Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

14 серпня 2006 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] залишила заповіт на імя позивача [PERSON], посвідчений Богданівською сільською радою Черкаської області 02.06.2003р. реєстр № 116, відповідно до якого заповідала останній все своє майно, де б воно не було та із чого б воно не складалося на момент її смерті. Позивач [PERSON] про існування заповіту дізналася в кінці 2014р. від секретаря Богданівської сільської ради, після чого звернулася до нотконтори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із пропуском встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини. У звязку із цим, позивач звернулася до суду із позовом до Богданівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, як пропущеного з поважних причин. В ході розгляду справи, в судовому засіданні було встановлено, що померла [PERSON] на момент смерті не проживала та не була зареєстрована на території Богданівської сільської ради, оскільки перебувала із 2005р. в інтернаті для престарілих смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського р-ну Черкаської обл. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 26.10.2015р. належним відповідачем було визнано [PERSON] селищну раду Корсунь-Шевченківського р-ну Черкаської обл. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала та наполягала на його задоволенні, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що для позивача [PERSON] існували обєктивні причини, в силу яких вона не змогла подати заяву в 6-ти місячний строк з моменту смерті спадкодавця [PERSON], та такими істотними труднощами для спадкоємця були: незнання про існування заповіту та необізнаність про час смерті спадкодавця [PERSON] Про час смерті [PERSON], позивач дізналася по збігу 6-ти місячного строку. Дані обставини вона стверджує тим, що померла [PERSON] до 2005 р. проживала з позивачем по-сусідству та остання їй постійно допомагала по господарству, вони мають однакові прізвища, але родичами із померлою спадкодавицею не являються, прізвище [PERSON] є поширеним в їхньому селі Богдани. Про існування заповіту на її імя дізналася позивач у грудні 2014р. від секретаря Богданівської сільської ради, яка її запитала, чому вона не переоформляє на своє імя земельну ділянку за заповітом [PERSON] на її імя, та після чого отримала дублікат заповіту. Вважає, що заява позивачем в 6-ти місячний строк не була подана із поважних причин, а саме в силу необізнаності про час смерті [PERSON], оскільки остання із 2005р. перебувала в інтернаті для престарілих в смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського р-ну Черкаської обл., та не будучи родичами, вона не підтримувала стосунки із померлою, а також вона не знала про існування заповіту. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14.08.2006р., як пропущений із поважних причин терміном на 2 місяці. Відповідач територіальна громада Богданівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, на території якої знаходиться земельна ділянка, що входить до складу спадщини за заповітом на імя позивача, до суду надіслала заяву, згідно якої Богданівська сільська рада Золотоніського р-ну позов [PERSON] визнає та просить розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Відповідач [PERSON] селищна рада Корсунь-Шевченківського р-ну Черкаської обл., за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON], надіслала до суду заяву, згідно якої позов [PERSON] про визнання додаткового строку на прийняття спадщини визнає та просить суд розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Суд, вивчивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Із свідоцтва про смерть, виданого [PERSON] селищною радою повторно, серії І СР № 124544, на імя [PERSON], вбачається, що вона померла 14.08.2006р. в смт. Стеблів, Корсунь-Шевченківського р-ну Черкаської обл. Із дублікату заповіту від 02.06.2003р., посвідченого Богданівською сільською радою Золотоніського р-ну, Черкаської обл. реєстр № 116 від імені [PERSON] вбачається, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповідала [PERSON]. Із повідомлення Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори за № 943 від 29.05.2015р. та інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про спадщину) за № 40534419 від 29.05.2015р. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 14.08.2006р. відсутня. Із письмових пояснень [PERSON], що засвідчені сільським головою за № 112 від 31.08.2015р. вбачається, що вона виявила, що земельна ділянка розміром 4,36 га, що належить [PERSON] та на яку є заповіт на імя [PERSON] не успадкована останньою. Про це вона запитала у [PERSON] в грудні 2014р., чому вона не переоформила на себе земельну ділянку, тобто не отримує свідоцтво про право на спадщину. На що остання повідомила, що не знає про існування заповіту. Із довідки № 177 від 21.09.2015р. виконавчого комітету Богданівської сільської ради Золотоніського р-ну Черкаської обл. вбачається, що із 2001р. по 2005р. [PERSON] доглядала та допомагала по господарству [PERSON] до її оформлення в інтернат в 2005р. Таким чином, суд проаналізувавши вищенаведені докази, приходить до висновку, що позивачем [PERSON] строк для прийняття спадщини пропущений із поважних причин, якими суд вважає є те, що позивач дізналася про смерть [PERSON] після збігу шестимісячного терміну з моменту її смерті та відкриття спадщини, оскільки позивач проживала в іншій місцевості та не являлася родичкою спадкодавця, а також те, що позивачу не було відомо про існування заповіту. Ці обставини суд визнає такими, що повязані із обєктивними для позивача труднощами, які перешкоджали їй своєчасно подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 14.08.2006р., тобто в строк встановлений законом на протязі 6-ти місяців з моменту відкриття спадщини. За цих обставин, суд задовольняє позов [PERSON]

Outcome: approved