Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

13.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 18.06.2004 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть та відповідач змінила своє місце проживання. У зв`язку з цим вважає, що шлюб існує формально, а тому просить про його розірвання. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач направив на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, вказавши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач телефоном повідомила, що також просить розглянути справу без її участі та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, зазначила, визнає позовні вимоги та бажає надалі іменуватись шлюбним прізвищем - [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому засіданні. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 18.06.2004 року, що вбачається зі свідоцтва про одруження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 100 (а.с. 4). Сторони мають синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.5,6). Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач скористався таким правом та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. На примирення сторони не згодні. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позиції сторін, суд вважає, що подальше збереження сім`ї є недоцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] а тому, у відповідності до ст. 113 СК України, суд вважає за доцільне, відповідачу [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду був сплачений судовий збір в сумі 840.80 грн. (а.с. 1), однак питання про відшкодування судового збору ним не ставиться. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved