Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

14 лютого 2020 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 4 жовтня 1996 р. сторони уклали шлюб, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р. шлюб між ними розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає, тому позивач змушена звернутися з даним позовом до суду, просить стягнути 1/4 частину від його заробітку, щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 лютого 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначене перше судове засідання. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, яким позов визнав частково, просить суд постановити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від його заробітку, але не менше ніж рекомендований розмір аліментів на одну дитину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, підтвердивши обґрунтування правової позиції, викладеної у відзиві на позов. Наданими сторонами доказами встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 4 жовтня 1996 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя. (а.с. 7) Копією свідоцтва про народження, виданого 20 липня 2006 р. Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . (а.с. 9) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 8) Довідкою, виданою 11 лютого 2020 р. ОСББ «Радіоприлад 11», встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мешкають в [ADDRESS] (а.с. 11) При вирішені спору суд застосовує таке законодавство. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що відповідач працює, має стабільний заробіток, інших дітей та непрацездатних членів сім`ї не має. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечення відповідача, що його матеріальний стан надає можливість сплачувати аліменти лише у розмірі 1/6 частини від його заробітку, судом не приймається до уваги з таких підстав. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він має постійно роботу, отримує стабільний заробіток у розмірі 14 000 грн. щомісячно, має у власності автомобіль, інших дітей та непрацездатних членів сім`ї не має. Вказане свідчить про належний матеріальний стан відповідача та його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини заробітку. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів з 1 лютого 2017 р., суд приймає до уваги наступне. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів з 1 лютого 2017 р. позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, а відповідача ухилявся від їх сплати, що є підставою для відмови у задоволені позову у цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial