Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

14 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 30 листопада 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб. З грудня 2013 року по лютий 2014 року проживав спільно з відповідачем у її квартирі у м.Маріуполі. Сумісне життя у подружжя не склалося. Під час окремого проживання народилась донька [PERSON], яка народилась у м.Запоріжжя 21.10.2014 року. У зв'язку із подіями на території Донецької області позивач проживає у м.Сочі Російської Федерації, таким чином позбавивлений можливості спілкуватися з рідними. Існуюче становище в Україні розцінює як загрозу для свого життя та здоровя, хоча законів України не порушував, просить розглядати справу у його відсутність. Вважає, що збереження сімї неможливо. Спору про місце проживання дитини немає та поділу майна подружжя немає. Шлюб просить розірвати. Також позивач просить встановити відрахування аліментів для [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, виклав обставини аналогічно зазначеним у позові. Додатково зазначив, що відповідач не має наміру зберегти сімейні відносини, сторони мають різні погляди на події, які відбуваютья у країні, позивач перераховував грошові кошти на утримання дитини, бажає як батько надавати матеріальну допомогу дитині у подальшому, тому просить задовольнити його позовні вимоги про встановлення відрахування аліментів для доньки, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, відповідно до вимог\~ЦПК України. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надано, про причини неявки не повідомлено, заяв про розгляд справи у її відсутність не надійшло. Відповідно до вимог ст.ст.\~224,226 ЦПК України\~за згодою представника позивача суд постановляє заочне рішення. Відповідно листа від 23.02.2016 року №324/4.2-04-36 Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану, мається актовий запис №957 від 30.11.2013 року складений на [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від спільного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що також зазначено у відповіді від 23.02.2016 року №324/4.2-04-36 Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану - мається актовий запис про народження №1388 від 14.11.2014 року [PERSON], [INFO]. Згідно\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст.112 ч.2 СК України\~\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування, \~і шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін. Що стосується стягнення аліментів на користь дитини, то суд виходить з \~наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.3 ЦПК України, \~особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Таким чином, при виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов'язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір'ю та не проживає разом із позивачем, що надає право матері у випадку відсутності домовленості між батьками про утримання дитини, звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. Виходячи з того, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у даному випадку сімейних, однак утримання дитини це не право позивача, а безпосередній його обовязок, тому суд не вбачає спору про право у даному випадку, до того ж відповідачем надані копії квитанцій на доручення на здійснення переводу грошових коштів на імя відповідача, тому у задоволенні вимог щодо відрахування грошових коштів на утримання дитини слід відмовити. На підставі ст. ст.\~105,\~109,\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~та

Outcome: partial