Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

14 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], який згодом уточнив, в якому просить суд визнати право власності, в тому числі на спадкове майно, свої вимоги мотивує наступним. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 08 червня 2016 року помер батько сторін [PERSON] 24 грудня 2016 року померла мати сторін [PERSON] Свою частку в вказаній квартирі [PERSON] заповів позивачу. Мати ж позивача, [PERSON] за життя не розпорядилася своїм майном. Позивач вказує, що спадщину після смерті батьків він прийняв у спосіб, визначений законом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг, оскільки не вдалось знайти оригінал свідоцтва про право власності. Позивач вказує, що іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є його брат, [PERSON]. Позивач просить суд: визнати за ним право власності на ? частину квартири, що належить йому на праві спільної сумісної власності та що підтверджується копією свідоцтва про право власності; визнати за позивачем право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], а саме: на частку в розмірі ?; визнати за позивачем право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а саме: на частку в розмірі 1/8. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Третя особа направила заяву про розгляд справи у відсутність представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленої нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 05 лютого 1967 року перебували у шлюбі, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб (а.с.13). Від даного шлюбу народилися сини: [PERSON], [INFO] (а.с.15 зворот) та [PERSON], [INFO] (а.с.16). Судом встановлено, що відповідно до наданої копії свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року, виданої виконкомом Сумської міської ради на підставі розпорядження управління комунального майна та приватизації від 20 січня 1999 року №214, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12 зворот). Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що спірна квартира належить власникам на праві спільної сумісної власності. У свою чергу ч. 1 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ч.2 ст. 357 ЦК України). Судом встановлено, що частки власників квартири за адресою: [ADDRESS] є рівними, тобто кожному власнику належить по ? частини. Суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частку квартири за адресою: [ADDRESS], що належить йому на підставі свідоцтва на житло, виданого виконкомом Сумської міської рад 22 січня 1999 року, що не суперечить вимогам ст. 357 ЦК України та не порушує нічиїх прав. Судом встановлено, що 08 червня 2016 року помер один із співвласників [PERSON] (а.с.14). За змістом\~статті 1216\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шестимісячного строку не звернувся до нотаріального органу з заявою про відмову від неї. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Із копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], встановлено, що дружина померлого - [PERSON] 23 листопада 2016 року звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від обовязкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] на користь сина [PERSON] (а.с.70). Крім того, спадкодавець [PERSON] за життя все своє майно заповів сину [PERSON] (а.с.70 зворот). Із довідки КП «Сумитеплоенегоцентраль» СМР вбачається, що на момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.71). Разом з ним були зареєстровані спадкоємці за законом: сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON] (а.с.71). Таким чином, враховуючи той факт, що дружина спадкодавця відмовилася від обовязкової частки в спадковому майні після смерті чоловіка на користь сина [PERSON], а останній фактично прийняв спадщину за заповітом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, то за [PERSON] слід визнати право власності за заповітом за ? частину квартири [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON]. Судом встановлено, що 24 грудня 2016 року померла [PERSON] (а.с.14 зворот). Із копії витягу з реєстру спадкових справ вбачається, що після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу (а.с.76). 01 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем (а.с.74). На підтвердження зазначено, позивач надав нотаріусу довідку КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР, з якої вбачається, що станом на 24 грудня 2016 року [PERSON] проживала з адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживали сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.74 зворот). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що на день смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] проживали разом зі спадкоємцем, тобто фактично прийняли спадок після смерті матері. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, який бажає прийняти у спадщину після смерті матері [PERSON] належну померлій половину частки квартири, тобто 1/8 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Суд також враховує те, що право позивача [PERSON] на спадкування частки квартири за законом після смерті матері ніким не оспорюється. Дослідивши всі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 24 грудня 2016 року. Судові витрати залишити за позивачем, відповідно до його заяви.

Outcome: approved