Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

14 серпня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 20.06.2008, згідно якої Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. Відповідач [PERSON] своїм підписом у вказаній анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між нею та АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які згідно заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. 26.08.2020 Відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», чим погодилася з її умовами. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п. 3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. У порушення п. 6,5 Договору та ст..ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання не виконав. У редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що з 181 дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту та проценти: 86,4% для картки «Універсальна» та 84% для картки «Універсальна голд». Позивач свої зобов`язання виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачем порушено зобов`язання за договором. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість в сумі 18\~160, 89 грн, з яких: 17\~725, 33 грн. заборгованість за тілом кредиту; 17\~725, 33 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 435,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 53). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Відзиву на позовну заяву не подала. Ухвалою Великобагачанського районного суду від 25.11.2020 постановлено проводити заочний розгляд по справі. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що згідно Статуту Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк (а.с.51-52). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Згідно\~статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої\~статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно\~статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача, крім тіла кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на договірний характер таких правовідносин. За правилами статей\~12,\~13,\~76-81,\~89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач у позові посилається на те, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 20.06.2008, згідно якої Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який надалі було збільшено. Проте позивачем не було додано до матеріалів позовної заяви при зверненні до суду та не було надано на запит суду від 23.10.2020 належним чином засвідчену заяву без номеру від 20.06.2020, на яку посилається позивач у позові в обгрунтування вимог про стягнення заборгованості. Досліджена заява, яка міститься у матеріалах цивільної справи (а.с.33) містить інформацію про бажання клієнта [PERSON] оформити на своє ім`я кредитну картку, заява датована 26.08.2008, а не 20.06.2008, як зазначає позивач у позові, не містить інформації про те, яку саме кредитну картку бажає отримати відповідач та не зазначено бажаний кредитний ліміт. Таким чином, суд вважає дану заяву неналежним доказом, оскільки вона не підтверджує заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору без номеру від 20.06.2008. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.34) також датована 26.08.2008 та містить підпис, який не ідентифікований та відповідно є неналежним доказом по справі. Згідно розрахунків заборгованості за договором №б/н від 20.06.2008 станом на 19.05.2020 у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в сумі 18\~160, 89 грн, з яких: 17\~725, 33 грн. заборгованість за тілом кредиту; 17\~725, 33 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 435,56 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-21). Проте надані позивачем розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Додані до позовної заяви довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] та виписка за договором №б/н станом на 22.05.2020 не може вважатися належним доказом по справі, оскільки із них вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 26.08.2008, в цей же день відбулося встановлення кредитного ліміту, рух коштів по кредитній картці починається з 26.08.2008, шляхом встановлення кредитного ліміту. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення 20.06.2008 договору з відповідачем, видачі банком і отримання позичальником вказаної у позовній заяві кредитної картки, та отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, згідно підписаного кредитного договору від 20.06.2008. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт укладання договорубез номеру від 20.06.2008, видачу відповідачці кредитної картки, встановлення кредитного ліміту та ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed