Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

14.07.2015 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, Управління Державного земельного агентства у Миколаївському районі Миколаївської області, Приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадщину. В позові позивач вказав, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді наступного майна: 9/50 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в місті Миколаєві по вул. Радісній, 8, а також земельної ділянки площею 2,7251га, кадастровий номер - 4824282700:07:000:0185, яка розташована в межах території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. В передбачений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Але відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.01.2015р., у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. Представник Управління Державного земельного агентства у Миколаївському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 26 січня 2014року помер батько позивача, [PERSON]. Серед спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, є син - [PERSON]. Шлюб між батьком та матір'ю розірвано 03.03.2004р. відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 29.10.2013р., після цього [PERSON] не одружувався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді наступного майна: 9/50 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в місті Миколаєві по вул. Радісній, 8, а також земельної ділянки площею 2,7251га, кадастровий номер - 4824282700:07:000:0185, яка розташована в межах території Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. В передбачений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.01.2015р., у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено. Підставою відмови у вчиненні нотаріальних дій були зазначено, що наданий спадкоємцем правовстановлюючий документ на належні спадкодавцеві 9/50 частин житлового будинку №8 по вул. Радісній в м. Миколаєві - це договір купівлі-продажу від 29.09.1982р., дублікат якого наданий Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 03.08.2014р. за реєстром №5-138, який не зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Також вказується, що ММ БТІ за замовленням інших співвласників житлового будинку здійснювався перерахунок їх часток у праві власності, а таким чином, нотаріус вважає, що і частка [PERSON] мала змінитись. Право власності померлого [PERSON] на земельну ділянку підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.2012р. р№2-223, відповідно до якого [PERSON] належить 1/2 частка земельної ділянки площею 5.45га. кадастровий номер 4824282700:07:000:0002, яка розташована в межах території Нечаянської сільради Миколаївського району Миколаївської області. Проте, при державній реєстрації цього права, що була проведена 15.04.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] вказана частка у праві власності 1/1, площа 2,72501га, кадастровий номер - 4824282700:07:000:0185. Така ж інформація вказана Управлінням Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області у виданому Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.08.2014 року. Таким чином, через виявлені розбіжності у документації, у оформленні права на спадщину було відмовлено. Відповідно до ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», станом на час отримання дублікату договору ММ БТІ не входить до системи органів державної реєстрації прав, у звязку з чим наданий дублікат не може бути зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Разом з тим зареєструвати дублікат договору не можливо через смерть власника. Щодо зміни частини у праві власності, то [PERSON] придбав 9/50 частин житлового будинку і не звертався до відповідних державних установ з приводу реєстрації зміни частини, не отримував інший правовстановлюючий документ, договір перерозподілу часток житлового будинку зі співвласниками не укладав, а тому немає підстав вважати, що його частка у праві власності змінилась; йому належить придбана частина житлового будинку у тому ж розмірі (9/50 частини), яка належала попередньому власнику, і яка, в свою чергу, складає базу спадкового майна. За довідкою ММ БТІ від 02.12.2014р. №2-5680, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 272573грн., відповідно вартість 9/50 частин складає 49063,14грн. За відповіддю Управління Держземагентства у Миколаївському районі Миколаївської області від 29.05.2015р. №29-14.03-0.2-3230/2-15, розбіжності у площі та кадастровому номері виникли через розроблення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів (державних актів), що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] (співвласник земельної ділянки). Але. документально змінивши основні показники земельної ділянки (площу, кадастровий номер) спадкодавець [PERSON] не встиг за життя отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно (державний акт про право власності). З копії матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], який помер 26.01.2014 року, відкритої приватним нотаріусом 22 липня 2014 року, спадкова справа №5/2014 (номер у спадковому реєстрі - 56333895) вбачається, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його батька [PERSON] на користь сина померлого - [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч,4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З урахуванням викладеного, суд приходить до пероконання, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved