Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

13.02.2017 р. позивачі [PERSON], [PERSON] в інтересах яких виступає [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою № 39 будинку № 48 а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області. За позовними вимогами просять визначити порядок користування квартирою наступним чином: надати у користування [PERSON] житлову кімнату площею 11 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 8,1 кв.м., відповідачам [PERSON], [PERSON] залишити\~житлову кімнату площею 17,4 кв.м., а решту приміщень залишити в загальному користуванні. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на наступні обставини. Спірна квартира знаходиться у комунальній власності. Загальна площа квартири 59 кв.м., житлова площа квартири 36,6 кв.м. Квартира є трикімнатною, площа кімнат 8,1 кв.м., 11 кв.м., 17,4 кв.м. відповідно. В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] позивачі у справі та [PERSON], [PERSON] відповідачі у справі. У відповідності до діючого законодавства позивачі мають право на безкоштовну приватизацію державного житлового фонду, для цього їм необхідно встановити порядок користування спірною квартирою. Оскільки вирішити питання мирним шляхом не є можливим, вони вимушені звернутися із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягала, просила суд його задовольнити. Представник відповідачів проти позову заперечувала, пояснила суду що спір щодо порядку користування квартирою було вирішено в цивільній справі 182/3479/13-ц. Рішенням суду від 14.04.2016 р. по зазначеній цивільній справі в задоволенні вимог в частині встановлення користування квартирою [PERSON], [PERSON] було відмовлено. (а.с. 30-32, 44-46) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 р. рішення Нікопольського міськрайонного суду залишено без змін. (а.с. 47-50) Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 21.09.2016 р. у відкритті касаційного провадження відмовлено. (а.с. 51) Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року [PERSON] було вселено до квартири № 39 в будинку № 48 а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с. 54-58). Позивач [PERSON] на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року фактично вселився у спірну квартиру, що підтверджується Постановою про закінчення виконавчого провадження (а.с. 59). Вказаним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2012 року було встановлено, що згідно ордеру на житлове приміщення № 2168 від 30.12.1986 р., [PERSON] на родину з чотирьох осіб: його, дружину [PERSON], доньку [PERSON] та сина [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету № 641 від 19.12.1986 року була виділена квартира № 39 в будинку № 48 а по вул. Героїв Чорнобиля (раніше 40 Років Жовтня) в м. Нікополі, що складається з трьох кімнат, житловою площею 37 кв.м. (а.с. 60) [PERSON], [INFO] з 15.10.2013 року зареєстрована за адресою: [INFO] а[ADDRESS] (а.с. 61). За рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 14.04.2016 р. було вселено [PERSON], [INFO], у квартиру № 39 у будинку № 48 а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області. (а.с. 30-32) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2016 р. рішення Нікопольського міськрайонного суду залишено без змін. (а.с. 47-50) Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 21.09.2016 р. у відкритті касаційного провадження відмовлено. (а.с. 51) Таким чином за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. № 48 а[ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] позивачі у справі та [PERSON], [PERSON] відповідачі у справі. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи, тому не потребують додаткового доказування. Суд не погоджується з заявленими представником відповідача клопотаннями про закриття провадження у справі, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При огляді матеріалів справи № 182/3479/13- ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Нікопольський районний відділ Головного\~ управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням було встановлено, що дійсно предметом розгляду по справі були, в тому числі, вимоги щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, однак [PERSON] просив суд надати йому у користування кімнату площею 11,10 кв.м., [PERSON] просила надати в користування кімнату площею 8,10 кв.м. За позовними вимогами, які вирішуються судом при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою № 39 будинку № 48 а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області [PERSON] просить суд надати у користування житлову кімнату площею 11,10 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 8,10 кв.м. Підставою позовних вимог зазначають бажання приватизувати частину квартири № 39 будинку № 48 а по вулиці Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області, яка знаходить у державній власності. Таким чином суд приходить до висновку, що предмет спору та підстави виникнення спору в зазначених цивільних справах є різними, тому клопотання представника відповідачів про закриття провадження по справі задоволенню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що загальна площа спірної трьохкімнатної квартири складає 59 кв.м., житлова площа - 36,3 кв.м, кімната № 7 площею 8,10 кв.м, кімната № 5 площею 11,10 кв.м, кімната № 4 площею 17,4 кв.м., кухня (кімната 3) площею 8,4 кв.м., ванна кімната (кімната 8) площею 2,1 кв.м., вбиральня (кімната 9) площею 1,30 кв.м., коридор (кімната 1) площею 8,6 кв.м., комори 0,7 кв.м. та 0,5 кв.м. Квартира обладнана балконом, вихід на який здійснюється з кімнати № 4 та лоджією, вихід на яку здійснюється з кімнати № 5. (а.с. 5). У вказаній спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Головним квартиронаймачем є [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 19.11.2013 року шлюб між ними було розірвано. (а.с. 62) Будь яких доказів того, що [PERSON] та [PERSON] проживають після розірвання шлюбу однією сімєю, ведуть спільне господарство судом не добуто, матеріалами справи не підтверджується, представником позивача не доведено. Посилання представника позивача на те, що після розірвання шлюбу [PERSON] не змінила своє прізвище на дівоче, не підтверджує факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю. Таким чином у спірній квартирі фактично проживає 4 повнолітні особи різної статі. Відповідно до ст. 50 ЖК України, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за девять років, крім подружжя. За приписами ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Таким чином, на думку суду виділення у користування за рішенням суду [PERSON] кімнати № 5 площею 11,10 кв.м., [PERSON] кімнати № 7, площею 8,10 кв.м. і залишення [PERSON] та [PERSON] кімнати № 4,\~ площею 17,4 кв.м., із залишенням решти приміщень в загальному користуванні призведе до порушень житлових прав сторін, з урахуванням того що на кожного з них приходиться 9,15 кв.м. жилої площі.\~ До того ж [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебувають. У звязку із зазначеним суд приходить до думки про необхідність відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, позовна заява оплачена судовим збором і у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог підлягає зарахуванню у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed