Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

13.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Проскурів», RegistarSEC/RegistarSafe,LLC про визнання недостовірною та спростування інформації посилаючись на те, що 21 листопада 2020 року в соціальній мережі інтернет Facebook в групі «Язикаті Ярмолинці» відповідачем [PERSON] було розповсюджено допис про те, що вона аферистка. В тій частині позову, яка стосується дій ТОВ «ТК «Проскурів», позивач вказує про те, що схожий репортаж був розміщений 08.12.2020 року в мережі Facebook на сторінці та офіційному сайті телеканалу, ТВ7+Хмельницький телеканал Україна, на офіційному сайті якого розміщено посилання про право власності на телеканал. Відповідно до якого власником телеканалу є товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Проскурів». В даному випадку репортаж, який розповсюджує телеканал ТВ7+Хмельницький та допис в соціальній мережі є таким, що принижує честь і гідність позивача коментує відповідач у справі, [PERSON] та [PERSON] .» Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 березня 2021 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 23.04.2021 року. 14.07.2021\~року ТОВ\~ «Телекомпанія «Проскурів» подано відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. 04.08.2021 року позивачем подано відповідь на відзив. Ухвалою суду 16 серпня 2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася проте, подав заяву у якій підтримала позовні вимоги та просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання зявився, заперечив проти позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник ТОВ «Телекомпанія «Проскурів» у судовому засідані заперечили проти позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2020 року в соціальній мережі інтернет Facebook відповідачем [PERSON] було розповсюджено допис про те, що пані [PERSON] яка проживає в с.Киликиїв Славутського району Хмельницької області плідно працює на благо своїх дітей. Вище згадана аферистка втерлася в довіру до [PERSON] діда [PERSON] почала разом проживати, постійно примушуючи до шлюбу та вимагала прописати в його будинку. Схожий репортаж був розміщений 08.12.2020 року в мережі Facebook на сторінці та офіційному сайті телеканалу, ТВ7+Хмельницький телеканал Україна, на офіційному сайті якого розміщено посилання про право власності на телеканал. Власником телеканалу є товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Проскурів». У відповідності із положеннями\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з положеннями\~ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі\~статтею 201 ЦК України\~честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. За змістом частини першої\~статті 277 ЦК України\~особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення недостовірної інформації про неї та (або) членів її сім`ї, має право звернутися до суду за спростуванням цієї інформації як щодо себе, так і членів родини, якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує її особисті немайнові права. У частині четвертій\~статті 277 ЦК України\~передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. У спірних правовідносинах відповідачі поширюють інформацію щодо особи позивача, інформація не стосується її честі та ділової репутації як фізичної особи, оскільки не формує її морально-етичний портрет в очах громадськості, що не узгоджуються із вимогами\~статті 277 ЦК України, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про відсутність у позивачки права вимагати визнання розповсюдженої інформації недостовірною, а також вимагати її спростування. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про інформацію реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1\~Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18) визначено, що відповідно до\~статті 277 ЦК України\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі Лінгенс проти Австрії (Lingens v. Austria). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Судом встановлено, що інформація наведена 21 листопада 2020 року в соціальній мережі інтернет Facebook відповідачем [PERSON] в дописі, що позивач аферистка а також, про схожий репортаж розміщений 08.12.2020 року в мережі Facebook на сторінці та офіційному сайті телеканалу, ТВ7+Хмельницький телеканал порушує честь та гідність позивача,\~\~ не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до п. 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року\~юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням\~\~інших\~\~засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Таким чином, згідно з положеннями\~статті 277 ЦК\~і\~статті 10 ЦПК\~позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено саме його особисті немайнові права. Суб`єктивна думка про характер цих відомостей (впевненість у тому, що вони відповідають дійсності) виключає відповідальність за їх поширення. Як зазначається у п. 18 Постанови ПВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту «Постанова»), позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно з вимогами ст.ст. 83, 84 ЦПК України позивач, повинен подати докази разом з поданням позовної заяви або подати клопотання про витребування доказів судом у той самий строк із зазначенням вжитих заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Суд вважає, що позивачем не надано для суду будь-яких доказів факту поширення інформації взагалі та доказів її поширення саме відповідачем, а також причин неможливості самостійного отримання цих доказів, що унеможливлює розгляд позову по суті, у зв`язку із неможливістю визначення належності відповідача за даним позовом. Крім цього, позивачем не доведено та не представлено доказів, що вказана інформація не є оціночним судженням а також, що поширена інформація стосується саме особи позивача. Суд вважає, що поширення інформації висловленою іншими особами (не журналістами) під час інтерв`ю, чи іншої журналістської діяльності, про осіб та їх вчинки, які мають широкий громадський резонанс не може бути розцінена, як порушення особистих немайнових прав позивача і вимоги про спростування такої інформації, як недостовірної, до задоволення не підлягають. Із змісту позовних вимог неможливо визначити, яку конкретно інформацію позивач просить визнати недостовірною та спростувати (в частині вимог, що стосуються ТОВ «ТК «Проскурів». Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Репотаж, про який йдеться мова в позові, триває близько чотирьох хвилин. У ньому зазначається певний перелік відомостей, отриманих від третіх осіб шляхом інтерв`ю в прямій мовіта в адаптованому викладі. З огляду на викладене, адресована відповідачам вимога що спростування всієї інформації, яка міститься у відеозаписі, є надуманою та не ґрунтується на законі, оскільки може розцінюватись як цензура, яка в Україні є забороненою згідно з ст. 15 Конституції України. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що інформація наведена 21 листопада 2020 року в соціальній мережі інтернет Facebook відповідачем [PERSON] , не може на думку суду розглядатись як поширення неправдивих відомостей так, як судом не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню, не підлягають.

Outcome: dismissed