Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

13.07.2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом про виселення [PERSON] з квартири за адресою: Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул.. Житомирська, б. 96, кв. 8, без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.08.1997 року, позивач придбала вищезазначену квартиру та є її власником. У даній квартирі зареєстровані: позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON] 30.04.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 06.04.2015 р. було розірвано. Однак, відповідач продовжує проживати в квартирі позивача, добровільно залишити квартиру відмовляється, зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, у звязку з чим [PERSON] неодноразово викликала міліцію. За таких умов спільне проживання з відповідачем є неможливим. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є будинок №18 по вул. Леніна у селі Маковиці Новоград-Волинського району Житомирської області. У квартирі позивача [PERSON] став проживати з 2001 року, як член сімї. У 2003 році між ними укладено шлюб, який розірвано рішенням суду від 06.04.2015 року. Шлюбні відносини припинено у звязку з погіршенням стосунків, які на теперішній час є конфліктними. Відповідач зловживає спиртними напоями, агресивно поводиться, вчиняє сварки та бійки, про які позивач неодноразово повідомляла міліцію. Таким чином, спільне проживання у квартирі з відповідачем є неможливим. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що пояснення позивача не відповідають дійсності, вона сама веде аморальний спосіб життя, що є підставою для конфліктів. Крім того, посилався на те, що за час спільного проживання робив витрати на утримання квартири позивача, що, на його думку є підставою для подальшого проживання там. Допитана за клопотанням позивача у якості свідка [PERSON] повідомила суду, що близько знає родину позивача та підтвердила наявність конфліктних стосунків між позивачем та відповідачем, які не можуть спільно проживати. [PERSON] зловживає спиртними напоями, агресивно поводиться, вчиняє сварки та бійки, через які [PERSON] часто тікає з дому та переховується у помешканні [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до\~\~ч. 3 ст. 47 Конституції України - ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідач вселився у спірну квартиру\~як член сім`ї власника - позивача у справі. Згідно копії договору купівлі-продажу від 21.08.1997 року, зареєстрованого в реєстрі № 1476 [PERSON] придбала квартиру № 8, за адресою: вул. Житомирська, 96 ( вул. Кірова буд. № 1) в м. Новоград-Волинський, у [PERSON] (а.с. 5) Право власності позивача не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст.ст. 316 та 319 ЦК України власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, а також\~\~вимагати усунення перешкод у здійсненні ним цього права (ст.391 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до копії рішення Новоград-Волинської міськрайонного суду від 06.04.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 7) Згідно довідки № 1072 від 11.06.2015 р., разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7) Судом встановлено, що оплату комунальних послуг здійснювала позивач, що підтверджується копіями квитанцій. (а.с. 11-12) Згідно норм Житлового кодексу України виселення може бути добровільним, або здійснюватись в судовому порядку. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖКУкраїни, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Отже, для застосування цієї правової норми необхідна обовязкова наявність двох умов: а) систематичне порушення правил співжиття, б) вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу. вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Позивачем надано копію висновку Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області про звернення позивача про сварку з [PERSON] 29.06.2015 р. (а.с. 13) Факт наявності конфліктних стосунків підтверджується поясненнями сторін та показами свідка. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим проживання з ним в одній квартирі, а заходи, що приймались до відповідача з метою припинення його неправомірної поведінки в квартири позитивних результатів не дали. З довідки, виданої Новоград-Волинського РС УДМС України в Житомирській області, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: вул. Леніна, б. №18, с. Маковиці Новоград-Волинського району Житомирської області. Згідно пояснень сторін, будинок за адресою реєстрації відповідача належить його батькам і перешкоди для його проживання у зазначеному будинку відсутні. Отже, відповідач забезпечений іншим жилим приміщенням і виселення його з квартири позивача не призведе до позбавлення його права на житло. Таким чином, суд, аналізуючи наявні докази, приходить до висновку що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved