Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

13 липня 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитором. В обґрунтування вимог вказує на те, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000117765533 від 06 листопада 2013 року [PERSON], отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та надав право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 09 червня 2015 року має заборгованість в сумі 30086 (тридцять тисяч вісімдесят шість) грн. 60 коп. Вказуючи на відмову у добровільному порядку погасити заборгованість, просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та витрати судового збору по справі. Представник позивача Лукянчук О.А., в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідач [PERSON],в судове засідання не з'явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації. На адресу суду повернулося поштове відправлення без вручення адресату (за закінченням терміну зберігання) та працівниками апарату Шепетівського міськрайонного суду складено акт про неможливість вручення судової повістки, у зв'язку з відсутністю відповідача за місцем реєстрації, що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним врученням судового виклику. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір № SAMDN03000117765533 від 06 листопада 2013 року, відповідно до якого [PERSON], отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається з заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. У порушення умов договору [PERSON], зобов'язання за договором не виконує. Згідно розрахунку позивача сума заборгованості станом на 09 червня 2015 року становить 30086 (тридцять тисяч вісімдесят шість) грн. 60 коп., з яких 23000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 5177 грн. 71 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 900 грн. 00 коп. - пеня та комісія; 500 грн. 00 коп. -- штраф (фіксована частина), 1408 грн. 89 коп. - штраф (процентна складова). Розрахунок є належним доказом заборгованості, відповідачем не оспорений. Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON], зобов'язання по кредитному договору за якими кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права банку. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданими до матеріалів справи квитанціями.

Outcome: approved