Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. В заяві він зазначив, що є сином [PERSON], яка померла 29.03.2016 року в Луганській Народній Республіки м.Антроцит, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №63 від 30.03.2016 року Антрацитовською міською многопрофільною лікарнею Луганської Народної Республіки. [PERSON] звернувся до Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, щодо реєстрації факту смерті. Але у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, йому було відмовлено щодо реєстрації факту смерті. Тому заявник просив задовольнити його вимоги. В судове засідання заявник не зявився. В заяві просив розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження заявник [PERSON], який народився 17.04.1997 року, є сином [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №63 від 30.03.2016 року виданого Антрацитовською міською многопрофільною лікарнею Луганської Народної Республіки, 29.03.2016 року померла [PERSON]. Причиною смерті став набряк головного мозку, субарахноідальний крововилив. За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України №258 від 03.07.2001 р. (далі - Інструкція). Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно частини 1 статті 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду і підлягає негайному виконанню. За таких підстав , суд вважає, що заява підлягає задоволенню. \~

Outcome: approved