Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

13 квітня 2021 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, посилаючись на те, що він, [INFO] народився у місті Вільнянськ, Вільнянського району Запорізької області Україна (до перейменування смт. Червоноармійський, Червоноармійського району). З моменту народження він постійно та безвиїзно проживав на території України. 27 червня 1979 року отримав паспорт громадянина СРСР який був у нього до втрати у 1995 році та до теперішнього часу з різних причин не може отримати паспорт громадянина України. У вересні 2018 року він звернувся до Лівобережного районного відділу ГУ ДМС України в Донецькій області щодо отримання паспорту громадянина України, проте, у результаті перевірки йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України. Просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року. Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі. 14 травня 2021 року від заявника [PERSON] та його представника адвоката Проніна В.А. надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, на задоволені заявлених вимог наполягають. Згідно пояснень представника зацікавленої особи [PERSON] а також письмових пояснень, які надійшли на адресу суду 05 травня 2021 року представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області просить суд винести рішення на розсуд суду, а також додає що надані письмові докази, які були надані заявником, певною мірою можуть бути підтвердженням факту постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Суд дослідивши надані письмові докази, вважає, що подана [PERSON] заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Вільнянськ, Вільнянського району, Запорізької області, Україна ( колишня назва смт. Червоноармійське, Червоноармійського району), батьками якого є: «батько» [PERSON] та «мати» [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 24 вересня 1957 року, Червоноармійським районним РАГС. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.03.1985, в якому зазначено, що 21.12.1984 [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 124. Згідно диплому № [NUMBER] від 05.08.1975, виданого Державним комітетом Ради Міністрів України PCP по професійно-технічній освіті на ім`я [PERSON] , в якому зазначено, що у період з 1972 по 1975 навчався у училищі № 2 смт. Михайлівка, Запорізької області та здобув професію тракториста-машиніста широкого профілю і загальну середню освіту. Згідно військового квитка серії [NUMBER] від 26.10.1975 виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , згідно якого 12.05.1985 взято на облік у Орджонікідзевський РВК у м. Жданові. Також заявником надані копії документів, а саме довідку адресного бюро м. Маріуполя Донецької області від 03.04.1996 на ім`я [PERSON] , в якій зазначено, що 12.05.1985 він був прописаний за адресою [ADDRESS] ; довідка адресного бюро м. Маріуполя Донецької області від 10.07.2002 на ім`я [PERSON] , в якій зазначено, що 14.05.1997 він був виписаний за адресою [ADDRESS] ; довідку Лівобережного PB у м. Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області від 14.09.2018 на ім`я [PERSON] , [INFO] про те, що він звертався із заявою про втрату паспорта громадянина України; посвідчення про взяття на облік № 50 від 08.06.2018, виданого Маріупольським міським центром з обслуговування громадян без визначеного місця проживання на ім`я [PERSON] , [INFO] ; довідки № 757 про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, виданої на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2ст. 256ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положеньст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженимУказом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявник [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку.

Outcome: approved