Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

15.01.2014 року позивачка звернулась до суду з дійсним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в обґрунтування якого вказала наступне: З квітня 2012 року перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі і за цей час у неї з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року сторони мешкають окремо, син проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач вихованням дитини не займається, добровільно матеріальної допомоги не надає. Інших дітей, утримань за виконавчими документами у відповідача не має. Враховуючи, що відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому позивачка й звернулась з позовом до суду і просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення повноліття дитиною. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала заявлені вимоги. Відповідач, допитаний у порядку судового доручення, позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в зазначеному нею розмірі. Не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за існуючими доказами. Дослідивши матеріали справи, суд признав позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.2012 року видно, що [PERSON] [INFO] і що сторони дійсно є його батьками. Довідкою виданою Станично-Луганською селищною Радою від 13.01.2014 року підтверджується, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Стаття 181 ч.3 СК України наголошує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Крім того, згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, інвалідом не є, тому він у стані утримувати матеріально і свого сина, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне присудити з нього аліменти у розмірі зазначеному позивачкою у позові. Суд вважає за необхідне роз'яснити [PERSON] положення ст. 192 Сімейного кодексу України, згідно з якою він має право звернутись до суду з відповідним позовом про зменшення розміру сплачуваємих аліментів у разі зміні його матеріального та сімейного стану, погіршення здоров'я. Згідно з ст. 191 ч.1 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved