Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

12 червня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини з нею. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] народила дитину [PERSON] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.01.20.20 року шлюб між сторонами розірвано. Посилаючись на заяву відповідача, згідно якої він не заперечує проти проживання малолітнього сина разом з матір`ю, просила її вимоги задовольнити. 17 червня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 16.09.2020 року від [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини, у якій просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог, [PERSON] вказує на рівності батьківських прав щодо виховання дитини та доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком. З приводу цього навів наступні доводи: батько дитини працює неофіційно та отримує стабільний самостійний дохід,яким може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. В той же час, відповідач - мати дитини ніде не працює, почала зловживати алкогольними напоями, належним вихованням дитини не займається, часто залишала дитину на свою матір, яка також зловживає алкогольними напоями та безробітна. [PERSON] вважає, що на даний час дитина більше прихильна до батька, який постійно піклується про нього та бере участь у духовному та фізичному розвиткові. Таким чином, проживання сина з батьком відповідає якнайкращим інтересам дитини. Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатись вихованням дитини, чого відповідач, на його думку, забезпечити не може. Разом з тим, він за бажанням сина не заперечує щодо спілкування сина з матір`ю і готовий усіма силами сприяти тому, щоб син через розлучення батьків не був позбавлений материнського піклування. 16 вересня 2020 року від відповідача також надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого він повідомив суд, що не визнає позов його колишньої дружини, вважає, що в інтересах сина дитині краще проживати біля батька, вказуючи на факті безробітності його матері та зловживанні алкогольними напоями. Стосовно наданої згоди на проживання малолітнього з матір`ю вказав, що дійсно ним була написана така заява, проте згодом змінилися обставини, а саме він начебто зустрів матір [PERSON] - бабусю малолітнього, разом з дитиною, його сином, 06.06.2020 року близько 22-00 год в Таврії-В. , коли [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, а дитина перебувала лише у футболці та нижній білизні. Саме це призвело до того, що він змінив свою думку щодо залишення сина на постійне місце проживання з матір`ю. Зазначає, що він любить свого сина, постійно піклується про нього, бере участь у духовному та фізичному розвиткові. Таким чином, оскільки позивач не змозі забезпечити дитини належні умови проживання, повною мірою сином не займається, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього разом з нею, за недоведеністю та необґрунтованістю її позовних вимог. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2020 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, про визначення місці проживання дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання малолітньої дитини. 08 жовтня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні підтримали свої вимоги , наполягали на їх задоволенні. Проти зустрічного позову заперечували. Відповідач в судовому засіданні погодився з позовними вимогами позивача, вказуючи, що наразі дитина перебуває з матір`ю та він не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з нею, однак за умови що мати не буде перешкоджати йому у побаченнях з дитиною. Вислухавши вступне слово позивача та представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно від спільного шлюбу позивача та відповідача, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року у справі № 495/10080/19, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 04 березня 2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 41. Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви [PERSON] , написаної в присутності завідуючого сектору з питань усиновлення, опіки та піклування Служби у справах дітей 16.12.2019 року, [PERSON] , у зв`язку з розглядом справи в суді щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього [PERSON] запевнив, що він ніколи не заперечував та не заперечує, щоб його малолітній син проживав з матір`ю [PERSON] . Проте, згідно приєднаних до матеріалів справи доказів [PERSON] стало відомо, що [PERSON] примусово забрав дитину від матері, про що було заявлено [PERSON] до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, що підтверджують заяви про вчинення кримінального правопорушення. Згідно листа № 42/12405 від 23.06.2020 року Білгород - Дністровського ВП, гр. [PERSON] повідомлено, що її дитина [PERSON] на даний час знаходиться з його батьком [PERSON] , поки між сторонами відбуваються судові процеси для встановлення постійного місця проживання [PERSON] . Поміж тим, як вбачається з письмових пояснень [PERSON] до правоохоронних органів від 01.07.2020 року, вона намагалась побачитись з сином, проте їй було нанесено тілесні ушкодження в присутності дитини, про що заведено кримінальне провадження № 12020160240001147. [PERSON] також зверталась до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради із заявою про надання допомоги їй у відібранні дитини, вказуючи на самоправності батька, його неадекватних поведінках, та неврівноваженості, з огляду на що існує загроза життю дитини. Однак, згідно листа виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 02/15-32-3308/1689 від 07.07.2020 року вказано, що за результатами проведеної роботи загроза життю [PERSON] не встановлена та відібрання дитини від батька [PERSON] є недоцільним. Посадовими особами здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] , проведено оцінку рівня безпеки дитини, та складено оцінку потреб сім`ї [PERSON] з метою встановлення спроможності батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. В теперішній час дитина повернута матері та проживає разом з позивачем, що не заперечується жодною із сторін. Відповідно до статті 19 СК України , при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, для всебічно та об`єктивного розгляду справи, судом згідно ухвали від 16.07.2020 року було витребувано з органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, адреса: Одеська області, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за місцем проживання його матері [PERSON] , [INFO] .. 02.09.2020 року на адресу суду від виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради надійшов Висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Так, у Висновку органу опіки та піклування зокрема йдеться, що [PERSON] , [INFO] на даний час проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований як безробітний в Білгород - Дністровському МРЦЗ з 13.08.2019 року. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 07.08.2020 № 170 батько в повній мірі задовольняє потреби дитини, має достатній рівень батьківського потенціалу, здатний забезпечити синові повноцінний розвиток і виховання. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що нею також створено всі необхідні умови для проживання та розвитку малолітньої дитини. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 31.07.2020 року № 169 мати має достатній рівень батьківського потенціалу, здатна забезпечити синові повноцінний розвиток та виховання. [PERSON] є фізична особа-підприємець, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білгород-Дністровської міської ради від 28.08.2020 року, враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У сенсі розуміння ч.2 ст 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України , орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Посилання відповідача на факті зловживання матір`ю дитини алкогольними напоями спростовано перевіреною органом опіки та піклування інформацію про не знаходження даної особи, зокрема у лікаря-нарколога. Будь-яких достатніх та об`єктивних доказів у підтвердження таких доводів відповідачем [PERSON] не надано. Той факт, що позивач не здатна забезпечити дитині належні умови проживання та виховання, спростований також Висновком органу опіки та піклування № 02/15-29-3685/2128 від 01.09.2020 року, а також долученою позивачем довідкою ФОП [PERSON] , про те, що дитина [PERSON] дійсно з 28.03.2018 року - 27.06.2019 рік відвідував систематично у супроводі матері групу «Ранього розвитку» та садочок неповного дня. Безробітність [PERSON] належним чином не доведена, між тим встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем. В свою чергу, у Висновку органу опіки та піклування № 02/15-29-3685/2128 від 01.09.2020 року вказано, що [PERSON] зареєстрований як безробітний. Таким чином, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, вік дитини, виходячи з можливості створення належних умов для виховання сина, та виходячи з якнайращіх інтересів дитини, суд приходить до висновку, що дійсно правильним буде визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , а отже її позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно зустрічного позову, то суд виходить з неможливості його задоволення, оскільки мало місце примусове відбирання дитини від матері, без урахування його волі та інтересів, стосовно підстав для цього, то вони не підтверджені жодними належними та об`єктивними доказами, так само як прихильність дитини в більшій мірі до батька, зважаючи на заяву батька дитини, що він ніколи не заперечував та не заперечуватиме проти проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю, проте зміна його рішення не зумовлена достатніми обставинами, не має доказовості, та того, що дитина наразі перебуває з матір`ю та знаходиться на її утриманні, враховуючи згоду відповідача на визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, виходячи з доведеності первісного позову, що виключає можливість задоволення зустрічного, суд вважає за необхідне в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини - відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved