Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

13.04.2016 року представник позивача [PERSON] Акціонерного Товариства [PERSON] Банку ПриватБанк звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 34 658,46 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору без номеру від 14.09.2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідачки позивач просив стягнути з неї заборгованість станом на 29.02.2016 року в розмірі 34 658 грн. 46 коп., яка складається з наступного: - 14 809 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; - 16 808 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 913 грн. 60 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил банківських послуг: - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 1 626 грн. 59 коп. штраф ( процентна складова). У розглядуваній цивільній справі 23.08.2016 року ухвалювалося заочне рішення, яке за заявою відповідача скасоване ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.05.2017 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала. Надавши письмові докази та заперечення в яких просила в задоволенні позовних вимог відносно [PERSON] відмовити. Відповідачка [PERSON] подала письмову заяву в якій зазначила, що з позовними вимогами погоджується частково оскільки нею частково сплачено суму боргу, та надає цьому підтвердженню копію чеків. Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що між Закритим Акціонерним Товариством [PERSON] Банком ПриватБанк, правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] ПриватБанк і [PERSON] 14.09.2007 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати останній кредит у розмірі 15 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідно відповідачка [PERSON] належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі у порядку і на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобов`язання в частині надання відповідачці [PERSON] кредитних коштів виконав повністю. Отримавши кредитні кошти, відповідачка належним чином не виконала свої зобов'язання за договором, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у неї станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість в розмірі 34 658 грн. 46 коп., яка складається з наступного: - 14 809 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; - 16 808 грн. 95 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 913 грн. 60 коп. - заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 1 626 грн. 59 коп. штраф ( процентна складова). Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит відповідно до умов договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та видав позичальнику обумовлену кредитним договором суму, що підтверджується наданими позивачем доказами. Відповідно наданих копій чеків відповідачкою, вбачається, що з [PERSON] автоматично списувалися кошти для погашення простроченої заборгованості по карті. Як вбачається з наданих копій чеків загальна сума списання становить 24 740, 28 грн. Зважаючи на те, що з [PERSON] відбулося автоматичне списання коштів в сумі 24740,28 грн., а позивачем нараховано суму боргу 34658,46 грн., то з відповідачки слід стягнути непогашену суму боргу в розмірі 9918,18 грн. Тож в силу ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачкою доведено обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Крім того судом з позивача витребовувалися докази які б мали значення для справи, але їх не було надано. Таким чином, враховуючи вище викладене суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути непогашену суму боргу в розмірі 9918,18 грн., та судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial