Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13.01.2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким висилити відповідача з будинку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В даному будинку вона мешкає разом з відповідачем. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком, з яким вона розірвала шлюб, через те, що він на протязі всього сумісного проживання дуже погано до не ставився, зловживав спиртними напоями, робив скандали. Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати у будинку та систематично порушує правила співжиття, робить неможливі умови для проживання з ним в одному будинку. Позивачка з цього приводу не одноразово зверталась до правоохоронних органів, відповідача притягували до адміністративної відповідальності, але це нічого не змінило. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється виселитись з спірної квартири, позивачка була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали та просили висилити відповідача з будинку. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.24, 31, 41), про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, за згодою позивача, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши думку позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні позивачці на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 06.03.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1108 (а.с.5-6) та відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.03.2008 року №18308874 (а.с.7). У вказаному будинку окрім позивачки мешкає відповідач - [PERSON], що підтверджується довідкою виданою виконкомом Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області від 26.12.2013 року №1843 (а.с.8). Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивачки, що вбачається з рішення Біляївського районного суду від 02.04.2013 року, яким шлюбні відносини між ними розірвано (а.с.9-10). Позивачка у своєму позові наполягала на виселенні відповідача з тих підстав, що він на протязі всього сумісного проживання дуже погано до не неї ставився, зловживав спиртними напоями, робив скандали та продовжуючи проживати у будинку, робить неможливі умови для сумісного проживання. З цього приводу позивачка неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Вказане підтверджується наступними матеріалами справи: - протоколом про адміністративне правопорушення за ст.173-2 ч.2 КУпАП, серії ОД №0224416 від 08.07.2013 року (а.с.12); - протоколом про адміністративне правопорушення за ст.173-2 ч.1 КУпАП, серії ОД №0224417 выд 08.07.2013 року (а.с.14); - протоколом про адміністративне правопорушення за ст.173-2 ч.2 КУпАП, серії ОД №0224429 від 06.09.2013 року (а.с.16). Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має, відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved