Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну способу виконання стягнення аліментів. Просила суд змінити розмір аліментів, які визначені рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.04.2011 року по справі 3 2-836/2011, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, з моменту набрання законної сили рішенням суду. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно вищевказаного рішення на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03.12.2012 року № 0707/9154/2012 відповідача було позбавлено батьківських прав відносно доньки. Рішення суду про стягнення аліментів на даний час перебуває на виконанні в ДВС Мукачівського РУЮ. На момент винесення рішення відповідач був працевлаштований, але згодом звільнився з роботи і оплата аліментів проводилася періодично різними сумами. На даний час відповідач працевлаштований і має стабільний дохід. 30.07.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними в задоволенні яких слід відмовити. Як підстави для відмови в задоволенні позову наводить те, що з часу винесення рішення за яким з нього на користь позивача стягуються аліменти обставини не змінилися. На даний час відповідач одружений і в даному шлюбі у нього народилося двоє дітей, які перебувають на його утриманні. Щодо розміру аліментів зазначив, що після всіх відрахувань на руки він отримує 930, 00 гривень, з чого аліменти становлять 453, 74 гривні, що фактично і є половиною від його доходу. З огляду на це не згідний з тим, що аліменти які стягуються на даний час є порушенням прав дитини в частині грошового забезпечення дітей відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі з мотивів наведених у його відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.04.2011 року по справі 3 2-836/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.02.2011 року (а.с.2). На виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду було видано виконавчий лист від 11.04.2011 року (а.с.3). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 17 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Як і не є підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Позивач ставить питання про збільшення розміру аліментів, визначених судом у частині від доходу - 1/3, але при цьому не наводить доказів зміни матеріального чи сімейного стану відповідача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлюється законом, а не судом і підлягає врахуванню при виконанні рішення суду про стягнення аліментів у частці від заробітку. Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для нового рішення про збільшення розміру аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. І в даному випадку, навіть якщо у рішенні суду при визначенні розміру аліментів є посилання на їх мінімальну межу, це не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для прийняття нового судового рішення. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів зміни її матеріального стану, те що у відповідача після винесення рішення про стягнення аліментів народилася ще одна дитина (а.с.18), відповідач має невисокий дохід, який за період з лютого по липень 2018 року склав 6789,43 гривень (а.с.19), підстав для збільшення розміру аліментів суд не вбачає, а тому у задоволенні позову вважає за необхідне відмовити.

Outcome: dismissed