Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

12 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться у шлюбі з відповідачем, що зареєстрований 16.07.1989 року Амвросіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №146. За час перебування в шлюбі у них 12.01.1990 року народився син - [PERSON], та 10.03.1992 року - син [PERSON]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2003 року. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Збереження сімї неможливо і суперечить інтересам подружжя. Шлюб розірвають вперше, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спір про проживання неповнолітньої диитини та поділ сумісного майна у подружжя відсутній. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, майнових претензій не має, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Лукашова». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України), позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору щодо проживання неповнолітньої диитини, майнового спору, а також, спору про поділ сумісного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Наведене свідчить про право відповідача після розірвання шлюбу залишити прізвище «Лукашова».

Outcome: approved