Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

13.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Айсберг», [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 1/2 частини на проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири № 10 (ІІІ поверх). Будинок знаходиться на балансі та утриманні ЛМКП «Айсберг». Протягом 2016 року з квартири відповідача [PERSON] здійснюється залиття квартири [PERSON] 10.05.2016 року комісією ЛМКП «Айсберг» було складено акт про те, що залиття відбувається з квартири № 10 у зв'язку з пошкодженням внутрішньобудинкової мережі водопостачання. Згідно з висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 11/16 від 10.06.2016 року причиною залиття приміщення квартири № 8 є надходження рідини через міжповерхове перекриття між ІІ та ІІІ поверхами, розташованого в зоні обслуговування інженерних мереж. Позивач зазначає, що відповідачем [PERSON], який допустив протікання рідини, та ЛМКП «Айсберг», який зобов'язаний утримувати у належному стані внутрішні мережі, їй завдано матеріальну шкоду у сумі вартості відновлювального ремонту. Крім того, [PERSON] вказує, що такими діями відповідачів їй завдано також моральну шкоду, яка виражається у нервових стресах, погіршеннях стану здоров'я та зміні звичного способу життя. Після уточнення позовних вимог (а.с.93), просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 20435,29 грн., у відшкодування моральної шкоди суму 30000,00 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ЛМКП «Айсберг» проти задоволення позову в частині вимог до підприємства заперечував, зазначивши, що вина ЛМКП у допущенні залиття квартири позивача відсутня. Працівники комунального підприємства неодноразово намагалися потрапити до квартири № 10 з метою усунення протікання, однак доступу останнім надано не було. Після ухваленням судом рішення про зобов'язання [PERSON] надати доступ для ліквідації протікання, 30.11.2016 року був наданий доступ до квартири. Нести відповідальність за залиття має володілець квартири № 10 [PERSON] [PERSON] до суду не прибув. Судові повістки з викликом [PERSON] в судові засідання 17.01.2017 року та 30.01.2017 року були направлені за адресою його реєстрації: [ADDRESS], однак, такі рекомендовані поштові відправлення повернені до суду у зв'язку з неможливістю вручення адресатові. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки, розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. У зв'язку з цим, суд вважає, що [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та проведення судового засідання можливе за його відсутності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив, що Згідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов'язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов'язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше). За загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.10 ЦПК України). В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.8). 20.05.2016 року комісією у складі майстрів Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» був складений акт, в якому зафіксовано залиття стелі кухні - 1,2 кв.м., стіни кухні - 2,5 кв.м., стелі ванної кімнати - 1,0 кв.м., стіни ванної кімнати - 1,0 кв.м. Причиною залиття стало пошкодження внутрішньобудинкової водопровідної мережі в кв. № 10 (знаходиться поверхом вище) (а.с.9). Згідно з висновком експертного дослідження № 11/16 від 10.06.2016 року, виконаного експертом [PERSON] у товаристві з обмеженою відповідальністю «Судове експертно-розрахункове бюро» (далі - ТОВ «СЕРБ»), причиною залиття (пошкодження опоряджувальних матеріалів) приміщень квартири № 8 на ІІ поверсі чотириповерхового будинку [ADDRESS] є надходження рідини через міжповерхове перекриття з місця вищого від стелі між ІІ та ІІІ поверхами (а.с.10-17). У висновку судової будівельно-технічної експертизи № 25/16 від 16.12.2016 року виконаному ТОВ «СЕРБ» зазначено, що в квартирі № 10 при проведенні ремонту приховано виконана заміна інженерних мереж (водопостачання, каналізація). У внутрішній стіні будинку виконано вбиральню, унітаз якої знаходиться біля стояка каналізаційного трубопроводу, що проходить у стіні та має діаметр 50 мм. При цьому, відповідно до нормативних вимог мінімальний діаметр стояка при приєднанні одного унітазу має бути не менший 100 мм. Відтак, причиною залиття квартири № 8 вказано витік рідини з трубопроводів, розміщених приховано в конструкціях будинку, вище від квартири № 8: приховано у фасадній стіні будинку або у конструкціях квартири № 10. Вартість відновлювального ремонту приміщень квартири № 8 становить 15089,00 грн. (а.с.69-87). Щодо вимог позивача про стягнення шкоди з ЛМКП «Айсберг», суд визначає наступне. Відповідно до положення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (затв. наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року N 76), внутрішньобудинкові системи - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються житлово-експлуатаційними організаціями включають в себе обслуговування внутрішньобудинкових мереж (п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таке обслуговування входить до мінімальної норми житлово-комунальних послуг (ч. 1 ст. 15 цього ж Закону). Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець житлово-комунальних послуг зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] самостійно виконав переобладнання внутрішньобудинкової мережі водопостачання/водовідведення шляхом приєднання унітазу до каналізаційної мережі меншого діаметру, ніж передбачено нормативами. Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не надавав можливості ремонтній бригаді ЛМКП «Айсберг» потрапити до мережі в його квартирі, про що свідчать обставини, встановлені рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.09.2016 року (461/4875/16-ц). Споживач, відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини. Відтак, враховуючи самовільне втручання [PERSON] в мережі водовідведення, ненадання доступу працівникам ЛМКП «Айсберг» до квартири для ліквідації протікання, відповідальність за шкоду, що заподіяна такими діями [PERSON], покладається на нього. Ці ж обставини виключають цивільно-правову відповідальність балансоутримувача багатоквартирного будинку (виконавця житлово-комунальних послуг) ЛМКП «Айсберг». Оскільки, в судовому засіданні відповідно до вимог змагальності цивільного процесу, відповідачем [PERSON] не доведено, що шкода спричинена винним діями іншої особи, суд вважає за необхідне покласти обов'язок по відшкодуванню шкоди саме на цього відповідача. З урахуванням викладеного, висновкові судової експертизи з відповідача [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 15089,00 грн. Суд не приймає як належні посилання представника позивача про обґрунтованість вимог про стягнення матеріальної шкоди у сумі 20435,29 грн., в яку включені судові витрати, оскільки такі витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Порядок вирішення питання стягнення судових витрат (судовий збір та вартість проведених експертиз) виходить за межі позовних вимог та врегульований процесуальним законом. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує, що згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відтак, завдана [PERSON] моральна шкода має бути відшкодована відповідачем [PERSON] Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. № 4 (з наступними змінами) під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що залиттям квартири позивачу спричинено й моральну шкоду, яка складається з душевних страждань, емоційного стресу у зв'язку із залиттям помешкання, погіршення стану здоров'я (а.с.19,25). Позивач вимушена докладати додаткових зусиль для вирішення питання про усунення наслідків, спричинених пошкодженням його приміщення. З урахуванням глибини, інтенсивності, характеру, тривалості перенесених позивачем моральних страждань, істотності вимушених змін в організації життя, основоположних засад виваженості і справедливості, суд дійшов висновку, що у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000,00 грн. Згідно з положеннями ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При поданні позову [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірах 551,20 грн. та 1378,00 грн., всього - 1929,20 грн. (а.с.1-2). У зв'язку з частковим задоволенням майнової вимоги про стягнення збитків та немайнової вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір виходячи з наступного розрахунку: 551,20 грн. (розмір судового збору на день подання позову за вимоги майнового та немайнового характеру) х 2 (кількість вимог) = 1102,40 грн. Інша частина судового збору розподілу не підлягає та покладається на позивача у зв'язку з відмовою у вимогах до юридичної особи - ЛМКП «Айсберг». 2000,00 грн. (витрати за проведення експертного дослідження № 11/16 від 10.06.2016 року; а.с.24) + 2000,00 грн. (витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи № 25/16 від 16.12.2016 року; а.с.68,95) = 4000,00 грн. 1102,40 грн. + 4000,00 грн. = 5102,40 грн. (загальна сума судових витрат, без урахування пропорційності задоволеним вимогам). Визначення пропорції задоволених вимог майнового характеру: 15089,00 грн. (задоволені вимоги) / 20435,29 грн. (заявлені вимоги) = 0,74 (74 %). 5102,40 х 0,74 = 3775,77 грн. З урахуванням викладеного, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 3775,77 грн. судових витрат.

Outcome: partial