Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкоди в користуванні та розпорядженні належної [PERSON] 7/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позову вказує, що позивач є власником 7/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Зазначає, що відповідач зареєстрований у вищезазначеній частині житлового будинку, проте не є членом сім»ї позивача, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в вказаній частині житла не має. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування 7/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві. (а.с. 18) Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що вона не втратила право користування спірним житлом, оскільки буде оскаржувати договір дарування. В судовому засіданні, яке відбулося 13.06.2017 року, свідок [PERSON] вказав, що подарував позивачці належне йому нерухоме майно усвідомлено, добровільно та без ніякого примусу. Доповнив, що відповідачка морила його голодом, закривала в кімнаті, відбирала пенсію, комунальні платежі відповідач не сплачує, тому утворилася велика заборгованість. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с.25). Причини її неявки суду не відомі. Тому, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України та враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. 23.06.2017 року через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, в зв»язку з допитом свідка [PERSON] Оскільки останній вже був допитаний в якості свідка в судовому засіданні, яке відбулося 13.06.2017 року, та беручи до уваги розумні строки розгляду справи, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи без відповідачки. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 7/20 частин житлового будинку [ADDRESS] яка була подарована останній [PERSON] відповідно до Договору дарування від 24.03.2017 року. (а.с.6-7). Як вбачається з копії Довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 12.04.2017 року № 564 та Домової книги, у вказаному вище житловому будинку зареєстровані колишній власник [PERSON], [PERSON] та з 23.04.2013 року - [PERSON], що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі. (а.с. 4-5, 9). В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] ніколи не проживала однією сім»єю з відповідачкою [PERSON], що визнається всіма сторонами по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім»ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок у особи, членами сім»ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім»ї. Такого правового висновку щодо застосування наведених норм права дійшов Верховний Суд України 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. З огляду на те, що [PERSON] вселилася та проживала у спірному житлі як член сім»ї [PERSON] і після прийняття цього нерухомого майна у дар [PERSON], відповідач продовжує проживати на правах члена сім»ї колишнього власника, суд приходить до висновку, що з припиненням права власності [PERSON] у [PERSON] також втрачається право користування спірною частиною житла. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком.

Outcome: approved