Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

14.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2011 року. Від шлюбу мають спільну дитину 2000 року народження. Просила постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований у виконавчому комітеті Горбівської сільської ради Куликівського райну Чернігівської області 24 квітня 1999 року, актовий запис № 2. Після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 29.09.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 1999 року у виконавчому комітеті Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, актовий запис № 2. Сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, стосунки не підтримують. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, сторони не проживають однією сім`єю з жовтня 2011 року, спільного господарства не ведуть, стосунки не підтримують, позивач заперечує проти надання часу на примирення, а відповідач позов повністю визнає, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу.

Outcome: approved