Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

13.07.2015р. позивачка по справі [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] - про виселення. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є власницею 3/5 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Автодорівська, буд.№55, в м. Первомайську Миколаївської області. Дані відомості підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35040809 від 02.08.2012 року. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.12.2013 р. по цивільній справі №484/4032/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Первомайська міська рада Миколаївської області, про виселення, позовні вимоги позивачки були задоволенні в повному обсязі та суд в резолютивній частині рішення зазначив: «Виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з належними їм на праві особистої власності речами з 3/5 частини житлового будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську Миколаївської області, належної на праві приватної власності [PERSON], [INFO]». Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 06.03.2014р. було видано виконавчий лист по даній цивільній справі, який позивачка подала до державної виконавчої служби Первомайського МУЮ на виконання та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №43067719. 12.06.2014р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Первомайського МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №43067719, оскільки рішення суду було виконанно в повному обсязі. Однак, на сьогоднішній день володіти, користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном - 3/5 частиною будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайськ Миколаївської області, вона, позивачка по справі [PERSON], не має можливості в звязку з тим, що після примусового виселення відповідачів з зазначеного будинку в червні 2014р. та закриття державним виконавцем виконавчого провадження, [PERSON] [PERSON], [PERSON] самовільно всилилася до даного будинку. Позивачка вважає, що такими діями відповідачів порушуються її права, передбачені ст.ст. ст. 150, 151 Житлового кодексу України та ст. ст. 379, 380, 383 ЦК України, а саме вона позбавлена можливості як власник будинку користуватися ним для задоволення особистого проживання та проживання членів її сімї, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди, а також зобовязана забезпечувати його схоронність, утримувати у належному санітарному та технічному стані, утримуватися від руйнування і псування, підвищувати благоустрій житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в належному порядку присадибну територію. Надані їй законом права порушуються відповідачами, які не були і не є наймачами належного їй будинку, не були і не є членам її сімї та взагалі не мають ніякого відношення до неї. Також позивачка вважає, що відповідачі є тимчасовими мешканцями, а тому згідно ст. ст. 98, 99 ЖК України та ст. 818 ЦК України самостійного права користування житловим приміщенням в належному їй на праві власності житловому будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську Миколаївської області не набували і не можуть набути, вона неодноразово, усно вимагала від відповідачки звільнити приміщення і відповідно до положень ч.З ст. 818 ЦК України тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. Але поскільки добровільно звільнити помешкання відповідачі не бажають, позивачка змушена звернутися до суду, оскільки діями відповідачів створюються для неї, позивачки, перешкоди в користуванні будинком, самоправно займаючи помешкання, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, вони перешкоджають позивачці користуватися її власністю, не бажаючи звільнити будинок на її вимогу. В судовому засіданні представник позивачки повністю підтвердив викладені в позовній заяві обставини позову, просив задовольнити позов в повному обємі та винести рішення, котрим висилити [PERSON], [PERSON], [PERSON], з належної їй на праві власності 3/5 частини житлового будинку № 55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську Миколаївської області. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду були повідомлений належним чином та завчасно. Відповідачка по справі [PERSON], котра являється законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON], співвідповідачки по справі, і представляла в даному судовому процесі інтереси доньки, в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Свою позицію стосовно позовних вимог пояснила тим, що вона з дітьми уже надто довгий час проживає в даному будинку, її покійний співмешканець являвся спадкоємцем на майно своєї матері, котрій належав даний будинок, однак в звязку зі смертю не встиг оформити свої спадкові права. Також не визнає позов [PERSON] про виселення, поскільки ніколи не бачила і не спілкувалася з [PERSON] Не визнає позов [PERSON] і тому, що відповідно до рішення Апеляційного суду Миколаївської області [PERSON] належить тільки 3/10 частини житлового будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими способами доказування, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України. В той же час, ст. 212 зазначеного Кодексу встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі\~ доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сімї, які проживають разом з ним, зобовязані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.99 ЖК України, піднаймач і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобовязані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення проводиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 818 ЦК України, тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку). Квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 25.07.2012р. між позивачкою [PERSON] та попереднім власником [PERSON] позивачка [PERSON] набула права власності на 3/5 частини житлового будинку, що розташований по вул. Автодорівській, 55 в м. Первомайську Миколаївської області. Вказані 3/5 частини житлового будинку складаються з таких приміщень: тераси 1-1 пл. 4,5 кв.м, коридору 1-2 пл.11,2 кв.м., кухні 1-3 пл.12,0 кв.м., кімнати 1-4 пл., а також з господарських надвірних будівель та споруд: сарай Г та сарай Б. Приблизно з 1996року в даному будинку стала проживати відповідачка [PERSON] зі своєю дитиною [PERSON], та співмешканцем [PERSON], котрий являвся сином на той час померлої власниці будинку [PERSON], котра померла ще в 1995р. Належним чином після смерті [PERSON] спадкоємець першої черги [PERSON] спадщини не прийняв і в 2001р. помер. Власником 3/5 частини вказаного будинку являлась [PERSON], онука спадкодавця [PERSON], поскільки донька [PERSON] а мати [PERSON] [PERSON] померла в 1992 році. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.12.2013 р. по цивільній справі №484/4032/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Первомайська міська рада Миколаївської області, про виселення, позовні вимоги позивачки були задоволенні в повному обсязі, суд вирішив висилити [PERSON], 12.05.1970р.н., [PERSON], 05.06.1989 р. н, [PERSON], 26.04.1999 р. н., з належними їм на праві особистої власності речами з 3/5 частини житлового будинку №55 по вул. Автодорівській в м. Первомайську Миколаївської області, належної на праві приватної власності [PERSON], [INFO] 06.03.2014 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист по даній цивільній справі, який позивачка подала до державної виконавчої служби Первомайського МУЮ на виконання та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №43067719. 12.06.2014р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Первомайського МУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №43067719, оскільки рішення суду було виконано в повному обсязі. В звязку з тим, що після примусового виселення відповідачів з зазначеного будинку в червні 2014 року та закриття державним виконавцем виконавчого провадження, [PERSON] [PERSON], [PERSON] самовільно всилилася до даного будинку, позивачка по справі [PERSON] позбавлена можливості використовувати належну їй частину будинку за призначенням, то змушена звернутися до суду з даним позовом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають повному задоволенню, [PERSON], 2.05.1970р.н., [PERSON], 05.06.1989р.н., [PERSON], 26.04.1999р.н. необхідно висилити з 3/5 частини житлового будинку № 55 по вул. Автодорівській в м.Первомайську Миколаївської області, належної на праві приватної власності [PERSON], [INFO] Ч.1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ч. 3 даної статті вказує на те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Поскільки представник позивача [PERSON] [PERSON] відмовився від стягнення на користь позивачки з відповідачів понесених по справі судових витрат, суд дані витрати не стягує.

Outcome: approved