Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

12 червня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів, уточнивши свої позовні вимоги 10.08.2020 року остаточно просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Між тим, додатково зазначає, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини, відповідачем було досягнуто письмової згоди про проживання сина з матір`ю, у зв`язку із чим останній 16.12.2019 року власноруч у присутності посадових осіб служби у справах дітей написав заяву про погодження проживання його малолітнього сина з [PERSON] , тобто матір`ю дитини. Наразі відповідач викрав малолітнього задля уникнення обов`язку утримувати дитину, що є протиправним, про що вона заявляла неодноразово звертаючись до правоохоронних органів. Між тим, вказує, що відповідач має задовільний стан здоров`я, його матеріальне становище достатнє, він працює на різноманітних тимчасових роботах, де отримує пристойну заробітну плату. Посилаючись на рівність обох батьків при несенні обов`язку утримання дитини вона і звернулась до суду з даним позовом. 17 червня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін. 05.08.2020 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якої позивач наполягав, що їх спільний син [PERSON] постійно проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Станом на сьогодні, позивач самостійно утримує сина, забезпечує його здоровими продуктами харчування, одягом, взуттям, сприяє його розвитку та намагається дати своєму синові якнайкраще. При цьому вказує, що відповідач обов`язків з утримання дитини не виконує, тягар матеріальних витрат несе лише батько дитини. З огляду на вказане, враховуючи, що дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, вважає за доцільне просити суд стягнути з [PERSON] на його користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно. 05 серпня 2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву [PERSON] , згідно якого вказав, що він позов не визнає, вважає вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів необґрунтованими та безпідставними, з огляду на той факт, що дитина проживає з батьком та знаходиться на повному його утриманні, відповідач повністю забезпечує та утримує свого сина [PERSON] . Крім того зазначав, що після розлучення з позивачем між ними було досягнуто усної домовленості, що дитина залишиться проживати з матір`ю, проте у зв`язку із тим, що протягом тривалого часу позивачка не приділяла належної уваги дитині, не займалась вихованням та розвитком сина, відповідачем враховуючи вказані обставини та бажання сина було прийнято рішення, що дитині краще проживати з батьком. З незрозумілих відповідачу причин позивач приховує від суду ту обставину, що насправді син подружжя проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Отже, наведені факти підтверджують те, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків на дитину, забезпечує та утримує сина, а тому вимоги позивачки є недоведеними, вказує відповідач, наполягаючи на відмові у їх задоволенні. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2020 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, суд перейшов до розгляду справи у порядку загального позовного провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 12 січня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач та її представник в судове засідання надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами позивача [PERSON] погодився у повному обсязі, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини та вирішення питання за його відсутності. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи, Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що з 04.03.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року у справі № 495/10080/19. /а.с. 7-9/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявною в матеріалах справи. /а.с. 5/ У відповідності до акту, складеного ОСББ «Южное» 15.06.2020 року, за адресою: [ADDRESS] мешкає без реєстрації [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] . Вказане також підтверджується відповідною довідкою № 31, складеною ОСББ «Южное» 15.06.2020 року. Крім того, матеріали справи містять копію заяви, написаної власноручно відповідачем [PERSON] 16.12.2019 року про те, що у зв`язку з розглядом справи в суді щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина [PERSON] , він ніколи не заперечував та не заперечуватиме, щоб його малолітній син проживав з матір`ю [PERSON] . Заява написана в присутності завідуючого сектору з питань усиновлення, опіки та піклування служби у справах дітей. Між тим, наразі склалися обставини щодо невизначеності місця проживання дитини, результатом чого є подання обома батьками до суду позову про визначення місця проживання малолітньої дитини, один з яких розглядається в провадженні Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області, інший, а саме за позовом відповідача [PERSON] до [PERSON] , про встановлення місця проживання дитини та стягнення аліментів направлений за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, [PERSON] в обґрунтування цьому приєднав копію акту, складеного КП «ЖЕО №!» від 2.06.2020 року, згідно якого зі слів сусідів, [PERSON] , разом із своїм сином [PERSON] , 2016 року народження, станом на 12.06.2020 року проживають по [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наразі встановлено проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, що не заперечується жодною із сторін. Проте, підставами для цього є відібрання дитини батьком у матері проти її волі, про що свідчать приєднані позивачем [PERSON] наступні докази: заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області від 14.11.2019, від 10.06.2020 року, від 01.07.2020, її письмовими поясненнями до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області , копією витягу з ЄРДР за № 12020160240001147, листом-відповіддю за № 42/1245 від 23.06.2020, № 42/В-884 від 01.07.2020 року, № 42/В-2028 від 27.11.2019, № 42/В-885 від 01.07.2020, заявою [PERSON] до виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 30.06.2020 року, висновком експерта за № 135 від 30.07.2020 року. Доказів того, що протягом тривалого часу позивач не приділяла належної уваги дитині, не займалась вихованням та розвитком сина, про що відповідачем заявлено у відзиві, [PERSON] не надано, також підтвердження будь-яких дій з невиконання своїх батьківських обов`язків по утриманню матір`ю дитини малолітнього сина матеріали справи не містять. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, виходячи з кількості дітей, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, її потреби, а також той факт, що дитина була відібрана від матері та в теперішній час їй повернута та проживає з матір`ю, більш того з урахуванням власноручно написаної заяви відповідача про те, що [PERSON] ніколи не заперечував та не заперечуватиме проти проживання його дитини з матір`ю, заяви відповідача, відповідно до якої він не заперечує щодо сплати аліментів на користь позивачки, написаною власноруч в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 12 червня 2020 року і до повноліття дитини, а отже позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача на користь держави. Стосовно зустрічного позову, суд зауважує про те, що за обставин обґрунтованості та доведеності позову матері про стягнення аліментів, є неможливим їх стягнення і з неї додатково на користь [PERSON] , навіть за підстав тимчасового проживання дитини з батьком. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, проаналізувавши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: approved