overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

14 листопада 2016року [PERSON](далі позивач)звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 14 серпня1993 року він уклав шлюб з [PERSON](далі - відповідач), що був зареєстрований Смирновською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (далі Смирновськас/р), актовий запис №14. Відцього шлюбусторонимаютьнеповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Позивач вказав, що спільне життя сторін не склалося через деструктивну поведінку дружини, а з 2013 року вона виїхала для постійного проживання в м. Маріуполь, де влаштувалась на роботу, наймає житло та живе власним життям,припинившипроживання сім'єю із позивачем та донькою. Позивач проживає разом з неповнолітньою донькою та особисто займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Позивачдо суду подав заяву про розгляд справи без йогоучасті, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася за місцем реєстрації, заперечення проти позову не подала. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 14 серпня 1993року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Смирновській с/р, актовий запис № 14, що підтверджено свідоцтвом про укладенняшлюбу серії ІІ-ЖС №446745, виданим 14 серпня 1993 року Смирновською с/р(а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Шлюбні відносини сторін припинені з 2013 року, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю, між сторонами не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини,щомають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 жовтня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідач на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги; відповідачка вказала, що позов визнає повністюта виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 130 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), яка проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 15 лютого 2003 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останньою не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнала. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 20 листопада 2010 року, мотивуючи тим, що сімейне життя поступово погіршувалося, а останні два роки фактично припинилося. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2010 року. Від вказаного мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо вже два роки. З цього часу припинені шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. Причиною цього є поступове погіршення сімейного життя, що призвело до припинення сімейних стосунків. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, має постійне місце роботи, задовільний стан здоров'я, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач визнав позовні вимоги. Вислухавши \~сторони, \~дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії І-ФП № 224211 (а.с. 3), підтверджується, що відповідач є батьком [PERSON], 16 січня 2015року народження. Згідно довідки виконавчого комітету Багачівської сільської ради від 07.11.2016 року № 805 (а.с. 4) , малолітня дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, має постійне місце роботи та отримує регулярно заробітну плату, що підтверджується довідкою ПСП ім. Горького № 145 від 07.11.2016 року (а.с. 5), проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобовязаний сплачувати аліменти. Як передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком коли розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі. При визначенні способу виконання обовязку утримувати дитину, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище не тільки дитини, а й відповідача, який має постійне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату, стан здоровя його задовільний, інших утриманців не має, тому суд вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 23 жовтня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис №327. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2005 року уклала шлюб з [PERSON] В шлюбі з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружні стосунки з відповідачем не склалися, вони різнилися в поглядах на шлюб та сімю, внаслідок чого відбувалися сварки та скандали. Оскільки вона не підтримує з відповідачем подружніх стосунків, шлюб носить лише формальний характер та примирення і збереження сімї неможливе, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] в судовому порядку та стягнути з відповідача у свою користь судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 19). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав повністю (а.с. 18). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі ст.88, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] справлений останньою судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона виховує та утримує дочку самостійно, відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, однак не приймає участі в утриманні дитини, не надає грошової матеріальної допомоги, а тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Крім того, пояснила, що на даний час відповідач перебуває у Військовій академії м.Одеси, де отримує грошове забезпечення біля 7000 грн. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, однак надіслав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-БВ № 220916. Із довідок Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 02 листопада 2016 року № 754 та № 750 слідує, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] та на її утриманні перебуває дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, доказів того, що не може працювати за станом здоровя чи з інших причин, а також те, що в нього на утриманні перебувають інші діти чи інші непрацездатні особи суду не надав, а тому здатний утримувати свою неповнолітню дитину та сплачувати аліменти. При таких обставинах позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 01 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 357. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з вересня 2016 року не проживають спільно, не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та виховання житини, внаслідок чого виникали сварки та конфлікти, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 357, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з вересня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 23 червня 1990 року Відділом ЗАГС виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 735. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які досягли повноліття, та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з жовтня 2004 року не проживають спільно, не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, в звязку з різними поглядами на життя та участь кожного з подружжя в житі, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам, в звязку з чим, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 23 червня 1990 року Відділом ЗАГС виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 735, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дітей від шлюбу: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які досягли повноліття, та неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2004 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved