Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

14 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом про скасування державного акта на право прстійного користування та просить: скасувати державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 виданий 12.03.1996 року; зобовязати [PERSON] [PERSON] у Корюківському районі скасувати реєстрацію державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 виданий 12.03.1996 року; перевести землі включені до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 виданий 12.03.1996 року до земель запасу державної власності Олександрівської сільської ради Корюківського району. Свої вимоги позивач аргументує тим, що він проживає на території Олександрівської сільської ради Корюківського району, є уродженцем даної місцевості, тому вирішив зайнятись фермерством. Для реалізації даного наміру він, у грудня 2015 року звернувся до Головного управління [PERSON] у Чернігівській області із заявами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 55,0 га, 30,0 га та 33,0 га на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. 05 січня 2016 року за № Л-7113/0-42/6-16 Головним управлінням [PERSON] у Чернігівській області було надіслано лист в якому повідомлялося, що земельна ділянка площею 30,0 га включена до складу земель, які передавались у постійне користування КСП «Україна», на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 від 12.03.1996 року; земельні ділянки площею 33,0 га та 55,0 га включені до складу земель, які передавались у колективну власність КСП «Україна», на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН №000052 від 13.09.1995 року, тому йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Відповідно до даних, що містяться в архівному відділі Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області відповідно до рішення загальних зборів колгоспників колгоспу від 20 листопада 1992 року було вирішено реорганізувати КСП «Колгосп «Україна». Також в архівному фонді є розпорядження голови райдержадміністрації від 24 березня 2000 року за №122 про реєстрацію статуту СК «Клокина» та від 13 червня 200 року за №272 про реєстрацію СК «Україна» с. Олександрівка. Тобто після реорганізації КСП «Україна» на території Олександрівської сільської ради Корюківського району було створено два підприємства. На сьогоднішній день діяльність правонаступників колективного сільськогосподарського підприємства припинена. Здійснити переоформлення права постійного користування ( а саме державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 від 12.03.1996 року) на той вид користування який відповідає вимогам Земельного кодексу України не можливо. Таким чином, фактично виходить, що землі, які увійшли до цього державного акта не використовуються, що завдає збитків як громадянам так і державі. Адже оформлення їх у власність чи користування дало б можливість громадянам вирощувати сільськогосподарську продукцію, а держава б отримувала б кошти за їх користування. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимого підтримав та просив задовольнити їх. В судове засідання представник відповідача, що діє як і третя особа на боці відповідача [PERSON] у Корюківському районі надала заяву про розгляд справиу її відсутності, проти позову не заперечує. В судове засідання представник залученої третьої особи, Олександрівської сільської ради надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Розглянувши подані матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, встановив, що позивач проживає на території Олександрівської сільської ради Корюківського району, є уродженцем даної місцевості, тому вирішив зайнятись фермерством. Для реалізації даного наміру він, у грудня 2015 року звернувся до Головного управління [PERSON] у Чернігівській області із заявами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 55,0 га, 30,0 га та 33,0 га на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. 05 січня 2016 року за № Л-7113/0-42/6-16 Головним управлінням [PERSON] у Чернігівській області було надіслано лист в якому повідомлялося, що земельна ділянка площею 30,0 га включена до складу земель, які передавались у постійне користування КСП «Україна», на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 від 12.03.1996 року; земельні ділянки площею 33,0 га та 55,0 га включені до складу земель, які передавались у колективну власність КСП «Україна», на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН №000052 від 13.09.1995 року, тому йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Відповідно до даних, що містяться в архівному відділі Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області відповідно до рішення загальних зборів колгоспників колгоспу від 20 листопада 1992 року було вирішено реорганізувати КСП «Колгосп «Україна». Також в архівному фонді є розпорядження голови райдержадміністрації від 24 березня 2000 року за №122 про реєстрацію статуту СК «Клокина» та від 13 червня 200 року за №272 про реєстрацію СК «Україна» с. Олександрівка. Тобто після реорганізації КСП «Україна» на території Олександрівської сільської ради Корюківського району було створено два підприємства. Здійснити переоформлення права постійного користування ( а саме державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ЧН №002276 від 12.03.1996 року) на той вид користування який відповідає вимогам Земельного кодексу України не можливо. Таким чином, фактично виходить, що землі, які увійшли до цього державного акта не використовуються, що завдає збитків як громадянам так і державі. Адже оформлення їх у власність чи користування дало б можливість громадянам вирощувати сільськогосподарську продукцію, а держава б отримувала б кошти за їх користування. Відповідно ст. 5 Земельного кодексу України (1992 р.) було встановлено, що землі загального користування (внутрігосподарські шляхи, полезахисні лісосмуги та інші ґрунтозахисні насадження, гідротехнічні споруди, тощо) колективних сільськогосподарських підприємств, кооперативів та акціонерних товариств, що ліквідуються або збанкрутіли, передаються у відання відповідних місцевих рад. Так як за розпорядженням Корюківської райдержадміністрації №297 від 10.07.2000 року скасовано (ліквідовано) державну реєстрацію КСП ім. Димитрова, то також відповідно ст. 346 ЦК України, припинення юридичної особи, являється підставою для припинення права власності. Крім цього відповідно ст. 84 Земельного Кодексу України, встановлено, що землі, які не перебувають у комунальній власності та приватній власності вони перебувають у державній власності. Право державної власності на землю набуваються і реалізуються державою в тому числі і райдержадміністрацією. Згідно із пунктом «б» ч.2 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать несільськогосподарські угіддя ( господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до землі лісового фонду, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації, тощо). Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗК України при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). Відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року №5308-VI з дня набрання чинності (з 01.01.2013 року) цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. У державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу (землі комунальної власності відповідних територіальних громад на яких розташовані будівлі, споруди, інші обєкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій. На підставі викладеного та дослідивши документи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає, а позивач просить судовий збір залишити за ним, тому сплачений судовий збір слід залишити за ним.

Outcome: approved