Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

14 серпня 2020 року [PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до Голови правління Садівничого товариства «Лаврів» Усійчук Валентини Сергіївни (далі - відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] (далі - третя особа-1, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Садівниче товариство «Лаврів» (далі - третя особа-2, СТ «Лаврів»), про визнання дій протиправними та зобов`язати відшкодувати моральну шкоду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з травня 1991 року є членом СТ «Лаврів». У листопаді 2019 року прибувши на свою земельну ділянку у товаристві помітили, що від дачного будинку ділянки № [NUMBER] від`єднаний і лежить на землі силовий кабель, який з`єднував будинок з лінією електромережі масиву. На думку позивача, вказані дії є неправомірними та вчинені з боку голови правління Садівничого товариства «Лаврів» Усійчук Валентини Сергіївни. З наведених вище підстав позивач просить суд: 1) визнати дії голови правління Садівничого товариства «Лаврів» Усійчук Валентини Сергіївни із організації відключення від електропостачання ділянки № [NUMBER] на території Садівничого товариства «Лаврів» неправомірними і зобов`язати [PERSON] відновити на ділянці № [NUMBER] , що належить [PERSON] , електропостачання належної якості з встановленням усього необхідного для цього обладнання, запчастин, в тому числі силового кабелю; 2) зобов`язати [PERSON] відшкодувати моральну шкоду, спричинену [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON] , як голови правління СТ «Лаврів» у розмірі 5 000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві та у судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Представник третьої особи-2, СТ «Лаврів», який є одночасно представником відповідача, у судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Третя особа-1, [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з травня 1991 року є членом СТ «Лаврів» та має у користуванні земельну ділянку № [NUMBER] (а.с.10). Сторонами не заперечується, що на ділянці № [NUMBER] у СТ «Лаврів» знаходиться дачний будинок, яким користується позивач [PERSON] . Будь-яких правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку та будинок, позивач суду не надала, тому суд вважає, що вказаний будинок та земельна ділянка, знаходяться саме у фактичному користуванні [PERSON] . Крім того, сторонами не заперечується, що електропостачання вказаного будинку здійснювалося через електромережу, яка знаходиться у власності СТ «Лаврів» та яке є колективним побутовим споживачем електроенергії. У листопаді 2019 року посадовими особами СТ «Лаврів» земельна ділянка № [NUMBER] та розміщений на ній дачний будинок були від`єднанні від електропостачання. Надаючи свою правову оцінку відносинам, які слалися між сторонами, суд зазначає наступне. Суд зауважує, що правовідносини між сторонами виникли з приводу надання послуг з електропостачання земельної ділянки та дачного будинку позивача саме СТ «Лаврів», як юридичною особою та колективним побутовим споживачем електроенергії. Статтею 97 ЦК України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. А частиною другою статті 99 ЦК України передбачено, що виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Із зазначеного слідує, що у спірних правовідносинах відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки вона в даному випадку діє як керівник юридичної особи - СТ «Лаврів», яке є колективним побутовим споживачем і через мережу якого, власне, і здійснювалося електропостачання дачного будинку та земельної ділянки позивача. В даному конкретному випадку належним відповідачем є саме Садівниче товариство «Лаврів», як юридична особа, яку позивач безпідставно визначила у позові як третю особу, а не відповідача. У частинах першій, четвертій статті 12 ЦК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 13 ЦК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, у цивільному судочинстві суд розглядає позов не інакше як в межах заявлених позовних вимог і не має права самостійно залучати належного відповідача у справі, або з власної ініціативи ставити на обговорення це питання. Позивач самостійно несе ризик настання наслідків у вигляді відмови у задоволенні позову, у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача. Зважаючи на те, що позивач у суді представлена адвокатом, який надає їй професійну правничу допомогу, вона обізнана із своїми процесуальними правами та обов`язками, наслідками вчинення або невчинення процесуальних дій, враховуючи, що позов заявлений до особи, яка не може відповідати за ним, суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити саме з цієї підстави. Вказане не позбавляє позивача права заявити свої позовні вимоги до належного відповідача - СТ «Лаврів», як юридичної особи. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, всі судові витрати позивача залишаються за нею.

Outcome: approved