Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

12 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 10 грудня 2004 року між нею і [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00 доларів США, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася повернути зазначену суму грошових коштів до 01 червня 2014 року. Відповідач [PERSON] не виконує умов договору позики, не повернула суму позики у відповідності о умов договору. Сума заборгованості становить 15 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату звернення ( 1 долар США дорівнює 26,9595 грн.) дорівнює відповідно 404 392,50 грн. Крім того, за змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних становить 25 678,92 грн., а три відсотки річних з прострочено суми - 35 710,00 грн. В зв'язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 526, 1046, 1047 ЦК України, позивач [PERSON] просила суд стягнути на її користь з [PERSON] заборгованість за договором позики від 10 грудня 2004 року в сумі 465 781,43 грн., яка складається з: основна сума позики - 404 392,50 грн., інфляційні - 25 678,92 грн., три відсотки річних з прострочено суми - 35 710,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Згідно приписів ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 10 грудня 2004 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 15 000,00 доларів США, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася повернути зазначену суму грошових коштів до 01 червня 2014 року, що підтверджується договором позики. У відповідності до розписки [PERSON], 10.12.2004 року [PERSON] отримала від [PERSON] суму позики за договором в розмірі 15 000,00 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів виконання умов договору позики. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 15 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату звернення ( 1 долар США дорівнює 26,9595 грн.) дорівнює 404 392,50 грн. підлягають задоволенню. Частини другої статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, у відповідності до правових позицій Верховного суду України, вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми може бути застосовані до зобов'язань, визначених в грошовій одиниці України - гривні, оскільки інфляція встановлюється саме до грошової одиниці України. В зв'язку з наведеним, в зазначеній частині вимог належить відмовити. На підставі ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій, позивач поніс витрати на сплату судового збору в сумі 4 658,43 грн. і зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи викладене,

Outcome: partial