Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

14 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.02.2008 року в сумі 27471,74грн та судові витрати у розмірі 1600,00грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору відповідачс отримав кредит у розмірі 21600,00грн, однак свої обовязки щодо його повернення, сплати відсотків та інших платежів виконує неналежним чином. Станом на 31.01.2017 року відповідач має загальну заборгованість у сумі 27471,74 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2964,77грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20160,70грн, заборгованості за пенею та комісією в сумі 2800,00грн, а також штрафи відповідно до пункуту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250грн, та штраф (процентна складова) в сумі 1296,27грн. В судове засідання позивач представника не направив, прохав справу розглядати без представника, позов підтримував у повному обсязі, посилаючись на надані докази. Відповідач позов визнав частково в попередньому судовому засіданні та показав суду, що не зміг сплачувати кредитний борг, так як втратив роботу, проживає на квартирі, яку орендує, і немає інших доходів, прохав позов задовольнити в частині стягнення боргу та відсотків, справу розщглянути без його участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши їх допустимість, належність, достовірність, достатність і об»єктивність, врахувавши їх правові позиції, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 20.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав в кредит 21600,00грн і зобов»язувався сплачувати відсотки у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою про надання кредиту та погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг ( аркуші - 8-13). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»та «Тарифами Банку», які викладені на сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору і з серпня 2014 року перестав сплачувати чергові платежі, відсотки та комісію за користування кредитними коштами, в зв»язку з чим станом на 31.01.2017 року має загальну заборгованість у сумі 27471,74грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2964,77грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20160,70грн, заборгованості за пеню та комісією в сумі 2800,00грн, а також штрафи відповідно до пункуту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 250грн, та штраф (процентна складова) в сумі 1296,27грн, що підтверджено наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 20.02.2008року, укладеним сторонами спору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаєв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено обов»язок позичальника за кредитним договором повернути борг та сплатити проценти за користування ним. У разі порушення зобов»язання настають наслідки у виді сплати неустойки, передбачені статтями 549, 611 ЦК України. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Із аналізу зазначених норм закону і встановлених фактів вбачається, що відповідач не виконав в повній мірі умови договору не сплатив позивачеві 2964,77грн боргу за кредитом, через що йому нараховані відсотки та інші платежі, передбачені умовами укладеного кредитного договору та ст.1050 ЦК України, а тому вимоги позивача по стягненню нарахованих і несплачених відповідачем платежів по тілу кредиту, відсоткам, пені підлягають задоволеннюв сумі 25925.47грн. В частині стягнення штрафу в сумі 250грн і 1296,27грн (процентна складова), суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованності у розмірі 1% а кожен день прострочення кредиту але не менше 10грн в місяць, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час п.8.6 Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 120 днів. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 94.37% ( 25925,.47грн х 100% : 27471.74грн), то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1509.94грн ( 1600грн х 94.37% : 100). На підставі викладеного статтями 526, 527, 530, 610, 611, 615,625,634,1054,1066, 1069 ЦК України. ,

Outcome: partial