Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

13 березня 2020 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитних договорів та договорів іпотеки недійсними, яку позивач під час рогляду справи неодноразово уточнювала та згідно з останньою редакцією позову просить суд: - визнати договір кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , недійсним; - визнати договір кредиту №2008/25-100-54 від 19.10.2008 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , недійсним; - визнати іпотечний договір, укладений 07 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №3211, - недійсним; - визнати іпотечний договір, укладений 19 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №2008/25-100/54 від 19.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №459, - недійсним; - визнати іпотечний договір, укладений 19 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №2008/25-100/54 від 19.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №460, - недійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 07.11.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та нею укладено договір кредиту №2007/670-2.06/193, в забезпечення виконання умов якого було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №3211, за умовами якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до договору про інвестування №3Б/ПР-3-128 від 10.01.2006р., що укладений між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт» та додаткової угоди до нього від 29.10.2007р. Надалі 19.03.2008р. між АКБ «Укрсоцбанк» та Позивачем укладено Договір кредиту №2008/25-100-54, в забезпечення виконання умов якого було укладено: іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №460, за умовами якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., Додаткової угоди від 15.02.2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., Додаткової угоди №2 від 11 березня 2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., що укладені між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт; іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №459, за умовами якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., Додаткової угоди від 15.02.2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., Додаткової угоди №2 від 11 березня 2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., що укладені між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт». Позивач у позові зазначає, що договір кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , та договір кредиту №2008/25-100-54 від 19.10.2008 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , підлягають визнанню недійсними, з наступних підстав: -в порушення абз.2 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивачу не було направлено вимоги про погашення заборгованості за вищенаведеними договорами; -повідомлення надіслане борговою агенцією «ПРИСТАВ» від 13.08.2013р. про заборгованість позивача за договором кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року не є належним доказом в розумінні законодавства та в ньому відсутні відомості про розрахунок заборгованості та не зазначений період початку нарахування заборгованості. -банком не обґрунтовано причини неподання у передбаченому порядку первинних документів, а також розрахунків заборгованості; -при зверненні до суду банк пропустив строк позовної давності; -відсутні правові підстави щодо стягнення основного боргу. Також позивачка стверджує, що з іпотечних договорів вбачається, що в іпотеку передані майнові права на нерухоме майно без визначення їх виду (право власності, користування, інші речові права). Тобто в оспорюваних іпотечних договорах відсутній опис переданого майнового права, тоді як таким описом не може вважатись опис майна, яке має бути побудоване іпотекодавцем, оскільки він є описом майбутнього об`єкту, а не характеристикою майнового права, як того вимагає закон. Майнові права на об`єкт незавершеного будівництва були віднесені до предмета іпотеки\~Законом України від 25.12.2008\~№ 800-VI\~«Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до\~Закону України «Про іпотеку», тоді як спірні договори були укладені до набрання чинності вказаними Законом. За наслідком чого, позивачка вважає, що вказані іпотечні договори підлягають визнанню недійсними. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Михайлюку О.А. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одси від 23 березня 2020 року цивільну справу за вказаним позовом передано до Київського районного суду міста Одеси за підсудністю. 15.04.2020 року зазначена цивільна справа надійшла до Київського районного суду міста Одеси та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, була розподілена судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.04.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 25.05.2020 року до суду надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» про залучення до участі по справі в якості третьої особи. Однак, надалі позивачкою було надано до суду позовну заяву в новій редакції, відповідно до якої останньою змінено склад відповідачів та пред`явлено вищевказані вимоги до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». 25.11.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», в якому представник вважає позов необґрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні. 17.02.2021 року Київським районним судом міста Одеси за клопотанням позивача постановлено ухвалу про витребування доказів. 26.05.2021 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання призначене на 16.06.2021 року позивачка не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак на електронну скриньку суду надійшла заява від її представника про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання також не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак 15.06.2021 року на електронну скриньку суду надійшла заява від представника ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» про розгляд справи за відсутності представника, в якій останній також просить суд відмовити в задоволенні позову. З урахуванням подання сторонами заяв про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи документів. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2007р. між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №2007/670-2.06/193, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 118800,00 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,25 процентів річних та кінцевим терміном повернення до 06.11.2022р. з метою фінансування інвестування житла квартири, будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до договору про інвестування №3Б/ПР-3-128 від 10.01.2006р., що укладений між [PERSON] та ПП «Прогрес-Риелт» та додаткової угоди до нього від 29.10.2007р. В той же день 07.11.2007 року, на виконання умов договору кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007р. та в забезпечення його виконання, між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №3211, за умовами якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до договору про інвестування №3Б/ПР-3-128 від 10.01.2006р., що укладений між [PERSON] та ПП «Прогрес-Риелт» та додаткової угоди до нього від 29.10.2007р. Надалі 19.03.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №2008/25-100-54, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 104000,00 доларів США 00 центів, зі сплатою 12,25 процентів річних та кінцевим терміном повернення до 18.03.2023р. з метою фінансування інвестування житла: -однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., Додаткової угоди від 15.02.2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., Додаткової угоди №2 від 11 березня 2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., що укладені між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт»; -однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., Додаткової угоди від 15.02.2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., Додаткової угоди №2 від 11 березня 2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., що укладені між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт». В якості забезпечення виконання вказаного договору кредиту №2008/25-100-54 від 19.03.2008р., в той же день, між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено: -іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №460, за умовами якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., Додаткової угоди від 15.02.2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., Додаткової угоди №2 від 11 березня 2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-122 від 12.01.2006р., що укладені між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт; -іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №459, за умовами якого в іпотеку було передано майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру будівельний номер [ADDRESS] , відповідно до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., Додаткової угоди від 15.02.2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., Додаткової угоди №2 від 11 березня 2008р. до Договору про інвестування №3Б/ПР-1-121 від 12.01.2006р., що укладені між Позивачем та ПП «Прогрес-Риелт». 09.04.2020р. між АТ «Альфа-Банк», як правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» були укладені договори факторингу, за умовами яких ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право вимоги за договорами кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007р. та №2008/25-100-54 від 19.03.2008 року, які укладені між АКБ «Укрсоцбанк» та Позивачем. Також, як встановлено судом 09.04.2020 року між АТ «Альфа-Банк», як правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» бути укладені договори передачі прав за іпотечним договором, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстровані в реєстрі за №843, 842, 841, за умовами яких ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право вимоги за іпотечними договорами: від 07.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрований в реєстрі за №3211; від 19.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №460; від 19.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстрований в реєстрі за №459. Зазначені обставини щодо набуття ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» права вимоги за вищевказаними кредитними та іпотечними договорами, укладеними з [PERSON] сторонами під час розгляду не спростовувались та були визнанні. Щодо вимоги позивачки про визнання кредитних договорів недійсними, суд зазначає наступне. Позивач у своєму позові зазначає, що договір кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , та договір кредиту №2008/25-100-54 від 19.10.2008 року, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , є недійсними з наступних підстав: -в порушення абз.2 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» Позивачу не було направлено вимоги про погашення заборгованості за вищенаведеними договорами; -повідомлення надіслане Борговою агенцією «ПРИСТАВ» від 13.08.2013р. про заборгованість Позивача за договором кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року не є належним доказом в розумінні законодавства та в ньому відсутні відомості про розрахунок заборгованості та не зазначений період початку нарахування заборгованості. -банком не обґрунтовано причини неподання у передбаченому порядку первинних документів, а також розрахунків заборгованості: -при зверненні до суду банк пропустив строк позовної давності: -відсутні правові підстави щодо стягнення основного боргу. За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування\~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~ Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Натомість, в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України, позивачкою не доведено в чому полягає недійсність договорів кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року та №2008/25-100-54 від 19.10.2008 року. Вищезазначені доводи позивачки викладені в обґрунтування підстав недійсності договору, не приймаються судом як належні, оскільки жодним чином не свідчать про наявність будь-яких невідповідностей умов договорів нормам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства на момент вчинення правочинів. Крім того, як вбачається з викладених позивачем доводів, останньою оспорюється порядок виконання відповідачем умов договорів, ані невідповідність умов договорів нормам чинного законодавства. За наслідком викладеного, суд вважає позов позивачки в цій частині необґрунтованим, безпідставним та не підлягаючим задоволенню. Щодо визнання недійсними іпотечних договорів, суд зазначає наступне. Як вже встановлено судом, у відповідності до: іпотечного договору від 07.11.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №3211, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №2007/670-2.06/193 від 07.11.2007 року; іпотечного договору від 19.03.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №459, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №2008/25-100/54 від 19.03.2008 року; іпотечного договору від 19.03.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І., зареєстрованого в реєстрі за №460, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №2008/25-100/54 від 19.03.2008 року, предметом іпотеки є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено. Частиною 1\~ст. 203 Цивільного кодексу України\~визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, і зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За правилами частин 1, 3\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до\~статті 190 ЦК України,\~майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом частин першої, третьої\~статті 575 ЦК України,\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Згідно з частиною першою\~статті 576 ЦК України\~предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до частини другої\~статті 583 ЦК України\~заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів іпотеки, предметом іпотеки могли бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;\~\~\~\~\~\~- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також могли бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об`єкта нерухомого майна могла бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Статтею 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення спірного договору іпотеки,\~\~було передбачено, що нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цьому Законі були відсутні. Майнові права на об`єкт незавершеного будівництва були віднесені до предмета іпотеки лише 25.12.2008 року згідно із\~Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» №800-VI, яким внесені зміни, зокрема, до ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про іпотеку». Виходячи з аналізу\~Закону України «Про іпотеку»\~незавершена будівництвом окрема квартира взагалі не могла бути предметом іпотеки, адже предметом іпотеки, відповідно до положень Закону, може бути тільки окремий виділений у натурі об`єкт права власності, зареєстрований в установленому порядку. Тобто предметом іпотеки у форматі об`єкта незавершеного будівництва, міг бути тільки весь об`єкт у цілому, а ніяк не його частина, адже до завершення будівництва й до прийняття будинку у цілому в експлуатацію жодна окрема квартира не є виділеним в натурі об`єктом. Тому задля передачі частини нерухомого майна в іпотеку була необхідна згода усіх співвласників цього майна - інвесторів будівництва інших квартир у будинку, що будується та підрядчика, або замовника будівництва, якій інвестував у інші приміщення, що мали знаходитися в цій будівлі після завершення будівництва. Таким чином, оскільки на момент укладення спірних договорів іпотеки, майнові права на нерухомість, будівництво якої не було завершено, не могли бути предметом іпотеки, суд приходить до висновку про порушення ч. 2\~ст. 5 Закону України «Про іпотеку»\~при їх укладенні, а отже і про наявність підстав для визнання вищевказаних договорів недійсними. Відповідно до статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. \~Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] в частині визнання іпотечних договорів недійсними, в іншій частині суд вважає позов необґрунтованим та безпідставним. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial