Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

12 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, вона є основним наймачем кімнати № 146 в гуртожитку по вул. Д. Нечая, буд. 5. В кімнаті разом з позивачкою та її синами [PERSON], [PERSON] зареєстрований відповідач, з яким позивачка перебувала у шлюбі до 25.10.2012 року. З 27 серпня 2015 року позивач виїхав на проживання до Краснодарського краю, в зв'язку з чим позивачка вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням. З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк до 15 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач та треті особи відзиву на позовну заяву не надали, в зв'язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. [PERSON] є основним наймачем кімнати [ADDRESS], що підтверджується ордером від 12.08.1994 року, виданим Дніпропетровським виробничим об'єднанням «Дніпрошина». Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 14.11.2012 року № 53/28, гуртожиток, який розташований за адресою [ADDRESS] передано на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої КП «Жилсервіс-5» від 26.06.2017 року, за адресою [ADDRESS] гуртожиток, зареєстровані [PERSON] - відповідальний квартиронаймач, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - син. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2012 року у справі № 403/12234/12 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. З актів від 03.06.2016 року, 01.12.2016 року, 26.06.2017 року, складених працівниками КП «Жилсервіс-5» у присутності сусідів позивачки, вбачається, що [PERSON] не проживає у зазначеній кімнаті з 27 серпня 2015 року, виїхав до Краснодарського краю. Відповідно до ч.2 ст. 107 ЖК України У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачем не надано доказів, що він не проживає у зазначеному домоволодінні з поважних причин, зокрема, що йому перешкоджають в здійсненні його права користування житлом тощо. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 13 ЦК України Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства, встановлені судом обставини справи дають змогу суду дійти до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved