Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

14.12.2017 року ПАТ „Запоріжжяобленерго звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу у розмірі 4251,20 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач, яка користується електроенергією на підставі особового рахунку № 541109081, але обовязків по сплаті за використану електроенергію не виконує належним чином, у звязку з чим виникла заборгованість на суму 4251,20 грн. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено наступне: за адресою [ADDRESS] проживає відповідач, яка користується послугами, наданими позивачем, на підставі особового рахунку № 541109081. Свої обов'язки по сплаті за використану електроенергію [PERSON] не виконувала, в зв'язку з чим виник борг у сумі 4251,20 грн. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 р. розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. За п. 20 вищенаведених правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідач, згідно доданих розрахунків боргу, не дотримується розрахункового періоду та не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України „Про судовий збір. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 800,00 грн. від 1600,00 грн., сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно платіжного доручення № 59974 від 06.12.2017 року,а іншу частину судового збору в розмірі 800,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved