Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

14.07.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з урахуванням індексації на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 6000 грн., а саме: [PERSON] , [INFO] у розмірі 3500 грн. та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 18.11.2011 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2011 року, актовий запис №17. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2012 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2016 року. Діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не дбає належним чином про матеріальне та побутове становище сім`ї, а саме: не надає грошових коштів на продукти харчування, навчання, додаткові заняття для сина, дитячий садок, придбання одягу, взуття, на лікування та оздоровлення дітей, сплату комунальних послуг. В зв`язку з чим позивачка опинилася у дуже скрутному матеріальному становищі, фактично позивач живе на пенсію своєї матері інваліда ІІ групи та пенсію покійного батька інваліда І групи, для пошуку коштів на утримання дітей змушена прибігти до ломбардів, до банківських установ щодо отримання кредитів та позичати грошові кошти у знайомих. Відповідач є фізично здоровим, має працездатний вік, але офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей у відповідача не має. Позивач зазначає, що згідно Закону України на необхідні мінімальні щомісячні витрати на двох дітей в середньому складає 8000 грн.. На підставі зазначеного позивач вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі з урахуванням індексації на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] у розмірі 3500 грн. та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 01 березня 2020 року (з урахуванням заяви до суду від 01.03.2020 року та відповіді суду від 21.04.2020 року) та до досягнення дітьми повноліття. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та справа призначена до розгляду. 16.07.2020 року судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] .. 22.07.2020 року від відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що згідно адресної довідки відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 04.09.2020 року до суду від представника відповідача - адвоката Берлінського О.А. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 07.09.2020 року до суду від представника відповідача - адвоката Берлінського О.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи з метою підготовки відзиву на позовну заяву та подання доказів. 18.09.2020 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що розуміючи свій батьківський обов`язок по утриманню дітей, він дбає та бере активну учать в їх утримані шляхом придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, басейну, телефону старшому сину вартістю 2933 грн. 80 коп., канцелярських приладів для навчання, оплачує навчання старшого сина в Шабівській музичній школі та додаткові уроки з англійської мови. За останній період у відповідача збереглися товарні чеки, які підтверджують його витрати на придбання одягу для дітей на загальну суму більше 5500 грн., на канцелярське приладдя для дітей на суму 2700 грн., оплату за харчування молодшої доньки у дитячому садку. На літній період 2020 року діти проживали разом з його матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебували на повному їх утримані. З метою оздоровлення дітей та враховуючі карантинні обмеження відповідач придбав басейн вартістю 5000 грн. та встановив його на подвірї житлового будинку, що підтверджується фотознімками. Крім того, протягом літа 2020 року відповідачем були організовані та оплачені поїздки старшого сина на екскурсії до м.Одеса (цирк, зоопарк, музеї), м.Вілково, м.Арциз, смт.Сергіївка. На лікування сина стосовно вирівнювання зубів, відповідач придбав та оплатив апарат вартістю 10000 грн. в клініці «Доніч» та за кожен візит до лікаря стоматолога відповідачем надаються кошти. Позивачем не надано належного обґрунтування розміру аліментів в твердій грошовій сумі з урахуванням індексації на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] у розмірі 3500 грн. та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2500 грн., тобто зазначений розмір аліментів був визначений позивачем самостійно виходячи з особистих інтересів. Відповідач не заперечує проти призначення на користь позивачки аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей, але зі зменшеною сумою розміру аліментів до 1500 грн. на кожну дитину, вмотивовуючи тим, що позивачка у своєму позові документально не обґрунтувала їх розмір шляхом надання до суду відомостей про доходи відповідача. Також відповідач зауважив, що дата обчислення розміру аліментів наступає з 14.07.2020 року, а не як зазнає позивачка у позові з 01.03.2020 року та на підставі відповіді суду від 21.04.2020 року, оскільки ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2020 року по справі №495/1572/20 їй було повернуто позов, а як наголошує ч.3 ст.185 ЦПК України «якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу». 21.09.2020 року позивачем до суду надано відповідь на відзив позивача, з якій зазначає, що всі чеки надані відповідачем не є дійсними, тільки позивачка є працевлаштованою та має заробіток у розмірі 4425 грн. 42 грн., а тому просить суд задовольнити її першочергові вимоги зазначені у позовній заяві, а саме стягнути аліменти з відповідача на її користь для утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 6,000 грн. щомісячно. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] вимоги позову підтримала, посилаючись на обставини які зазначені в позові та просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Берлінський О.А. проти позовних вимог заперечував частково, вказуючи, що відповідач бере участь у матеріальному забезпечені дітей та як батько не відмовляється від сплати аліментів, але зі зменшеною сумою розміру аліментів до 1500 грн. на кожну дитину, пояснення викладені у відзиві підтримав. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 18.11.2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2011 року, актовий запис №17. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.06.2012 року та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2016 року. Неповнолітні діти мешкають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області №228 від 02.03.2020 року. Позивач зазначає, що відповідач не дбає належним чином про матеріальне та побутове становище сім`ї, а саме: не надає грошових коштів на продукти харчування, навчання, додаткові заняття для сина, дитячий садок, придбання одягу, взуття, на лікування та оздоровлення дітей, сплату комунальних послуг. В зв`язку з чим позивачка опинилася у дуже скрутному матеріальному стані, фактично позивач живе на пенсію своєї матері інваліда ІІ групи та пенсію покійного батька інваліда І групи, для пошуку коштів на утримання дітей змушена прибігти до ломбардів, до банківських установ щодо отримання кредитів та позичати грошові кошти у знайомих. Відповідач є фізично здоровим, має працездатний вік, але офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей у відповідача не має. Позивач зазначає, що згідно Закону України на необхідні мінімальні щомісячні витрати на двох дітей в середньому складає 8000 грн.. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд бере до уваги обставини, які викладені відповідачем [PERSON] у відзиві на позов, які підтверджуються належними доказами, а саме що відповідач на теперішній час не працевлаштований, а тому, визначений позивачем розмір аліментів 3500 грн. на сина та 2500 грн. на доньку є неприйнятним, але відповідач, як батько не відмовляється від сплати аліментів на утримання спільних дітей, оскільки відповідач розуміючи свій батьківський обов`язок по утриманню дітей, дбає та бере активну учать в їх матеріальному утримані шляхом придбання продуктів харчування, одягу для дітей, канцелярського приладдя для навчання, оплати навчання сина в Шабівській музичній школі та додаткових уроків з англійської мови, оплату за харчування молодшої доньки у дитячому садку, іграшок, подарунку у вигляді телефону старшому сину, що підтверджується долученими відповідачем товарними чеками. На літній період 2020 року діти проживали разом з відповідачем та його матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебували на повному їх утримані. З метою оздоровлення дітей та враховуючі карантинні обмеження відповідач придбав для дітей басейн вартістю 5000 грн. та встановив його на подвірї житлового будинку, що підтверджується товарним чеком на придбання та фотознімками. Крім того, протягом літа 2020 року відповідачем організовані та оплачені поїздки старшого сина [PERSON] на екскурсії до м.Одеса (цирк, зоопарк, музеї), м.Вілково, м.Арциз, смт.Сергіївка. На лікування сина стосовно вирівнювання зубів, відповідач придбав та оплатив апарат в клініці «Доніч» та за кожен візит до лікаря стоматолога відповідачем надаються кошти. Доводи, на які посилається позивачка, доводять потреби дітей, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача сплачувати аліменти в вказаному розмірі. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати неповнолітніх дітей, не враховуючи матеріальний стан платника, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, мінімальний розмір аліментів, не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а дітям має забезпечуватися такий захист і піклування, які необхідні для їх благополуччя та повноцінного розвитку, беручи до уваги рівний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення повноліття, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, відповідач на теперішній час офіційно не працює, але приймає активну учать в матеріальному утримані неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, оскільки стягнення аліментів в даному розмірі суд, вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить суд здійснювати стягнення аліментів з 01 березня 2020 року, обґрунтовуючи тим, що 01.03.2020 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вказаний позов був зареєстрований з присвоєнням єдиного унікального номеру №495/1572/20. Ухвалою суду від 13.03.2020 року позов [PERSON] було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Ухвалою суду від 21.04.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей повернуто. Оскільки позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей по справі №495/1572/20 був повернутий позивачу, тому відсутні правові підставі для стягнення аліментів, а саме з 01.03.2020 року. Щодо судових витрат Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, позивачем не додано суду розрахунку витрат з обґрунтуванням часу, затраченого на надання адвокатських послуг із наведенням конкретних видів правничої допомоги, як і не надано акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт), а також належних доказів на підтвердження їх оплати, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial