overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

13 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований 01 травня 2004 року у відділі РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 15, посилаючись на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили, подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та погодився на розірвання шлюбу Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 травня 2004 року у відділі РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 15, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЕЛ № 071030 від 01.05.2004(а.с. 3). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з 24 червня 2015 року, примирення вважають неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, примирення між подружжям сторони вважають не можливим, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

13 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Гладківщинській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.2015 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Спільних дітей сторони не мають. Позивач також стверджує, що майнового спору між сторонами не існує на час подачі даного позову. Сторони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин. Причиною розпаду сім`ї, на думку позивача, стало те, що подружжя мають різного складу характери, різні погляди на сімейне життя. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Позивач у судове засідання не прибула, у письмовій заяві, направленій на адресу суду, позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не прибув, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про намір дружини розлучитись знає. Бо приймав участь у підготовчому засіданні. Відзиву на позов не подав, письмові заперечення щодо розірвання шлюбу до суду не направив. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, вільної згоди дружини на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересамдружини, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

13 листопада 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини. В обґрунтування позову остання зазначила, що 22 листопада 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем проживаємо окремо. Відповідач матеріальної допомоги на дитину та на її утримання не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 22 листопада 2014 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 832 від 11.11.2015 року, виданою виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини та дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

13 листопада 2015 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 07 березня 2015 року згідно наказу відповідач був призваний на військову службу в якості солдата на посаді водія-санітара, під час проходження служби відповідач отримав речове майно на загальну суму 1270.16 грн. 10 липня 2015 року відповідач був звільнений з військової служби в запас ЗС України, але при цьому речове майно не передав, а тому з урахуванням зносу та часткового стягнення позивач просить стягнути з відповідача компенсацію вартості майна в розмірі 1096.92 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так судом встановлено,що 07 березня 2015 року згідно наказу №111-ос відповідач [PERSON] , [INFO] був призваний на військову службу в якості солдата на посаді водія-санітара (а.с.7). В березні 2015 року під час проходження служби відповідач отримав речове майно на загальну суму 1270.16 грн. (а.с.9.10). 10 липня 2015 року відповідач був звільнений з військової служби в запас ЗС України (а.с.8), при цьому речове майно не передав (а.с.9-10). З урахуванням того, що відповідач отримав належним чином речове майно, строк носіння яких не закінчився, при цьому відповідач не повернув, а тому відповідно до ст. 9-1 п.1 Закону України «Про соціальний\~ і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 27 Положення про порядок речового забезпечення військослужбовців ДПС, затвердженого Постановою КМ України № 727 від 20.08.2008 року, з урахуванням зносу та часткового стягнення, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість компенсації речового майна в розмірі 1096.92 грн. відповідно до розрахунку, який судом перевірений та складений вірно (а.с. 10).\~ В зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1218 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

13 листопада 2015 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 349. Зазначає, що від даного шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась в вересні 2015 року та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, в яких позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 06 серпня 2011 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 349. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Також стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

13 листопада 2015 року до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року, що був зареєстрований міським відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 926. Зазначає, що від даного шлюбу спільних дітей не мають. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишивши її прізвище після розлучення без змін. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 23 листопада 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Горлівським міським управлінням юстиції Донецької області, актовий запис № 926. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони спільних дітей не мають. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

13 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документу, посилаючись на те, що цей документ потрібний йому для оформлення пенсії . В своїй заяві заявник просив встановити факт належності йому , [PERSON] , трудової книжки БТ-І № 1148127 від 16 серпня 1976 року. Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав. Зацікавлена особа представник Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, надав заяву № 02-31/182 від 15.12.2015 року про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що [PERSON] не має можливості оформити пенсію , оскільки в трудовій книжці БТ-І № 1148127 від 16 серпня 1976 року , видана Новосанжарською автоколоною невірно зазначено прізвище позивача, а саме «Крнворучко» , замість вірного «Криворучко» ( а.с. 5). Згідно паспорта серії КН 370164, виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 16.04.1997 року, та картки фізичної особи платника податків від 17.05.2002 року , прізвище, імя та по батькові заявника - [PERSON] , 20.11. [INFO] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження серії ЯЖ № 380691 виданого 02 грудня 1955 року Нехворощанською сільською радою Нехворощанського району, , прізвище, імя та по батькові заявника [PERSON], 20.11.1955 р.н.( а.с. 4) Згідно розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 382 від 25.06.2004 року скасовано державну реєстрацію спільному підприємству «Автоколона», ідентифікаційний код 01738788 ( а.с. 6). Аналіз цих документів дає суду підстави для встановлення факту належності заявнику , [PERSON] , трудової книжки БТ-І № 1148127 від 16 серпня 1976 року , видана Новосанжарською автоколоною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

13 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, вул.. Запорізьке шосе, 74/99. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.11.2015р. о 10 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2015р. о 10 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Макарової районної лікарні. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора приблизно орієнтована в місті, не знає поточної дати, настрій ближче до рівного. Марення, галюцинацій не виявляє. Мислення вязке, туго рухоме. Память знижена на поточні та минулі дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

13 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Павлоград, вул. Степного фронту, 12/47. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.11.2015 р. о 12 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2015 р. о 12 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кабанець міської лікарні № 1 м. Павлограда. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна, агресивна до рідних, не спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved