Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

12 лютого 2015 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог представник зазначає, що 21.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з розстроченням платежу. Відповідно до акту приймання передачі на доставлену металопластикову продукцію від 28.03.2014 року, відповідач отримала продукцію у встановлений договором строк, претензій не мала. Відповідно до графіку погашення платежів, погашення повинно відбуватися наступним чином: 21.03.2014 року передплата у розмірі 200 грн., після монтажу 200 грн., 21.04.2014 року оплата у розмірі 525 грн., 2105.2014 року оплата у розмірі 525 грн. Однак в порушення умов договору відповідачкою було сплачено лише 200 грн. передплати та 200 грн. після монтажу вікон. Інших платежів відповідачка не робила. Таким чином основний борг відповідача за договором складає 1050 грн. Відповідно до п.7.4 договору, у випадку прострочення платежів, передбачених графіком погашення, відповідач зобов'язаний сплатити 100 грн. штрафу за пропуск першого платежу та 200 грн. штрафу за пропуск другого, третього та четвертого платежів. Крім цього, відповідач зобов'язаний сплатити 1% пені за кожен день прострочення від загальної суми заборгованості. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 1050 грн., штраф в розмірі 300 грн, пеню в розмірі 2919,00 грн., а всього 4269 грн., а також суму сплаченого судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялася належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе застосувати положення ст. 169, 224-225 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач звернулася із вимогою про стягнення грошових коштів до відповідача, прізвище якого є «Каплун». В той же час позивач посилається як на підставу своїх доказів в обґрунтування вимог на договір купівлі-продажу металопласткових виробів, що був укладений 21.03.2014 року між нею та «[PERSON]» (а.с. 6-8). В акті приймання передачі продукції, прибутковому касовому ордері та претензії також вказано особу за прізвищем «[PERSON]» (а.с. 11-13, 15). Відповідно до довідки КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради за адресою відповідача, вказаною позивачем, зареєстрована та проживає зовсім інша особа, а саме [PERSON] (а.с.49). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Будь яких доказі того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, суду не надано. Враховуючі той факт, що в усіх наданих позивачем в обґрунтування своїх вимог документах зазначено прізвище замовника як [PERSON], у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості з [PERSON], у зв'язку з чим у задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed