overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 03.06.2013 року з відповідачем було розірвано шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходяться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає частково, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 03.06.2013 року (а.с. 5-6). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 4) батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини в повному обсязі, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], 2014 року народження, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно. Позивач в судовому засідання не прибула, справу просила слухати у її відсутність, за участі представника. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в попереднє та в судове засідання не прибув двічі, оскільки проживає за межами Тетіївського району, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], 2014 року народження, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно. Встановлені судом обставини підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки доведено, що відповідач є батьком дитини, добровільно матеріальну допомогу на її утримання надає нерегулярно, тому суд відповідно до ст. 180-183 Сімейного Кодексу України стягує з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], на їх утримання відповідач коштів не надає. [PERSON] пргосить ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відпоідного віку, починаючи з дня подачі заяви до їх повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 10 липня 2001 року та свідоцтва про народження [NUMBER] від 6 березня 2007 року відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач проти позову не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати зареєстрований 31 жовтня 1987 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судове засідання позивач не з'явилися, подавши до суду заяву, в якій вона, підтримавши свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 31 жовтня 1987 року Ясногородською сільською радою народних депутатів Дзержинського району Житомирської області актовим записом № 5 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн що стверджується квитанцією № 186 від 13 листопада 2014 року. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач проти доводів позивача щодо необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про втрату права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власницею домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач. В зв'язку з наміром одержання субсидії позивачка неодноразово пропонувала відповідачу знятися з реєстраційного обліку добровільно, однак він від добровільного зняття з реєстрації відмовляється, незважаючи на те, що з 2005 року в будинку не проживає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, оскільки відповідач у вище вказаному будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З`ясувавши позиції позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є власником домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7). В казаному будинку зареєстрований відповідач (а.с.17), однак з 2005 року він у ньому не проживає, комунальні платежі не сплачує. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ч.1 ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] з 2005 року не проживає в житловому будинку [PERSON], який розташований в [ADDRESS], то з метою захисту майнових прав позивачки, його необхідно визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2008 році, мають трьох малолітніх дітей - 2008, 2009 та [INFO], які живуть з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони в липні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище, стягнути судові витрати. Позивачка в суді свої вимоги підтримує і пояснила, що в наданий судом строк для примирення вони з чоловіком не примирились. Відповідач, повідомлений за його місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з липня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, в наданий судом строк сторони не примирились. Неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Заповітом від 22.12.2010р. мати усе своє майно заповіла позивачці. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Новофастівської сільської ради до суду не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.7) була власником земельної ділянки, розміром 3,5258 га, що розташована на території Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.15). Заповітом від 22.12.2010р. мати усе своє майно заповіла позивачці (а.с.8). [PERSON] як спадкоємиця за заповітом подала заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів (повідомлення про втрату в газеті а. с.16). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власником земельної ділянок, розміром 3,5258 га, що розташовані на території Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за заповітом подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-20 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] (а.с.2-3), пізніше уточненим (а.с.40) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття, надав письмові заперечення (а.с.23-25), мотивуючи тим, що він постійно надає допомогу дитині і не відмовляється у подальшому утримувати дитину та перебуває у шлюбі з іншою жінкою, у нього є ще одна малолітня дитина і неповнолітня сестра, яка перебуває на його утриманні. Також відповідач вказав, що він має постійне місце роботи, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку. Заслухавши присутніх сторін по справі, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони розірвали шлюб 10 жовтня 2007 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає разом з матірю (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] перебуває з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 474 (а.с.8). Від шлюбу, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.33). На утриманні відповідача знаходиться його неповнолітня сестра [PERSON], [INFO] (а.с.34), яка проживає разом з ним та його сім'єю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.29). Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та працює у ФОП [PERSON] на посаді комірника (а.с.31). Стан здоров'я й матеріальне становище дитини та відповідача задовільні. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Отже, з врахуванням вищенаведених обставин, того, що у відповідача є інша сім'я, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, сестра, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з відповідача аліментів на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 31 серпня 1996 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що з 01.04.2014 року разом з позивачкою проживає в цивільному шлюбі. В даний час [PERSON] вагітна, і він є батьком цієї дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1996 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. На час розгляду справи [PERSON] перебуває на обліку у Хмельницькому міському перинатальному центрі у жіночій консультації №2 з 12 серпня 2014 року. Термін вагітності 33-34 тижні. Відповідні обставини підтверджуються довідкою №9411/01-08 Хмельницького міського пренатального центру. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч.3 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з квітня 2014 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями. Крім того, з 12.08.2014 року [PERSON] дійсно перебуває на обліку в жіночій консультації №2 з приводу вагітності, на час розгляду справи термін вагітності становить 33-34 тижні, що стверджується довідкою Хмельницького міського перинатального центру. Батьком зачатої дитини є [PERSON], який подав до суду письмову заяву про визнання батьківства щодо зачатої дитини. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved