Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

13.03.2017 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Львівська область, Турківський р-н, с.Боберка, вул.Прикордонна,14. Вказане нерухоме майно йому подарувала 25.05.2011 року його баба, [PERSON], яка померла 30.04.2012 року. 02.02.2016 року йому зателефонував батько, [PERSON], і повідомив, що житель с. Боберки, [PERSON], незаконно проник на його подвіря, самоуправно розібрав належні йому стайню, стодолу і шопу та викрав будівельний матеріал, з яких вони були побудовані. 03.03.2016 року про даний факт він, подавши письмову заяву, повідомив Турківське ВП Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області, після чого було відкрито кримінальне провадження № 12016140340000140 від 04.03.2016 року. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що господарські споруди розібрала та забрала будівельний матеріал з них мати [PERSON], [PERSON]. В подальшому 24.02.2017 року постановою слідчого Турківського ВП Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області вказане провадження було закрито у звязку з тим, що спричинена шкода не є значною, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Внаслідок протиправних дій відповідачки йому було спричинено майнову шкоду в розмірі 14\~591 гривня. [PERSON] спричинення майнової шкоди внаслідок знищення стайні, стодоли, шопи підтверджується вартістю вказаних будівель у характеристиці будівель і споруд відповідно до технічного паспорту на житловий будинок на вул.Прикордонній, 14, в с.Боберка Турківського р-ну Львівської області від 20.11.2008 року. У добровільному порядку відшкодувати завдану йому майнову шкоду відповідачка відмовилася, і за захистом своїх законних прав він змушений звернутися до суду. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав, він звільнений як учасник бойових дій. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь за причинену йому майнову шкоду 14 591 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат [PERSON], позов підтримали і надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка позов визнала частково і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях від 19.05.2017 року, в яких відповідачка повідомила суду наступне. Той факт, що [PERSON] є власником стайні і стодоли, які вона розібрала, не відповідають дійсності. В житловому будинку, який в 2011 році [PERSON] подарувала його баба, [PERSON], жив її син, [PERSON], з дружиною, [PERSON]. За час проживання в житловому будинку Федаш [PERSON] [PERSON] з дружиною збудували для себе стайню і стодолу під одним дахом та погріб. Цю будівлю вони збудували далеко від будинку [PERSON], де вони проживали, приблизно на відстані 100 метрів. Цю будівлю вони збудували недалеко від її, [PERSON], житлового будинку. Так як в них спільне життя з [PERSON] не склалося, в 2002 році [PERSON] з дружиною, [PERSON], вирішили переїхати жити в Миколаївську область, с. Криве озеро. Виїжджаючи в іншу область, вони вирішили продати своє майно, а саме збудовану ними стайню, шопу та погріб. Вони прийшли до неї додому і сказали, що вони хочуть продати свою стайню, так як це біля їх з чоловіком хати, і вони не хотіли би комусь іншому продавати. [PERSON] Матвіївни на це погодився. Під час цієї розмови [PERSON] сказала, що вона винна гроші своїй сестрі, [PERSON], яка живе в м. Старий Самбір, і просила, щоби гроші за продану стайню вони із чоловіком віддали її сестрі. Вони домовились про ціну - 2500 гривень. Після цього вона особисто поїхала в м. Старий Самбір та віддала [PERSON] 2500 гривень. Правовстановлюючих документів на цю стайню [PERSON] та [PERSON] не мали, так як вони збудували її самочинно, і ніяких документів на цю стайню не мали. З 2002 року по 2016 рік вона користувалася цією стайнею для власних потреб, але, так як стайня стала непридатною, дерево стало нищитись, то вона вирішила розібрати цю стайню та порізати на дрова, що і зробила. Коли [PERSON] в 2008 році виготовляла технічний паспорт на житловий будинок, то незнайомі їй працівники приходили обміряти також стайню та стодолу. Вона тоді говорила їм, що ця стайня належить їй, так як вона її купила. Чому при виготовленні технічного паспорта на житловий будинок №14 по вул.Прикордонній Федаш Марії Василівні до списку господарських будівель внесено стайню, стодолу і погріб, які їй не належать, вона не знає. Ці будівлі [PERSON] не належали, і вони включені у її власність незаконно, без будь-яких підтверджуючих дозвільних документів на їх будівництво. Важає, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. До позовної заяви позивачем не додано ніякого відповідного документу, який дає право на виконання будівельних робіт чи належно затвердженого проекту. Позивачем не надано ніякого доказу про те, що включені у технічний паспорт [PERSON] стайня, стодола та погріб збудовані нею. Вважає, що господарські будівлі їм не належали. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Аналогічну правову позицію підтримав в судовому засіданні представник відповідачки, адвокат [PERSON] Заслухавши сторони, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що станом на 2008 рік на вулиці Прикордонній в селі Боберка Турківського району Львівської області під № 14 були розташовані житловий будинок та господарські будівлі і споруди: кладова, стайня, стодола, шопа, погріб, убиральня. Дане нерухоме майно побудоване родиною [PERSON], яка була його власником. 25.05.2011 року [PERSON] подарувала житловий будинок своєму онукові, [PERSON]. Із 10.10.2011 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд під № 14 на вулиці Прикордонній в селі Боберка Турківського району Львівської області. 30.04.2012 року [PERSON] померла. Після її смерті відповідачка [PERSON] самоуправно, без дозволу власника майна, розібрала стайню (літ. В) вартістю 7074 гривні, стодолу (літ. Г) вартістю 5627 гривень та шопу (літ. Д) вартістю 1890 гривень, всього на суму 14\~591 гривню, а будівельні матеріали забрала на своє подвіря, привласнивши його, чим завдала позивачу майнової шкоди на суму вартості знищеного майна 14\~591 гривню. Наведене вище підтверджується: витягом про державну реєстрацію прав від 10.10.2011 року № 31597859; копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-СГ № 281414 від 07.05.2012 року; копією договору дарування від 25.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу; копією технічного паспорта, складеного 20.11.2008 року Самбірським МБТІ; копією довідки про технічну характеристику об'єктів нерухомого майна від 14.03.2017 року, виданої ФОП [PERSON]; копією витягу з кримінального провадження № 12016140340000140 від 04.03.2016 року; копією постанови старшого слідчого від 24.02.2017 року про закриття кримінального провадження, а також показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Посилання відповідачки на те, що вона придбала розібране нею майно ще в 2002 році, спростовуються фактом відсутності договору купівлі-продажу нерухомого майна, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які заперечили факт купівлі у них господарських споруд [PERSON] в 2002 році. Також нічим не підтверджуються пояснення відповідачки про те, що спірне майно збудоване самоуправно. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідачки в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved