Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

14.12.2017 представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом в інтересах позивача, у якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі половини її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину; призначити його опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати з відповідача. Позов обґрунтований тим, що сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також з позивачем проживає малолітня дочка відповідачки [PERSON] . Всі діти проживають разом із ним та перебувають на його повному утриманні. Відповідачка життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей та не забезпечує необхідного харчування. 08.02.2018 суддею [PERSON] відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 18.04.2018 проведено заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, виключено із числа третіх осіб службу у справах дітей Решетилівської РДА Полтавської області та залучено орган опіки та піклування Решетилівської РДА Полтавської області. 07.08.2018 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку 27.09.2018. У зв`язку з відсутністю у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи між суддями було неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 16.10.2018. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 13.02.2019 справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В . (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). 19.02.2019 справу прийнято до розгляду суддею Лизенко І.В. та розпочато повторний розгляд справи у порядку загального позовного провадження з підготовчого провадження. 14.03.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 23.05.2019 позов, у частині вимог про призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , залишено без розгляду за його заявою. У судове засідання позивач не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. До суду подав заяву, у якій він просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині призначення його опікуном малолітньої [PERSON] ; позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Заяву просить розглядати без його участі (а.с. 91). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.89). Клопотання про розгляд справи за її відсутності від відповідачки до суду не надходило, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними записами у свідоцтвах про народження (а.с.7-11). Крім того, відповідачка має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , відомості про батька у актовому записі про народження № 1700 - відсутні, що підтверджується свідоцтвом про народження , виданим територіальним відділом ЗАГС Железнодорожного району міста Вороніж управління ЗАГС Вороніжської області, РФ (а.с.12). Згідно довідки-характеристики Шилівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 10.08.2017 та актом обстеження умов проживання від 15.03.2019, спільні діти сторін та малолітня [PERSON] проживають разом із позивачем у с . Шилівка Решетилівського району Полтавської області (а.с.13,84). Позивач самостійно займається вихованням дітей, супроводжує їх до дитсадка, до школи та до центру ПМСД на медичний огляд, що вбачається із довідки завідувача фельдшерським пунктом [PERSON] , та характеристик [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , за підписом класних керівників та директора Шилівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Решетилівської районної ради Полтавської області (а.с.14, а.с.16-19). З висновку органу опіки та піклування, наданого в порядку ч. 5 ст. 19 СК України, вбачається, що батьки дітей [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, але проживали разом та вели спільне господарство. Непоодинокими були випадки, коли мати дітей [PERSON] залишала їх разом із батьком, [PERSON] , на довгий період (до 6 місяців). Влітку 2017 року вона поїхала у невідомому напрямку і не поверталась, фактично залишивши дітей на утримання [PERSON] На утриманні останнього також перебуває дочка [PERSON] - [PERSON] Мати дітей фактично з 2017 року самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не телефонує, не пише, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, не відвідує у навчальних закладах та не приходить на батьківські збори. [PERSON] не була позбавлена інформації про місце перебування дітей та з боку [PERSON] не створювалися перешкоди у спілкуванні з дітьми. Матеріальним забезпеченням та утриманням дітей займається батько - [PERSON] Жодної матеріальної допомоги діти від своєї матері не отримують. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, Решетилівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Працівниками служби у справах дітей Решетилівської РДА була проведена бесіда з дітьми [PERSON] , у якій останні повідомили, що майже два роки не бачили матері та не спілкувались із нею, вона їм не телефонує, не пише, не спілкується, подарунків не надсилає, не заперечували проти позбавлення матері батьківських прав щодо них, що також підтверджується актом служби у справах дітей про результати бесіди від 20.05.2019 та письмовими заявами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.93-96). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи все вищенаведене, зважаючи на те, що відповідачка самоусунулась від виховання своїх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умови для отримання ними освіти, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачкою [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову та позбавлення її батьківських прав щодо її дітей. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку з викладеним,

Outcome: approved