overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 07 вересня 2012 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 341. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з жовтня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 вересня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 341 (л.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 7). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 13) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на двох дітей щомісячно до їх повноліття, а в межах суми платежу за один місяць негайно. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона виховує та утримує дітей самостійно, відповідач працездатний, має стабільні доходи, однак не приймає участі в утриманні дітей, не надає грошової матеріальної допомоги, а тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зменшила раніше визначений нею розмір аліментів до 500 гривень на кожну дитину щомісячно, крім того, просила розгляд справи проводити в її відсутності в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, на виклик в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Згідно довідки Юрівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 13 жовтня 2014 року № 508 позивач [PERSON] проживає в с.Юрівка Білогірського району Хмельницької області та на її утриманні перебуває син [PERSON], 2002 року народження, та син [PERSON], 2007 року народження. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, доказів того, що не може працювати за станом здоров'я чи з інших причин, а також те, що в нього на утриманні перебувають інші діти чи інші непрацездатні особи суду не надав, а тому здатний та зобов'язаний, як один із батьків, утримувати своїх малолітніх дітей та сплачувати аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд бере до уваги письмову заяву позивача, в якій вона погодилася на часткове зменшення позовних вимог, відсутність доказів, які б свідчили про наявність у відповідача інших утриманців, а також те, що кожен із батьків зобов'язаний брати участь в матеріальному утриманні дитини в рівних умовах для забезпечення здоров'я та основних соціальних і культурних потреб дитини і вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вона обґрунтовує свою заяву тим, що народилась вона 15 січня 1958 року в с.Орбелі Цачерського району Грузії, і на той час мала прізвище [PERSON]. 24 січня 1980 року у відділі РАЦС Цалкського району Грузії вона уклала шлюб з [PERSON], який був розірваний 28 травня 1988 року. 13 грудня 1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і обрала прізвище [PERSON]. Ще до реєстрації вказаних шлюбів, з 16 листопада 1976 року по 1 вересня 1978 року вона працювала секретарем-машиністкою майстерні по працетерапії при Бедіанській психоневрологічній лікарні Грузії, де їй 5 серпня 1977 року була видана трудова книжка, в якій внаслідок помилки її ім'я вказане, як [PERSON]. В даний час вона не може оформити пенсію, тому що у виданій їй трудовій книжці неправильно вказане її ім'я. Факт належності їй зазначеного правовстановлюючого документа підтверджується іншими документами. Тому, для здійснення свого права на призначення й одержання пенсії просила встановити факт належності їй зазначеної трудової книжки. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник управління пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області в судовому засіданні не заперечував проти встановлення факту належності заявниці [PERSON] правовстановлюючого документу, - трудової книжки. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, тому що судом встановлено, що у трудовій книжці, виданій 5 серпня 1977 року на ім'я [PERSON], 1958 року народження, її ім'я помилково вказане, як [PERSON], в той час як вона належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.9), відомостями про одруження та розірвання шлюбу (а.с.10-11,13) та паспортом громадянина України (а.с.4-5). Оскільки виправити допущену помилку в даний час не представляється можливим і вона є перешкодою в здійсненні права [PERSON] на пенсію, необхідно встановити факт належності заявниці зазначеного правовстановлюючого документа.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем знаходяться у шлюбі з 12 лютого 1999 року, від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Вони з [PERSON] є людьми з різними характерами і різними поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали сварки, скандали, які з часом переросли у взаємну неприязнь. На теперішній час відповідач проживає в іншому місці, та вони не підтримують ніяких стосунків один з одним. Шлюбні відносини з [PERSON] вони не підтримують вже тривалий час. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Після розірвання шлюбу прохала суд залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 12 лютого 1999 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на тій підставі, що сторони довгий час мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 червня 2011 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалась. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 18 червня 2011 року у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №09. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння між сторонами, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін і малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні - [PERSON]. Від стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом, позивачка відмовилась, про що подала відповідну письмову заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої, дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, щомісячно, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з часу подачі заяви. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що дочка перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює і спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 05 травня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис № 102. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, в липні 2012 року припинили шлюбні стосунки, сім'я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер, не ведуть спільного господарства, наміру відновлювати сімейні відносини немає, примирення між нею та відповідачем [PERSON] неможливе. Враховуючи ці обставини, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою від отримання відмовився, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 5), копію свідоцтва про народження (а.с. 7), копію паспорта [PERSON] (а.с. 3), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час, з липня 2012 року, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON], а тому суд шлюб розриває. До стягнення з відповідача на користь позивача належить 243,60 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1). Прізвища сторін після розірвання шлюбу не змінюються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, через постійні сварки з відповідачем та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1026 (а. с. 4), від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 року Іванівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає із нею. Сімейні стосунки припинені, через зловживання відповідачем спиртними напоями та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 року Іванівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 04 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

14 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, відкликати виконавчий лист № 2/1026/109 від 01.03.2012 року виданий Тетіївським районним судом із відділу ДВС Тетіївського РУЮ Київської області та стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги в розмірі 250 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2006 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 2007 року народження та доньку [PERSON], 2012 року народження, які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо в м. Києві, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона бажає отримувати аліменти на утримання дітей офіційно. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги частково, просить не стягувати з відповідача витрати за надання правової допомоги в розмірі 250 грн. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, адвоката, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки в судовому засіданні доведено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2006 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 2007 року народження та доньку [PERSON], 2012 року народження, які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. У березні 2012 року рішенням Тетіївського районного суду Київської області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], по даному рішенню був виписаний виконавчий лист № 2/1026/109 від 01.03.2012 року. Відповідач проживає окремо в м. Києві, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона бажає отримувати аліменти на утримання обох дітей офіційно. Встановлені судом обставини підтверджуються: поясненнями позивача, копією свідоцтва про шлюб, копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сім'ї, довідкою ВДВС Тетіївського РУЮ. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач є батьком дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому суд відповідно до ст. 180-183 Сімейного Кодексу України стягує з нього аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved