Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

14.11.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третя особа Третя миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на спадкове майно, зокрема, на квартиру №30, що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна (Фрунзе), будинок №4 після смерті своєї матері, [PERSON], яка померла 18 січня 2017 року, мотивуючи тим, що має намір оформити належним чином спадкові права за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 18.01.2017 року, але змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Третьої миколаївської державної нотаріальної контори всудове засідання не зявився, надав до суду засвідчену копію матеріалів спадкової справи №120/2017, яка заведена після смерті [PERSON], померлої 18.01.2017 р. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.09.1995 року, виданого міською службою приватизації державного житлового фонду, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Право власності на вказане майно зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 16755 від 13.11.1995 р. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №120/2017, яка заведена після смерті [PERSON], померлої 18.01.2017 р., співвласник спірної квартири [PERSON] помер 03.03.2002 року. Після його смерті спадщину, яка складається з ? частки квартири №30, що знаходиться в місті Миколаєві по вул. Фрунзе в будинку №4, прийняла [PERSON], про що 02.04.2010 р. державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Право власності на успадковане майно зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.05.2010 р., що підтверджується Витягом за №26185607 від 21.05.2010 р. Позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Павлова) [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія УЖ №084085. 09.11.2007 року [PERSON] заповідала позивачці [PERSON] все належне їй майно, на яке вона має право на момент смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №5-139. 18.01.2017 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з квартири [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] 06.03.2017 року звернулася до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 18.01.2017 р. Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 120/2017, копією якої підтверджується відсутність інших спадкоємців за спадкове майно, зокрема, квартиру [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~ Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] 03.11.2017 року державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документів (оригінали) на зазначене нерухоме майно. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3,4 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.1, ч. 3 ст.1268 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296,1297 ЦК України, ст.34 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» видається нотаріусом. \~ \~ \~ \~Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначені судом обставини свідчить про неможливість одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, а тому звернення її до суду з вимогами про визнання, в судовому порядку, права власності на квартиру №30 за адресою: м. Миколаїв, вул. Фрунзе, буд. 4, в порядку спадкування за заповітом відповідає нормам діючого законодавства. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved