Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

12 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до ФОП [PERSON] про зміну дати звільнення і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 20 листопада 2006 року між [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] укладено трудовий договір та прийнято на роботу на посаду продавця - консультанта ювелірних виробів. Відповідний трудовий договір зареєстрований Київським міським центром зайнятості населення за №1933/6, 20 листопада 2006 року. 08 травня 2017 року [PERSON] було звільнено з посади за угодою сторін у відповідності до п.1 ст. 36 КЗпПУ про що видано наказ №2з від 08 травня 2017 року. Серед підстав припинення трудового договору, чинний Кодекс законів про працю України виділяє угоду сторін у відповідності до вимог ст. 36 того ж Кодексу. Обов'язковою умовою є дві складових: заява найманого працівника та погодження роботодавця. Відповідних заяв про звільнення з роботи позивачка не подавала, а трудову книжку та копію трудового договору отримала 14 червня 2018 року, відповідач в добровільному порядку сплатити та усунути зазначені недоліки відмовляється, а тому позивач просить його позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 20 листопада 2006 року між [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] укладено трудовий договір та прийнято на роботу на посаду продавця - консультанта ювелірних виробів. Відповідний трудовий договір зареєстрований Київським міським центром зайнятості населення за №1933/6, 20 листопада 2006 року. Відповідні відомості про прийняття [PERSON] на роботу у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої у відповідності до наказу Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, внесені до трудової книжки під номером 3, В силу вимог п.1 ч.1 ст. 23 КЗпПУ відповідний трудовий договір укладений на невизначений строк, є безстроковим, умови укладання якого погоджені сторонами та відображені у п. 1 відповідного Договору. Місце виконання функціональних обов'язків знаходилось у відділі «УкрЗолото» розташоване у ТРЦ «Либідь Плаза» по вул. Кам'янецькій, 21 у м. Хмельницькому. 08 травня 2017 року [PERSON] було звільнено з посади за угодою сторін у відповідності до п.1 ст. 36 КЗпПУ про що видано наказ №2з від 08 травня 2017 року. Серед підстав припинення трудового договору, чинний Кодекс законів про працю України виділяє угоду сторін у відповідності до вимог ст. 36 того ж Кодексу. Обов'язковою умовою є дві складових: заява найманого працівника та погодження роботодавця. Відповідних заяв про звільнення з роботи позивачка не подавала, а трудову книжку та копію трудового договору отримала 14 червня 2018 року. Порядок обчислення середньомісячної заробітної плати затверджений Постановою Набінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 механізм обчислення якої передбачає, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно розрахунку за час вимушеного прогулу сторона відповідача зобов'язана виплатити на користь позивача заробітну плату у сумі 34126 (тридцять чотири тисячі сто двадцять шість) грн. 20 коп., з яких 3819,35 грн./сума заробітної плати за останні два місяці роботи у відповідності до довідки Ф ОК-5/:31 день/кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи/ = 123 грн. 20 коп./розмір середньоденної заробітної плати/ х 277 днів/кількість днів вимушеного прогулу/. Окрім того, за наслідками вимушеного прогулу слід вираховувати день звільнення, яким є день видачі [PERSON] трудової книжки. Раніше внесений наказ про звільнення від 08 травня 2017 року №2з та запис у трудовій книжці під №3 слід визнати недійсним та зобов'язати відповідача внести новий запис. Дані обставини підтверджуються трудовим договором, копією трудової книжки, розрахунком заборгованості, актом прийому передачі від 14.06.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Судом встановлено, що позивачу не було видано наказу про звільнення та його трудову книжку, а тому вважає за необхідне (у відповідності до ст.264 ЦПК України) застосувати відповідні правові норми для захисту порушеного права позивача з вини відповідача. Відповідно до абз. 5, 6, 7 пункту 4.1 ІНСТРУКЦІЇ про порядок ведення трудових книжок працівників: «Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції (визнається недійсним запис про звільнення у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення.). Відповідно до ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки ФОП [PERSON] не виконала зобов'язання з розрахунком при звільненні та видачі трудової книжки [PERSON], днем звільнення позивача з посади консультанта ювелірних виробів слід вважати день видачі трудової книжки. Судові витрати позивача на правову допомогу по справі становлять 6500 грн. 00 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved