Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

13 травня 2020 року [PERSON] здала на пошту позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в якій вказує, що їх донька [PERSON] , [INFO] , навчається в технікумі «Заклад підвищення кваліфікації у Хелмі», що знаходиться в м. Хелм, Республіки Польща. Посилаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини його заробітку, починаючи стягнення з 25 лютого 2020 року. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 травня 2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 14 липня 2020 року Білопільським районним судом Сумської області ухвалено заочне рішення, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з 13 травня 2020 року. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 31 серпня 2020 року за заявою відповідача вказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15 вересня 2020 року до суду надійшла заява представника позивачки [PERSON] адвоката Паламаренко Т.І. про зміну позовних вимог, в якій вона посилаючись на обставини викладені в первісній позовній заяві, а також на те, що відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, при цьому може її надавати, оскільки працює в Польщі та на утриманні має лише неповнолітнього сина, у той час як позивачка повністю утримує доньку, здійснює оплату проживання та харчування доньки в місці навчання, щорічно оплачує навчальну візу, страховку, проїзд до місця навчання та додому, сплатила за обмін паспорта доньки для виїзду за кордон, навчання останньої на водія транспортного засобу, просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. 07 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Дорожинець Н.Г. просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки на утриманні [PERSON] знаходиться три особи дружина, син і падчерка та він перебуває в скрутному матеріальному становищі. У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Паламаренка Т.І. позов підтримали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його адвокат Дорожинець Н.Г. просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 146). Заслухавши позивачку, адвокатів, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Остання проживає разом з матір`ю (а. с. 6). З довідки технікуму «Заклад підвищення кваліфікації у Хелмі», що в м. Хелм, Республіки Польща, від 20 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є ученицею третього класу вказаного закладу, соціальної стипендії не отримує. Навчальний заклад має повноваження державної школи і є безкоштовним. Форма навчання денна, термін закінчення навчання 31 серпня 2021 року (а. с. 11-12). [PERSON] працює на посаді консультанта загального відділу у Білопільській районній раді та за період з лютого по липень 2020 року отримала 77151 грн. 21 коп. заробітної плати (а. с. 96). 13 лютого 2008 року [PERSON] одружився з [PERSON] , від шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 43, 46). Відповідач проживає разом з дружиною, сином та донькою дружини від попереднього шлюбу (а. с. 42). На даний час між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення спільної повнолітньої дитини. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що повнолітня донька сторін навчається на денній формі в навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому є всі підстави для стягнення з батька аліментів на утримання доньки на період навчання. З огляду на обставини справи, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд приходить висновку, що аліменти в розмірі 1500 грн. відповідатимуть потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. При цьому суд також враховує, що [PERSON] є особою працездатного віку, працює за кордоном, у зв`язку з чим взмозі надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває дочка дружини від першого шлюбу, батько якої помер, суд вважає безпідставними, оскільки по-перше, обов`язок щодо утримання дітей чинним законодавством покладено саме на їх батьків, по-друге, дружина відповідача не позбавлена можливості оформити допомогу на утримання дитини у зв`язку з втратою годувальника. Доказів того, що [PERSON] перебуває в скрутному матеріальному становищі, суду надано не було. З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації вбачається, що 14 березня по 15 липня 2020 року останній перебував у м. Гданськ. 25 серпня 2020 року відповідач повторно виїхав до м. Гданськ (а. с. 170). Належних і допустимих доказів на підтвердження розміру щомісячного доходу відповідач суду не надав, а тому і не довів, що не має можливості надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Тобто, аліменти можуть визначатись або в частці від доходу або в твердій грошовій сумі, що не може бути меншою на час ухвалення судового рішення від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі означає, що ця сума є чітко визначеною, стабільною та не потребує ще й встановлення мінімального розміру аліментів, який зазначається судом у разі стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів. А тому позов у зазначеній частині задоволенню не підлягає. При цьому позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутися до суду як з позовом про зміну способу стягнення аліментів, так і про зміну їх розміру за наявності підстав, передбачених СК України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн. на утримання доньки [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. З огляду\~на положення\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави пропорційно\~задоволеним позовним\~вимогам слід\~стягнути 252 грн. 24 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial