Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

13.08.2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник позивача КП «Харківводоканал» з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , і просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 18 629,91 грн., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року у розмірі - 10 999,18 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 у розмірі - 5 911,64 грн.; інфляційні витрати - 1 155,91 грн.; 3% річних від простроченої суми - 563,18 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Як вказує представник позивача, в порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого ст. 20 Закону № 1875, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил №630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачами утворилася заборгованість в розмірі 18 629,91 грн., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року у розмірі - 10 999,18 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 у розмірі - 5 911,64 грн. Відповідачам було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання у 10-денний термін, яке відповідачі не виконали. З огляду на викладене відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачам також нараховані 1 155,91 грн. - сума інфляційних витрат за час прострочення та 563,18 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Як вказує позивач, у зазначений термін відповідачі не здійснювали жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв`язку з чим представник КП «Харківводоканал» і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.08.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Призначено судове засідання. 24.09.2020 року до початку судового засідання відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано відзив, в якому, зокрема, відповідачі просять суд застосувати строк позовної давності за пред`явленим позовом, та поють письмову заяву, яка містить заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження і вимогу про призначення справи до розгляду в загальному позовному провадженні. 12.10.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача обґрунтовує підстави для нарахування заборгованості відповідачам. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] 06.11.2020 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова подано заперечення на відповідь на відзив. Крім того ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.03.2021 року заяву відповідачів [PERSON] , [PERSON] про заперечення проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження - залишено без задоволення. 03.03.2021 року представником позивача подані письмові пояснення. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини, а також вважали недоведеним факт ненадання відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, оскільки відповідачі звернулись до КП «Харківводоканал» з відповідними заявами лише під час розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві. Додатково відповідачі пояснили, що водопостачання в будинку відсутнє, оскільки зрізані труби, проживають вони за іншими адресами, а за адресою їх реєстрації - [ADDRESS] проживала лише матір [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а за життя мала психічні розлади. При цьому [PERSON] визнав факт, що сплачував деякий час до позовного періоду за вказані послуги, щоб допомогти матері за боргами. Також відповідачі визнали, що до розгляду цієї справи із заявами до КП «Харківводоканал» про їх не проживання за адресою [ADDRESS] та щодо відсутності комунікацій для надання відповідних послуг, вони не звертались. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві комунальної власності Територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради Харківської області (а.с.41-42). За вказаною адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] - з 11.01.2006 року, [PERSON] - з 12.06.1999 року, а також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і до 04.01.2017 року було зареєстровано місце проживання [PERSON] (а.с.33-34, 53). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.12.2016 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №19010 (а.с.48). Як вбачається зі зведеної картки абонента В+К (разом), на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-6). Наданим позивачем разом з позовом розрахунком підтверджено, що за вказаним особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість в сумі 18 629,91 грн., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року у розмірі - 10 999,18 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 у розмірі - 5 911,64 грн. (а.с.4-6). Також позивачем вчинено розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за останні три роки - за період з 01.8.2017 року по 01.07.2020 року у розмірі 1 155,91 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі - 563,18 грн. за цей же період (а.с.7-10). Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводились на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 та з урахуванням відповідних рішень, якими встановлені норми водоспоживання, водовідведення та порядок розрахунків. Згідно з відповіддю Департаменту комунального господарства ХМР КП «Харківводоканал» від 19.01.2021 року працівниками підприємства 06.01.2021 року проведено обстеження та встановлено, що в кв. [ADDRESS] комунікації водопостачання та водовідведення відсутні, сантехприлади демонтовані. За адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я гр. [PERSON] Зареєстровано чотири особи. До 16.09.2020 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення проводились згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення за кількістю зареєстрованих осіб. За заявою [PERSON] від 16.09.2020 року було проведено обстеження кв. [ADDRESS] . На момент обстеження комунікацій було встановлено, що послуги водопостачання та водовідведення у квартирі відсутні, сантехприлади демонтовані. З цієї дати нарахування за послуги водопостачання в базі даних КП «Харківводоканал» проводяться як за користування водою з вуличної водорозбірної колонки (найближча, водорозбірна колонка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Раніше [PERSON] в Департамент збуту з питання відсутності водопостачання к водовідведення не зверталася. Станом на 01.01.2021 року заборгованість за рахунком №501827 за послуги централізованого водопостачання та водовідведення складає 25 693,02 грн., а саме: за послуги централізованого водопостачання - 17 143,47 грн., за послуги централізованого водовідведення - 8 549,55 грн. Заборгованість утворилась внаслідок несплати послуг водопостачання та водовідведення в повному обсязі в період з 01.04.2013 року по теперішній час (а.с.70-71). Разом з тим, зазначений письмовий доказ не є підтвердженням відсутності сантехприладів за адресою: [ADDRESS] в період до 06.01.2021 року. Відповідачами надані до матеріалів цивільної справи акт про проживання осіб від 20.01.2021 року, за змістом якого [PERSON] , [INFO] , з 2015 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , акт про мешкання осіб від 19.01.2021 року, за змістом якого [PERSON] , [INFO] , з 2018 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] та акт про не проживання осіб за місцем реєстрації від 30.12.2020 року, за змістом якого [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживають останні 10 років (а.с.78-80). Зазначені акти, складені сусідами, суд вважає неналежними доказами місця проживання відповідачів, оскільки факт проживання особи за певною адресою може бути підтверджений лише певними передбаченими законом доказами, до яких вказані акти не належать. У судовому засіданні представником позивача надано додатковий розрахунок суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за останні три роки до подачі позову за період з 01.08.2017 року по 30.06.2020 року, відповідно до якого за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2017 року по 30.06.2020 року заборгованість складає - 8 926,69 грн., а за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2017 року по 30.06.2020 року - заборгованість становить 4 797,66 грн.; інфляційні витрати, 3% річних та інші судові визначені у розмірі 3748,60 грн. (а.с. 97-99). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею 67 ЖК Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, обов`язок відповідачів по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення випливає з наведених вище нормативних актів та ЖК Української РСР. КП «Харківводоканал» є підприємством, яке надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для мешканців, які проживають у будинках комунальної власності. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють виключно на договірних засадах. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. На виконання закону КП «Харківводоканал» розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 та погоджено рекомендаційним роз`ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України від 16.07.2009 року за № 9. Підприємство щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за якими потрібно звернутись, та перелік необхідних документів. Проте, з боку відповідачів жодних дій, спрямованих на укладання письмового договору здійснено не було. Між тим договір між споживачами вважається укладеним, незважаючи на відсутність письмового договору, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, а саме КП «Харківводоканал» зі своєї сторони надає послуги з водопостачання, а відповідачі в свою чергу отримують ці послуги, в тому числі відповідачем [PERSON] в судовому засіданні визнано, що ним проводились сплати за вказаним особовим рахунком до 2013 року. Проведення за особовим рахунком № [NUMBER] оплат у 2012-2013 роках також підтверджується відповідної відомістю (а.с.54). Статтею 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Отже, правовідносини між позивачем та відповідачами виникли через безпосереднє користування послугами позивача. Як вже вище зазначено судом, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України). Частиною 2 ст. 205 ЦК України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання вони отримували, оскільки протилежне не доведено в судовому засіданні належними доказами. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до абз.2,4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року 18.12.2009 « Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Виходячи з викладеного, даючи оцінку дослідженим у даній справі доказам, суд приходить до висновку, що до 01.01.2017 нарахування виконувались згідно встановлених норм водопостачання та водовідведення, затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської місцевої ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання та водовідведення та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 за кількістю зареєстрованих осіб. З 01.01.2017 нарахування проводяться згідно норм, затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 № 901, прийнятим згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), ст.ст. 13, 29 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Порядком розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1107, Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженою наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.09.2005 № 148, враховуючи висновок Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова, на підставі ст.ст. 30, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Також, у відповідності до пп. 7 п. 16 типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Однак, своїм правом споживачі [PERSON] , [PERSON] не скористались і не надали до КП «Харківводоканал» письмової заяви щодо їх непроживання за адресою: [ADDRESS] . Також не надано належних доказів відповідачами на підтвердження вказаних обставин і суду. Не доведена відповідачами достатніми доказами і відсутність сантехприладів за адресою: [ADDRESS] в період до 06.01.2021 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачів на користь позивач в межах трирічного строку позовної давності підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2017 року по 30.06.2020 року в сумі 15443,44 грн. з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2017 року по 30.06.2020 року у розмірі - 8 926,69 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2017 року по 30.06.2020 року у розмірі - 4 797,66 грн.; інфляційні витрати 1155, 91 грн., 3% річних - 563 грн.18 коп. В іншій частині суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з частковим задоволення позовних вимог, пропорційно до суми задоволених позовних вимог з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі по 871, 28 грн. - з кожного окремо. На підставі викладеного і

Outcome: partial