, з метою забезпечення сталості та єдності судової практики, однакового застосування норм права, суд при визначенні порядку обчислення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів вважає за необхідне застосувати висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок неустойки (пені), відповідно до якого розмір пені на суму боргу відповідача за прострочення сплати аліментів за період з липня 2018 року по 11 травня 2021 року становить 42 315,92 гривні. Також суд враховує, що здійснений позивачем розрахунок відповідач не заперечив та документально не спростував. Із врахуванням вимог ч.1 ст. 196 СК України, відповідно до якої, розмір пені не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 6 717, 01 гривень, що буде відповідати розміру заборгованості по сплаті аліментів станом на 21 червня 2021 року. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 6 717, 01 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved