Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

13 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01.11.2003 року померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 899100, виданий Краснокутською районною державною адміністрацією, 02 лютого 2001 року, заповіла [PERSON]. За життя [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV №003663 на земельну ділянку площею 8,52 гектари. Інших спадкоємців за заповітом не має. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в звязку з чим звернувся до суду з даним позовом та прохає поновити йому процесуальний строк та визнати за ним права власності на земельну ділянку, що належала за життя спадкодавцеві. У відкрите судове засідання позивач не прибув, однак надав заяву, якою просить суд розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Представник відповідача Вязівська сільська рала Краснокутського району Харківської області в відкрите судове засідання не прибув, але надав суду заяву, в якій проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 01.11.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 251547, виданого Рашівською сільською Гадяцького району Полтавської області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ХР № 003663. Вказану земельну ділянку [PERSON] нотаріальним шляхом отримати у спадок після смерті [PERSON], позбавлений можливості в зв`язку з тим, що на підставі сертифікату, який входив до спадкової маси видано Державний акт серії ІV-ХР № 003663. Тобто відсутній предмет заповіту, в зв`язку з чим успадкування відбувається за законом. Відповідно до\~ст. 524 ЦК Української РСР\~(в ред. 1963 року)\~\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст 549. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Про дії позивача, пов`язані з вступом у фактичне управління спадщиною свідчать дії по отриманню орендної плати за використання земельної ділянки, що підтверджується відповідним дорученням від 07.07.2001 року, посвідченим Рашівською сільською радою Гадяцького району Полтавської області , зареєстровану в реєстрі № 197 (а.с. 7).. По Филенківській сільській раді Чутівського району Полтавської області зареєстрований заповіт від 17 травня 2001 року. Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Що до решти позовних вимог, які стосуються витребування інформації, то суд вважає, що вони не підлягають розгляду в порядку вирішення спору по суті, а повинні вирішуватись в порядку , встановленому для витребування доказів, шляхом подання відповідних заяв чи клопотань. Що до поновлення процесуального строку, то суд вважає, що був пропущений позивачем з поважних причин. А саме: позивач не є особою юридично обізнаною , крім того було втрачено оригінал правовстановлюючого документа, що взагалі унеможливлює вчинення нотаріальної дії. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial