Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] їх з відповідачем сину [PERSON] виповнюється 18 років, тобто він стане повнолітнім і виплата йому аліментів батьком [PERSON] з вказаної дати припиниться. Однак, [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання архітектурного факультету Придніпровської державної академії будівництва та архітектури у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. На даний час аліменти за 19 днів лютого сплачені відповідачем у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Син знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як є пенсіонером МВС України, крім цього працює охоронцем на центральному ринку м. Красноармійська Донецької області. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягувати з 20.02.2014 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву, в якій просить розглянути дану справу та винести рішення без її участі (а.с.11). Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши відповідача, перевіривши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 28.02.1996 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с.5). Позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» у зв'язку з реєстрацією шлюбу 17.05.2013 року з [PERSON], що свідчить із її паспортних даних (а.с.3). Згідно довідки № 218 від 13.01.2014 року [PERSON] дійсно навчається на першому курсі денного відділення архітектурного факультету Державного вищого навчального закладу Придніпровської державної академії будівництва та архітектури. Фінансування навчання вказаного студента з 01.09.2013 року по 01.02.2019 рік здійснюється за рахунок державного бюджету (а.с.8). У відповідності до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 цієї ж статті передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегульовано, що - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 даного Кодексу. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] продовжує навчання, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років на користь матері [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved