Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

14 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 497061,89 грн. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що в 2012 році він позичив [PERSON] та [PERSON], які перебувають в шлюбі, для потреб сімї грошові кошти в сумі 5000 доларів США та 5000 Євро, які вони зобовязалися йому повернути в строк до липня 2012 року, на підтвердження чого [PERSON] написав йому розписку. 12 травня 2014 року [PERSON] повернула йому грошові кошти в сумі 300 доларів США. 09 липня 2015 року [PERSON] повернув йому грошові кошти в сумі 200 доларів США. Залишок заборгованості в сумі 4500 доларів США та 5000 Євро вони обіцяли йому повернути, однак і до сьогодні не повернули. Відповідно до ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції,3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За таких обставин відповідач зобовязаний повернути йому 4500 доларів США, що еквівалентно 121365 гривень; 5000 Євро, що еквівалентно 143350гривень; 3% процентів в порядку ст. 625 ЦК України- 680, 31 доларів США; 3% процентів в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 717, 12 Євро; проценти в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 3358,42 долари США та проценти в розмірі облікової ставки НБУ в розмірі 3587,81 Євро, а всього 497061 гривня 89 копійок. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, крім того заявили клопотання про застосування строку позовної давності для звернення до суду, посилаючись на те, що 12.05.2014 року та 09.07.2015 року відповідач не передавав кошти позивачу. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідчення свідка [PERSON], який в судовому засіданні посвідчив, що 09 липня 2017 року [PERSON] перебував у нього в гостях в м. Києві, приїхав в середу та поїхав у пятниця, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 01.01.2012 року [PERSON] взяв у [PERSON] позику в розмірі 5000 доларів США та 5000 Євро, які зобовязувався повернути до липня 2012 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розсипка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Доказів тому, що відповідач повертав позивачу будь які кошти, до суду не надано. Судом не береться до уваги посилання позивача на те, що йому повернуто 300 доларів США та 200 Євро про, що на розписці містяться відповідні записи, оскільки в судовому засіданні позивач зазначив, що вказані записи на розписці про повернення коштів здійснював він особисто, не в дати, що зазначені в розписці, не у присутності [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] відповідних підписів про повернення коштів не проставляли. Відповідач, щодо повернення вказаних коштів заперечив та зазначив, що він та [PERSON] перебувають на даний час у неприязних відносинах Відповідно до ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). В судовому засіданні представник відповідача подав до суду заяву про застосування позовної давності. Суд вважає, що [PERSON] пропущено строк звернення до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості, яка виникла з серпня 2012 року, що є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed