Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

12 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. У позові зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованих шлюбних відносинах з 04 листопада 1989 року. З 01 квітня 2008 року сторони припинили шлюбні відносини, а 09 серпня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов (а.с.15). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює. Крім того, не заперечував проти задоволення позову (а.с.17). Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.14,16), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.15,17). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, позивач та відповідач перебували в зареєстрованих шлюбних відносинах з 04 листопада 1989 року (а.с.1). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.2). Із свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 09 серпня 2011 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №08 (а.с.3). З письмових пояснень сторін та з матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим з 01 квітня 2008 року сторони проживають окремо один від одного, неповнолітня дитина з вказаного часу проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний та має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved