Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

13 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків заяви. 31 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з уточненою позовною заявою, згідно якої усунула недоліки первісної заяви. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що відповідач [PERSON] є її сином, а вона - пенсіонером. На сьогоднішній день вона хворіє на ряд хронічних захворювань. Єдиним джерелом їх доходу є пенсія, якої не вистачає на продукти харчування та ліки, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від сина, який працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання,у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та довічно. Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,згідно заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1/6 частки від його заробітку. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 962 від 29 жовтня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 жовтня 1984 року. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 03 листопада 2009 року позивач [PERSON] являється пенсіонером за віком. Встановлено, що позивач страждає на ряд хронічних захворювань, а саме: деформований остеоартроз колінних суглобів, артроз т/с суглобів ІІ ст. правосторонній плече лопатковий периартрит; супутні захворювання: змінна грижа стравохідного отвору діафрагми, хронічний панкреатит, кардіосклероз атерослероз ІІ ст., крововилив ОД, хронічна варикозна хвороба судин нижніх кінцівок ХВН ІІ ст., у зв`язку з чим потребує лікування: детралекс, ліотон гель, предуктал ОД, венекор, ревмоксикам, нервиплекс, терафлекс, артеджа, що підтверджується виписками з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16 жовтня 2020 року та 30 липня 2021 року, а також листами лікарських призначень. Зокрема встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Новомосковському відділі Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком в розмірі 2 629,97 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 5783 6217 2377 8712 від 21 липня 2021 року (пенсійна справа № 912150142217). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач [PERSON] працевлаштований та працює у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубний завод» на посаді змінного майстра оброблення (первинного оброблення коліс) Колесопрокатного цеху, що підтверджується довідкою з місця роботи від 22 жовтня 2020 року за вих. № 12/388. В той же час суд звертає увагу, що дана довідка не містить відомостей про доходи [PERSON] . Отже, відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Оскільки позивачем не надано доказів сум заробітку (доходу) відповідача, суд позбавлений можливості визначити, чи має відповідач достатній заробіток (дохід). При цьому, суд враховує, що відповідач позов визнав частково, відсутні докази на підтвердження, що позивач [PERSON] ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання відповідача [PERSON] , а тому підстав у відповідності до ч.1 ст.204 СК України для звільнення останнього від обов`язку утримувати свою матір, яка потребує матеріальної допомоги, не вбачається. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує: 1) стан здоров`я сторін; 2) позивач є пенсіонером з рядом хронічних захворювань, на лікування яких потрібні додаткові втрати; 3) неможливість одержання позивачем [PERSON] утримання від інших осіб; 4) матеріальний стан відповідача та позивача, а також відсутність відомостей про доходи відповідача, його сімейний стан та наявність у нього на утримання інших дітей. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позивач потребує допомоги від свого сина, а тому розмір аліментів на її утримання повинен становити 1/6 частки доходів відповідача щомісяця, починаючи стягнення з 13 серпня 2021 року і довічно, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: partial