Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

13.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність. Зазначає, що 13.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір 11352776000, згідно з умовами якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 130000 дол. США з розрахунку 13,85% річних на строк з 13.05.2008 року по 28.05.2015 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 676від 30.05.2008 року, за умовами якого відповідач передала у іпотеку нерухоме майно - магазин промислових товарів та адміністративно-господарські приміщення, а саме: приміщення з №№ 18-30, №№32-42, загальною площею 329,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Відродження, буд. 49 «а» та належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, Волинської області [PERSON] 30.05.2008р. за реєстровим № 674, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 30 травня 2008р. за реєстраційним номером 2928281. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Внаслідок передачі ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами, в т.ч. за вищевказаним кредитним договором. Вказує, що відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом належним чином не виконує і станом на 24.07.2015 року загальна сума її боргу за кредитним договором становить 5793542,96 грн. У звязку з чим, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5793542,96 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за банком, а також покласти судові витрати у справі на відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 213 від 14.11.2015 року. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11352776000 (далі кредитний договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 130\~000,00 дол. США з розрахунку 13,85 % річних на строк з 13 травня 2008 року по 29 травня 2015 року (а.с.4-7). 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. В т.ч. було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором, що не суперечить нормам ст.ст. 512-514 ЦК України (а.с. 21-22). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором і як вбачається із розрахунку заборгованості, її борг станом на 24.07.2015 року за кредитним договором становить 5793542,96 грн., з яких: 2862009,75 грн. заборгованість за кредитом; 1580881,23 грн. за відсотками; пеня 1264640,36 грн., сума за ставкою 3 % річних від простроченого тіла по кредиту 67270,41 грн., сума за ставкою 3 % річних від простроченої заборгованості по процентам -18741,21 грн. (а.с. 16-17). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 676 від 30.05.2008 року передала у іпотеку банку нерухоме майно - магазин промислових товарів та адміністративно-господарські приміщення, а саме: приміщення з №№ 18-30, №№32-42, загальною площею 329,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, пр. Відродження, буд. 49 «а» та яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, Волинської області [PERSON] 30.05.2008р. за реєстровим № 674, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 30 травня 2008р. за реєстраційним номером 2928281 (а.с. 11-13). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобовязань по кредитному договору. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] шляхом передачі та набуття ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки є підставні і підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 3654 грн. судового збору, а на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати на оплату публікації оголошення у пресі в розмірі 420 грн.

Outcome: approved