Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

13.08.2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилається на наступні обставини. 21.09.2018 року близько 14 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «Волга» по вул. Г. Чорнобиля у м. Нікополі, скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Молано» д/н [NUMBER] під його керуванням. В результаті цього зіткнення автомобіль «Опель Молано» д/н [NUMBER] , що належить йому на праві власності, отримав пошкодження. На час вказаного зіткнення автомобіль [PERSON] застрахований не був. Зазначає, що відповідач [PERSON] визнав, що зіткнення було скоєно з його вини та зобов`язався відшкодувати завдану йому шкоду на протязі одного місяця з моменту вчинення дорожньо-транспорної пригоди, про що склав відповідну розписку від 21.09.2018 року. при цьому відповідачем було передано йому суму коштів у розмірі 400 доларів США, що еквівалентно 10\~000 грн. станом на момент передачі коштів, про що також склав відповідну розписку від 29.09.2018 року. Загальна вартість відновлюваного ремонту його автомобіля склала суму 72\~932 грн. 50 коп., яка підтверджується відповідними документами, та враховуючи грошові кошти, передані йому відповідачем [PERSON] у вказаному вище розмірі, вважає, що останній має відшкодувати йому решту суми 62\~932,50 грн. у примусовому порядку. Добровільно вирішити даний спір неможливо, так як відповідач відмовляється повертати йому решту суми, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 62 932,50 грн., стягнути судові витрати по справі у розмірі 840, 80 грн. Ухвалою про відкриття провадження від 09.09.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала була направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (а.с. 18), однак до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 25). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази кожен окремо та у їх сукупності, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.09.2018 року у м. Нікополі на перехресті вул. Г. Чорнобиля та вул. 50 річчя НЗФ сталася дорожньо-транспортна пригода з матеріальними збитками, за участю [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення Зам. Начальника Нікопольського ВП ГУ НП України в Дніпропетровській області В. Бондар від 10.08.2020 року, вказану дорожньо-транспортну подію зареєстровано у Нікопольському ВП за № 29591 від 21.09.2018 року, на місці події її учасники [PERSON] та [PERSON] відмовилися від оформлення працівниками поліції матеріалів ДТП за ст. 124 КУпАП, так як в ситуації розібралися самостійно, претензій один до одного не мають. Матеріали ДТП за ст. 124 КУпАП працівниками Нікопольського ВП не оформлялися (а.с. 6). Позивач в обґрунтування позову посилався, що відповідач [PERSON] визнав, що зіткнення було скоєно з його вини та зобов`язався відшкодувати завдану йому шкоду, про що свідчать відповідні розписки від 21.09.2018 року та від 29.09.2018 року. Так, з копії розписки від 21.09.2018 року, складеної від імені [PERSON] вбачається, що останній зазначив про те, що 21.08.208 року у м. Нікополі по вул. Г Чорнобиля вдарив автомобіль «Опель Молано» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , визнає, що ДТП скоєно з його вини, зобов`язується здійснити ремонт автомобіля за власний рахунок у період до одного місяця (а.с. 4). З копії розписки від 29.09.2018 року, складеної від імені [PERSON] , вбачається, що останній зобов`язався покрити повну вартість ремонту , в якості залогу надав суму 400 доларів США, зобов`язався сплатити суму, що залишилася під час ремонту власнику автомобіля «Опель Молано» д/н [NUMBER] , [PERSON] (а.с. 5). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має правові підстави для пред`явлення вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідача [PERSON] . Згідно копії товарного чеку від 23.10.2018 року, копії заказу покупця № 1165 від 24.10.2018 року, копії заказу покупця № 14523 від 20.10.2018 року, копії акту виконаних робіт № 463 від 18.11.2018 року (а.с. 7-10), що маються в матеріалах справи та надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, сума матеріального збитку складає загальну суму 72\~932,50 грн. Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч.\~ 1,2\~ст.\~1187\~ЦК України,\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За даних обставин, оскільки відповідач [PERSON] є відповідальною особою за заподіяну шкоду позивачу і зобов`язаний її відшкодувати, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортньою пригодою в розмірі 62\~932,50 грн., яка підтверджена належними доказами, що маються в матеріалах справи, та враховуючи суму, передану відповідачем в рахунок відшкодування цієї шкоди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права (ч.ч. 1,2 ст.5ЦПК України). Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. В силу положень ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України). У відповідності до положень ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При цьому суд зазначає, що розглядаючи справу, сторонам були забезпечені рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, проте відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов, жодних доказів проти заявлених вимог суду не надав. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд вважає, що на підставі\~ст.ст. 133, 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн., оплачений останнім при подачі позову (а.с. 1) Суд

Outcome: approved