Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

13 серпня 2020 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про визнання права попереднього користування на знак для товарів та послуг, визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним. Рішенням суду від 15 квітня 2021 року у задоволені позову було відмовлено. До закінчення судових дебатів представник відповідача зробила заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про надання доказів, що підтверджують судові витрати сторони відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 19 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача з проханням ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати пов`язані із надання професійної правничої допомоги у розмірі 13 000,00 грн. Представник відповідача у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві просить суд слухати питання про ухвалення додаткового рішення за її відсутності. Представник позивача у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві просить суд слухати питання про ухвалення додаткового рішення за її відсутності. Проти заявлених стороною відповідача до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу заперечує, вважає їх завищеними та такими, що не підтверджуються належними доказами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення у справі, з наступних підстав. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В даному випадку стороною відповідача були дотримані приписи вищенаведеної норми процесуального права, а саме до закінчення судових дебатів зроблена відповідна заява, а докази про понесені судові витрати подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог було відмовлено, всі судові витрати відповідача покладають на позивача у справі. Визначаючи конкретний розмір судових витрат, які слід присудити, суд звертає увагу на положення частин першої та другої статті 134 ЦПК України, які визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. В розглядуваному випадку сторона відповідача у першій заяві по суті спору - відзиві на позов, що надійшов 18 грудня 2020 року, зазначила, що орієнтовно планує понести судові витрати у розмірі 20 000,00 грн., тобто, нею були виконані приписи частини першої статті 134 ЦПК України. Частинами четвертою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, сторона відповідача належним чином підтвердила факт понесення нею судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме договором про надання правової допомоги, ордером, актом з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) від 16 квітня 2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 16 квітня 2021 року на суму 13 000,00 грн. Одночасно, зважаючи на наявність заяви представника позивача про необґрунтованість заявлених витрат, суд, в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України, вважає за необхідним зменшити розмір витрат, які підлягають розподілу, а саме виключити з них 1 000,00 грн. які сплачені відповідачем за підготовку та подання суду клопотань про відкладення розгляду справи (п.4 акту від 16 квітня 2021 року), оскільки такі витрати не були зумовлені об`єктивними обставинами, а були викликані неможливістю прибуття сторони відповідача у судові засідання, за що позивач не зобов`язаний нести відповідний фінансовий тягар. Інші описані в акті виконані роботі (надані послуги) в цілому узгоджуються з предметом позову, перебігом розгляду справи у суді першої інстанції, її складністю, ціною позову та значення справи для сторони, входять до предмету надання адвокатом правничої допомоги клієнту та узгоджуються з обсягом надання правої допомоги, який сторони узгодили у відповідному договорі. З цих мотивів суд ухвалює додаткове рішення, яким стягує з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн., як компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved