overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

13.11.2013р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 27.09.2008року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2008 року. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2013р. припинили шлюбні відносини. Таким чином, суд вважає, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст.ст. 110,112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім, та просить визнати його батька – [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] безвісно відсутнім. Заявник вказує, що його мати [PERSON] з 30.09.1980 року до 23.07.1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком [PERSON] 29.12.2004 року [PERSON] пішов з дому на роботу, в той час він працював носієм на базарі, який розташований по вул. 23 Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Останній раз його бачили на зупинці громадського транспорту «Інтернат», що розташована по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі коли він повертався з роботи. Через знайомих він неодноразово намагався розшукати батька, але його ніхто не бачив і ніяких відомостей від нього не надходило. В зв’язку з цим його мати зверталася із заявою про розшук [PERSON] до Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, але прийнятими мірами розшуку, встановити місце його знаходження не вдалося. [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з 29.12.2004 року. Заявник просить визнати [PERSON], безвісно відсутнім, що необхідно йому для того, щоб оформити належне йому майно на своє ім’я. Заявник [PERSON] у судове засідання не з’явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свою заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника – а.с. 8. Згідно акту від 06.01.2014 року встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з 29 грудня 2004 року, до теперішнього часу його місцезнаходження не відоме – а.с. 27. Згідно довідки № 28/7742 від 17.06.2013 року Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] зверталася з заявою про розшук [PERSON], проте прийнятими мірами розшуку, встановити місце його знаходження не вдалося - а.с.9. Згідно ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, суд вважає, що у відповідності зі ст. 43 ЦК України, заяву [PERSON], необхідно задовольнити і визнати [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки в місці його постійного проживання немає повідомлень про місце його перебування протягом одного року. На підставі ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON], звернувся до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлій [INFO] р. В обґрунтування вказує, що після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими спорудами [ADDRESS]. Він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно користується домоволодінням та земельною ділянкою, сплачує необхідні платежі, підтримує будинок в належному стані. Як спадкоємиць першої черги законом він звернулася до нотаріальної контори та отримав відмову, у зв'язку з пропуском строку, та відсутністю документального підтвердження факту прийняття спадщини. Представник заявника [PERSON] надав суду заяву про підтримання поданої заяви. Заінтересована особа - Шоста Криворізька державна нотаріальна контора повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України, слід встановити факт прийняття заявником спадщини після померлої [INFO] р. матері [PERSON] Судом встановлено, що факт родинних відносин заявника зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду від 04.09.2013 р. а.с.24. На час відкриття спадщини [PERSON] вступив в управління спадковим будинком, про що свідчать квитанції про оплату податків, та комунальних послуг, виписані постачальниками послуг попередження про оплату заборгованості по послугам на ім'я заявника [PERSON], актами перевірки приладів обліку та ін. а.с.5-16. Тобто [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК України 1963 р., яка регулює спірні правовідносини, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, вказаний факт має для заявника правове значення, оскільки факт пов»язаний з прийняттям спадщини. На підставі ст.549 ЦК України 1963 р.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування коштів в сумі 15114,50 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в 2006 році він придбав у відповідача житловий будинок [ADDRESS] с земельною ділянкою, що було оформлено простою розпискою про передачу ним відповідачці 1850 доларів США. Однак в подальшому судовими рішеннями йому було відмовлено у визнанні права власності на придбані таким чином будинок і земельну ділянку. За смислом позовної заяви позивач просив стягнути з відповідачки еквівалент 1850 доларів США - 15114, 50 грн., як безпідставно отримані останньою кошти. В судове засідання позивач не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову, якою також клопотав про розгляд цивільної справи за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з дослідженої судом розписки встановлено, що 06.05.2006 року відповідачка отримала від позивача 1850 доларів в рахунок продажу нею будинку за адресою: с. Подимово, вул. Набережна, 15. У цій же розписці відповідачка зазначила, що зобов'язується оформити продаж в нотаріальному порядку. (а.с. 20) В подальшому [PERSON] звертався з позовом до суду до [PERSON] та інших осіб про визнання за ним права власності на вищезазначений будинок. Однак рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.07.2013 року у справі № 1417/3184/12 йому відмовлено в задоволенні позову, оскільки при розгляді вказаної справи суд встановив, що правочин не був вчинений. (а.с. 6-8) Таким чином отримані відповідачем від позивача по розписці кошти в сумі 1850 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 15114 грн. 50 коп. (а.с. 5), набуті без відповідної правової підстави, а тому в силу ст. ст. 321, 387, 1212 ЦК України вони підлягають поверненню позивачеві. З відповідача на користь держави також слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.03.2012 року він уклав з відповідачем договір позики, за яким надав останньому в борг грошову суму еквівалентну 70000 євро. В свою чергу відповідач зобов'язався повернути суму позики до 01.07.2012 року. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість на день звернення із позовом до суду по основній сумі боргу, а також проценти за користування позикою та 3 % річних, що в загальній сумі становить 888782 грн. 13 коп. Позивач в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Одночасно позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог до 958497 грн. 47 коп. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, залишивши приміщення суду до початку судового засідання. Одночасно надав заяву про відкладення розгляду справи вдруге без достатнього обґрунтування. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з цим розгляд справи продовжено за відсутності сторін. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 05.03.2012 року сторони уклали письмовий договір позики, за яким позивач надав відповідачу в борг на строк до 01.07.2012 року грошові кошти в сумі 70000 євро. (а.с. 20) Отримавши в борг вказані кошти, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором позики та не повернув їх вчасно позивачу. Виходячи із вимог ст.ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625, 1048 ЦК України у відповідача перед позивачем виник обов'язок по поверненню суми основної заборгованості, а також відсотків нарахованих за користування позикою і 3 % річних від простроченої суми. Станом на 10.02.2014 року в еквіваленті до національної валюти України розмір основної заборгованості становить 810334 грн.; відсотки - 109672 грн. 60 коп.; 3 % річних - 38490 грн. 87 коп., а всього 958497 грн. 47 коп. (а.с. 6, 7) З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в загальній сумі - 958497 грн. 47 коп., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, аліменти, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, на своє утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] року. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2011 року по жовтень 2013 року. Від цих відносин вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO], ніяких доходів не має. Добровільно надавати допомогу [PERSON] не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою просить розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та слухання справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити за наступними підставами. Згідно ч.2 ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2011 року по жовтень 2013 року, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 21 від 08.11.2013 року, свідоцтвом про народження [PERSON] - а.с.5,6. Оскільки відповідач позов визнав, обставини позову в частині стягнення аліментів на жінку, у зв'язку з наглядом за дитиною до досягнення дитиною 3-х років не потребують доказуванню, тому суд вважає необхідним, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісяця, починаючи з 13.11.2013 року, до досягнення сином [PERSON], [INFO], 3-х років, тобто до [INFO] року, на користь матері дитини - [PERSON]. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст. 84, 91 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України від 18.03.2004 року, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. Позивач в судове засіданні не з'явилась, для захисту своїх інтересів направила представника за довіреністю. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі відсутності відповідачів не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2648 та в Державному реєстрі речових прав за №2398714. Відповідно до п.7 вказаного договору відповідачі гарантували, що до 06.10.2013 року вони будуть зняті з реєстраційного обліку та виселяться з квартири, однак, відповідачі проживають в спірній квартирі як колишні власники. Добровільно звільнити спірну квартиру відповідачі відмовляються та чинять перешкоди в користуванні позивачем приватною власністю. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, задавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здісненні. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, неправомірні дії відповідачів порушують права позивача як власника житла. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що з відповідачем в шлюбі з 16.11.2010 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинено з вересня 2013 року. [PERSON] вказала, що примирення неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилась, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]», не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ч.3 ст.76 ЦПК України через Зміївську міську раду Харківської області. Згідно акту від 23.01.2014 року [PERSON] відмовився від отримання судової повістки, копії позовної заяви та додатків до неї. Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Тому, суд ухвалює заочне рішення на підставіі наявних у справі доказів. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 16.11.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ Харківської області, актовий запис №157. (а.с.5) Від шлюбу сторони дітей не мають. . Встановлено, що шлюбні відносини сторін припинено з вересня 2013 року. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач вказала на відсутність спору про поділ майна. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам кожного з них. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати по оплаті судового збору позивач взяла на свій рахунок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2011 року. Від даних відносин мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], - а.с.2. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.3. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 10,11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання дитини, посилаючись на те, що від спільного шлюбу з відповідачем вона має доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Позивачка також зазначила, що відповідач допомогу в утриманні дитини їй не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 24.09.2004 року сторони уклали шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 8, 7) Дитина проживає разом з позивачкою і на час розгляду справи знаходиться на її утриманні. (а.с. 10) У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. При цьому судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. З відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів в розмірі 1000 грн. щомісяця на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вона має дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірваний. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює без офіційного оформлення трудових відносин та має постійний заробіток. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги не надає, позивачка просила стягувати аліменти з відповідача в судовому порядку у вищезазначеному розмірі. В судове засідання позивачка не з'явилася. Подала заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за її відсутності в тому числі в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони 23.09.2005 року уклали шлюб і перебували в ньому до моменту розірвання, тобто до 31.10.2011 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON]. (а.с. 4, 5) Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. (а.с. 7) У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, будучи батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини за станом його здоров'я або за іншими обставинами судом не встановлені. Відповідач є працездатним, на обліку в службі зайнятості не перебуває, не має офіційного працевлаштування і отримує мінливий заробіток. Виходячи з засад розумності і справедливості, а також на підставі ст. ст. 180, 182, 184 СК України суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів стягуваних з відповідача в твердій грошовій щомісячній сумі - 1000 грн. З відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved