overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем, має малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сімї проживання її батька та відсутності матеріальної допомоги з його боку. Вказувала, що після розірвання шлюбних відносин змушена проживати у батьків та разом з ними виплачувати отримані на своє імя на розвиток сімейного бізнесу кредити. У звязку з цим, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. У судовому засадні позивач свої вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 19 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач разом зі Златою зареєстрована та проживає [INFO], а відповідач по вул.40-річчя Перемоги,2 у с.Саї Липоводолинського району Сумської області. Відомості про наявність у відповідача сталого регулярного заробітку та наявність у нього утриманців, на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу положень ст.180 СК України, яка покладає обовязок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як її батько, може і зобовязаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн. За даними Держкомстату середньомісячна заробітна плата у Липоводолинському районі Сумської області за період січень-вересень 2014 рік становить 2208 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що у неї з відповідачем народився син [PERSON], проте на даний час відповідач ухиляється від утримання дитини, не надає кошти на його забезпечення. В судове засідання позивач не з'явилась, в позові [PERSON] заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON] 07.12.2012 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON], що встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.11.2014 року (набрало законної сили 02.12.2014 року). Дитина знаходиться на утриманні позивачки - його матері, а відповідач - батько дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивача, копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04.11.2014 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст. 180-184, 191 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.12.2014 року і до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даний час вона має намір вступити у шлюб із громадянином [PERSON], [INFO], проте не може зареєструвати шлюб, оскільки не досягла вісімнадцятирічного віку, по досягненню якого відповідно до діючого законодавства надається право на шлюб. Просить надати їй право на шлюб, оскільки перебуває в стані вагітності та хоче зареєструвати шлюб з [PERSON] до народження їх дитини з метою уникнення ускладнень при реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація шлюбу до досягнення нею 18 річного віку відповідає її інтересам. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просить надати їй право на шлюб, оскільки це відповідає її інтересам. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали, просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції (далі - відділ ДРАЦСу реєстраційної служби Локачинського РУЮ) у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав клопотання від 24 грудня 2014 року про розгляд справи за відсутності представника відділу ДРАЦСу реєстраційної служби Локачинського РУЮ, заперечень проти заяви не має. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], заінтересованих осіб: [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст.22 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER], виданого 12 вересня 2014 року, тобто, станом на день розгляду справи вона не досягла шлюбного віку (а.с.3-5). Згідно із довідкою Локачинської центральної районної лікарні № 866/2-6 від 05 вересня 2014 року [PERSON] знаходиться на обліку в Локачинській ЦРЛ з діагнозом - вагітність 5 тижнів (а.с.6). Судом встановлено, що надання права на шлюб відповідає інтересам [PERSON], а тому заява підставна і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву від 26 січня 2015 року, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача по справі в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної РАЦС РС Овідіопольського РУЮ Одеської області, актовий запис №284 від 29 квітня 2014 року, внаслідок чого відкрилась спадщина, в тому числі на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], який за життя належав спадкодавцеві. У встановлені законом строки для прийняття спадщини, [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину вказаного будинку (лист від 14.11.2014 року за вих. №2685/02-14) оскільки свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за законом, видані 29.09.2000 року, не пройшли відповідної державної реєстрації у КП «Овідіопольське РБТІ». Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України, спадкодавець має право призначити своїми спадкоємцями одного чи декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, споріднених відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в [ADDRESS]. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з незавершеним будівництвом житлового будинку та веранди. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду повідомлення про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в [ADDRESS]; [PERSON], як єдина спадкоємиця за законом впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з незавершеним будівництвом житлового будинку та веранди, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

12 грудня 2014 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом, в якому просила розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що сумісне життя не склалося через непорозуміння та протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, по різним причинам виникали сварки, що зробило неможливим подальше спільне проживання. Шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. У судове засідання позивачка з'явилася. Відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, але до суду не прибув, заяви з проханням розглянути справу за його відсутністю не надіслав. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги, що належним чином повідомлений відповідач не з'явився у судове засідання і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення з урахуванням того, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 26 липня 2003 р. cторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з липня 2014 р., мешкають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивачки - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

12 грудня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 635. Спільне життя з відповідачем не склалося через виниклу відсутність взаєморозуміння, періодичність виникнення скандалів та психологічну несумісність. Спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони одружені з 14 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 635 (а.с. 3). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна сторони не мають. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

12 грудня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.12.2014р. о 12 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.12.2014р. о 12 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Галідков-Пасічник Н.Р. гор. ПНД. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора без продуктивного контакту із-за вираженого когнітивного дефіциту, неспокійна, тривожна, дезорганізована. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - судинна (атеросклеротична) деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

12 грудня 2014 року заявниця звернулася з даною заявою до суду, мотивуючи її тим, що вона народилася [INFO] в селі Семаківці, Коломийського району, Івано-Франківської області. Свою трудову діяльність розпочала у 1976 році. В даний час вона оформляє документи на призначення пенсії, однак під час оформлення документів виявилось, що у наказах № 1 та № 447 є розбіжності запису її даних, а саме: вказано її прізвище [PERSON] замість [PERSON]. Через вищеописані розбіжності у її прізвищі вона не може оформити пенсію, а тому просить суд встановити факт, що наказ № 1 та наказ № 447, які видані архівним відділом Коломийської районної державної адміністрації та в яких записано дані [PERSON], стосуються і належать [PERSON]. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю. Від представника заінтересованої особи поступила до суду заява, згідно якої вона не заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить справу розглядати без її участі. З'ясувавши обставини, на які заявниця посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Семаківці, Коломийського району, Івано-Франківської області. Свою трудову діяльність розпочала у 1976 році. В даний час заявниця оформляє документи на призначення пенсії, однак під час оформлення документів виявилось, що у наказах № 1 та № 447 є розбіжності запису її даних, а саме: вказано її прізвище [PERSON] замість [PERSON], в зв'язку з чим вона не може оформити пенсію. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п.6 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, якої прізвище, ім'я, по-батькові, що зазначені в документі не збігаються з прізвищем, ім'ям, по-батькові зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Згідно свідоцтва про народження, трудової книжки, атестату про середню освіту дівоче прізвище заявниці [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт, що наказ № 1 та наказ № 447, які видані архівним відділом Коломийської районної державної адміністрації та в яких записано дані [PERSON] стосуються і належать [PERSON]. Наведене стверджується: копією трудової книжки /а.с.3/, копією атестату про середню освіту /а.с.4/, копією свідоцтва про народження /а.с.5/, копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.6/, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб /а.с.7/, копіями наказів /а.с.8-9/, копією паспорта /а.с.10/. На підставі ст., ст. 256, 257, 259 ЦПК України та

Outcome: approved