Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

14.02.2019р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №2-4). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2019р. головуючим визначено суддю Ткаченко Н.В. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] (а.с. № 18). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.04.2019р. було прийнято \~позовну \~заяву\~ та відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 19). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11.08.2017р. в Центральному районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 569. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини були припинені з серпня 2018р. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникали постійні сварки, зникли почуття любові та поваги, сторони перестали спілкуватися з один одним, цікавитися життям один одного. Сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Дитина проживає разом з позивачкою, сторони дійшли згоди в питанні її утримання. Майнових спорів між сторонами також не існує. В наданій до суду заяві від 27.05.2019р. позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та винести рішення в підготовчому засіданні 27.05.2019р. за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » (а.с. № 25). Відповідач в заяві до суду від 27.05.2019р. проти задоволення позову не заперечував. Просив шлюб розірвати та винести рішення суду в підготовчому засіданні 27.05.2019р. за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 28). Обидві сторони в заявах до суду від 27.05.2019р. зазначили, що шлюбно-сімейні відносини між ним остаточно припинені в серпні 2018р. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 11.08.2017р. сторони зареєстрували шлюб в Центральному районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 569 (а.с. №12). Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. №13). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя, виникали постійні сварки, зникли почуття любові та поваги, сторони перестали спілкуватися один з одним, цікавитися життям один одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо з серпня 2018р., дитини проживає разом з позивачкою та сторони дійшли згоди щодо її утримання, спорів з приводу поділу майна не мають. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з серпня 2018р., більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачці 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову по квитанції № 85276 від 12.02.2019р. в розмірі 384 грн. 20 коп. (а.с. №5). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачці, а саме в розмірі 384 грн. 20 коп. (а.с. №5). На підставі викладеного,

Outcome: approved