Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

14\~грудня 2017\~року позивач\~звернулась до\~суду із\~позовом,\~яким,\~з урахуванням\~уточнень,\~просить визнати\~за нею\~право власності\~на\~земельну ділянку\~№ 57\~площею 0,06\~га,\~що розташована\~на території\~Пісочинської сільради\~садівничого товариства\~«Зернятко»,\~цільове призначення\~ведення садівництва\~та будівництво\~садового будинку,\~яка раніш\~належала [PERSON] за набувальною давністю. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~щоз 1997 року обслуговує земельну ділянка № 57 площею 0,06 га, що розташована на території Пісочинської сільради садівничого товариства «Зернятко». Позивачка з 1997 року є членом [PERSON] товариства «ЗЕРНЯТКО» Земельна ділянка № 57 площею 0,06 га, якою безперервно користується та відкрито володіє позивачка, приватизована та раніш належала [PERSON] на підставі державного акту на землю від 14 жовтня 1994 року, однак остання померла у 1995 році, особи, які претендують на вказану земельну ділянку - відсутні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.04.2018 року за клопотанням представника позивача витребувано з\~ Харківського обласного державного нотаріального архіву (м. Харків, вул. Бубліка,18) інформацію зі спадкового реєстру (витягу з реєстру) про спадкоємців після смерті [PERSON], померла 21.09.1995 р. мешкала [ADDRESS], та [PERSON], померла 31.05.1996 р. мешкала [ADDRESS]. 18 травня 2018 року через канцелярію суду з Харківського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь від 26.04.2018 р. за № 1232/01-21 та копії інформаційних довідок зі Спадкового реєстру. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити та сплачений судовий збір покласти на позивача. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе, а також не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але в судове засідання не зявилась без поважних на то причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подавав, а так само не подав у встановлений строк відзив на позов. Представник відповідача [PERSON] товариства «Зернятко» в судове засідання не зявився, в поданому до суду відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у відсутність відповідача, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6\~ст. 81 ЦПК України\~:Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно державного акту про право приватної власності на землю серія ХР 25-69-14856, виданого від 14 жовтня 1994 року, на підставі рішення виконавчого комітету Пісочинської селищої ради № 1037 від 13.09.1994 року, [PERSON] є власником земельної ділянки № 57 площею 0,06 га, що розташована на території Пісочинської сільради садівничого товариства «Зернятко». Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 361. [PERSON] померла 21.09.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1ВЛ № 343994 виданим 23.09.1995 року, Мерефянською міською Радою за актовим записом № 422.\~\~\~\~ Спадщину після її смерті на земельну ділянку ніхто не приймав, а на інше майно, а саме квартиру № 5 , розташовану в м. Мерефа вул. Бджолостанція буд. № 28, спадщину прийняла відповідач у справі [PERSON], яка є онукою [PERSON] та племінницею [PERSON], що підтверджується відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву від 26.04.2018 р. за № 1232/01-21 та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру. На протязі тривалого часу, з 1997 року, позивачка відкрито, безперервно, добросовісно володіє вищевказаною земельною ділянкою. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Відповідно до ч. ч. 1, 4ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як зазначає ст. 344 ч. 2 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем правонаступником вона є. Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставіст. 344 ЦК Україниможливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно дост. 344 ЦК Україниє добросовісність. Окрім цього, враховуючи положення пункту 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила\~статті 344 ЦК\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення\~статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Згідно з п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до довідок СТ «Зернятко» від 30.01.2018 р., [PERSON] є членом садівничого товариства «Зернятко» з 1997 року. Здійснює обслуговування та нагляд за садівничим участком № 57, більше 20 років, проводе агрохімічні роботи (посадка дерев, їх обробка, прибирання і інші роботи). Заборгованості перед СТ «Зернятко» в т.ч. за членськими внесками не має. Суд вважає встановленим, що позивач з 2001 року добросовісно, безперервно та відкрито володіє земельною ділянкою № 57\~площею 0,06\~га,\~що розташована\~на території\~Пісочинської сільради\~садівничого товариства\~«Зернятко», та особи, які претендують на вказану землю - відсутні. При таких обставинах, суд вважає достатніми підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved