Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

13 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Валківського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. В позові зазначено, що 13.12.2014 року та 17.02.2015 року [PERSON] передав [PERSON] 30 000 та 70 000 дол. США відповідно та [PERSON] особисто написала та підписала розписки про отримання грошових коштів. Крім того, згідно розписок від 25.05.2015 року, 11.09.2015 року та від 05.11.2015 року, [PERSON] та його дружина [PERSON] надали [PERSON] кошти на загальну суму 200 000 дол. США (60 000, 80 000 та 60 000 дол. США). В березні 2016 року позивач дізнався, що [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами фізичних та юридичних осіб у дуже великих розмірах. Оскільки за договорами позики грошові кошти отримувала [PERSON] в інтересах сім`ї в період перебування в шлюбі з [PERSON] , відповідачі як подружжя, несуть солідарне зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Відповідачі зобов`язані були повернути грошові кошти протягом 7 днів з моменту отримання вимоги позивача. Такі вимоги про повернення коштів [PERSON] та [PERSON] отримали в квітні 2016 року, а тому обов`язок щодо повернення коштів також виник в квітні 2016 року. 28.12.2018 року між позивачем та дружиною [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за борговими розписками [PERSON] . На момент звернення до суду із позовом, відповідачі своїх зобов`язань не виконали та жодних коштів не повернули. Позивач вимагає стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 15 284 986 грн. 20 коп., з яких: 8 117 314 грн. 80 коп. - основна сума заборгованості; 4 509 990 грн. 06 коп. - проценти за користування грошовими коштами; 591 783 грн. 33 коп. - 3% річних; 2 065 943 грн. 00 коп. - інфляційні втрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що [PERSON] за договорами позики надав [PERSON] грошові кошти на суму 100 000 дол. США., а його дружина [PERSON] в сумі 200 000 дол. США. Вказані в розписці кошти, [PERSON] зобов`язана була повернути протягом 7 днів з дня вручення їй вимоги. Таку вимогу остання отримала в квітні 2016 року, однак жодних коштів не перерахувала позивачу. Крім того, оскільки [PERSON] на час отримання коштів була в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , у відповідності до ст. 65 СК України, остання діяла в інтересах сім`ї отримуючи позику, а тому відповідачі несуть солідарну відповідальність. Як пояснив представник позивача, [PERSON] уклав договір зі своєю дружиною [PERSON] про відступлення права вимоги за борговими розписками [PERSON] , а тому, позивач має право вимагати від відповідачів повернення коштів на суму 300 000 дол. США. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-сайті Валківського районного суду Харківської області. Враховуючи, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені, будь-яких клопотань та відзивів на позовну заяву не подали, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Як вбачаться зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі. Так, 13 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Валківського районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. Цивільна справа розподілена в провадження судді Логвінова А.О. Ухвалою судді від 06.03.2019 року провадження у справі відкрите та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 14.03.2019 року, суддя Валківського районного суду Харківської області Логвінов А.О. відбув у відрядження строком на 1 рік. Цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, розподілена судді Товстолужському О.В. Ухвалою судді Товстолужського О.В. від 03.04.2019 року зазначена цивільна справа була прийнята до свого провадження. Оскільки будь-яких даних, що станом на 04.04.2019 року хоча б один із відповідачів мешкав або був зареєстрований на території Валківського району Харківської області не було, ухвалою судді від 04.04.2019 року позовну заяву [PERSON] було передано Орджонікідзевському районному суду м. Харкова, тобто за місцем мешкання відповідачів, що вказані в позові. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] направлено до Валківського районного суду Харківської області, оскільки один із відповідачів, а саме [PERSON] зареєстрований на території Валківського району, а інший відповідач [PERSON] знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , з 14.11.2016 року, що підтверджуються довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідачів від 10.06.2019 року. 23 липня 2019 року ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області цивільну справи прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року підготовче провадження у справі закрите та призначено до розгляду по суті. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 13.12.2014 року та 17.02.2015 року [PERSON] надав [PERSON] позику - грошові кошти в сумі 30 000 дол. США та в сумі 70 000 дол. США, що підтверджується складеними та підписаними розписками від імені [PERSON] (а.с.20,21) Крім того, 25.05.2015 року, 11.09.2015 року та 05.11.2015 року, [PERSON] надала [PERSON] позику - грошові кошти в сумі 60 000 дол. США, 80 000 дол. США та в сумі 60 000 дол. США, що підтверджується складеними та підписаними розписками від імені [PERSON] (а.с.22-24) Згідно змісту розписок, [PERSON] зобов`язалась повернути грошові кошти на протязі 7 днів з моменту отримання усної або письмової вимоги, або отримання СМС-повідомлення про повернення коштів. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З частини другої статті 1047 ЦК України випливає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі змісту цивільної справи, два договори позики укладені між [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 100 000 дол. США, а також три договори між [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 200 000 дол. США. Зі змісту письмової вимоги про повернення грошових коштів від 14.04.2016 року витікає, що [PERSON] направив [PERSON] вимогу про повернення йому та [PERSON] коштів за договорами розписки на загальну суму 300 000 дол. США протягом 7 днів з дня отримання такої вимоги (а.с.25) Зазначену вимогу, [PERSON] отримала особисто 16 квітня 2016 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням та описом вкладення в конверт (а.с.27,28) Водночас, як вбачається з договору про відступлення права вимоги від 28.12.2018 року, [PERSON] відступила [PERSON] право вимоги за договорами позики грошових коштів за вищевказаними договорами розписки на загальну суму 200 000 дол. США.(а.с.39-41) Тобто, саме з 28.12.2018, [PERSON] отримав право вимагати у іншої сторони договору виконання зобов`язань, а тому направлення 14.04.2016 року вимоги позивачем [PERSON] про повернення коштів [PERSON] не може вважатись повідомленням про необхідність повернення коштів. В матеріалах справи міститься письмова вимога [PERSON] до [PERSON] про повернення коштів на загальну суму 200 000 дол. США за розписками від 25.05.2015 року, 11.09.2015 року та від 05.11.2015 року (а.с.30) Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач стверджує, що зазначену вимогу [PERSON] отримала особисто, проте суд не приймає до уваги такий документ, як належний доказ, оскільки в ньому не зазначено прізвище хто його отримав, а підпис не дає повного розуміння, хто саме отримав вимогу. Отже, будь-яких об`єктивних даних, що [PERSON] отримала вимогу про повернення коштів за розписками від 25.05.2015 року, 11.09.2015 року та від 05.11.2015 року, - стороною позивача не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання лише за договорами позики від 13.12.2014 року та від 17.02.2015 року та не повернула [PERSON] грошові кошти на загальну суму 100 000 дол. США. При цьому, позивач прохає стягнути суму заборгованості солідарно із [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] отримувала грошові кошти під час перебування у шлюбі з [PERSON] , а тому діяла в інтересах сім`ї, у відповідності до ст. 65 СК України. Суд не погоджується з таким твердженням сторони позивача з огляду на наступне. Так, матеріали цивільної справи не містять належних даних, що на час укладення договорів позики, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Таким доказом може бути або свідоцтво про укладення шлюбу, або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, а тому фотокопія паспорту виданого на ім`я [PERSON] (а.с.85,86) не свідчить про те, що на час виникнення правовідносин шлюб не був розірваний. Крім того, зі змісту положень ст. 65 СК України, вбачається, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Будь-яких даних, що отримані кошти [PERSON] були використані саме в інтересах сім`ї, стороною позивача не надано. До того ж, з ч. 2 ст. 65 СК України витікає, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Даних про те, що [PERSON] надавав згоду на укладення такого договору, матеріали справи не містять. Спрямовані [PERSON] вимоги [PERSON] про повернення коштів від 14.04.2016 року не можуть бути доказом, який підтверджує наявність у останнього обов`язку з повернення коштів. Отже, враховуючи, що [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договорами позики від 13.12.2014 року та 17.02.2015 року і не повернула кошти, в передбачений договором строк, суд вважає за необхідне стягнути із останньої заборгованість на користь [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд не виходячи за межі позовних вимоги вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 100 000 дол. США за курсом, який прохає застосувати позивач, а саме на день звернення до суду - 27,05 коп. за 1 дол. США, тобто 2 705 000 грн. 00 коп. Крім того, згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати. При цьому, період за який розраховуються вказані суми має бути з 24.04.2016 року (дати з якої [PERSON] зобов`язана була повернути грошові кошти) по 12.02.2019 року (який позивач зазначає як кінцеву дату розрахунку заборгованості). Втрати від інфляції розраховуються як: Сума боргу ? Індекс інфляції / 100% - Сума боргу. Згідно даних Державної служби статистики України індекс інфляції становить: Місяць року за період розрахункуІндекс інфляції, % квітень місяць 2016103.5 травень місяць 2016100.1 червень місяць 201699.8 липень місяць 201699.9 серпень місяць 201699.7 вересень місяць 2016101.8 жовтень місяць 2016102.8 листопад місяць 2016101.8 грудень місяць 2016100.9 січень місяць 2017101.1 лютий місяць 2017101.0 березень місяць 2017101.8 квітень місяць 2017100.9 травень місяць 2017101.3 червень місяць 2017101.6 липень місяць 2017100.2 серпень місяць 201799.9 вересень місяць 2017102.0 жовтень місяць 2017101.2 листопад місяць 2017100.9 грудень місяць 2017101.0 січень місяць 2018101.5 лютий місяць 2018100.9 березень місяць 2018101.1 квітень місяць 2018100.8 травень місяць 2018100.0 червень місяць 2018100.0 липень місяць 201899.3 серпень місяць 2018100.0 вересень місяць 2018101.9 жовтень місяць 2018101.7 листопад місяць 2018101.4 грудень місяць 2018100.8 січень місяць 2019101.0 За таких підстав, інфляційні втрати складають 1 068 869 грн. 91 коп. Розрахунок 3% річних за користування грошовими коштами визначається, як [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів] Таким чином, сума 3% річних відсотків за користування грошовими коштами за період з 24.04.2016 року по 12.02.2019 року складає 227 665 грн. 00 коп. Крім того, як вбачається з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки в договорах позики не зазначені відсотки, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України. Процентна ставка: 1 x ставок НБУ Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Ставка (%)] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів] Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Проценти 24.04.201626.05.2016332 705 000.00191946 339.75 27.05.201623.06.2016282 705 000.00181837 249.18 24.06.201628.07.2016352 705 000.0016.516.542 681.35 29.07.201615.09.2016492 705 000.0015.515.556 132.45 16.09.201627.10.2016422 705 000.00151546 561.48 28.10.201613.04.20171682 705 000.001414174 305.75 14.04.201725.05.2017422 705 000.00131340 463.84 26.05.201726.10.20171542 705 000.0012.512.5142 660.96 27.10.201714.12.2017492 705 000.0013.513.549 023.49 15.12.201725.01.2018422 705 000.0014.514.545 132.74 26.01.201801.03.2018352 705 000.00161641 501.37 02.03.201812.07.20181332 705 000.001717167 561.78 13.07.201806.09.2018562 705 000.0017.517.572 627.40 07.09.201812.02.20191592 705 000.001818212 101.64 Всього: 1 174 343.18 Проценти за користування грошовими коштами за вказаний період складають 1 174 343 грн. 18 коп. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики необхідно задовольнити частково. Оскільки підстав для солідарного стягнення заборгованості не вбачається, позовні вимоги в частині стягнення коштів із [PERSON] - задоволеними бути не можуть. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, із [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 265 грн. 70 коп., тобто пропорційно задоволеній сумі, яка складає 34%.

Outcome: partial