Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

13 травня 2016 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що згідно кредитного договору №161АІ10140211001 від 11 лютого 2014 року [PERSON] було надано кредит на придбання автотранспортного засобу у сумі 104 265 грн., зі сплатою 14,95 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 лютого 2017 року. Згідно п. 1.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля марки Geely Emgrand. Крім того, в якості забезпечення зобовязань [PERSON] перед банком за договором кредиту, між [PERSON] та банком був укладений договір поруки №161АІ10140211001-П від 11 лютого 2014 року. Відповідно до умов пункту 1.1. договору поруки, поручитель взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, визначених договором кредиту №161АІ10140211001 від 11 лютого 2014 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 04 листопада 2015 року його заборгованість перед банком становить 139\~741,29 грн. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору у сумі 2\~096,12 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подавали, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їх правовідносини. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 11 лютого 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №161АІ10140211001 на придбання автотранспортного засобу, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 104 265 грн., зі сплатою 14,95 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 лютого 2017 року (а.с. 4-9). Згідно п. 1.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля марки Geely Emgrand, 2014 року випуску, жовтого кольору. Крім того, в якості забезпечення зобовязань [PERSON] перед банком за договором кредиту, між [PERSON] та банком був укладений договір поруки № №161АІ10140211001-П від 11 лютого 2014 року (а.с. 13-14). Відповідно до умов пункту 1.1. договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, визначених договором кредиту №161АІ10140211001 від 11 лютого 2014 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав [PERSON] в день підписання договору грошові кошти у повному розмірі, що підтверджується меморіальним ордером № 161-10 від 11 лютого 2014 року (а.с. 15). Згідно п. 4.1. кредитного договору у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 1.1., 2.4., 2.7. цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1., 3.2.3., 3.3.16. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно п. 4.1.1. кредитного договору нарахування неустойки (пені) здійснюється щоденно за методом «факт/360» за період з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами по день,що передує дню сплати зазначеної заборгованості, але не більше одного року з моменту виникнення цієї заборгованості. Згідно п. 4.1.2. кредитного договору, виплата неустойки (пені) здійснюється шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі, вказаному в п. 4.1. цього договору, одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості. Відповідно п. 4.2. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2., 3.3.4., 3.3.6, 3.3.7., 3,3.9.-3.3.19.. 3.3.20. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 0,5 процента від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, та кожний випадок. Згідно п. 4.2.1. кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п. п 3.3.3, 3,3,8. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1 процент від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок, Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 04 листопада 2015 року за вищезазначеним кредитним договором у відповідачів перед банком утворилась заборгованість в сумі 139 741,29 грн., з яких 95\~576,25 грн. - сума заборгованості за кредитом, 19\~090,87 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8\~328,50 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 5\~689,34 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 6\~550,49 грн. інфляційні витрати за кредитом, 4\~505,84 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, а тому, відповідно до положень ст. 554 ЦК України, останні відповідають за зобов'язаннями як солідарні боржники. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідачі не скористалися своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору, договору поруки і наявність заборгованості перед банком з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в користь позивача солідарно з відповідачів [PERSON] як позичальника, та [PERSON], як поручителя. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] проживають [INFO], який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не має, то з відповідачів, відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягнення заборгованість з пені та штрафу. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідачі не скористалися своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідачів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнення з відповідачів на користь позивача 95\~576,25 грн. - сума заборгованості за кредитом, 19\~090,87 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6\~550,49 грн. інфляційні витрати за кредитом, 4\~505,84 грн. - інфляційні витрати за відсотками. На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача штрафів та пені слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідач слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимогу сумі 2\~096,12 грн.

Outcome: approved