Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

14.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Авіокомпанія «Ейр Онікс», в якому просив стягнути на свою користь 265 678,01 грн. заборгованості за невиплачену заробітну плату, в тому числі 23 931,08 грн. компенсацію за невикористану щорічну відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку 327 920,60 грн. Представником позивача було подано уточнення позовних вимог, прийнятою до розгляду 12.06.2014 року, позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 26.12.2013 року по 12.06.2014 року в розмірі 503 427,40 грн., інші позовні вимоги просив залишити без змін. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 04 червня 2013 року між позивачем [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Авіокомпанія «Ейр Онікс» укладено трудовий договір №057/201314. 04.06.2013 року наказом № 196-к про прийом на роботу [PERSON] до Дирекції експлуатації на посаду директора з льотної експлуатації за трудовим договором з 04 червня 2013 року по 03 червня 2014 року з випробувальним терміном на три місяці, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису. 25.12.2013 року він був звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується наказом №557-к про звільнення [PERSON] за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідач, в супереч діючого законодавства, не провів з позивачем повного розрахунку і не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в зазначеному вище розмірі. У відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 265 678,01 коп. заборгованості за невиплачену заробітну плату, в тому числі 23 931,08 грн. компенсацію за невикористану щорічну відпустку, що підтверджується довідкою вих. №44/1 від 16.01.2014 року. Виходячи з цього, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість перед позивачем за невиплачену заробітну плату в розмірі 265 678,01 коп., в тому числі 23 931,08 грн. компенсацію за невикористану щорічну відпустку, та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 26.12.2013 року по 12.06.2014 року в розмірі 503427,40 грн. 23.06.2014 року представник позивача подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання 23 червня 2014 року також не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки на його ім'я повертаються до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням терміну зберігання. Виходячи з викладеного та вимог ст. ст. 74, 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про день розгляду справи належним. 23.06.2014 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені положення цивільно-процесуального закону та заяву представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 червня 2013 року між позивачем [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Авіокомпанія «Ейр Онікс» укладено трудовий договір № 057/201314 (а.с. 5-7). Відповідно до п. 4.1. трудового договору № 057/201314 від 04.06.2013 року, за виконання посадових обов'язків працівнику встановлюється посадовий оклад у розмірі 99 300,00 грн. щомісяця. 04.06.2013 року наказом № 196-к про прийом на роботу [PERSON] до Дирекції експлуатації на посаду директора з льотної експлуатації за трудовим договором з 04 червня 2013 року по 03 червня 2014 року з випробувальним терміном на три місяці, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 8). 25.12.2013 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується наказом № 557-к про звільнення [PERSON] за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 9). В день звільнення відповідач, в супереч діючого законодавства, не провів з позивачем повного розрахунку і не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в зазначеному вище розмірі. У відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 265 678,01 коп. заборгованості за невиплачену заробітну плату, в тому числі 23 931,08 грн. компенсації за невикористану щорічну відпустку, що підтверджується довідкою вих. № 44/1 від 16.01.2014 року (а.с. 10). Позивачем надано розрахунок середньої заробітної плати за період з 26.12.2013 по 12.06.2014 року, відповідно до якого розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2013 року по 12.06.2014 року складає 503 427,40 грн. Зазначений розрахунок суд знаходить правильним. За таких обставин суд вважає встановленим, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.12.2013 року по 12.06.2014 року становить 503 427,40 грн. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Водночас, ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки, передбачені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно статті 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарні дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення договору. Обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, проводиться відповідно до статті 82 КЗпП України, виходячи з часу фактичної роботи протягом робочого року, за який надається відпустка. Пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 передбачено, що нарахування компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Враховуючи час, який позивач [PERSON] працював в Приватному акціонерному товаристві «Авіокомпанія «Ейр Онікс», суд дійшов до висновку, що за відпрацьований період [PERSON] нарахована але не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі 23 931,08 грн., що підтверджується довідкою виданою відповідачем вих. №44/1 від 16.01.2014 року (а.с. 10). Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення на його користь компенсації за невикористану відпустку за відпрацьований період в сумі 23 931,08 грн. Стаття 117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що до часу винесення судом рішення остаточного розрахунку з позивачем при звільненні відповідач не провів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.12.2013 року по 12.06.2014 року. З урахуванням п.п. 2, 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 503 427,40 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 265 678,01 грн., а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.12.2013 року по 12.06.2014 року в розмірі 503 427,40 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин - звільнені від сплати судового збору. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог майнового характеру - 3654,00 грн. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved