Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

12 лютого 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання громадянина таким, що втратив право користування житлом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею будинку [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрований її племінник - [PERSON] , який в грудні 2009 році переїхав до іншого житла, забрав особисті речі, проте з реєстраційного обліку з даного будинку не знявся та до теперішнього часу залишається зареєстрованим. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку у будинку, порушує та обмежує її майнові права та в майбутньому буде перешкоджати здійсненні нею права розпорядження своєю власністю а також матиме негативні наслідки при ймовірному оформленні субсидії та/або отриманні інших переваг. Тому вона змушена звернутись до суду з питанням зняття з реєстраційного обліку відповідача. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, у разі відсутності відповідача. Представник третьої особи до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, який не подав відзив, і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом, посвідченого 29 березня 2006 року, посвідченим державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. зареєстрованого в реєстрі за №2-1770, позивачка по справі отримала у власність 1/2 частку будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вона, також, є власником Ѕ частини будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 січня 2019 року державним нотаріусом Другою криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-121. Тобто домоволодіння, яке в цілому складається з глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку А-1 загальною площею 41,2 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., літньої кухні Б - шлакоблочної, огорожі №1, замощенні ІІ, ІІІ, водоколонки І, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності позивачу - [PERSON] . Відповідно до довідки №36 від 22.06.2018 року виданою Головою квартального комітету [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] . Відповідно акту, затвердженого Головою квартального комітету [PERSON] від 19 лютого 2019 року, [PERSON] з 2009 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] - не проживає. Вказаний акт складено у присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на вищевикладене, за таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] , не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved