Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

14.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «НАСК «Оранта»\~ про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги мотивують тим, що 24.08.2014 року приблизно о 03 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по обїзній дорозі біля Ташлицького водосховища, зі сторони м. Южноукраїнськ Миколаївської області в напрямку м. Вознесенськ Миколаївської області, грубо порушуючи правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем [NUMBER], з причіпом-платформою, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по смузі зустрічного руху. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.01.2016 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Було задоволено цивільний позов [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2016 року вказаний вирок суду залишено без змін. На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», страхова сума за шкоду, завдану майну потерпілого, в разі страхового випадку складає 50000 гривень. [PERSON] є власником автомобіля «Renault», а [PERSON] - власником напівпричепа до нього. Після ДТП автомобіль та напівпричеп зазнали значних механічних пошкоджень і не підлягають відновлювальному ремонту. Майнові збитки, спричинені [PERSON], згідно експертної оцінки, становлять 108851,58 гривень та витрати на оплату послуг експерта 750 гривень. Майнові збитки, спричинені [PERSON], згідно експертної оцінки, становлять 98125, 42 гривень та витрати на оплату послуг експерта 750 гривень. Однак страхова компанія добровільно відшкодувати збитки відмовляється, посилаючись на те, що з письмовою заявою до них позивач звернулася лише 05.07.2016 року. Тому, посилаючись на вищевикладене, просять позов задовольнити та стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 50000 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а з [PERSON] 59601,58 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Також просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 50000 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а з [PERSON] 48875,42 гривень в відшкодування майнової шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, надіслали на адресу суду заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відбуває покарання в Полтавській ІВП 23, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в підтвердження цього в матеріалах справи є копія повідомлення від 12.12.2016 року, надісланого судом на імя начальника Полтавській ІВП 23 для вручення засудженому [PERSON], однак відповіді від останнього на адресу суду не надійшло (а.с. 62, 67). Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що ні позивачі, ні [PERSON] не повідомили страхову компанію про страховий випадок ДТП, яке сталося 28.08.2014 року. Тільки 05.07.2016 року [PERSON] подала до страхової компанії вказану заяву. А згідно чинного законодавства України підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Тобто, вважає, що позивачами пропущено вказаний строк і тому просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.08.2014 року приблизно о 03 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по обїзній дорозі біля Ташлицького водосховища, зі сторони м. Южноукраїнськ Миколаївської області в напрямку м. Вознесенськ Миколаївської області, не дотримався вимог дорожньої розмітки 1.1 розділу 34.1 Правил дорожнього руху України та в порушення вимог п. 12.2 ПДР України, п. 10.1 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем [NUMBER], з причіпом-платформою E Srem Trail S363, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по смузі зустрічного руху. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого\~ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки (а.с. 18 зворот). Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2016 року вказаний вирок суду змінено, з виключенням із мотивувальної частини вироку вказівки суду про те, що [PERSON] вчинив злочин в стані алкогольного спяніння, а також про визнання за обставину, яка обтяжує покарання, вчинення [PERSON] злочину у стані алкогольного спяніння. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с. 18-25). Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними\~\~і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно з ч.4\~ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги, що вироком суду від 25 січня 2016 року встановлена винуватість відповідача\~\~[PERSON] в даній дорожньо-транспортній пригоді, вирок не скасовано, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про кримінальне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам\~\~пунктів 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху\~знаходиться в прямому\~\~причинно-наслідковому зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної\~\~пригоди та вбачається вина останнього. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~\~ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана\~\~джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі\~\~володіє транспортним засобом. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль\~[NUMBER],\~\~був застрахований ПАТ «НАСК «Оранта» згідно страхового полісу\~\~№ АІ/1673225. Відповідно до даного страхового полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000 гривень, франшиза складає 510 гривень (а.с. 26). Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 988 ЦК України\~страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як видно з висновку № 31 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER], складеного 22 квітня 2016 року експертом-товарознавцем Авто [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 108851, 58 гривень (а.с. 9-14). Відповідно до Акту прийому-передачі виконаної роботи № 31 від 22 квітня 2016 року вартість складання вищезазначеного висновку складає 750 гривень, що згідно копії квитанції №31 від 22 квітня 2016 року було сплачено [PERSON] (а.с. 16, 17). Згідно висновку № 30 експертного автотоварознавчого дослідження напівпричепа Srem Trailоr S363, реєстраційний номер [NUMBER], складеного 22 квітня 2016 року експертом-товарознавцем Авто [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного напівпричепа внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 98125,42 гривень (а.с. 4-7). Відповідно до Акту прийому-передачі виконаної роботи № 30 від 22 квітня 2016 року вартість складання вищезазначеного висновку складає 750 гривень, що згідно копії квитанції №30 від 22 квітня 2016 року було сплачено [PERSON] (а.с. 8,15). [PERSON] є власником автомобіля «Renault», а [PERSON] - власником напівпричепа до нього, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 27, 28). Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом також встановлено, що позивачам станом на час розгляду справи ПАТ «НАСК «Оранта» не здійснило виплату страхового відшкодування та надало відмову у її здійсненні (а.с. 29). Таким чином, з ПАТ «НАСК «Оранта» слід стягнути в користь [PERSON] та [PERSON] відповідно до лімітів відповідальності страховика шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну в розмірі 49490 гривень, на кожного, без врахування франшизи в розмірі 510 грн. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування позивачам, так як вони не подали заяву про страхове відшкодування впродовж одного року згідно вимог ст. 37 п. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 січня 2016 року, яким встановлено вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 серпня 2014 року близько 03.00 год., по обїзній дорозі біля Ташлицького водосховища, зі сторони м. Южноукраїнськ Миколаївської області в напрямку м. Вознесенськ Миколаївської області, набрав законної сили лише 21 червня 2016 року. Таким чином даний строк слід рахувати з моменту встановлення винної особи, тобто з 21 червня 2016 року. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Частинами 2,3 пункту 16\~\~постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що оскільки відповідно до\~статті 3 Закону № 1961-IV\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення\~статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого\~статтею 33 Закону № 1961-IVобов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV\~обов'язку з'ясовується судом, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути: на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, а саме - 59601,58 гривень, з урахуванням витрат, за проведення експертного дослідження в сумі 750 гривень; на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, а саме - 48875,42 гривень, з урахуванням витрат, за проведення експертного дослідження в сумі 750 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з [PERSON] слід стягнути - 320 грн. на користь держави, а з ПАТ «НАСК «Оранта» - 316, 74 грн. (98,98%).

Outcome: partial