Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

13.03.2020 р. [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій, з врахуванням поданих 23.12.2020р. уточнень, просила суд постановити рішення, яким : скасувати сертифікат відповідності ЛВ000417, виданий інспекцією ДАБК у Львівській області 22.03.2011 року що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта - житлової квартири [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 40588659 від 12.04.2018 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Пелип Ірини Богданівни, Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» щодо права власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 281,1 кв.м.; скасувати запис про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо реєстрації за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на нерухоме майно, а саме житлову квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинної прибудови до квартири [ADDRESS] , а саме: приміщення під номером 2-1 площею 18,2 кв.м., приміщення під номером 2-2 площею 10,5 кв.м., приміщення під номером 2-3 площею 15,9 кв.м., приміщення під номером 2-4 площею 1,2 кв.м., приміщення під номером 2-9 площею 4,8 кв.м., приміщення під номером 2-10 площею 46 кв.м., приміщення під номером 2-16 площею 33,8 кв.м., приміщення під номером 2-17 площею 5,3 кв.м., приміщення під номером 2-15 площею 10,4 кв.м., приміщення під номером 2-14 площею 5,1 кв.м., приміщення під номером 2-13 площею 1,8 кв.м., приміщення під номером 2-12 площею 15,6 кв.м., приміщення під номером 2-11 площею 3,8 кв.м., приміщення під номером 2-21 площею 39,7 кв.м., приміщення під номером 2-20 площею 5,8 кв.м., приміщення під номером 2-19 площею 21,3 кв.м., приміщення під номером 2-18 площею 3,8 кв.м. відповідно до технічної документації. В обґрунтування позовних вимог зазначає , що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. У цій квартирі вона зареєстрована та проживає. Відповідачі є її сусідами , що провели реконструкцію квартири [ADDRESS] у цьому ж будинку, шляхом прибудови та надбудови другого та третього поверхів на прибудинковій території без необхідних дозволів та без набуття у користування, чи власність земельної ділянки. Дана прибудова обмежує позивачу доступ до проходу до дверей її квартири, який значно звузився, порушується видимість з мансардних вікон її житла. Проведеною перебудовою не залишено жодних протипожежних і санітарних відступів для обслуговування належної їй квартири. Після перебудови між квартирами утворився вільний простір шириною близько 60 сантиметрів, що порушує будівельні норми та протипожежні вимоги. У зимовий період в даному місці між стіною її квартири і стіною надбудови скупчується сніг і це може призвести до промокання стіни у її квартирі. Стверджує, що проведена прибудова та надбудова здійснена без відповідних дозволів, про що уповноваженими органами вживалися заходи реагування. Серед іншого, позивач вважає оскаржувані акти - сертифікат відповідності серії ЛВ000417 від 22 березня 2011 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40588659 від 12 квітня 2018 року, запис про проведену державну реєстрацію речових прав за відповідачами на квартиру [ADDRESS] незаконними та такими, що підлягають до скасування з огляду на їх невідповідність законодавству. 30.03.2020р. представник відповідачів - адвокат Заремба О.О. , подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача повністю заперечив. Свою позицію мотивує тим, що позивачем не обґрунтовано належним чином порушення її прав а інтересів, а також не обґрунтовано незаконність оспорюваних актів. Зокрема зазначає, що [PERSON] в позовній заяві посилається на акт ДАБІ від 9 червня 2017 року, яким нібито стверджено проведення будівельних робіт у квартирі відповідачів. Між тим, останньою приховано, що даним актом стверджено лише факт встановлення дахового покриття і встановлення вікон на момент огляду. Дані види робіт, не належить до таких, за результатом яких потрібно вводити в експлуатацію об`єкт, оскільки не проводиться втручання в несучі конструкції та не змінюються технічні характеристики приміщення. При цьому, в серпні 2018 року інспекцією ДАБК у місті Львова проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою відповідачів та складено акт №1494-ПП, яким стверджено, що планування та розміри приміщень відповідають даним технічного паспорту від 2011 року; на об`єкті проводяться роботи з поточного ремонту, які не потребують введення об`єкта в експлуатацію. Вказано, що квартира [ADDRESS] експлуатується та не є об`єктом будівництва. Зазначають про відсутність права позивача на звернення до суду із даним позовом та відсутності порушення її прав в контексті того, що в 2017 році в позивача відбиралася усвідомлена згода на узаконення будівництва у квартирі відповідачів від 11 квітня 2017 року, якою, зокрема, позивач, не заперечувала проти прибудови або переобладнання власником квартири [ADDRESS] над його гаражем. Серед інших, таку згоду надали також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згода посвідчена директором ЛКП «Балатон - 409». 14.04.2020р. від Інспекції ДАБК у м. Львові на адресу суду надійшли письмові пояснення. Представник інспекції зазначає, що спірний сертифікат відповідності № ЛВ 000417 Інспекцією ДАБК у м. Львові не реєструвався, оскільки на момент реєстрації оскаржуваного документу, такого суб`єкта владних повноважень у сфері містобудування, як Інспекція ДАБК у м. Львові ще не було створено. Що стосується позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 40588659 від 12.04.2018 року та скасування запису про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зазначає, що вказане не стосується повноважень, здійснюваних Інспекцією. Відтак, щодо вирішення даного спору по суті, покладається на розсуд суду та просить проводити судові засідання у відсутності представника Інспекції. Від державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» 03.06.2020р. надійшло повідомлення про те, що державний реєстратор Пелип Ірина Богданівна не працює на підприємстві з 23.07.2018р. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 12.03.2020р. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 09.03.2021р. ухвалою суду закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у заяві та уточненнях, просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просили у задоволенні позовних вимоги відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи Львівської міської ради Качмар Ю.Ю. в судовому засіданні пояснив, що при вирішенні даного спору, покладається на розсуд суду. Інші сторони в судове засідання не з`явились. Причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання, або оспорювання. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Верховний Суд України висловив вищезазначену позицію у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-84цс14. Як вбачається з даних інвентаризаційної справи, досліджених в ході судового розгляду, восьмиквартирний будинок [ADDRESS] до 2002 року належав агрофірмі « Провесінь» . Мешканцями квартир проводились реконструкції, надбудови та добудови на житла, яким вони користувались. Ухвалою № 28 Львівської міської ради від 03.07.2002 року вказаний будинок був прийнятий у власність територіальної громади м. Львова. Сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Підставою для набуття права власності позивачки на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою є договір дарування від 31.05.2017 р. , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] подарували, а позивач отримала в дар квартиру [ADDRESS] , що на той час складалася з п`яти житлових кімнат та кухні , загальною площею 181,4 кв.м., житловою відповідно 114 кв.м. Між тим, згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 12.08.2010 року, загальна площа нерухомого майна на дату видачі такого свідоцтва, становила лише 43,2 кв.м. В подальшому, в зв`язку з узаконенням проведених робіт з реконструкції та надбудов, співвласникам [PERSON] та [PERSON] , на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12.08.2010 р., було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою загальною площею вже 181, 4 кв.м. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 12.09.1997 року , відповідачам передано на праві спільної сумісної власності вказане нерухоме майно, загальною площею 37,6 кв.м. Розпорядженням Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради за № 1471 від 01.11.2001 р. за зверненням [PERSON] узаконено самовільне будівництво - проведена двохповерхова прибудова розміром 4,8х4,9 м. Відповідно до договору № 267 від 08.05.1996 р. [PERSON] придбав у Агрофірми « Провесінь» гараж площею 30 кв.м., що розташований на прибудинковій територій будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки ПАТ» Агрофірма» Провесінь « від 04.06.2013 р. за № 162 ним внесено в касу агрофірми на виконання вказаної угоди 25 000000 крб. , що підтверджується також квитанцією до прибуткового касового ордера. Власниками квартир будинку [ADDRESS] , в тому числі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] засвідчили те, що не заперечують проти прибудови або переобладнання [PERSON] квартири [ADDRESS] над належним йому гаражем. Підписи всіх сусідів завірена керівником ЛКП» Балатон-409». Інспекцією ДАБК у Львівській області 22.03.2011 р. було видано сертифікат відповідності ЛВ000417, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта - житлової квартири [ADDRESS] . З листа Департаменту містобудування Львівської міської ради від 28.08.2014 р. вбачається. Що здійснена реконструкція з розширенням за рахунок прибудови до квартири [ADDRESS] не вплинула на технічний стан основних конструктивних елементів будинку, та департамент вважає технічно можливим її експлуатацію. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2018 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , ідентифікаційний номер 40588659 від 12.04.2018 , за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 281,1 кв.м Як підставу для задоволення вимоги щодо скасування сертифікату відповідності ЛВ000417 від 22.03.2011 р.,позивач зазначає той факт, що копія такого сертифікату , як і техпаспорту квартири від 30.03.2011 р. була надана відповідачами лише в серпні 2018 року , в процесі розгляду Львівським апеляційним судом справи № 466/5010/18. Крім того , перевірка законності проведення будівельних робіт проводилась у червні 2017 року Інспекцією ДАБК у м. Львові, проте вказаний документ представлений відповідачами не був, у зв`язку з чим [PERSON] було вручено Припис з вимогою зупинення будівельних робіт. Наведе, на думку позивача, ставить під сумнів той факт, що оспорюваний сертифікат взагалі видавався , а не є сфальсифікованим документом. Отримати ж копію вказаного документу та матеріалів , які стали підставою для його отримано в установі , яка його видавала не має змоги, в зв`язку з її ліквідацією . Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 29 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. Приписами п.п. 3, 23, 24, 25, 27 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку. Для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку. Орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку. Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об`єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об`єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи). Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі. Сертифікат виготовляється в одному примірнику та видається замовнику (уповноваженій ним особі), який має зберігати його протягом всього періоду експлуатації об`єкта. Підставою для відмови у видачі сертифіката є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил. Суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що оспорюваний сертифікат відповідності ЛВ000417 від 22.03.2011 р. видано з порушенням вказаних вимог закону. Також в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що видачею вказаного документу порушено її особисті майнові права. Відсутні і докази в підтвердження того, що сертифікат відповідності ЛВ000417 від 22.03.2011 р. є сфальсифікованим документом. Крім того, у статті 9 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952 вказано, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Зокрема, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та на підставі документів, необхідних для вчинення відповідних дій. Позивачкою не зазначено відсутність яких саме документів, визначених нормами чинного законодавства, не давала підстав державному реєстратору вчиняти необхідні реєстраційні дії, тобто яким актам цивільного законодавства суперечить прийняте рішення про державну реєстрацію прав, що є підставою для визнання його незаконним і скасування. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на яких особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 40588659 від 12.04.2018р. та запису про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Так, згідно п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позивачка у одній з вимог просить з метою захисту її майнових прав, зобов`язати відповідачів , з підстав ст. 376 ЦК України , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинної прибудови до квартири [ADDRESS] . У відповідності до п.5 згаданої Постанови, відповідно до вимог статті 376 ЦК України, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади та органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). В розпорядження суду не надано жодних доказів на підтвердження того, яка саме земельна ділянка закріплена за багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Матеріалами справи встановлено наявність згоди, зокрема, позивача [PERSON] на прибудову, або переобладнання квартири [ADDRESS] над гаражем, що стверджено її підписом на відповідній заяві всіх сусідів від 11 квітня 2017 року. Разом з тим, твердження позивача про проведення такої забудови на земельній ділянці, яка не отримувалася для цього у власність, або користування відповідачами і порушення у зв`язку із цим прав позивача, не підтверджені належними і допустимими доказами. Згідно п.п. 22-25 Постанови №6 від 30.03.2012 року, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред`явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК України) Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів проведення відповідачами надбудови та перебудови квартири [ADDRESS] з порушенням існуючих норм та правил і порушення такою надбудовою прав саме позивача. Крім того, як зазначалось вище, на даний час квартира відповідачів не вважається самовільним будівництвом, об`єкт належним чином введено в експлуатацію, право власності зареєстровано належним чином. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в цілому.

Outcome: dismissed