Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] , звернулася до суду із позовом до Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 25.02.2014 року відділом реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Родинні відносини, підтверджуються повторним свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] видане 25.02.2014 року відділом реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно , а саме будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , яке належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності на будівлі, виданого 20.11.1989 року, інвентарна вартість будівлі якої становить 82826,00 гривень. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття [PERSON] , спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.36). Представник відповідача Оглядівського старостинського округу Радехівської міської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повній мірі, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.35). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 25.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.10). [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 25.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області (а.с.9). Родинні відносини, підтверджуються повторним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] видане 25.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області, де [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки значаться - [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна ввійшло будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] , яке належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності на будівлі, виданого 20.11.1989 року, записано в реєстрову книгу під №7, та відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок, виданий Червоноградським БТІ від 14.12.2017 року, замовником є [PERSON] , інвентарна вартість будівлі становить 82826,00 гривень (а.с.12-16). Відповідно до довідок № 1450 та №1451 від 29.11.2018 року, виданих виконкомом Оглядівської сільської ради, до дня смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] та на день смерті [PERSON] [INFO] , гр. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки вступила в управління та володіння майном, взявши в користування особисті речі, земельну ділянку в [ADDRESS] (а.с.11). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved