Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

12 вересня 2017року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 10.07.2012року у ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 21.11.2012року народження. Позивач вказала, що в останній час шлюбні відносини між подружжям фактично припинились через відсутність взаєморозуміння у важливих питаннях сімейного життя. Сторони не проживають однією сімєю з грудня 2016року. Посилаючись на вищевикладене позивач просила розірвати вказаний шлюб та залишити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності позивача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2012року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №139877 виданим Новоодеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області 09.06.2017року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 21.11.2012року народження що підтверджується відповідним повторно виданим свідоцтвом про народження. Через відсутність взаєморозуміння у важливих питаннях сімейного життя, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися з грудня 2016року, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища [PERSON] підлягає задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати по справі, а саме 640грн. судового збору та 500грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved