Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

13 вересня 2021 року, заявник звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд: встановити факт, що свідоцтво про\~право власності\~на житло за № [NUMBER] , видане 09 грудня 1999 року Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі розпорядження від 09.12. 1999 року № 1191/19-р на ім`я [PERSON] та реєстраційний \~запису Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 266/37735 від 06 жовтня 2000 р про те, що квартира за адресою : [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності громадян [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Комунарською районною адміністрацією 09 грудня 1999 року належить [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Запоріжжя. В обґрунтування заяви зазначила, що на підставі свідоцтва за № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 09 грудня 1999 року Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі розпорядження від 09.12. 199 року № 1191/19-р їй на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Співвласником вказаної квартири є [PERSON] її мати. У вказаному свідоцтво зазначено що вона [PERSON] . Квартира приватизована згідно закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». На вказаному свідоцтві є реєстраційна запис наступного змісту: «Квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності громадян [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Комунарською районною адміністрацією 09 грудня 1999 року, що записано в реєстровій книзі за № 266/37735 від 06 жовтня 2000 р.» В її паспорті громадянина України її по-батькові записано як « [PERSON] », а в вказаних свідоцтві про право власності на житло та реєстраційному записі її по-батькові записано як « [PERSON] ». 10 жовтня 2017 року вона звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою щодо виправлення її по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Але 13.10. 2017 року отримала відмову щодо виправлення її по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В цій відмові вказано, що для здійснення приватизації квартири [ADDRESS] у 1999 році були надані документи ( заява, довідка про склад сім`ї наймача), в яких її по-батькові вказано « [PERSON] ». Тому в розпорядженні голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 09.12. 1999 р. № 1191/19-р та в свідоцтві про право власності на житло від 09.12. 1999 р. № [NUMBER] її по батькові вказане саме так. Враховуючи наведене заявниця вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності вказаних правовстановлюючих документів їй. Ухвалою судді Ярошенка А.Г. від 17 вересня 2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 18 листопада 2021 р. У зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя у відставку згідно рішення Вищої ради правосуддя від 19 жовтня 2021 року № 2085/0/15-21, та рішення зборів суддів від 26 жовтня 2021 року № 10/1, на підставі розпорядження керівника апарату Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 395-к від 31 жовтня 2021 року, в порядку, передбаченому п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 333/6289/21 та визначено головуючим по даній справі суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя Стоматова Е.Г. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 01 листопада 2021 року було прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено справу до розгляду. 08 листопада 2021 року на адресу суду від представника заінтересованої особи надійшов відзив на заяву, в якому зазначено, що вважає заяву необгрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню та заперечує проти заяви в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого\~самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, яка заявлена по справі, як Заінтересована особа-1 є неналежною стороною у справі. В своїй діяльності Заінтересована особа-1 керується, зокрема, Положенням про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському. Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням міської ради від 23.04.2021 р. № 75 (далі по тексту - Положення). Районна адміністрація є виконавчим орган Запорізької міської ради в районі міста (п. 1.1. Положення) та складовою частиною системи місцевого самоврядування у місті (п, 1.2. Положення) Відповідно до ст. ст. 9, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницьким органом територіальної громади, зокрема: міста Запоріжжя є саме Запорізька міська рада, як орган місцевого самоврядування, а не її виконавчий орган в районі міста (районна адміністрація) Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена у листі від 16.05.2013 Р № 24- 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволені позову Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим Відмовити у задоволенні позовних\~вимог [PERSON] , заінтересовані особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району та [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення. 16 листопада 2021 року заявниця звернулась до суду з заявою в якій повідомила, що 09 жовтня 2021 року вступила в шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Комунарським ВДРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 785 та у зв`язку з реєстрацію вказаного шлюбу її прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Просила вважати, що із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення до Комунарського районного суду звернулась [PERSON] . Заявниця та її представник адвокат Жидкова Л.І. у судове засідання не з`явилася, але до суду від заявниці та її представник а надійшла заява про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, доводи, наведені в обґрунтування заяви підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, у судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, за наявними матеріалами, відповідно до вимог чинного законодавства. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви заявника, представника заінтересованої особи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~ (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України серїі [NUMBER] , виданого 03 червня 2005 року Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області вбачається, що прізвище заявниці « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження заявника серія [NUMBER] , яке видане 07 липня 1988 року відділом ЗАГС Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 1285 на російській мові зазначено, що вона: « [PERSON] », її батьки : « [PERSON] і [PERSON] ; Зі свідоцтва про шлюб, який зареєстрований Комунарським ВДРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 785 та у зв`язку з реєстрацію вказаного шлюбу прізвище заявника після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Отже, викладені у заяві твердження [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31\~березня 1995\~року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З положень абзацу 2 п. 12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31\~березня 1995\~року встановлено, що на підставі п.6 ст.\~273\~ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу. Твердження які зазначені у відзиві на заяву представником заінтересованої особи, не приймаються судом, оскільки вони стосуються встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років до часу смерті та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, однак в даній справи це питання не вирішується. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, зважаючи на те, що подані докази щодо прізвища заявниці узгоджуються між собою, а не встановлення даного факту призведе до порушення права власності заявниці, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву та встановити факт належності їй правовстановлюючих документів свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] , видане 09 грудня 1999 року Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на підставі розпорядження від 09.12. 1999 року № 1191/19-р на ім`я [PERSON] та реєстраційного запису Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 266/37735 від 06 жовтня 2000 р про те, що квартира за адресою : [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності громадян [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Комунарською районною адміністрацією 09 грудня 1999 року. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Судові витрати суд залишає за заявником.

Outcome: approved