Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

13 січня 2010 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 1699-025/07/Р від 13 липня 2007 року. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.06.2010 року позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.08.2013 року зазначене заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень, позивач посилається на те, що 13 липня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 14032 доларів США для придбання автомобіля. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору відповідач [PERSON] виступив як поручитель за виконання [PERSON] зобов'язань за зазначеним кредитним договором. Проте, відповідач [PERSON] порушуючи взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, виконував свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого станом на 14.11.2013 року в нього виникла заборгованість за кредитом в розмірі 236883,28 грн. В зв'язку з тим, що відповідачі не бажають добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, представник позивача просив стягнути цю суму в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та дату судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про відкладання розгляду справи, але вказані у заяві підстави є необґрунтованими, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 липня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1699-025/07/Р, згідно якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 14032 доларів США на придбання автомобіля. В забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному кредитному договору [PERSON] виступив поручителем за виконання [PERSON] зобов'язань за зазначеним кредитним договором. Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконали, в зв'язку з чим станом на 14 листопада 2013 року в них виникла заборгованість за кредитом в розмірі 236883,28 грн., з яких: 92691,99 грн. - заборгованість за кредитним договором; 42562,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 72313,25 грн. - відсотки за користування кредитом; 29315,31 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: договорами, розрахунком заборгованості та іншими (а. с. 7-12; 16-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернули, [PERSON] продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом нараховані правомірно. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, згідно з ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. При цьому, згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки зазначений в позові розмір штрафних санкцій (пені) за договором складає 42562,73 грн. та 29315,31 грн., що не співмірно із сумою заборгованості за кредитним договором, суд вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій. При цьому суд засновує свою позицію щодо зменшення суми пені на тому, що вказана норма не обмежує право суду на застосування її приписів навіть якщо відповідач не заявляє відповідного зустрічного прохання під час розгляду справи. Визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з принципів розумності та справедливості, передбаченими ст. 3 ЦК України. Таким чином, враховуючи суму договірних зобов'язань, що виникли між сторонами по справі, принцип співмірності, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн. та пеню за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 2000 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів обов'язок сплати судового збору.

Outcome: partial