Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 травня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 04. Неповнолітніх дітей на їх утриманні немає. Подружнє життя з відповідачем не склалось. Між ними відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси. Вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання з відповідачем є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 30 травня 1999 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 04. 26 травня 2020 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач 26 травня 2020 року подав до суду також письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30 травня 1999 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 11 лютого 2003 року (а.с. 5). Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Подружнє життя сторін не склалося. Позивач стверджує, що збереження шлюбу неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Окрім того,\~наданий судом\~строк для\~примирення подружжя\~позитивних результатів\~не дав.\~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою (а.с. 30). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved