Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на користь [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди кошти в розмірі 453,59 грн. щомісячно довічно, стягнути на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 80000 грн., стягнути на користь [PERSON] в рахунок відшкодування витрат на поховання 9174,50 грн. Позовна заява мотивована тим, що 26.03.2014 року приблизно о 00-35 годині трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме: відповідач, не маючи водійського посвідчення з відповідною дозволеною категорією і документів, що дають право на керуванням транспортним засобом, перед виїздом транспортного засобу не перевіривши і не забезпечивши його технічно справний стан, ігноруючи несправність електрики транспортного засобу, яка виникла під час руху, керуючи мотоциклом «ІЖ - Юпітер-5» д/н [NUMBER] без бокового причепа, зі швидкістю близько 60-80 км/год., рухався в темний час доби без увімкненого світла фари, по вулиці Садовніченко в М.Павлограді, від вулиці Сташкова у напрямку вулиці Перемоги, перевозячи пасажира [PERSON] У зазначений час попереду по ходу руху цього мотоциклу на його смузі руху на проїзній частині вулиці Садовніченко знаходився велосипедист [PERSON], який є сином позивача-1 та братом позивача-2, який керував велосипедом «Україна», що був не обладнаний ліхтарем (фарою) і світлоповертачами. Відповідач не виявив велосипед «Україна» під керуванням [PERSON], внаслідок чого навпроти житлового будинку № 2 по вулиці Садовниченко скоїв наїзд на велосипедиста передньою частиною керованого ним мотоцикла, втратив керування мотоциклом, та допустив його падіння на проїзну частину дороги. Від травматичного шоку, зумовленого травмою тіла настала смерть [PERSON] Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2014 року відповідач був визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України, йому було призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі. На підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» відповідача було звільнено від призначеного покарання. Злочинними діями відповідача позивачам заподіяні моральна шкода та матеріальні збитки. Позивач-1 є матір'ю померлого [PERSON], досягла пенсійного віку. В силу свого віку та стану здоров'я вона перебувала на утриманні померлого сина, який працював з 26.12.2013 року на посаді молодшого приймальника товарів, отримував середню заробітну плату в розмірі 1671, 59 грн. (2395, 46 грн. + 947, 73 грн.: 2 міс), що підтверджується довідкою ТОВ «АТБ-Маркет» вих. № 12973 від 16.07.2014 року. Він надавав позивачу-1 щомісячну матеріальну допомогу у розмірі 453,59 грн., яка розрахована наступним чином: 1671, 59 грн. (середній заробіток померлого) - 1218, 00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» = 453,59 грн. Позивач-1 понесла непоправиму втрату в результаті смерті сина. Ця дорожньо-транспортна пригода, яка спричинила смерть її сина, здійснила негативний вплив на психічне здоров'я позивача-1, стала для неї тяжким триваючим стресом. Позивачем-2 були понесені витрати на поховання свого брата в сумі 9174, 50 грн., що підтверджується накладною № 000045 від 26.03.2014 року на суму 1163,00 грн., рахунком-замовленням № 91 від 26.03.2014 року на суму 1377, 00 грн., фіскальним чеком № 0070 від 27.03.2014 року на суму 2094, 50 грн., товарним чеком від 03.05.2014 року на суму 2000, 00 грн., товарним чеком № 047 від 26.03.2014 року на суму 2540, 00 грн. [PERSON], позивач, в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні позивач, [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково в частині відшкодування [PERSON] витрат на поховання та відшкодування [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн., заперечували проти стягнення з відповідача в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди коштів в розмірі 453,59 грн. щомісячно довічно, оскільки вважали, що [PERSON] не знаходилась на утриманні у [PERSON], померлого 26 березня 2014 року. Заслухавши сторін та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, на які сторони посилаються в підтвердження обставин справи, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2014 року [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі, [PERSON] визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого [PERSON], дорожньо-транспортна пригода сталась 26 березня 2014 року. Згідно постанови прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області від 30 травня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014040000000241 від 15 травня 2014 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 291 Кримінального кодексу України закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку зі смертю підозрюваного, [PERSON], померлого 26 березня 2014 року. Згідно висновку автотехнічної експертизи № 70/27-324 від 19 травня 2014 року, в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «ІЖ-Юпітер-5» [PERSON] повинен був діяти згідно вимог п.31.6 б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці велосипедист [PERSON] повинен був діяти згідно вимог п.п.6.2 та 6.6 а) Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія мотоцикла «ІЖ-Юпітер-5» [PERSON] визначалась виконанням ним вимог п.31.6 б) Правил дорожнього руху України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх. Технічна можливість уникнути даної ДТП для велосипедиста [PERSON] визначалась виконанням ним вимог п.п.6.2 та 6.6 а) Правил дорожнього руху України, і у нього були відсутні які-небудь перешкоди технічного характеру, котрі б не дозволили йому їх виконати. При заданому механізмові події, дії водія мотоцикла «ІЖ-Юпітер-5» [PERSON] не відповідали вимогам п.31.6 б) Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв'язку з настанням даної події. Дії велосипедиста [PERSON], при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п.п.6.2 та 6.6 а) Правил дорожнього руху України. А невідповідності його дій вимогам п. 6.6 а) Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з настанням даної ДТП. Відповідно до ч.1 ст.1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.1200 Цивільного кодексу України шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Однак, позивач [PERSON], мати померлого [INFO] [PERSON], не знаходилась на утриманні у [PERSON], отримує пенсію за віком, яка перевищує середньомісячний дохід, який отримував [PERSON], місце проживання позивача, [PERSON], зареєстровано за адресою: [ADDRESS], згідно висновку експерта №158, складеного 18.04.2014 року, [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. При цьому особа, відповідальна за смерть потерпілого, зобов'язана відшкодувати витрати на поховання та на спорудження пам'ятника. Ці витрати відшкодовуються в тій мірі, в якій вони є необхідними, звичайними для людей, що проживають у цій місцевості (витрати на поховання, на справляння релігійних обрядів, на придбання харчових продуктів та алкогольних напоїв для поминального обіду, на встановлення пам'ятника середньої ціни для цієї місцевості). Згідно документів про оплату, копії яких містяться в матеріалах справи, оригінали надані для огляду в судовому засіданні, [PERSON] були здійснені витрати на поховання в розмірі 9174,50 грн. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до частин 1,2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Беручи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь позивача, [PERSON], в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial