Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

13 березня 2017 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 26.03.2014 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №23. Від вказаного шлюбу спільний дітей немає, але ним було усиновлено дитину відповідача. На даний час спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства, поновлювати шлюбні стосунки не збирається, на примирення не згоден. Тому, просить суд шлюб між ним та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), зареєстрований 26.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №23, розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить малолітню дочку залишити проживати разом з матір'ю [PERSON] Спір по розподілу майна відсутній. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить малолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з нею, а також залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Спір по розподілу майна відсутній. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 23. Судом встановлено, що [PERSON], являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією актового запису про народження №204 від 13 червня 2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, де в гр. «відомості про батька» вказано - [PERSON], [INFO], на підставі заяви матері та батька дитини №15/05.1-93 від 26.03.2014 року. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають, відновлювати подружні відносини позивач не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачаєст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її заявою. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що сторони дійшли згоди стосовно місця проживання дитини, суд вважає можливим залишити проживати малолітню дочку [PERSON] з матір'ю. Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного Кодексу України регламентує документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивача [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved