Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

14.07.2020 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 22.01.2014 перебуває у шлюбі з відповідачем, від спільного проживання та в період шлюбу народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я фактично носить формальний характер, сторони не проживають разом протягом тривалого часу, шлюбні відносини припинені, спільного господарства сторони не ведуть, відновлення подружніх стосунків позивач вважає неможливим, майнових спорів між ними немає. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Ухвалою від 24.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 29.10.2020 з викликом сторін (а.с.22), копію ухвали направлено сторонам у справі, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками на 13 арк., відправлення вручено особисту адресату 30.07.2020 (а.с.26). Належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися, 29.10.2020 позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.27), а відповідач жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направляв. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.01.2014 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони являються батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11,12). Із довідки Осичківського старостинського округу Радомишльського району Житомирської області про склад сім'ї від 30.06.2020 вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як зазначає у позові позивач, сторони на протязі тривалого часу шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення з відповідачем не можливе. Зазначені обставини не спростовані та не заперечуються відповідачем. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши про припинення шлюбних відносин, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхнім дітей, що мають істотне значення. З наведених положень вбачається, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, а згідно положень ч. 2 ст. 114 цього ж Кодексу у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітніх дітей визначити її місце проживання, та те, що відповідач будь-яких заперечень не подав, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей, слід визначити місце проживання їх матері.

Outcome: approved