Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

12 січня 2015 року до суду звернулася з позовом [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON], в якому просила визнати недійсним договір іпотеки квартири [ADDRESS], укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], посвідчений 28 лютого 2005 року [PERSON], державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4933. Позивач обґрунтувала позов тим, що між відповідачами [PERSON] та АППБ «Аваль» 26 грудня 2005 року був укладений кредитний договір № 014/2326/74/34285 від 26 грудня 2005 року, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 86000 гривень. 26 грудня 2005 року з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори 28 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі № 4933, відповідно до умов якого в іпотеку передане наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 27 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4901. Під час укладення договору іпотеки були порушені права малолітньої дитини [PERSON], який зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що є предметом іпотеки. Договір іпотеки був укладений без згоди органу опіки та піклування, яка була необхідна відповідно до вимог ч.1, ч.6 ст. 203 ЦК України, ст. 177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», оскільки малолітня дитина позивачки мала право користування квартирою на час укладення договору. Ухвалою судді від 22 січня 2015 року до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійні позовні вимоги, залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача Сірік Д.В. позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що договір іпотеки був укладений між АППБ «Аваль» та відповідачкою [PERSON] без порушення прав дитини, оскільки квартира, яка є предметом іпотеки, належала [PERSON], дитина майнових прав на неї не мала, стороною договору батьки цієї дитини не були, тому згода органу опіки та піклування не була потрібна. Крім того, просив застосувати строк давності та з цієї підстави також відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачці стало відомо про укладення оспорюваного договору іпотеки з 08.02.2011 року, коли нею було подано аналогічний позов до АППБ «Аваль» про визнання недійсним іпотечного договору, за результатами якого рішенням Славутицького міського суду від 27 квітня 2011 року у задоволенні позову відмовлено. Представник третіх осіб в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в інтересах дитини. Вислухавши представника відповідача, перевіривши наявні докази, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-134/11, з'ясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що АППБ «Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», відповідач, і [PERSON], відповідачка, уклали кредитний договір № 014/2326/74/34285 від 26 грудня 2005 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 86000 гривень та процентною ставкою 18 % річних на строк 180 місяців з 26 грудня 2005 року по 25 грудня 2020 року ( а.с. 9- 10). 26 грудня 2005 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори 28 грудня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 4933 ( а.с. 7-8). Згідно п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира номер [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 27.12.2005 року за реєстровим номером 4901, право власності на це майно зареєстроване КП АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.12.2005 року за реєстровим номером 1690278. Як вбачається з договору купівлі-продажу, копія якого долучена до матеріалів справи, укладеного 27 грудня 2005 року, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою 27.12.2005 року за реєстровим номером 4901, [PERSON], відповідачка у справі, купила у [PERSON] квартиру номер [ADDRESS](а.с. 4). Згідно довідки КП «ЖКЦ» № 27 від 02.12.2014 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані постійно з 19.08.2003 року [PERSON], позивачка у справі, та з 14.02.2005 року її малолітній син [PERSON].(а.с. 11). З копії свідоцтва про народження видно, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON](а.с. 12). Згідно ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як зазначено у ч.1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності. . Відповідно до ч.2 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. З аналізу наведених норм вбачається, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей. В судовому засіданні встановлено, що малолітній син позивачки [PERSON] майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не мав, договір іпотеки був укладений не батьками малолітньої дитини, тому для укладення цього договору дозвіл органу опіки та піклування не вимагається. Відповідно до абзацу 3 пункту 11 Постанови пленуму Верховного Суду україни від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких обставин, враховуючи, що позов не ґрунтується на положеннях закону, то у його задоволенні необхідно відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed