Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

14.01.2016 позивач звернувся до суду із позовом до Потіївської сільської ради про визнання права на спадщину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просив суд визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті батька право власності на спадкове майно, а саме на: - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГП «Правда» с. Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, площею 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифікату на право на земельну часту (пай) від 26.03.1997 серії ЖТ № 0230215, виданого на підставі Рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 26.03.1997 № 101, на ім»я «Цехмейстер Микола Сергійович». Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2016, головуючим суддею у даній справі визначено [PERSON]. Ухвалою суду від 18.01.2016 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] відкрито та призначено попереднє судове засідання. У судове засідання від 07.03.2016 представник позивача та сам позивач не з»явились. Позивач надіслав письмову заяву, просив розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник Потіївської сільської ради у судове засідання не з»явився, надіслав письмову заяву, просив суд розгляд справи проводити без його участі. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився 07.11.1960 у с. Гуто-Потіївка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 18.11.1960 серії ІІІ-УР № 422783 його батьками були записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. 28.08.2002 секретарем Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області [PERSON] був посвідчений та зареєстрований у реєстрі під № 166 Заповіт від 28.08.2002 [PERSON], який на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: «сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0230215 від 26.03.1997 та Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) заповідаю своєму сину [PERSON] [PERSON]». Заповіт на день смерті заповідача не скасований, не змінений, про що свідчить відмітка на Заповіті від 28.08.2002, яка зроблена секретарем Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області [PERSON] 20.10.2005. Батько позивача [PERSON] помер 01.01.2004 у віці 65 років у с. Гуто-Потіївка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 01.01.2004 серії І-ТП № 219272. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої і входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГП «Правда» с. Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, площею 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифікату на право на земельну часту (пай) від 26.03.1997 серії ЖТ № 0230215, виданого на підставі Рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 26.03.1997 № 101, на ім»я «Цехмейстер Микола Сергійович». У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до Довідки від 24.12.2015 № 2003, виданої Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, померлий [PERSON] на день смерті 01.01.2004 проживав та був зареєстрований в [INFO]. Разом із ним на день смерті та протягом шести місяців після смерті проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] та син [PERSON]. Більше ніхто, крім вищеперерахованих, не проживав та був зареєстрований на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців з дня його смерті, де спадкодавець був зареєстрований. Спадщину в шестимісячний термін після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON]. Відповідно до [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.01.2016 № 40/01-16, спадкова справа до майна [PERSON], який помер 01.01.2004 [PERSON] державною нотаріальною конторою не заведена. Перевірка проведена за даними Спадкового реєстру та по Алфавітним кригам обліку спадкових справ за 2004-2016 роки. Судом встановлено, що на ім»я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну часту (пай) від 26.03.1997 серії ЖТ № 0230215 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГП «Правда» с. Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, площею 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 3.5. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Приймаючи до уваги викладене та те, що позивач надав докази, які свідчать про право власності спадкодавця на спадкове майно та те, що іншим шляхом спадкові права позивача не захистити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved