Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

14 травня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 01 листопада 2017 року договору між позивачем і відповідачем, [PERSON] отримала кредит у сумі 100000,00 грн зі сплатою 10 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 02 травня 2019 року [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 40413,76 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16 травня 2019 року дана позовна заява була залишена без руху. Заявою, яка надійшла до суду 07 червня 2019 року недоліки позовної заяви були усунені. Ухвалою від 07 червня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Заочним рішенням суду від 25 червня 2019 року позов АТ «Ідея Банк» до [PERSON] був задоволений у повному обсязі. За результатами розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року заочне рішення від 25 червня 2019 року скасоване, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що відповідачеві був наданий кредит, повернення якого здійснювалося нею не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Посилання позивача у заяві про перегляд заочного рішення на несправедливість певних умов кредитного договору спростовуються рішенням Вінницького районного суду Вінницького міського суду Вінницької області. Крім того, сума комісії, визначена договором та графіком погашення, який міститься безпосередньо у тексті договору. Звернула увагу на те, що паспорт кредиту не є частиною кредитного договору, це орієнтовна пропозиція. Зазначила, що розмір комісії у паспорті відповідає розміру, встановленому кредитним договором. Боржник зобов`язана погашати заборгованість відповідно до графіку, який нею підписаний. Її підпис про згоду з умовами кредитування міститься і у паспорті та у додатку до нього. Представник позивача під час розгляду справи проти задоволення позову заперечила. Зазначила, що факт укладення договору визнається відповідачем. Проте, умова кредитного договору у частині нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою та не відповідає вимогам законодавства. Вважає, що оплата комісії відповідно до графіку щомісячних платежів суперечить паспорту споживчого кредиту. Крім цього, представник позивача пояснила, що [PERSON] було частково достроково погашено заборгованість, проте у зв`язку із незрозумілою методикою обрахунку банком плати за обслуговування кредиту, сума у 40 тисяч грн була зарахована на погашення саме цієї позиції. У паспорті кредиту вказано розмір комісії 1,85 % від суми кредиту, що має складати щомісяця 1850 грн, а не 3518,20 грн як вказано у графіку погашення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Z02.200.76839, згідно з яким банк надав клієнту кредит у сумі 100000,00 грн зі сплатою 10 % річних. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів. Відповідно до п. 1.4. договору, за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використання засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, який передбачено п. 6.1. кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Як свідчать матеріали справи, позивач була ознайомлена з паспортом кредиту та додатком до нього (а.с.12-13), де міститься її підпис. Аналогічний за змістом графік погашення заборгованості міститься у тексті кредитного договору (а.с.8). Відтак, саме такі умови (конкретні суми оплати згідно з графіком) були узгоджені сторонами при укладанні угоди. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відтак, відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 02 травня 2019 року становить 40413,76 грн та складається з основного боргу - 28363,97 грн, строкових процентів - 240,90 грн, прострочених процентів - 729,21 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту - 3536,40 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту - 6054,60 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів - 1488,68 грн. Посилання представника відповідача на норми ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та на те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, не може бути прийняте судом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, яка набрала чинності на момент укладення оспорюваного кредитного договору), цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, на момент укладення позивачем кредитного договору набрали чинності Закон України «Про споживче кредитування» та відповідні зміни до Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких не забороняється встановлення комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця. Із зазначених підстав рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року (справа № 127/2804/19) було відмовлено у задоволенні вимоги [PERSON] про визнання недійсним пункт 1.4. кредитного договору № Z02.200.76839 від 01 листопада 2017 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк», яким передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором; визнання недійсною умову пункту 6.1 договору в частині визначення у графіку щомісячних платежів за кредитним договором комісії, що підлягає сплаті за період з 01 грудня 2017 року по 1 листопада 2020 року у розмірі 63 655,20 грн. Рішення 16 травня 2019 року набрало законної сили. Судом не можуть бути прийняті як належні посилання представника відповідача про часткове дострокове погашення кредиту при оплаті сумами, що перевищують розміри платежів за графіком. Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, судом не встановлено наявності законних підстав для відмови у задоволенні позову АТ «Ідея Банк». Натомість вимоги позивача суд вважає підставними та доведеними, тому з відповідача у повному обсязі слід стягнути заборгованість за простроченим боргом, строковими процентами, простроченими процентами, нарахованою платою за обслуговування кредиту та простроченою платою за обслуговування кредиту. Вирішуючи питання про стягненн штрафних санкцій за невиконання договору, суд виходить з наступних правових підстав. Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Тому, стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 1488,68 грн, що відповідає розрахунку банку. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають суми основного боргу - 28363,97 грн, строкових процентів - 240,90 грн, прострочених процентів - 729,21 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту - 3536,40 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту - 6054,60 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів - 1488,68 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1921,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved