Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що між ВАТ «Родовід Банк» , найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 05 березня 2007 року було укладено кредитний договір № 28.4.1/АА-089.07.02 . Згідно з п.п.1.1 Кредитного договору , Банк відкриває позичальнику не відновлювану кредитну лінію на загальну суму 26060 доларів США терміном по 05.03.2014 року. Згідно з п.п.1.5 Кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 13 процентів річних. Позичальник , в свою чергу, зобов'язався повністю погасити заборгованість за кредитом. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами сплатити Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 Кредитного договору , від суми простроченого платежу (п.3.9 Кредитного договору). Факт отримання кредитних коштів в сумі 25060 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 283-5 від 05 березня 2007 року. Таким чином, банк виконав взяті на себе зобов'язання, проте позичальник належним чином умови договору не виконував унаслідок чого виникла заборгованість. Остаточно уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні 24.12.2014 року позивач вказує, що враховуючи невиконання відповідачем умов кредитного договору збільшився розмір заборгованості і станом на 08.09.2014 року складає 16713,64 доларів США та 131955 грн. 52 коп., з яких : -сума заборгованості за кредитом - 11504,60 доларів США; -сума заборгованості за процентами по кредиту - 5209,04 долари США за період з 30.03.2007 року по 05.03.2014 року включно; -загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 118303,41 грн. за період з 05.03.2007 року по 08.09.2014 року. -загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 13652, 11 грн. за період з 11.08.2007 року по 08.09.2014 року. Просять суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 16713,64 доларів США та 131 955, 52 грн. , а також судові витрати. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, з урахуванням збільшених позовних вимог та просив суд позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість нарахованої заборгованості. Також подав заяву про застосування строків позовної давності в якій посилався на норми ст.ст. 257, 258 ЦК України якими встановлено , що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Вважають, що позивач пропустив строк позовної давності з 11.05.2007 року по 08.09.2011 року - по кредиту та відсотками , а по пені - з 11.08.2007 року по 08.09.2013 року. Зазначили, що позивач має право на стягнення заборгованості по простроченому кредиту та відсотками у строки з 08.09.2011 року по 08.09.2014 року, а по пені - 08.09.2013 року по 08.09.2014 року. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а тому просив суд застосувати строк позовної давності до вимог Банку стосовно стягнення заборгованості. В судове засідання призначене на 24.06.2015 року відповідач не з*явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи у зв*язку з сімейними обставинами. В судове засідання призначене на 13.07.2015 року на 17-00 год. відповідач повторно не з*явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе враховуючи ст.169 ЦПК України закінчити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів .При цьому слід зазначити що відповідач не позбавлений був можливості надати суду докази на спростування заявлених вимог банком. Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Між ВАТ «Родовід Банк» , найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] 05 березня 2007 року було укладено кредитний договір № 28.4.1/АА-089.07.02 . Згідно з п.п.1.1 Кредитного договору , Банк відкриває позичальнику не відновлювану кредитну лінію на загальну суму 26060 доларів США терміном по 05.03.2014 року. Згідно з п.п.1.5 Кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 13 процентів річних. Позичальник , в свою чергу, зобов'язався повністю погасити заборгованість за кредитом. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами сплатити Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 Кредитного договору , від суми простроченого платежу (п.3.9 Кредитного договору). Факт отримання кредитних коштів в сумі 25060 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 283-5 від 05 березня 2007 року. Таким чином, банк виконав взяті на себе зобов'язання, проте позичальник належним чином умови договору не виконував унаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 вищевказаної норми визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.57-59 ЦПК України на підтвердження повного виконання взятих на себе перед банком зобов*язань. Враховуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом 11504,60 доларів США, заборгованість за процентами підлягає стягненню за три роки років за період з 05.03.2011 року по 05.03.2014 року в сумі 4507, 34 долари США. Пеню слід стягнути в межах року за період з 11.02.2013 року по 11.02.2014 року в сумі 45185 грн. 86 коп. та 3 % річних за три роки за період з 11.02.2011 року по 11.02.2014 року в сумі 9752 грн. 21 коп. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача та користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial