Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

14.02.2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] де просить стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] грошові кошти у сумі 503 000,00 грн., які вона отримала від продажу 15.09.2017 [PERSON] належних [PERSON] на праві приватної власності: -земельної ділянки площею 0,0614 га, розташованої за адресою: кадастровий номер 8000000000:75:798:0020, [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 0,0601 га, кадастровий номер 8000000000:75:798:0021, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; -садового будинку загальною площею 258,2 кв.м, розташованого за зресою: [ADDRESS] . Позов мотивує тим, 25.10.2010 року позивач надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О., якою уповноважив відповідача укладати правочини щодо розпорядження майном (продавати, передавати в оренду тощо) за ціну та і умовах за власним розсудом, в тому числі одержувати належні йому грошові кошти та проводити розрахунки. 15.09.2017 року відповідач, діючи від імені позивача на підставі зазначеної довіреності, відчужила [PERSON] за договорами купівлі-продажу належне позивачу на праві приватної власності майно, а саме: -земельну ділянку площею 0,0614 га, розташовану за адресою: кадастровий номер 8000000000:75:798:0020, [ADDRESS] , продаж вчинено за ціну - 104000,00 грн.; - земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер 8000000000:75:798:0021, розташовану за адресою: [ADDRESS] , продаж вчинено за ціну - 102000,00 грн.; -садового будинку загальною площею 258,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на вищенаведених земельних ділянках, продаж вчинено за ціну - 297000,00 грн. Відповідні договори купівлі-продажу були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., адреса робочого місця: 01054, м.Київ, вул. Бульварно- Кудявська, будинок 37/14. Отримані від продажу майна кошти відповідач позивачу не передала, вчиненні нотаріальні дії не повідомила, звіт не надала. 27.08.2018 року позивач відповідно до статті 1006 ЦК України направив відвідачу вимогу, в якій просив повідомити його про всі нотаріальні дії, вчинені відповідачем від його імені на підставі відповідної довіреності, передати грошові кошти, отримані в результаті продажу майна та повернути оригінал довіреності. 28.08.2018 року відповідач отримала дану вимогу, однак її не виконала та не надіслала позивачу жодної відповіді. Всі дії, які 15.09.2017 року вчинив відповідач під час продажу належного позивачу майна, у тому числі, дії з отримання грошових коштів, він вчинив від імені позивача. Таким чином, отримання грошових коштів за укладеними відповідачем правочинами обумовило обов`язок відповідача передати їх позивачу як продавцю і довірителю за довіреністю. Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення або на вимогу довірителя, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Ці обов`язки відповідач не виконала, чим порушила права позивача. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10 квітня 2019 року відкрито провадження у вищезазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, 25.10.2010 року позивач надав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Почтарьовим С.О., якою уповноважив відповідача укладати правочини щодо розпорядження майном (продавати, передавати в оренду тощо) за ціну та і умовах за власним розсудом, в тому числі одержувати належні йому грошові кошти та проводити розрахунки. 15.09.2017 року відповідач, діючи від імені позивача на підставі зазначеної довіреності, відчужила [PERSON] за договорами купівлі-продажу належне позивачу на праві приватної власності майно, а саме: -земельну ділянку площею 0,0614 га, розташовану за адресою: кадастровий номер 8000000000:75:798:0020, [ADDRESS] , продаж вчинено за ціну - 104000,00 грн.; - земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер 8000000000:75:798:0021, розташовану за адресою: [ADDRESS] , продаж вчинено за ціну - 102000,00 грн.; -садового будинку загальною площею 258,2 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на вищенаведених земельних ділянках, продаж вчинено за ціну - 297000,00 грн. Відповідні договори купівлі-продажу були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., адреса робочого місця: 01054 , м.Київ, вул. Бульварно- Кудявська, будинок 37/14. Отримані від продажу майна кошти відповідач позивачу не передала, вчиненні нотаріальні дії не повідомила, звіт не надала. 27.08.2018 року позивач відповідно до статті 1006 ЦК України направив відвідачу вимогу, в якій просив повідомити його про всі нотаріальні дії, вчинені відповідачем від його імені на підставі відповідної довіреності, передати грошові кошти, отримані в результаті продажу майна та повернути оригінал довіреності. 28.08.2018 року відповідач отримала дану вимогу, однак її не виконала та не надіслала позивачу жодної відповіді. Всі дії, які 15.09.2017 року вчинив відповідач під час продажу належного позивачу майна, у тому числі, дії з отримання грошових коштів, він вчинив від імені позивача. Таким чином, отримання грошових коштів за укладеними відповідачем правочинами обумовило обов`язок відповідача передати їх позивачу як продавцю і довірителю за довіреністю. Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення або на вимогу довірителя, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Ці обов`язки відповідач не виконала, чим порушила права позивача. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 237, частини третьої статті 238 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (Цивільного кодексу України). Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що договір доручення, може посвідчуватись довіреністю, та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору. (Постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року по Справі № №712/12338/15-ц). Частина перша статті 1004 ЦК України передбачає, що повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Згідно з частинами першою, другою статті 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором, зокрема, забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не може ухвалювати рішення виходячи з припущення. Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом. У разі їх неподання суд вирішує справу за наявними в них матеріалами та доказами. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Отримані від продажу земельної ділянки площею 0,0614 га, розташованої за адресою: кадастровий номер 8000000000:75:798:0020, [ADDRESS] , продаж вчинено за ціну - 104000,00 грн.; земельної ділянки площею 0,0601 га, кадастровий номер 8000000000:75:798:0021, розташованої за адресою: [ADDRESS] , продаж вчинено за ціну - 102000,00 грн.; садового будинку загальною площею 258,2 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на вищенаведених земельних ділянках, продаж вчинено за ціну - 297000,00 грн. - ці всі грошові кошти, в силу ст. 60, 70 СК України, є спільною сумісною власністю сторін, а відповідач залишила їх собі. З огляду на наведене з відповідачки на користь позивача слід стягнути половину отриманих від реалізації продажу земельних ділянок та садового будинку на суму 503 000,00 грн. Загалом стягувана сума становить 503 000,00 гривень / 2 = 251 500,00 гривень.

Outcome: partial