overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюб розірваний. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкові від 27.11.2017 року, шлюб розірваний. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 червня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 07 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2017 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна.\~Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у підготовче засідання не зявилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 07 вересня 2007 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 718\~(а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у підготовче засідання не з'явилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 14 липня 2007 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 452 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.11.2003 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26.11.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 100001 від 26.11.2003 року, актовий запис № 4 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з січня 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 20.07.1998\~року у\~Відділі реєстрації\~актів громадянського\~стану,\~м.\~Стаханов,\~Луганська область,\~Україна,\~актовий запис\~№ 247. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Романова», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1998 року, про що є актовий запис № 247 у Відділі\~реєстрації актів\~громадянського стану,\~м.\~Стаханов,\~Луганська область,\~Україна, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON], яка вказує, що є власником житлового будинку [ADDRESS], звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], який є її сином, про визнання його таким, що втратив право користування цим житловим будинком через не проживання у ньому більше одного року (з 2000 року) без поважних причин через обрання іншого місця проживання: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона згідно свідоцтва про право власності виданого 03.04.1992року виконавчим комітетом Дорошівської сільської ради є власником спірного житлового будинку, відповідач є зареєстрованим в ньому з 06.04.1998 року, але не проживає з 2000 року, обрав місце проживання з сім'єю, яку створив і не бажає добровільно знятися з місця реєстрації. Посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] - підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначаючи, що в будинку належному матері не проживав через її перешкоди. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності виданого 03.04.1992року виконавчим комітетом Дорошівської сільської ради позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за позивачем в КП «Вознесенське МБТІ» 03.04.1992 року за №13, що підтверджується реєстраційним написом. 24.03.2017 року було проведено державну реєстрацію права власності позивача [PERSON] на вказане нерухоме майно - житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач [PERSON], який є сином позивача [PERSON] у відповідності до даних оглянутого в судовому засіданні паспорту громадянина України з 06.04.1998 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Доказами не проживання відповідача за місцем реєстрації без поважних причин є довідка про склад сім'ї та довідка про реєстрацію проживання, акт про не проживання від 22.05.2018 року складений посадовою особою Дорошівської сільської ради з яких слідує, що період не проживання є тривалим з 2000 року. Сам відповідач в судовому засіданні не заперечував власне непроживання за реєстраційним місцем проживання, обрання ним іншого місця проживання - [ADDRESS], доказів поважності причин не користування житловим будинком [ADDRESS] суду не надав. Згідно статті 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

14.06.2018 року позивач звернулася в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 липня 2015 року /актовий запис № 07/ Корненською селищною радою Попільнянського району Житомирської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася в січні 2017 року, з того часу разом не проживають, миритися не бажають. В судове засідання сторони не зявилися, направивши заяви про розгляд справи у їхню відсутність. При цьому відповідач [PERSON] позов визнав. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 18 липня 2015 року /актовий запис № 07/ Корненською селищною радою Попільнянського району Житомирської області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 124391 (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Сім`я розпалася в січні 2017 року через різні погляди на життя та непорозуміння, з того часу разом не проживають. Строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна та місце проживання дитини сторони на сьогодні не мають. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб вбачається, що прізвище позивача було змінено з «Охріменко» на «Ващенко» і позивачем не заявлено клопотання про відновлення дошлюбного прізвища. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.06.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2014 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 20 травня 2014 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини припинили з березня місяця 2017 року через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

14.06.2018 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 2006 року, який рішенням суду від 18.10.2011 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останнього, та який мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 14.06.2018 року та до повноліття дитини, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved