Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

14 грудня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2019 року відповідач взяла у неї в позику кошти в сумі 56000,00 грн., про був укладений договір за №17092019. За вказаним договором відповідач зобов`язалась повернути кошти не пізніше 17.09.2020 року. По закінченні зазначеного строку відповідач суму позики не повернула, ухиляється від її повернення й до цього часу. Тому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 56000,00 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи без її участі. Під час попереднього судового засідання відповідач та її представник також висловили прохання про подальший розгляд справи без їхньої участі та прохали відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. 25.01.2021 на адресу суду надійшов відзив, де зазначено про те, що договір позики та розписка підроблені. Відповідач із позивачем не знайомі та кошти у нього не брала. Підписи та почерк не схожий з оригіналом. Представник також зауважив, що в різних судах України (Мелітопольському міжрайонному суді Запорізької області, Новоград-Сіверському районному суді Чернігівської області, Ковельському міськрайонному суді Волинської області, Енергодарському міському суді Запорізької області) знаходяться аналогічні справи, у яких його довірителька із позивачами також не знайома. Позови написано ідентично та в однаковому стилі. Відповідачу [PERSON] не відомо як та де вказані особи отримали доступ до її персональних даних. В зв`язку з відсутністю учасників процесу справа розглядається відповідно до ст.ст. 223, 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. До позовної заяви позивачем додано копію Договору позики №17092019 від 17.09.2019 року та копію розписки від 17.09.2019 року. У позовній заяві [PERSON] посилається, що у неї наявні оригінали вказаного Договору позики та розписки. 28.01.2021 року за клопотанням представника відповідача було зобов`язано позивача надати до суду оригінал Договору позики та розписки. Однак, позивачем не виконано вимогу суду. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. У свою чергу, ч. 6 ст. 95 ЦПК України передбачає, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Отже, позивач на вимогу суду не надала оригінал Договору позики та розписки, копія яких була піддана сумніву судом. Навпаки, позивач, посилаючись у позові на те, що у неї наявні вказані оригінали, надіслала до суду клопотання у якому зазначила, щоб суд виносив рішення на підставі наявних документів у справі. Тому, на підставі вищевикладеного суд не бере до уваги як доказ копію Договору позики та копію розписки. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність між сторонами зазначених правовідносин суду не надано. З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати слід залишити за позивачем без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed