Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 27.04.2012 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними фактично припинилися з січня 2015 року, тобто відповідач з певною періодичністю покидав домівку, потім знову повертався. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довір'я. [PERSON] з 2015 року не бере участі в утриманні їх спільної дитини, хоча вихованням іноді займався. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Позивач вимагає розірвати шлюб зареєстрований 27.04.2012 року Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №03, між нею та [PERSON]. Також позивач прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2018 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала та зазначила, що з 2015 року чоловік утриманням сім'ї не займається. Між ними часто виникають сварки, свідком яких стає дитина. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Крім того, [PERSON] вважає, подальше сумісне проживання однією сім'єю не можливе та прохає розірвати між ними шлюб. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №03, 27 квітня 2012 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) Під час перебування в шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] Згідно довідки від 13.08.2018 року виданою Виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області, син [PERSON], проживає разом з матір'ю. Виходячи з пояснень позивача та письмової заяви відповідача, наміру зберегти шлюб вони не мають. Причиною розпаду сім'ї, як пояснила [PERSON], стали несумісність їх характерів, відсутність почуттів взаємної любові та поваги один до одного, внаслідок чого між ними почали виникати постійні сварки та непорозуміння. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов та не заперечує проти розірвання шлюбу, а позивач наполягає на позовних вимогах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, та суперечило б інтересам сторін, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. З приводу стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд враховує, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Враховуючи вищенаведене та з огляду на те, що відповідач не надав будь-яких даних про те, що має незадовільний стан здоров'я, або на його утриманні знаходиться неповнолітні діти чи інші особи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Такий розмір є адекватним для задоволення позову на підставі його визнання відповідачем, не порушує прав інших осіб, а також загальні норми сімейного та цивільного права. На підставі приписів п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved