Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

14.09.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СТ «Гарантія» про стягнення суми страхового відшкодування, 3% річних, пені та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 07.09.2012 року між нею та Закарпатською регіональною дирекцією ПрАТ «СТ «Гарантія» був укладений договір добровільного комплексного страхування подорожуючих МВ-ПК № 014295 (далі - договір страхування подорожуючих) за програмою страхування «А-економ» на страхову суму 30000 євро на період з 19.09.2012 року по 14.11.2012 рік. Внесок страхової премії склав 37 грн. 40 коп. 26.09.2012 року, позивач перебувала на лікувальному курорті Вишні Ружбахи (Словаччина). Під час проходження сеансу іпотерапії настала страхова подія: інструктор, який проводив сеанс відпустив вуздечку, якою він утримував коня, внаслідок чого кінь скинув позивача на землю. Внаслідок падіння позивач отримала множинні забої та травми, не могла рухатися і була госпіталізована в лікарню м. Стара Любовна. За усі медичні послуги, які були надані у лікарні м. Стара Любовна позивач заплатила 756 євро 39 центів. Після госпіталізації, проведеного обстеження і лікування була виписана додому. 27.09.2012 року позивач заявила про страхову подію за телефоном [NUMBER] Асистанської компанії «Смайл Асістанс», який був зазначений у Договорі страхування подорожуючих. 02.10.2012 року, повернувшись до України, позивач звернулась до Одеської філії ПрАТ СТ «Гарантія» з заявою про страхову подію по страхуванню медичних витрат подорожуючих за кордон і заявою про факт настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування громадян від нещасних випадків. Обидві заяви були прийняті заступником директора ОФ ПрАТ СТ «Гарантія» Піскуном С.П. 30.10.2012 року надійшов лист-відповідь №2021-1/12 від 24.10.2012 року підписаний директором департаменту Піскуном С.П. від ПрАТ «СТ «Гарантія», в якому зазначалось, що для з'ясування всіх обставин страхової події і підтвердження понесених позивачем витрат ними були підготовлені і відправлені за місцем його відпочинку і лікування, необхідні запити. Також було написано, що ПрАТ «СТ«Гарантія», після отримання результатів розслідування негайно приймає рішення про страхове відшкодування понесених витрат. 01.11.2012 року позивач написала заяву за рекомендацією директора Департаменту пана Піскуна С.П., директору ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія» Пєтухову А.Г. з проханням проінформувати стосовно рішення про виплату страхового відшкодування. До листа додавались медичні та розрахункові оригінали документів, одержані позивачем в лікарні м. Стара Любовна, що підтверджується описом від 01.11.2012 року. Крім того, позивачем неодноразово здійснювались запити до відповідача з проханням виплатити страхове відшкодування, але відповідач лише надав формальні відписки. Позивач вважає, що ПрАТ СТ «Гарантія» навмисно не приймає рішення стосовно даної страхової події для того, щоб не сплачувати страхове відшкодування. Переписка триває майже три роки. З моменту настання страхової події 26.09.2012 року минуло три роки, але до цього часу позивач не отримала страхового відшкодування від ПРАТ СТ «Гарантія». Що вказує на пряме порушення умов договору страхування № МВ-ПК 14295 від 07.09.2012 року та норм чинного законодавства України. Позивач вказує, що нею були виконані умови Договору страхування подорожуючих. Усі документи (копії та оригінали), які є прямим доказом настання страхової події і мають значення для отримання страхового відшкодування, що прописано п.2.4.7 договору, позивач відправляла до ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія». (т.1 а.с.1-8) В ході розгляду справи позивачем неодноразово було уточнено позовну заяву (т. 1 а.с. 85-93), та в остаточній редакції позовної заяви від 23.02.2016 року позивач просила суд стягнути з ПрАТ СТ «Гарантія» на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 64 415 грн., з яких: суму страхового відшкодування у розмірі 24 595 грн.; три проценти річних у розмірі 2 416 грн., втрати від інфляції в розмірі 17 069 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 10 975 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6360 грн. (т.1 а.с.238-248, т.2 а.с. 54-56) В судовому засіданні представник позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення (т.2 а.с.38-42, 45-46, 62-63), просив суд залишити позовні вимоги без задоволення. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно пункту першого статті 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Відповідно до п.п.1-3 ч.1 статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Згідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2012 року між [PERSON] та ПрАТ СТ «Гарантія» був укладений договір добровільного комплексного страхування подорожуючих МВ-ПК № 014295 за програмою страхування «А-економ» на страхову суму 30000 євро на період з 19.09.2012 року по 14.11.2012 рік. Внесок страхової премії склав 37 грн.40коп. (т.1 а.с. 13-30). Зі змісту розділу ІІ до договору страхування подорожуючих вбачається, що страховий випадок - подія, передбачувана договором страхування, яка відбулася під час дії договору страхування, документально підтверджена, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (застрахованій особі) або іншій особі, яка визначена у договорі страхування (асистанській компанії (службі). Згідно п. 2.1 договору страхування подорожуючих, перелічено страхові ризики та страхові випадки. Страховим ризиком, згідно з Договором страхування, є нижче наведені раптові та незалежні від волі застрахованої особи надзвичайні (ненавмисні) події, що настали під час її поїздки за кордон: раптове гостре захворювання застрахованої особи, що сталося несподівано і становить загрозу для життя та здоров'я застрахованої особи та потребує невідкладної медичної допомоги; розлад здоров'я, тілесні ушкодження застрахованої особи у зв'язку з нещасним випадком, що становлять загрозу для життя та здоров'я застрахованої особи та потребують невідкладної медичної допомоги; ушкодження здоров'я в наслідок нещасного випадку; смерть або тяжке захворювання близьких родичів застрахованої особи; смерть застрахованої особи у зв'язку з раптовим гострим захворюванням або нещасним випадком; затримка або пропажа багажу застрахованої особи, в разі настання страхового випадку; порушення прав застрахованої особи, пошкодження під час ДТП, поломка або викрадення автомобіля, на якому застрахована особа подорожувала за кордоном; неможливість здійснення туристичної подорожі або раптове непередбачуване переривання подорожі внаслідок раптової, непередбачуваної і ненавмисної події. Страховим випадком є події перелічені в п. 2.1.1. договору, що відбулися під час дії Договору страхування та документально підтверджені, з настанням яких виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Відповідно до п. 2.2 договору страхування подорожуючих, початком та закінченням терміну дії договору в частині страхування медичних витрат: страховий захист починається з моменту проходження застрахованою особою прикордонного контролю України при виїзді за кордон або з 00 годин за Київським часом дня, вказаного як початок дії договору (за датою, що настала пізніше) але не раніше моменту сплати страхового платежу. Страховий захист закінчується в момент проходження застрахованою особою прикордонного контролю України при поверненні з-за кордону або о 24 годині за Київським часом дня, вказаного як закінчення дії Договору (за датою, що настала раніше). Пунктом 2.2.3 договору страхування подорожуючих встановлено, що в частині страхування від нещасного випадку дія договору починається із моменту посадки застрахованої особи у транспортний засіб у пункті початку подорожі, зазначеному у договорі на туристичне обслуговування і закінчується у кінцевому пункті подорожі, зазначеному у договорі на туристичне обслуговування, при виході із транспортного засобу в Україні. Відповідно до п.3.3.1 договору страхування подорожуючих, укладеного між сторонами (т.1 а.с.19) витрати, які відшкодовує страховик за програмою страхування «А»-Економ, медичні витрати, що викликані гострим погіршенням стану здоров'я застрахованої особи, яке становить загрозу її життю та здоров'ю, у зв'язку з раптовою хворобою або нещасним випадком, згідно з переліком пункту 3.2.3. договору: надання невідкладної стаціонарної допомоги в медичних закладах, включно; вартість медикаментозного лікування; вартість діагностичних та лікувальних процедур (включно невідкладні оперативні втручання), а також використання будь-якого необхідного для лікування медичного обладнання; вартість перебування в палатах (у тому числі реанімаційних); харчування під час перебування в стаціонарі за нормативами прийнятими у даному медичному закладі; страховик залишає за особою право оплачувати лікування застрахованої особи за кордоном, у межах встановленого у договорі страхування ліміту, до тих пір, доки стан здоров'я хворого не дозволить перевезти його в Україну для продовження лікування; невідкладну стоматологічну допомогу вартістю до 100 у.о.; надання швидкої медичної допомоги ( в тому числі на місці виникнення надзвичайних медичних обставин); медичні перевезення; транспортування застрахованої особи машиною швидкої допомоги до лікувального закладу; медичну евакуацію із-за кордону до місця постійного проживання; перевезення тіла померлої застрахованої особи до місця її постійного проживання, якщо смерть настала внаслідок раптового гострого захворювання, або нещасного випадку. Якщо має місце репатріація, невикористаний зворотній квиток здається страховику; послуги зв'язку із сервісною компанією або страховою компанією, для передачі необхідної інформації та узгодження дій по наданню невідкладної медичної та іншої допомоги при настанні страхового випадку або екстремальної ситуації. Відшкодовуються витрати на суму не більше 50 у.о. Згідно з п.1.3. договору страхування подорожуючих, нещасний випадок - це раптова, непередбачувана подія, що не залежить від волі застрахованої особи, яка відбулась під час дії договору страхування та призвела до тілесних пошкоджень застрахованої особи або смерті. Відповідно до п.4.1 договору страхування подорожуючих, предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника (застрахованої особи), що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованих осіб. Права та обов'язки сторін договору страхування подорожуючих передбачені п.2.3 договору (т.1 а.с.17). 26.09.2012 року, позивач перебувала на лікувальному курорті Вишні Ружбахи (Словаччина). Під час проходження сеансу іпотерапії настала страхова подія. Внаслідок падіння з коня позивач отримала множинні забої та травми, не могла рухатися і була госпіталізована в лікарню м. Стара Любовна. Вказана подія відносяться до страхового випадку, з чим сторони погоджуються. Відповідно до п .2.5 договору добровільного комплексного страхування подорожуючих (т.1 а.с.18) у разі настання випадку, що може бути визнаним страховим, негайно (протягом 24 годин) проінформувати про це асистанську компанію. У разі неможливості застрахованою особою здійснити вищевказані дії, їх повинна здійснити особа яка представляє її інтереси та володіє інформацією про всі обставини події. Відповідно до п.4.5 договору страхування подорожуючих (т.1 а.с.21) підставою відмови страховика у страховій виплаті є: навмисні дії або груба необережність страхувальника, застрахованої особи або спадкоємця, внаслідок яких настав страховий випадок. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадського чи службового обов'язку, а стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника, застрахованої особи встановлюється відповідно до чинного законодавства України; подання страхувальником (застрахованою особою) свідомо неправдивих відомостей про предмет страхування або про факт настання страхового випадку, або укладання договору страхування відносно осіб, які згідно з правилами не можуть бути застраховані, про що страховику не було відомо (про обставини, які забороняють укладання договорів відносно таких осіб); вчинення страхувальником (застрахованою особою) або спадкоємцем умисного злочину, що призвів до страхового випадку; несвоєчасне повідомлення страхувальником (застрахованою особою) про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру страхового випадку та розміру виплат; при визнанні страхувальника (застрахованої особи) в судовому порядку безвісно відсутнім (зниклим); зайняття застрахованою особою активними видами спорту під час змагань та/або тренувань, якщо інше не передбачено договором; невиконання страхувальником (застрахованою особою) своїх обов'язків передбачених договором страхування; самогубства, спроби самогубства застрахованої особи або навмисного заподіяння собі тілесних ушкоджень, в тому числі під впливом третіх осіб, самолікування, проведення незаконних абортів, лікування особою, що не має спеціальної медичної освіти тощо; дій страхувальника (застрахованої особи), який знаходився в стані алкогольного сп'яніння, під впливом наркотичних, токсичних, седативних речовин; в інших випадках передбачених правилами. 27.09.2012 року позивач заявила про страхову подію за телефоном [NUMBER] Асистанської компанії «Смайл Асістанс», який був вказаний у Договорі добровільного страхування, що не заперечує і представник відповідача, зазначаючи в своїх письмових запереченнях, що телефонний дзвінок надійшов 27.09.2012 року о 16 год.09хв. (т.2 а.с.38) Отримавши таке повідомлення, відповідач та його асистанс заходів по оплаті лікування не здійснили. Згідно медичних документів, перекладених українською мовою (т.2 а.с. 10-36) вартість наданої медичної допомоги становить 825,89 євро (у тому числі витрати за госпіталізацію, обстеження та лікування), які позивач сплатила лікарні за рахунок власних коштів. Крім того, 02.10.2012 року, повернувшись до України, позивач звернулась до Одеської філії ПрАТ СТ«Гарантія» з заявою про страхову подію по страхуванню медичних витрат подорожуючих за кордон і заявою про факт настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування громадян від нещасних випадків, які були прийняті заступником директора ОФ ПрАТ СТ «Гарантія» Піскуном С.П. (т.1 а.с. 10-12). Відповідно до п.2.4.2 договору страхування подорожуючих (т.1 а.с.17) рішення про страхову виплату або відмову у виплаті приймається Страховиком протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання ним усіх необхідних документів, наданих в порядку, передбаченому умовами договору. Пунктом 2.4.3 договору страхування подорожуючих передбачено, що страховик здійснює страхову виплату протягом 5 (п'яти) банківських днів після прийняття рішення про здійснення страхової виплати або страхового відшкодування. При наявності підстав для сумніву щодо обґрунтованості страхової виплати страховик може відкласти рішення про виплату до отримання підтвердження або спростування цих причин на строк не більше 45 (сорока п'яти) робочих днів (п.2.4.4 договору). У разі прийняття рішення про відмову у здійсненні страхової виплати (страхового відшкодування) або прийняття рішення про відстрочку виплати, страховик письмово повідомляє застраховану особу протягом 5 (п'яти) робочих днів з викладенням мотивації прийнятого рішення або обґрунтування причин відмови (п.2.4.5. договору). 30.10.2012 року позивачем отримано від ПрАТ «СТ «Гарантія» лист-відповідь №2021-1/12 від 24.10.2012 року, з якого вбачається, що для з'ясування всіх обставин страхової події і підтвердження понесених позивачем витрат ними були підготовлені і відправлені за місцем його відпочинку і лікування, необхідні запити. ПрАТ «СТ«Гарантія», після отримання результатів розслідування буде негайно прийнято рішення про страхове відшкодування понесених витрат (т.1 а.с.32) 01.11.2012 року позивач написала заяву директору ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія» Пєтухову А.Г. з проханням проінформувати стосовно рішення про виплату страхового відшкодування. До листа додавались медичні та розрахункові оригінали документів, одержані позивачем в лікарні м. Стара Любовна, що підтверджується описом від 01.11.2012 року (т.1 а.с.33-34) 06.11.2012 року позивач отримала лист - відповідь № 24-11/12 від ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія» про необхідність надіслання документів для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с. 35) 02.06.2013 року позивач знову звернулась з листом до директора ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія» з проханням повідомити у якому стані та на якому етапі знаходиться розгляд і прийняття рішення по даній справі. В даному листі позивач вказувала на те, що вона неодноразово зверталась, як в ОФ ПрАТ СТ «Гарантія», так і в ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія» з приводу виплати страхового відшкодування у зв'язку з нещасним випадком. Так само двічі направляла всі необхідні документи, в тому числі оригінали, які просили направити в ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія» (т.1 а.с.36-37) 13.06.2013 року позивач отримала ще один лист № 24-06/13 від 12.06.2013 року з проханням надіслати документи, які необхідні для розгляду питання про відшкодування медичних витрат (т.1 а.с.38). 29.06.2013 року позивач відправила лист директору ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія», в якому говориться, що документи, які запитували в листі № 24-06/13 від 12.06.2013 року були відправлені раніше (т.1 а.с. 39-40). Також, 09.07.2013 року позивачем було відправлено опис переданих раніше оригіналів (медичних та розрахункових) документів в ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія».(т.1 а.с.41) 29.08.2013 року позивачу надійшов лист № 40-08/13 від 21.08.2013 року від ЗРД ПрАТ СТ «Гарантія», де вони просять надіслати їм протокол про нещасний випадок та оригінал квитанцій про сплату 756,39 євро з підписом лікаря та завірений медичним закладом, в якому проводилось лікування (медичний огляд) (т.1 а.с.42). В своїх письмових запереченнях відповідач посилається, на вимоги п.3.7.2 договору страхування подорожуючих (т.1 а.с.20), відповідно до яких: якщо застрахована особа сама сплатила вартість невідкладних послуг під час поїздки за кордон, але узгодила ці витрати із страховиком, або сервісною компанією (службою), страховик відшкодовує ці витрати після повернення застрахованої особи з поїздки в розмірі, який не перевищує страхову суму, яка встановлена у договорі. При цьому застрахована особа повинна надати страховику: заяву встановленої страховиком форми; оригінали рахунків за телефонні дзвінки до сервісної компанії; оригінали рахунків за надання спеціалізованого транспорту; страховий поліс. Та з цього приводу просить відмовити в задоволенні позову. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Слід також враховувати, що закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Таким чином, посилання відповідача на те, що [PERSON] несвоєчасно повідомила асистанську компанію, суд вважає необґрунтованою. З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомила про страховий випадок, надавши усі передбачені договором документи на підтвердження страхового випадку та розмір медичних послуг в рамках договору страхування, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума за госпіталізацію, обстеження та лікування в розмірі 825,89 євро, що станом на 23.02.2016 року за курсом НБУ (за 1 євро = 29,78 грн.) еквівалентно 24595 грн. Також, позивач просить стягнути згідно ст. 625 ЦК України три проценти річних, суму інфляції та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання. Суд вважає що ці вимоги підлягають задоволенню часково, виходячи з наступного. Ці відносини є зобов'язальними між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом України «Про страхування» та статтями 625, 992 ЦК України. Відповідно до п.2.3.4.3 договору страхування подорожуючих (т.1 а.с.17) страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором термін. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, при відсутності поважних підстав шляхом сплати страхувальнику (застрахованій особі) неустойку (штраф, пеню), розмір якої визначається умовами договору страхування, що також передбачено п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування». Несвоєчасну виплату страхового відшкодування суд вважає простроченням грошового зобов'язання, за яке настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, у вигляді сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання сплати страхової виплати, згідно наступного розрахунку: Сума заборгованості - 24595 грн. Кількість днів прострочення - 1195 днів. Формула розрахунку: Проценти = сума боргу *процентну ставку/100/365*кількість днів. Сума 3% річних за 2012 рік = 24595*3/100/365*46 днів=93 грн. Сума 3% річних за 2013 рік = 24595*3/100/365*365 днів=738 грн. Сума 3% річних за 2014 рік = 24595*3/100/365*365 днів=738 грн. Сума 3% річних за 2015 рік = 24595*3/100/365*365 днів=738 грн. Сума 3% річних за 2016 рік = 24595*3/100/365*54 днів=109 грн. Сума 3% річних за період з 16.11.2012 року по 23.02.2016 року (1195 днів)=93+738+738+738+109=2416 грн. Крім того, на користь позивача підлягає стягненню пеня, яка розраховується за наступною формулою: Сума заборгованості *облікова ставка НБУ*2/365/100*кількість днів нарахування пені. В період начислення пені діяли наступні ставки НБУ: З 03.09.2014 по 12.11.2014 рік (65 днів) = 12,5% З 13.11.2014 по 05.02.2015 рік (85 днів) = 14% З 06.02.2015 по 03.03.2015 рік (26 днів) = 19,5% З 04.03.2015 по 27.08.2015 рік (177 днів) = 30% З 28.08.2015 по 07.09.2015 рік (12 днів) = 27% Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних у розмірі 2416 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 10975 грн. Що стосується нарахування позивачем індексу інфляції, то суд вважає, що в даній частині позов є необґрунтованим, оскільки правові підстави для нарахування індексу інфляції відсутні, при цьому суд виходить із наступного. Суд прийшов до висновку, що об'єктивно обґрунтованими витратами позивача за проведення лікування є 825,89 євро, що станом на 23.02.2016 року за курсом НБУ (за 1 євро = 29,78 грн.) еквівалентно 24595 грн., що є справедливою компенсацією її збитків. Отже, компенсація таких збитків позивачу не передбачає нарахування на визначену суму індексу інфляції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Таким чином, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, а не в іноземній валюті. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що ці вимоги є також необґрунтованими, виходячи з наступного. Між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані Законом України «Про страхування» та нормами договору страхування, які не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Тому, в частині стягнення індексу інфляції тавідшкодуванні моральної шкоди позивачу слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката, то вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п.п. 2, ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Відповідно до наданої представником позивача копії договору про надання юридичних послуг укладеного між ТОВ «УК «Дельта Проект» та [PERSON] від 20.01.2014 р. виконавець надає замовнику [PERSON] юридичні послуги по представленню її інтересів в судах (т.2, 57-59 ). Згідно з квитанціями до прибуткового ордеру від 08.10.2015 р., 27.10.2015 р., 08.10.2015 р., 09.12.2015 р., 02.12.2015 р., 01.01.2016 р., 26.01.2016 р. (т.1 а.с. 250-251,) сума витрат на правову допомогу складає 4400 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначила, що ТОВ «УК «Дельта Проект» надає за вказаним договором юридичні послуги у декількох судових справах за участі [PERSON] Однак, беручи до уваги, що позивачем та його представниками не надано до суду докази і документальне підтвердження понесених витрат на представництво [PERSON] з боку ТОВ «УК «Дельта Проект» саме у даній справі, а із долучені до матеріалів справи квитанції не містять відомості про те за які саме юридичні послуги здійснено оплату суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодуванні витрат на правову допомогу в сумі 4400 грн. заявлених стороною в межах розгляду цієї справи. Крім того, у всіх судових засіданнях представники позивача [PERSON] та [PERSON] діяли від імені позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.01.2014 р., а не від імені ТОВ «УК «Дельта Проект» на виконання умов договору про надання правової допомоги. В матеріалах справи відсутні акти прийому передач виконаних послуг ТОВ «УК «Дельта Проект», з зазначенням найменування наданих послуг та її вартості. У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Під час розгляду справи позивач [PERSON] понесла витрати щодо перекладу за словацької на українську мову - медичних довідок. Переклад був здійснений в Бюро перекладів «ЮСТ», загальна вартість послуг перекладача склала 1960 грн., та підтверджується наданими до суду квитанціями від 11.01.2016 р. та 25.01.2016 р. (т.2. а.с. 52 ). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 560,55 грн. та на користь позивача [PERSON] вартість послуг перекладача у розмірі 1960 грн.

Outcome: partial