Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

14.09.2010р. позивачка [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу 30/100 частин домоволодіння розташованого у м.Одеса, 3-й Майський провулок, 33 та визнання за нею права власності на зазначену частину домоволодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що у 1999р. [PERSON] запропонував їй купити у нього частину належного йому домоволодіння. 15.06.1999 року домовленості між сторонами були підтверджені розпискою, згідно до якої позивачка передала відповідачу обумовлену суму грошей, а [PERSON] пообіцяв укласти договір у нотаріуса. З 1986р. позивачка фактично проживає у даній квартирі спочатку наймала у [PERSON] це житло, а в подальшому між ними був фактично укладений вищезазначений договір купівлі-продажу. Факт її проживання підтверджується довідкою СОМ «Сахарний». На даний момент [PERSON] виїхав з м.Одеси у невідомому напрямку, у звязку з чим не можливо нотаріально посвідчити зазначений договір. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з»явився, відповідно до отриманою судом інформації з адресного довідкового бюро не вдалося встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Згідно до ч.3 ст.122 ЦПК України, відповідач сповіщався через засоби масової інформації, а саме через оголошення у громадсько-політичну газету «Чорноморські новини». Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Як вбачається з матеріалів справи, 36/100 частин домоволодіння розташованого у м.Одеса, 3-й Майський провулок, 33 належить [PERSON] на підставі договору дарування від 20.04.1983р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим державним нотаріусом пятої Одеської державної нотаріальної контори. Відповідно до відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 24.09.2010р. вих.№ 201370.64.10, вбачається, що станом на 27.09.2010р. в в КП «ОМБТІ та РОН» зареєстровано за [PERSON] 36/100 частин зазначеного домоволодіння, на підставі договору дарування, посвідченого Пятою Одеською держнотконторою 20.04.1983р. Як зазначала позивачка з 1986р. вона фактично проживає у даній квартирі в якості наймача та мала намір її придбати. Підчас написання розписки від 15.07.1999р., що є в матеріалах справи, сторонами фактично була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу 30/100 частин домоволодіння розташованого у м.Одеса, 3-й Майський провулок, 33, згідно з якою [PERSON] продав за три тисячі доларів США з 36/100 30/100 частин належного йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20.04.1983р. будинку за зазначеною адресою. та зобовязався в подальшому здійснити нотаріальне посвідчення даного договору. Однак свої зобовязання не виконав, місцезнаходження відповідача не відоме. Відповідно до розписки вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість позивачкою був виконаний в повному обсязі. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору. В підтвердження вищевикладеного, судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу 30/100 частин домоволодіння розташованого у м.Одеса, 3-й Майський провулок, 33, а саме відбулася передача коштів зі сторони позивачки та 30/100 частини будинку зі сторони відповідача про що ними було складено письмову розписку. Позивачка проживає в зазначеній квартирі, підтримує її у належному стані та оплачує всі комунальні платежі. Відповідно до ст.658 ЦК України право на продажу товару, крім випадків примусового продажу або інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. В даному випадку 15.07.1999р. на момент укладення розписки про продаж 30/100 частин квартири відповідач був власником цієї квартири, що підтверджується договором дарування від 20.04.1983р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим державним нотаріусом пятої Одеської державної нотаріальної контори. На підставі ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з моменту передання відповідачем 30/100 частин квартири у м.Одеса, 3-й Майський провулок, 33 позивачці, у останньої виникло право власності на зазначену квартиру. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: approved