overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

13 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 лютого 2002 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 лютого 2002 року, актовий запис № 154 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

13 лютого 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 червня 2007 року сторони уклали між собою шлюб, від якого мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO]. Утримання та виховання дітей повністю лежить на позивачу та потребує коштів. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання і своїх дітей не надає, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] зареєстрували шлюб 09 червня 2007 року в Нижньобурлуцькій сільській раді Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 09.06.2007 року в матеріалах справи (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають 3-х спільних дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 23.01.2009 року (а.с.5), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 15.07.2010 року (а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 07.05.2013 року (а.с.7), які проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і сторони розійшлися, в даний час проживають окремо. Діти проживають та зареєстровані разом з матір'ю - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Петрівської сільської ради № 66 від 12.02.2015 року (а.с.9) і перебувають повністю на її утриманні. На теперішній позивач ніде не працює, так як доглядає малолітніх дітей: 6-ти, 5-ти та 2 років, у зв'язку із чим сім'я потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 84 СК України позивач має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення найменшою дитиною - [PERSON] 3-річного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на те, що позивачка ніде не працює, займається вихованням їх спільних малолітніх дітей, суд вимоги позивача про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 300 гривень задовольняє в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

13 лютого 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що останнім часом відповідач зловживає спиртними напоями, вони часто сварились, з'ясовували стосунки, унаслідок чого припинили шлюбні відносини і разом не проживають. Під час розгляду справи позивачка просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON], якого двічі належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.13-14, 29-30). У зв'язку з чим, за згодою позивачки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 22 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В лютому 2014 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

13 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 листопада 2003 року. За час шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, добровільно сплачувати аліменти не бажає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, в даний час не працює, а тому не має доходів, щоб платити аліменти. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно наданих копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьками дітей є сторони [PERSON] та [PERSON] Довідкою виконавчого комітету Покришівської сільської ради Брусилівського району підтверджується, що діти [PERSON], [PERSON], проживають разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторонами не надано суду доказів про те, що відповідач має регулярний дохід, з якого може бути визначена частка для сплати аліментів. З урахуванням обставин, вказаних у ст.182 Сімейного кодексу України, та зважаючи на те, що відповідач в даний час не працює, відсутні дані про інші доходи відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які належить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей, слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

13 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знаходиться в шлюбі з 22 січня 2011 року, зареєстрованому Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі знаходиться в шлюбі з 22 січня 2011 року, зареєстрованому Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

13 лютого 2015 року прокурор Чечельницького району звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Демівської сільської ради, заінтересована сторона - відділ Держземагенства у Чечельницькому районі Вінницької області про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] після якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 1.75 га вартістю 72547.30 грн, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) ВН № 0113720 та довідкою (витягом) від 09.02.2015 року. За інформацією Демівської сільської ради з часу відкриття спадщини впродовж 11 років ніхто із спадкоємців [PERSON] до Демівської сільської ради, щодо оформлення права на спадщину не звертався, спадкоємці за місцем її проживання не проживають, на її утриманні особи не перебували. Заявник прокурор Чечельницького району Гюмюшлю М.Г. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Демівської сільської ради в особі голови Бевзюка О.В. проти задоволення заяви не заперечує. Представник відділу Держземагенства у Чечельницькому районі в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень стосовно заяви немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла [INFO] в с. Червоний Чабан, Херсонської області, Каланчацького району, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (пай) ВН 0113744 розміром 1.75 умовних кадастрових га, вартістю 72547.30 грн., кадастровий номер 0525082600:02:000:0499, що підтверджується довідкою Держземагенства у Чечельницькому районі (а.с. 5). Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що з часу відкриття спадщини впродовж 11 років ніхто із спадкоємців до Демівської сільської ради щодо оформлення права на спадщину не звертався, спадщина на даний час ніким не прийнята, родичів, спадкоємців та утриманців не встановлено, Чечельницькою нотаріальною конторою спадкова справа відносно [PERSON] не відкривалась (а.с. 6), що свідчить про неприйняття спадщини спадкоємцями і відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України є підставою для визнання спадщини відумерлою. На підставі ст.ст.10,60,213-215,274-278 ЦПК України, ст. 1277 ЦК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

13 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], що діє в інтересах себе, [PERSON], [PERSON], третьої особи служби у справах дітей Торецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час проведення обстежень покинутого житла державної власності, було встановлено наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Тоболенко, 4/4, але за вказаною адресою не мешкають з 2010 року. Також за вказаною адресою зареєстровані малолітні особи, які також не мешкають в квартирі з 2010 року та є дітьми [PERSON]: [PERSON], [INFO], [PERSON], 14.08.2008року народження. Вказана квартира двокімнатна, державна, знаходиться на другому поверсі, двоповерхового будинку. Квартира зачинена на ключ. До квартири тривалий час ніхто не навідується, комунальні послуги не оплачуються, борг за житлові послуги станом на 01.12.2015 року складає 4698,20 грн. [PERSON] обстеження [PERSON], [PERSON] та її діти фактично не мешкають в квартирі з 2010 року. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] разом із малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] не мешкають за адресою реєстрації без поважних причин та проживають за іншою невідомою адресою. З метою надання житла для заселення категорії пільговиків та потребуючих житла, на теперішній час виникла потреба зняття з реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як таких, що тривалий час без поважних причин не проживають у наданому житлі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, був належним чином повідомлений через засоби масової інформації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки він обґрунтований та документально підтверджений. Так з матеріалів справи вбачається, що за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 7, 18,19,20,21). [PERSON] актів від 21.07.2015 року, від 11.12.2015 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), [ADDRESS] не проживають з 2010 року (а.с. 9, 10). [PERSON] ст.71, 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не мешкає в жилому приміщенні за вказаною адресою понад 6 місяців. Поважних причин відсутності відповідача в жилому приміщенні понад шість місяців в суді не здобуто. За таких обставин суд вважає, що позов Комунального підприємства «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради до [PERSON], [PERSON], що діє в інтересах себе, [PERSON], [PERSON], третьої особи служби у справах дітей Торецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням слід задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернувся із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком 45 по вул. Комунарівська в м. Миколаєві. Вказував, що відповідач, хоча\~ і зареєстрований за вказаною адресою, проте в будинку не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також, позивач зазначив, що реєстрація відповідача у будинку перешкоджає в оформленні субсидії, а також на його адресу надходять листи від банків на імя відповідача з проханням погасити заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно Ухвали проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд виходить з такого. Будинок № 45 по вул. Волонтерська (Комунарівська) в м. Миколаєві належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 27.06.2013 р., посвідчено приватним нотаріусом Миколаївської міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 426. Відповідно до Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» ЖЕК № 14 від 05.01.2017 р. за № 44, за адресою: м. Миколаїв, вул. Волонтерська(Комунарівська), 45, зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до Акту про не проживання від 09.02.2017 р., складений сусідами [PERSON], та [PERSON], та посвідчений директором ЖКП ММР «Південь», [PERSON] за адресою: м. Миколаїв, вул. Волонтерська, 45, починаючи з 2008 року не проживає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Реєстрація відповідача у житловому будинку, який належить позивачу, створює останньому перешкоди у користуванні майном. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 3 серпня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 284. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] . Фактично шлюбні відносини між ними припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок та суперечок. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений телефонограмою зареєстрованою в книзі реєстрації вихідних телефонограм за № 230, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 3 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 284. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved