Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

12 грудня 2019 року [PERSON] здала на пошту позов до Ободівської сільської ради Білопільського району в якому вказує, що [INFO] померла її сестра [PERSON] , якій на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 4,08 умовних кадастрових гектарів без визначення меж у натурі, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель КСП «Ободівське» на території Ободівської сільської ради, про що було видано сертифікат серії СМ №0267375. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до нотаріуса, який у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовив у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували споріднення з померлою, а також у зв`язку з розбіжністю в написанні прізвища сестри в сертифікаті на земельну частку (пай) та її особистих документах. З метою встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа вона звернулася до Сумського районного суду, однак її заяву було залишено без розгляду у зв`язку з існуванням спору про право. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай). Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року відкрито провадження в справі. Залучено в якості третьої особи [PERSON] 24 січня 2020 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 20 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , оскільки клопотання було заявлено після проведення підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 87, 89). Представник відповідача Ободівської сільської ради Білопільського району в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 88). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгялду справи повідомлена належним чином (а. с. 56). Про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на російській мові, [INFO] народилася « [PERSON] », батьками якої записані « [PERSON] » та « [PERSON] » (а. с. 6). Згідно з копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] , мешканці с. Хотінь, на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 04 квітня 2000 року №140 надано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Ободівське», розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а. с. 12). [INFO] померла [PERSON] (а. с. 8). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Хотінської селищної ради Сумського району від 18 березня 2019 року [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала її сестра [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] . Виконавчим комітетом Хотінської селищної ради не посвідчувався (а. с. 9). 10 червня 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно [PERSON] , однак нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку розбіжністю в написанні прізвища спадкодавця в сертифікаті на земельну частку (пай) та її особистих документах, а також відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини з померлою (а. с. 13-14). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 26 грудня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася (а. с. 33). Згідно з довідкою Державного архіву Сумської області від 11 травня 2019 року в неповністю збережених книгах реєстрації актів громадянського стану про народження по селу Ободи, Білопільського району, за 1936 рік, 1938 рік відомостей про народження [PERSON] немає. Книги реєстрації актів громадянського стану про народження по селу Ободи, Білопільського району, за 1937 рік на зберігання до Державного архіву Сумської області не надходили, їх місце знаходження невідоме, у зв`язку з чим підтвердити факт народження [PERSON] неможливо (а. с. 15). З метою встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа [PERSON] звернулася в порядку окремого провадження до Сумського районного суду Сумської області. Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 року заяву останньої було залишено без розгляду через наявність спору про право (а. с. 22). [PERSON] роз`яснено право на звернення до суду з позовом на загальних підставах. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами. У них була ще одна рідна чи двоюрідна сестра [PERSON] , прізвище якої свідкові невідомо. Остання мала пай, місцезнаходження якого свідкові також невідомо. У 2008 році, точної дати не знає, [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі №127/13957/16-ц. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Звертаючись з позовом до суду [PERSON] зазначила, що її заяву про встановлення факту родинних відносин з [PERSON] та факту належності останній сертифікату на земельну частку (пай), подану в порядку окремого провадження, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2019 року було залишено без розгляду та роз`яснено право звернутися з вказаними вимогами в порядку позовного провадження. У позовній заяві [PERSON] вимог про встановлення зазначених юридичних фактів не ставить, предмет її позову - визнання права власності на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, оскільки позивач не надала суду належних і допустимих доказів того, що [PERSON] є її сестрою, а також що останній належала земельна частка (пай), суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed