overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

12 червня 2013року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі. Рішенням Новоодеського районного суду №482/1022/13-ц від 04 березня 2014року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволено в повному обсязі. 19 березня 2014року від відповідача [PERSON] надійшла апеляційна скарга на рішення Новоодеського районного суду №482/1022/13-ц від 04 березня 2014року. 30 квітня 2014року суддя Апеляційного суду виявивши, що в рішенні Новоодеського районного суду №482/1022/13-ц від 04 березня 2014року суд першої інстанції не вирішив питання про судові витрати, ухвалила повернути цивільну справу до суду першої інстанції для винесення додаткового рішення відповідно до ст. 220 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з'явилися, однак згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. В рішенні Новоодеського районного суду №482/1022/13-ц від 04 березня 2014року судом не вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на, те що суд дійшов до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог позивачів то сплачений [PERSON] при подачі позову судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

12 червня 2013 року позивачка позичила відповідачу [PERSON] 5 200 ( п'ять тисяч двісті ) гривень на строк до 01.11.2013 року. На підтвердження отримання грошей відповідач надав їй розписку про отримання грошей. В обумовлений строк відповідач борг позивачці не повернув. Зараз став уникати зустрічей з позивачкою. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони суд задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України встановлено, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 5 200 гривень. На підтвердження боргових зобов'язань [PERSON] власноручно написав [PERSON] розписку, згідно якої він отримав у позивачки [PERSON] гроші в сумі 5 200 гривень ( а.с. 3 ). Крім того, [PERSON] не оспорив договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді були одержані. В той же час, розписка відповідача на суму 5 200 гривень посвідчує передачу йому позикодавцем [PERSON] певної грошової суми. Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач [PERSON] розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах, у суду не викликає сумніву факт передачі позивачкою відповідачу в борг грошей у сумі 5 200 гривень. Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач не виконав у повному обсязі своє зобов'язання про повернення боргу, суд вважає, що зазначений позов підлягає задоволенню в сумі боргу в розмірі 5 200 гривень, які підлягають стягненю з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 5 200 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави, повинні бути стягнені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка від сплати судового збору звільнена згідно Закону України «Про судовий збір» ст. 5 п. 9.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

12 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ ФІНАНС»» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором. У позові зазначив, що з 11 січня 2008 року між ТОВ «Кредит Плюс», правонаступником якого він /позивач/ є та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір за яким відповідач отримав кредит зі сплатою 6% щомісячно. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на час подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 30.318,00 грн. Спираючись про таке, позивач просив про стягнення з відповідача вказаних сум. Під час судового розгляду справи представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. 1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 11 січня 2008 року між [PERSON] /надалі - позичальник/ та позивачем /надалі - кредитодавець/ був укладений договір кредиту № С000466, відповідно до умов якого: - кредитодавець надав позивальнику кредит з умовою його повернення у встановлений договором строк та сплатою відсотків та комісій за користування коштами; - позичальник зобов'язався повернути надані кошти у встановлений строк та сплатити проценти та комісії за користування кредитом. 2……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором кредитодавець надав позичальнику обумовлену договором грошову суму, виконавши тим самим свої зобов'язання у повному обсязі. 4……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що свої обов'язки за договором позичальник виконав не у повному обсязі, через що станом на момент звернення до суду утворилась заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становить 30.318 грн. Заперечень проти факту наявності заборгованості або ж проти зроблених кредитодавцем розрахунків позичальник не надав, через що наведені обставини суд вважає доведеними. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 30.318 грн. задовольнивши позовні вимоги повністю. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

12 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ ФІНАНС»» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про виконання зобов'язань за кредитним договором. У позові зазначив, що з 14 квітня 2008 року між ТОВ «Кредит Плюс», правонаступником якого він /позивач/ є та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір за яким відповідач отримав кредит зі сплатою 9% щомісячно. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на час подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 24.035,80 грн. Спираючись про таке, позивач просив про стягнення з відповідача вказаних сум. Під час судового розгляду справи представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до статті 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи. Після дослідження письмових матеріалів справи суд дійшов такого. 1……Матеріалами справи встановлено, та сторони не заперечують того, що 14 квітня 2008 року між [PERSON] /надалі - позичальник/ та позивачем /надалі - кредитодавець/ був укладений договір кредиту № С001426, відповідно до умов якого: - кредитодавець надав позивальнику кредит з умовою його повернення у встановлений договором строк та сплатою відсотків та комісій за користування коштами; - позичальник зобов'язався повернути надані кошти у встановлений строк та сплатити проценти та комісії за користування кредитом. 2……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором кредитодавець надав позичальнику обумовлену договором грошову суму, виконавши тим самим свої зобов'язання у повному обсязі. 4……Матеріалами справи також встановлено, та сторони не заперечують того, що свої обов'язки за договором позичальник виконав не у повному обсязі, через що станом на момент звернення до суду утворилась заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становить 24.035 грн. 80 коп. Заперечень проти факту наявності заборгованості або ж проти зроблених кредитодавцем розрахунків позичальник не надав, через що наведені обставини суд вважає доведеними. Між цим, відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений законом строк, а відповідно до статті 625 ЦК України у разі неналежного виконання зобов'язань позичальник має, сплатити, зокрема, прострочену суму боргу За такого з відповідача на користь позивача слід стягнути 24.035 грн. 80 коп., задовольнивши позовні вимоги повністю. При цьому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі, що є пропорційним частині позовних вимог, що були задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

12 червня 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 27 квітня 2010 р., мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань сімейного життя. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2010 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину, а саме, доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем. Як видно зі змісту позовної заяви, між сторонами виникають сварки і скандали стосовно того, що не можуть знайти спільної мови з більшості питань сімейного життя. З приводу цього сторони з червня місяця 2013 р. проживають окремо, з того ж часу шлюбні стосунки між ними припинені і спільне господарство вони не ведуть. У своїх письмових заявах до суду сторони кожен окремо наголосили про категоричну відсутність згоди на примирення один з одним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 12 серпня 2007 року в Гулівецькій сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрував з нею шлюб, від якого народилися син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя не склалося, так як дружина проявляє до нього неповагу, ухиляється від ведення домашнього господарства та матеріального утримання сім'ї, нераціонально використовує сімейні кошти, які одержує від держави на дітей, погрожує йому фізичною розправою, внаслідок чого спільне їх проживання як подружжя стало неможливим. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив строк для примирення не надавати, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати і при розірванні шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 12 серпня 2007 року в Гулівецькій сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 4. Під час перебування сторін в шлюбі народилися син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовився, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки в судовому засіданні позивач просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Заповітом від 11.05.2007р. мати усе своє майно заповіла позивачу. У встановлений законом шестимісячний строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій справу просив розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Саражинецької сільської ради до суду не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть - а.с.8) була власницею земельної ділянки, розміром 3,5779 га., що розташована на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.12); [PERSON] як спадкоємиць за заповітом подав заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв'язку з втратою правовстановлюючих документів (а. с. 11). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власницею земельної ділянки, розміром 3,5779 га., що розташована на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиць за заповітом подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 31 липня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №308. Від даного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 31 липня 2010 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просила її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.2). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.3). Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем через постійні сварки та непорозуміння, не можливе, з 20 травня 2014 року вони проживають окремо. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач свій позов підтримав, відповідачка позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 26 листопада 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони проживають окремо. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved