Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

13.07.2016 року позивач [PERSON]звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON] про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позову зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] Вказує, що відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 15.06.2016 року № 1715 Житлово-експлуатаційною конторою № 103, у даній квартирі проживають двоє людей, а саме він та відповідач [PERSON] Також зазначає, що відповідач [PERSON] була тимчасово зареєстрована у вказаному житловому приміщенні відповідно до договору найму житлового приміщення в квартирі від 05.07.2013 року, у якому не проживала і не проживає, що підтверджується відповідним актом про не проживання від 16.03.2016 року та може бути підтверджено сусідами. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року не проживає за адресою: [ADDRESS], що належить позивачу, просив визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 18 в буд 3, корп. 3 та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та зазначив, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до законодавства. За таких обставин, зважаючи на заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, позивач є власником квартири [ADDRESS] Згідно договору найму житлового приміщення у квартирі від 05.07.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] надає в тимчасове користування [PERSON] кімнату у належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS]. Договір вступає в силу 05.07.2013 року та діє до 05.07.2014 року. (а.с. 8) Як вбачається з довідки Центру комунального сервісу № 36 № 1716 від 15.06.2016 року, в квартирі за адресою [ADDRESS], зареєстровано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно Акту про не проживання від 16.03.2016 року, в квартирі [ADDRESS] гр. [PERSON] з 2014 року по дату надання довідки не проживає. Акт складено за участі сусідів позивача по пров. Задорожньому та службових осіб ЖЕД-103, а також завірено печаткою підприємства. З огляду на вказане, оскільки обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а відповідач заперечень щодо позову не надала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Одночасно, в позовній заяві ставиться питання щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення порушень у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS], проте зареєстрована за вказаною адресою. Крім того, під час судового розгляду суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки остання у вказаному житлі не проживає з 2014 року. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, на підставі зазначених норм, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved