Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

12 грудня 2017 року представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON], про втрату права користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що заявниця мешкає в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральній 24, разом із своїм чоловіком та двома синами. В 2004 році син заявниці [PERSON] поїхав до Росії і не повернувся додому. До 2008 року він спілкувався з заявницею у телефоному режимі, а потім зв'язок з ним перервався і до цього часу заявниці невідомо де він. 27.11.2016 року помер чоловік заявниці [PERSON], відкрилась спадщина, заявниця оформила частково спадок на земельну ділянку, частка сина [PERSON] залишилась відкритою. Просить визнання [PERSON] таким, що втратив право на жиле приміщення в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральній 24, та зобов'язати Олександрівську селищну раду Олександрівського району Донецької області зняти його з реєстрації. Представник позивача, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволені та надала суду покази відповідні викладеному в позовній заяві. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи без участі представника на розсуд суду (а.с.31). Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2017 року та витягів з реєстру, спадкоємцем 2/3 частки жилого приміщення в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральній 24, є [PERSON] та 1/3 частки [PERSON], якому свідоцтво про право на спадщину не видане (а.с. 9-11). Відповідно до акту обстеження №316 від 17.07.2017 року Олександрівської селищної ради жилого приміщення в с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральній 24, разом з [PERSON] зареєстровані [PERSON] (з 2004 року не проживає), [PERSON] (з 2016 року не проживає) та [PERSON] (з 1977 року не проживає) (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 15.09.1973 року та свідоцтва про народження від 24.02.1975 року, [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною та батьками [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 01.12.2016 року, [PERSON] помер 27.11.2016 року (а.с.5). \~Гарантуючі захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку,\~\~квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власності можливе лише на підставах передбачених законом. Відповідно до ч.1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчать про те, що права члена сім'ї, власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок, припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до вимог частини 4 статті 311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При встановлених в судовому засіданні обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік, тому втратив право на користування житлом за адресою с. Новополтавка Олександрівського району Донецької області, по вул. Центральній 24. Вимоги представника позивача про позбавлення відповідача права користування житлом шляхом зняття з реєстрації та зобовязання Олександрівської селищної ради Олександрівського району зняти з реєстрації відповідача, - задоволенню не підлягають з наступних підстав. Захист цивільних прав повинен відповідати тим правовідносинам які виникли та діючому законодавству, що передбачає спосіб такого захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частина 2 зазначеної статті передбачає, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Таким чином визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, буде достатньо для захисту порушеного права позивача і не потребує інших заходів.

Outcome: partial