Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

13 квітня 2021 року з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області до Шишацького районного суду Полтавської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] та встановлення судом способу для реалізації ним відповідних батьківських прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що має з відповідачем спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка народилась в шлюбі між ними. За рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, а донька проживає разом з матір`ю. Відповідач перешкоджає позивачу у його праві спілкуванні з донькою та участі у її вихованні. Незважаючи на те, що розпорядженням Шишацької РДА від 24.09.2020 року № 163 було встановлено дні спілкування батька з дитиною, відповідач ігнорує вимоги даного документа та всіляко перешкоджає позивачу бачитись з дитиною. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області суду від 21 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, а тому у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Цією з ухвалою уточнено анкетні дані відповідача в зв`язку з її одруженням та зміною прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У визначений судом строк відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що частково заперечує проти позову та просить визначити наступний графік спілкування батька з дитиною: двічі на місяць в період часу з 13-00 год. по 15-00 год. в присутності матері в межах міста проживання дитини. Вказала, що дійсно певною мірою обмежувала спілкування позивача з донькою дотримуючись заходів безпеки в зв`язку з існуючою пандемією. Разом з тим, позивач виявляє агресивну та неадекватну поведінку під час відвідування місця проживання дитини, не узгоджує з відповідачем дати своїх візитів, що порушує розпорядок дня доньки. З огляду на те, що донька боїться батька та не хоче з ним спілкуватись, натомість прив`язана до матері, вважає, що зустрічі батька з донькою повинні відбуватись в присутності матері, доки дитина не підросте та не адаптується. Позивач надав відповідь на відзив в якому висловив незгоду з запропонованим відповідачем графіком спілкування батька з дитиною, пославшись на відповідні норми сімейного права. Відповідно до положень ст. 19 СК України на вимогу суду третя особа - служба у справах дітей Миргородської РДА надала висновок органу опіки та піклування «Щодо визначення способу та графіку участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні». Орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність встановлення графіку спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] шість днів на місяць по шість годин у вихідні дні батька, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. При цьому батькам дитини було рекомендовано відновити контакт дитини та батька на нейтральній території в присутності матері по 1-2 години та налагодити відносини між собою, за для дотримання передусім інтересів дитини. (а.с.75-76). В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги, наполягав на їх задоволенні. Крім пояснень, що ідентичні доводам позовної заяви вказав, що через характер його роботи він не має сталого графіку. Разом з тим він має можливість завчасно дізнаватись про свої майбутні вихідні дні та повідомляти про це відповідача. Вважає, що його спілкування з дитиною 6 раз на місяць, на протязі цілої доби є мінімально необхідною його участю у вихованні дитини. Стверджував, що має з дитиною добрі стосунки та зв`язок, але через дії відповідача, її батьків та нового чоловіка на протязі більше одно року фактично позбавлений можливості спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. З приводу неодноразового порушення відповідачем та членами її родини прав батька на спілкування з дитиною, неодноразово звертався до органів Національної поліції, але відповідні адекватні заходи ними вжиті не були. Враховуючи вищевикладене звернувся за захистом своїх прав та прав дитини до суду. Будучи належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] двічі поспіль не з`явилась в судові засідання, про причини неявки суд не повідомила. Також без поважної причин не з`явилась в судове засідання 19 серпня 2021 року її захисник. За таких обставин, враховуючи позицію позивача, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судове засідання проведено без участі сторони відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та юридичні обставини, що їх супроводжують. В період з 26 листопада 2016 року по 14 січня 2020 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі між собою. Шлюб розірвано за позовом [PERSON] заочним рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2019 року, яке 14 січня 2020 року набрало законної сили (а.с.21). Сторони мають спільну народжену в шлюбі доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Після розірвання шлюбу донька проживає разом з матір`ю та її батьками, що сторонами не заперечується. Розпорядженням голови Шишацької районної держаної адміністрації від 24.09.2020 №163 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Шишацькій РДА встановлено дні спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] шість днів на місяць по шість годин у його вихідні дні (в зв`язку з нефіксованим графіком роботи) (а.с.22). З пояснень позивача, наданих ним та досліджених судом фотографій, записів на його мобільних телефон, копій протоколів прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію органами Національної поліції від [PERSON] (а.с. 11-17), а також зі змісту висновку Служби у справах дітей Миргородської РДА судом встановлено, що під приводом запобігання розповсюдження коронавірусної інфекції відповідач [PERSON] та члени її родини перешкоджають позивачу [PERSON] у спілкуванні з його донькою [PERSON] , ухиляючись при цьому від виконання рішення органу опіки та піклування щодо графіку спілкування батька з донькою (а.с.70, 75-76). Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Зважаючи на те, що судом встановлено наявність між сторонами у справі відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, а відповідач та члени її сім`ї чинять перешкоди у спілкуванні батька з донькою, яка проживає з матір`ю, суд вважає, що права позивача підлягають захисту шляхом визначення судом графіку його періодичних зустрічей з донькою, сформованого, як з урахуванням прав та бажання батька брати участі у вихованні та спілкуванні з донькою, так і з врахуванням віку, статі та інтересів дитини. Суд вважає, що запропонований позивачем графік його спілкування з донькою 6 діб на місяць у вихідні дні з можливістю спільного відвідування батьком та дитиною закладів громадського харчування, розважальних дитячих закладів, виїздів на природу та інших видів спільного відпочинку, за межами населеного пункту в якому проживає дитина цілком відповідатиме їх правам та інтересам. Зважаючи на відсутність у позивача сталого графіку роботи та чітко визначених днів відпочинку, суд вважає необхідним передбачити завчасне інформування позивачем матері дитини про намір спілкування з донькою у певні дні, з метою вчасної підготовки для цього та недопущення раптової зміни раніше запланованого режиму дня дитини. Разом з тим, врахувавши час, протягом якого дитина не спілкувалась з батьком, її стать та вік, тривале проживання дитини з матір`ю, суд вважає що між батьком та дитиною на момент розгляду справи відсутні сталий психологічний зв`язок та дитина в силу вищевказаних обставин позбавлена можливості повноцінно сприймати позивача як батька. Суд вважає, що для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний певний період часу, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. З цією метою суд вважає необхідним визначити перехідний період протягом якого зустрічі батька з дитиною відбуватимуться в присутності матері, в межах населеного пункту в якому проживає дитина та на протязі не більше 6 годин за один раз. При цьому, зважаючи на проживання дитини в сільському населеному пункті, з метою організації дозвілля дитини, суд вважає можливим передбачити можливість двічі на місяць спільне відвідування батьком та дитиною закладів громадського харчування, розважальних дитячих закладів, виїздів на природу та інших видів спільного відпочинку, за межами населеного пункту в якому проживає дитина. З метою унеможливлення зловживання відповідачем вимогою щодо її обов`язкової присутності при зустрічах батька та дитини протягом визначеного судом перехідного періоду, суд вважає необхідним визначити, що в разі її небажання або неможливості бути присутньою при спілкуванні батька та дитини таке спілкування може відбуватись і в її відсутність. При цьому, з огляду на обов`язковість судового рішення, суд вважає, що встановлений ним графік участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею є належним та достатнім способом захисту прав позивача, а тому не вбачає підстав задовольнити вимоги про зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, а отже у задоволені повних вимог в цій частині необхідно відмовити. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 908 грн. сплаченого позивачем судового збору (а.с.2). Враховуючи те, що позовні вимог підлягають лише частковому задоволенню, суд на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50% розміру судового збору, пропорційно до розміру задоволених ним позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial