Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

12 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 06 листопада 2005 року помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,58 га, яка знаходиться на території Луциківської сільської ради, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії СМ №102849. За життя батько заповів все своє майно йому, його сестрі [PERSON] та брату [PERSON]. На день смерті ні брат, ні сестра не проживали разом із батьком та не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Він фактично прийняв спадщину після батька так як постійно на день смерті проживав разом із ним, доглядав, здійснив поховання, розпорядився речами, зберігав документи. Однак, він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом у звязку з втратою правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,58 га в межах згідно з планом для особистого селянського господарства, розташовану на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії СМ №102849, виданим 31 березня 2004 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 04 жовтня 2002 року №433, зареєстрованим в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №25. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник останнього за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справу в її відсутність, позов підтримує (а. с. 49). Представник відповідача Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі представника сільради, з позовом згодні (а. с. 48). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив (а. с. 33). Треті особи [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, проти позову не заперечують, до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після батька не зверталися, не мають наміру на оформлення спадщини та звернення до суду з приводу визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 35, 40). У звязку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЖ №112187 (а. с. 5). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БП №016189 останній помер 06 листопада 2005 року в с. Луциківка Білопільського району Сумської області (а. с. 6). У відповідності до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №102849, виданого 31 березня 2004 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 04 жовтня 2002 року № 433, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №25, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 1,58 га в межах згідно з планом (а. с. 9). Згідно з заповітом, посвідченим секретарем виконкому Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області 24 березня 2000 року, зареєстрованим у реєстрі за №83, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). З довідок Луциківської сільської ради від 15 липня та 31 серпня 2016 року вбачається, що на день смерті 06 листопада 2005 року [PERSON] був зареєстрований один за адресою: с. Луциківка, вул. Слобода, 13, але фактично протягом трьох років до дня смерті проживав разом із сином [PERSON] за адресою: с. Луциківка, вул. Слобода, 8. Спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину шляхом зберігання документів померлого. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом сільської ради 24 березня 2000 року, зареєстрований у реєстрі за №83 на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не змінювався і не відмінявся (а. с. 8). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19 серпня 2016 року Спадкова справа після [PERSON], який помер 06 листопада 2005 року не заведена (а. с. 43). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,58 га в межах згідно з планом, яка знаходиться на території Луциківсько сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після батька, [PERSON], який помер 06 листопада 2005 року. Однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою державного акту на право власності на вказану земельну ділянку, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 47). За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved