Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

12 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою № 11 по проспекту Кірова, будинок № 26 в місті Рубіжне та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником зазначеної квартири, у квартирі був зареєстрований [PERSON], який з вересня 2005 року в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, добровільно не знявся з реєстраційного обліку, реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує її права як власника, тому позивач звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.37). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклики відповідачу було надіслано на адресу, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, які повернуто до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 26-27, 35-36). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира № 11, розташована за адресою: проспект Кірова, будинок № 26 в місті Рубіжне належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського та Кремінського районного нотаріального округу [PERSON] 15.10.1996 року за реєстром № 2739. Право власності зареєстроване ДКП «Рубіжанське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 3). Згідно копії довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради Луганської області № 2052 від 07.10.2015 року, у квартирі № 11, розташованої за адресою: місто Рубіжне, Луганська область, проспект Кірова, будинок № 26 зареєстровані: [PERSON] з 15.08.1995 року як власник квартири та [PERSON] з 19.12.2001 року як піднаймач квартири (а.с. 7). Згідно акту від 07.10.2015 року квартири № 11, розташованої за адресою: місто Рубіжне, Луганська область, проспект Кірова, будинок № 26 [PERSON] не проживає з 2005 року по теперішній час (а.с. 6). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач з відповідачем не проживають разом, спільне господарство не ведуть, тому відповідач не є членом сімї позивача в розумінні ст. 64 ЖК України, доказів того, що відповідач пов'язаний спільним побутом і має взаємні права та обовязки з позивачем суду до цивільної справи сторонами не надано. Згідно ст. 161 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сімї, які проживають з наймачем. Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім`ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім`ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.\~\~\~ Судом встановлено, що будучи зареєстрованим у спірній квартирі, відповідач в ній не проживає, плату за користування квартирою позивачу не платить, доказів утримання квартири відповідачем, оплати за користування квартирою відповідачем, матеріали справи не містять. Отже, з врахуванням встановлених судом обставин, що відповідач був зареєстрований у квартирі за згодою позивача, що відповідач не є членом сімї позивача та того, що відповідач не сплачував позивачу плату за користування квартирою, суд приходить до висновку, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі як тимчасовий жилець згідно ст. 98 ЖК України. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач є тимчасовим жильцем, що він не проживає у квартирі позивача понад шість місяців, не користується квартирою, не утримує квартиру, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка належить позивачу. Разом з цим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з наведеними вище нормами цивільного законодавства України, власник квартири за наявності будь-яких обмежень у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою має право вимагати усунення будь-яких перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вже зазначалося вище, права власників квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на його власний розсуд. Будь-які обмеження чи втручання у права власника можливі виключно на підставах визначених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Враховуючи вищенаведене з огляду на те, що відповідач втратив право користування квартирою позивача, суд приходить до висновку, що позов в частині усунення перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування квартироюпідлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved