Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

14 лютого 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 117000,00 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору № б/н від 03.07.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернула. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком, станом на 30.11.2017 року становить 117000 грн. 00 коп. Звертаючись до суду позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про проведення розгляду справи без його участі. Додатково зазначає, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином. Її представник надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, у задоволенні позову відмовити повністю. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 03.07.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 11, 12, 13-37). Згідно наявної в матеріалах справи Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я клієнта [PERSON] був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] - банківська картка (а.с. 10). Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2014 року по справі № 750/10053/14, який 25.11.2014 року набрав законної сили, було встановлено, що [PERSON] , 22.05.2014 року, приблизно о 15.00, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у магазині « Люстри Бра», що розташований у підвальному приміщенні будинку № 25 по вул. Мстиславська у м. Чернігові , з жіночої сумочки, таємно викрав гаманець вартістю 50 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 50 грн. та банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , з якої у подальшому [PERSON] викрав грошові кошти у сумі 9679 грн., що належать [PERSON] , чим спричинив матеріальну шкоду останній на загальну суму 9779 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вбачається, що з належної [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , щодо якої було встановлено кредитний ліміт, [PERSON] були викрадені грошові кошти, які в подальшому згідно розрахунку позивача були враховані ним при обрахунку загальної суми заборгованості. Відтак, згідно наявної в матеріалах справи виписки по рахунку [PERSON] [NUMBER] (а.с. 142-164), 21.05.2014 року на банківській картці обліковувалась заборгованість в розмірі 3486 грн. 73 коп. (а.с. 155). На наступний день 22.05.2014 року, як вже було встановлено вироком Деснянського районного суду м. Чернігова 24.10.2014 року, була викрадена банківська картка [PERSON] , було знято грошові кошти. В результаті цього, розмір заборгованості збільшився і становив на дату 22.05.2018 року вже 11911,73 грн., а 23.05.2018 року - 13191,73 грн. Наявну станом на 21.05.2014 року заборгованість в розмірі 3486 грн. 73 коп. [PERSON] сплатила шляхом зарахування на картковий рахунок наступних сум у відповідні дати: 26.05.2014 року - 2000 грн., 14.07.2014 року - 600 грн., 28.07.2014 року - 1000 грн. (а.с. 8 на звороті), що в сумі складає 3600 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем (а.с. 6-9). Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З наведеного вище вбачається, що [PERSON] наявну у неї заборгованість за кредитним договором в розмірі 3486 грн. 73 коп., яка була наявна перед позивачем на час викрадення її банківської картки, повернула в повному обсязі, грошові кошти у сумі 9679 грн. були викрадені з її банківської картки, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, і вказаних грошових коштів вона не отримувала, а відповідно не мала можливості ними користуватися, що, в свою чергу, виключає будь-яку можливість стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту та відсотками за його користування, а тому суд вважає, що позов є таким, що необґрунтований позивачем належними доказами і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed