overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

14.07.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Вимоги мотивує тим, що 29.09.2001 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони 29.09.2001 року зареєстрували шлюб (а.с. 2), від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 2), сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей в достатньому розмірі не надає. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

14.07.2015 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено рішення в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Київської міської Ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне територіальне управління юстиції у м.Києві, [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яким позов задоволено. Як вбачається з тексту рішення, судом першої інстанції при ухваленні рішення не було вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову позивачкою в дохід держави було сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, оскільки при ухваленні рішення, суд першої інстанції не вирішив питання стягнення на користь позивачів судових витрат пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, а саме стягнути з Київської міської ради на користь [PERSON], [PERSON] судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору, що відповідає обсягу задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

14.07.2015 р. позивач звернулась в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 545, укладеного 12.06.2001 року між нею та [PERSON], зареєстрованого Первомайською філією Універсальної біржі «Південь» вона стала власницею вищевказаного домоволодіння. Умови угоди сторонами були виконані, але її не посвідчено нотаріально, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, але надала телеграму з проханням розглядати справу у її відсутність, а позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, але надала телеграму про розгляд справи у її відсутності, а позовні вимоги визнає. Представник третьої особи повторно в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із договору купівлі-продажу нерухомого майна № 545 видно, що на Первомайській філії Універсальної біржі «Південь» було укладено 12.06.2001 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Таким чином підтверджено, що відповідач продала, а позивач придбала вказане житло, що також підтверджено телеграмою [PERSON] з Молдови від 13.08.2015 року. Ст. 220 ч.2 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним, то враховуючи вищевикладене суд знаходить, що позов в частина визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна підлягає задоволенню, як доведений відповідно вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

14.07.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Тривалий час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. На даний час примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.1988 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний актовий запис за номером 2678, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

14.07.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя у нього з відповідачем не склалось, їх відносини поступово погіршувалися, що призвело до розладу в сім'ї, внаслідок чого з січня 2016 року вони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, фактично сім'я розпалася і існує лише формально. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої позовні вимоги повністю підтримує. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, вважає, що в зв'язку з тим, що сторони з січня 2016 року припинили шлюбні відносини та вважають неможливим спільне проживання, шлюб має бути розірваний. Відповідач також в судове засіданні не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, відповідно до якої позовну заяву про розірвання шлюбу підтримує, примирення вважає неможливим. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами заяви, а також долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 15 лютого 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 34 та що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.02.2013 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

14.07.2016 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем по справі він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2003 року, від якого у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки втратили почуття поваги та кохання один до одного, в звязку з чим виникають сварки і тому він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливо. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 4). Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане виконкомом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 23 серпня 2006 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане виконкомом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 06 вересня 2010 року (а. с. 5-6). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

14.07.2016 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року їх з відповідачем сімейне життя почало руйнуватись, оскільки мають різні погляди на шлюб та сімю та на ґрунті непорозуміння між ними почали виникали сварки, що призвело до фактичного відчуження. На даний час вони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують та шлюб існує формально. Крім того позивач зазначає, що примирення між ними не можливе, відповідач також згоден на розірвання шлюбу та після розірвання шлюбу донька залишається проживати з нею. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 27.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, про що зроблений актовий запис № 131, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ЕЛ № 038051 (а. с. 4). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] 17 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 26 серпня 2009 року (а. с. 5). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

14.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] яким просить усунути перешкоди в користування власністю, позбавити відповідача права користування квартирою №36 будинку №24 по вул.Тимірязєва в м.Кривому Розі. Вказує що є власником зазначеної квартири в порядку купівлі-продажу, відповідач є сином колишньої дружини, в квартирі не проживає з вересня 2006 року, місце перебування його невідомо. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлений за місцем реєстрації, відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України. Третя особа виконком Тернівської районної у місті ради направив суду листа про згоду з позовом та розгляд справи в відсутності представника. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу, своє право на нерухомість зареєстрував у встановленому порядку а.с.6-7. Згідно довідки та акту а.с.8-9 у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]., який у вказаному житлі не проживає з вересня 2006 р. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як колишній член сім'ї власника житла, може бути позбавлений правом користування житлом. В частині позову про усунення перешкод в користуванні власністю позивачу слід відмовити, оскільки відповідач визнаєть таким, що втратив право користування житловим приміщенням; тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобовязаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. При відсутності відповідача в житловому приміщенні позивач не вказує яким чином відповідач чинить йому перешкоди в користуванні квартирою. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

14.07.2016р. [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

14.07.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі [PERSON]/ як територіальної громади, про визначення додаткового двохмісячного строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого 17.12.2015 р. батька [PERSON]. В обґрунтування вказує, що є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, спадщина відкрилася на квартиру по вул.Самотічна, 2-2 в м.Кривому Розі. В червні 2016 р. він звернувся до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, за пропуском шестимісячного строку, який позивач пропустив з поважних причин, з за хвороби. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] направив суду листа про згоду з позовом та розгляд справи в відсутності представника. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Родинні відносини, смерть спадкодавця, відмова нотаріуса за пропуском строку для прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1272 ЦК України згідно норм якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим визначити позивачу додатковий трьохмісячний строк, достатній для подачі зави про прийняття спадщини після померлого спадкодавця. На підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

14.07.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2015 року, право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав по реєстраційному номеру 11665849. Відповідач [PERSON], 09.07.1977р.н., зареєстрований у даній квартирі з 03.08.2013 року, він є братом продавця квартири. [PERSON] не мешкає у зазначеній квартирі с липня 2014 року, про це був складений акт обстеження житлово-побутових умов № 30, у якому зазначено, що з 2014 року відповідач не мешкає у спірній квартирі, він зібрав свої особисті речі та виїхав на інше постійне місце мешкання, перепон у користуванні жилим приміщенням позивач йому не чинила. Відповідач до теперішнього часу зареєстрований по вищевказаній квартирі, але в ний не мешкає, їй доводиться нести додаткові витрати на утримання квартири, у звязку з цим вона не має можливості оформити субсидію та вимушена звертатись до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 11 у будинку № 42 по вул. Комяхова у м. Словянськ, зазначене їй потрібно для оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 20.10.2016р., право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав за реєстраційним номером 11665849 (а.с.6-8). Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований у [INFO], але з липня 2014 року в цій квартирі не мешкає (а.с.9-10). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування квартирою № 11 у будинку № 42 по вул. Комяхова у м. Словянськ Донецької області, так, як він дійсно не мешкає у квартирі [ADDRESS] протягом більш одного року та не є власником цієї квартири, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України він втратив право користування квартирою № 11 у будинку № 42 по вул. Комяхова у м. Словянську Донецької області. На підставі наведеного,

Outcome: approved