overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований між ним та відповідачкою 31 липня 2011 року у виконавчому комітеті Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 4. Позов [PERSON] обґрунтував наступним. 31 липня 2011 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у справі. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб у сторін перший. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного. Позивач зазначає, що примирення і збереження сім'ї між ними бути не може. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Крім того, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] при зверненні до суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки відповідачка попросила змінити їй прізвище, суд вважає за можливе задовольнити таку вимогу останньої та змінити їй прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 14 грудня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що з самого початку подружнього життя відповідач зловживає спиртними напоями. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач проти позову заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 14 грудня 2007 року. Реєстрація шлюбу проводилась Демуринською селищною радою Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 14. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, їм надавався термін для примирення, але до позитивного результату це не призвело, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що рішенням Добропільського міськрайонного суду від 15 березня 2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. У відкритому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача. Відповідач до суду не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON] [INFO] її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с. 4). За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. У відповідності з вимогами п.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 березня 1997 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склались у зв'язку з тим, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 08 березня 1997 року у виконкомі Ворожбянської міської Ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис №07. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 3). Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння між сторонами та розбіжність поглядів на життя, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін і неповнолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні -[PERSON]. Від стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом, позивачка відмовилась, про що подала відповідну письмову заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 % заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народилась спільна донька, проте на даний час відповідач проживає окремо та ухиляється від утримання дитини, не надає кошти на її забезпечення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 04.06.2006 року, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON], батьком якої є відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки - її матері, а відповідач - батько дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, та не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому в силу ст.ст. 180-184, 191 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], які суд визначає в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.11.2014 року і до повноліття дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання синів [PERSON] та [PERSON], які проживають з нею, перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на кожну дитину в розмірі по 500 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в письмовій заяві до суду підтримує свої позовні вимоги, просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився. Своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, а саме через орган реєстрації місця проживання було отримано повідомлення, що відповідач значиться зареєстрованим в [ADDRESS] Відповідачу направлена судова повістка, яка повернулась з відміткою, що за зазначеною адресою відповідач відсутній. Відповідно до вимог ч.5 п.4 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою (за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованому у встановленому порядку), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд вважає можливим розглянути справу по суті та винести по справі заочне рішення. Судом встановлено, що сторони з 19.06.1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб реєструвався виконкомом Орлівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 2 (а.с.5). В сім'ї народилось двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6,7). Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Орлівської сільської ради від 11.11.2014 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 ч.2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, так як розмір аліментів який просить стягнути позивач, є середнім між мінімальним розміром аліментів визначених ст. 182 ч.2 СК України, та половиною прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1.01.2014 року становить 1286 грн. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла [PERSON], яка заповітом від 12.12.1973р., посвідченого Погребищенською державною нотаріальною конторою, зареєстрованим в реєстрі № 1686, заповіла своєму внукові, [PERSON], який являється її батьком, ? частину садиби, розташованої у [ADDRESS]. [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона належним чином прийняла, так як являється спадкоємицею першої черги. Інша ? частина садиби належала її діду [PERSON], який помер [INFO]., згідно договору - дарування від 12.04.1959р., а після його смерті перейшла у спадок до її батька, який належним чином не встиг її прийняти і тому у порядку спадкової трансмісії дане майно прийняла вона. Спадкове майно після смерті спадкодавців складається з житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], яке вона має намір успадкувати, проте в нотаріальному порядку оформити дану спадщину не має можливості, оскільки свідоцтво про право власності від 18.11.1980р., видане Погребищенською міською радою на цілу садибу на ім'я [PERSON], належним чином не було зареєстроване у Вінницькому ООБТІ. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO]., були власниками житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS], як єдина спадкоємиця за законом [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на одноквартирний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 17 липня 2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Жданівської сільської ради Хмільницького району, Вінницької області, актовий запис № 5. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, що сприяло постійним непорозумінням, сваркам. Сторони фактично припинили сумісно проживати, у них відсутній спільний побут, а тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Войтенко. В судове засідання сторони не зявились, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 17 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Суд задовольняє позов та приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів сторін та інших осіб, крім того подружнє життя між сторонами припинено, вони не проживають разом, між ними досягнуто згоди щодо місця проживання сина. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 30 листопада 1995 року, який було зареєстровано відділом загсу Луцького міськвиконкому, актовий запис № 1722. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 30 листопада 1995 року, який було зареєстровано відділом відділом загсу Луцького міськвиконкому, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30 листопада 1995 року. Від даного шлюбу народились діти: доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

13 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON]. В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в свідоцтві про її народження прізвище матері було зазначено як «[PERSON]», що не відповідає запису у свідоцтві про смерть, згідно з яким вона «[PERSON]». Заявниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], була її рідною матір'ю. Представник Спичинецька сільська рада до суду не з`явилася, у телефонному режимі повідомила, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження (а.с. 5), свідоцтвом про смерть (а.с.4), паспортом (а. с. 3), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с.6) та довідкою Спичинецької сільської ради (а. с. 9) беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO], була рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з якими суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO], була рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO], іншого порядку встановлення цього факту немає, то його необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved