Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

14.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтувала тим, що чоловік заявниці, [PERSON], успадкував після своєї матері, [PERSON], Ѕ частку жилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чапаєва, буд. 151. 15.06.2017 р. [PERSON] помер. У встановлений законом строк заявниця звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] задля отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено арешт, накладений на все його нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №403/02-31 від 11.09.2018 р. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка. Заявниця вважає, що даний арешт не стосується її чоловіка оскільки за життя він жодного разу не брав кредит у банківських та фінансових установах, не був боржником по аліментним та іншим зобовязаннях. Також на його майно не накладався арешт за рішенням суду. До того ж, він ніколи не був у м. Одеса, тим паче не був зареєстрований за адресою, яка вказана у графі «Власник» у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Даний арешт перешкоджає заявниці, як законній спадкоємиці після померлого чоловіка, отримати свідоцтво про право на спадщину, тому єдиним шляхом реалізувати її законне право є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилаючись на вищевказані факти, заявниця просить встановити факт, що [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який помер 15 червня 2017 року та [PERSON], на майно якого зареєстроване обтяження від 22 грудня 2012 року за №13421269 реєстратором Третьої Одеської державної нотаріальної контори на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН №325507 від 22 лютого 2005 року Другого відділу ДВС Київського районного управління юстиції є різними фізичними особами. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2018 року відкрито провадження по заяві [PERSON]. Справу за заявою [PERSON] призначено до слухання на 13.11.2018 року на 14 год. 00 хв. У судове засідання заявниця не зявилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Через представника надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справ дійшов наступних висновків. Чоловік заявниці, [PERSON], успадкував після своєї матері, [PERSON], Ѕ частку жилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чапаєва, буд. 151, що підтверджує Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.04.2001 р., видане державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №3-156. 15.06.2017 р. [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №394055 від 15.06.2017 р. У встановлений законом строк заявниця звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] задля отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено наступні записи: -арешт нерухомого майна: номер запису про обтяження 3444258, опис предмета обтяження: усе нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжується: [PERSON], адреса: Одеська обл., м. Одеса, вул. Довга, 4; документи: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: номер АН №325507, дата видачі 21.02.2005 р., видавник: Другий відділ ДВС Київського районного управління юстиції, (запис перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер 13421269, реєстратор: Третя Одеська державна нотаріальна контора, дата реєстрації: 22.12.2012); -арешт нерухомого майна: номер запису про обтяження 3444239, опис предмета обтяження: усе нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON], адреса: Одеська обл., м. Одеса, вул. Довга, 4; документи: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: номер АН №325507, дата видачі 21.02.2005, видавник: Другий відділ ДВС Київського районного управління юстиції, (запис перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер 13421269, реєстратор Третя Одеська державна нотаріальна контора, дата реєстрації: 22.12.2012). У звязку з тим, що у перелічених записах відсутня ідентифікуюча інформація щодо особи, на майно якої накладено арешт, нотаріусом 27.03.2018 р. було зроблено запит до Третьої Одеської нотаріальної контори про надання ідентифікуючої інформації щодо особи, на майно якої накладено арешт, а саме дату народження та/або ідентифікаційний номер [PERSON], на який Третьою Одеською державною нотаріальною конторою було направлено копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АН №325507, винесену при примусовому виконанні виконавчих листів, виданих Київським райсудом м. Одеси, Приморським райсудом м. Одеса. Оскільки у зазначеній постанові також відсутня ідентифікуюча інформація щодо особи, на майно якої накладено арешт, нотаріусом 31.05.2018 р. було зроблено запит до Київського районного суду міста Одеси про надання ідентифікуючої інформації щодо особи, на майно якої накладено арешт, а саме дату народження та/або ідентифікаційний номер [PERSON], на який Київським районним судом міста Одеси було надано відповідь про те, що зазначені у запиті номери виконавчих листів по цивільним справам у 2004 р. зберігаються в архіві суду, та про те, що цивільні справи за 2003-2004 р.р. знищені за строком зберігання, а тому надати ідентифікуючу інформацію відносно [PERSON] не є можливим. Враховуючи вищевикладене, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №403/02-31 від 11.09.2018 р. заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 15 червня 2017 року громадянина [PERSON]. Даний арешт не стосується чоловіка заявниці, оскільки за життя він жодного разу не брав кредит у банківських та фінансових установах, не був боржником по аліментним та іншим зобовязаннях. На його майно не накладався арешт за рішенням суду. До того ж, він ніколи не був у м. Одеса, тим паче не був зареєстрований за адресою, яка вказана у графі «Власник» у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Відповідно до паспорту СА 701009, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій обл. 03.02.1998 р. [PERSON], який помер 15.06.2017 р. з 23.08.1972 року по 01.12.2001 р. був зареєстрований за адресою: [INFO]. З 01.12.2001 р. спадкодавець зареєстрував своє місце проживання за адресою: [INFO], де проживав до своєї смерті. Згідно із постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2005 р. серії АН №325505 боржник був зареєстрований за адресою: [INFO]. Дана розбіжність свідчить про те, що [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], який помер 15 червня 2017 року та [PERSON], на майно якого зареєстроване обтяження від 22 грудня 2012 року за №13421269 реєстратором Третьої Одеської державної нотаріальної контори на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН №325507 від 22 лютого 2005 року Другого відділу ДВС Київського районного управління юстиції є різними фізичними особами. Також за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня будь-яка інша ідентифікуюча інформація стосовно особи, на майно якої накладено обтяження. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved