Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

14 грудня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «УкрБорг», в якому просить визнати Кредитний договір №490999980 від 12.02.2019 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «УкрБорг» про надання коштів у сумі 5646,78 грн., - недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину. В обґрунтування позову вказала, що 12.02.2019 року вона уклала кредитний договір з ТОВ «УкрБорг», в який, на її думку, включені несправедливі умови, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків, що порушує її права споживача. Крім того, при підписанні договору, їй не було повідомлено про умови кредитування. Ухвалою судді від 22 грудня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрите загальне позовне провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 березня 2021 року закрите підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. Також за клопотанням позивачки [PERSON] витребувано у відповідача - ТОВ «УкрБорг» завірену копію кредитного договору №490999980 від 12 лютого 2019 року, а також, розрахунок заборгованості за цим кредитним договором станом на 14 грудня 2020 року. 25 березня 2021 року від представника ТОВ «УкрБорг» - адвоката Пивоварова В.І. надійшла заява щодо неможливості виконання ухвали суду про витребування доказів, оскільки між відповідачем і [PERSON] такий кредитний договір не укладався. Просив при розгляді справи врахувати, що Кредитний договір №490999980 від 12.02.2019 року, укладений між [PERSON] та АТ «Альфа-банк», у зв`язку з чим позовні вимоги вважає безпідставними і необґрунтованими. В задоволенні позову просив відмовити. Позивачка [PERSON] до судового засідання повторно не з`явилась. 04 лютого 2021 року від неї надходила заява про розгляд справи без її участі. Від представника відповідача - адвоката Пивоварова В.І. 25 березня 2021 року і 20 травня 2021 року надійшли заяви про розгляд справи без його участі, та відмову в позові, як безпідставного та необґрунтованого. Таким чином, з урахуванням повторної неявки сторін як до підготовчих засідань, так і для розгляду справи по суті, а також, поданих заяв і висловлених в них позицій, спір підлягає вирішенню по суті за їх відсутності. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У частині першій статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України) Так судом встановлено, що 12 лютого 2019 року укладено Акцепт пропозицію на укладання угоди про надання кредиту №490999980 (а.с.7), за якою АТ «Альфа-банк» в особі Голови Правління Михайльо Вікторії Вікторівни приймає пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту. Сума кредиту 5646,78 гривень, процентна ставка 32,00% річних, тип ставки - фіксований, строк кредиту 24 місяці. Жодних інших доказів і документів щодо оспореного кредиту позивачкою не надано. При цьому, позов [PERSON] пред`явлено до ТОВ «УкрБорг», і за текстом позовної заяви, вона стверджує що 12.02.2019 року кредитний договір укладений саме з ТОВ «УкрБорг». Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, необхідно мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Позивачка[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «УкрБорг», як до відповідача про визнання кредитного договору недійсним. До підготовчих засідань [PERSON] двічі не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла. При цьому, належним відповідачем у спорі повинна бути саме друга сторона оспореного договору, в даному випадку - АТ «Альфа-банк», який і надав [PERSON] споживчий кредиту в сумі 5646,78 гривень. Однак, до АТ «Альфа-банк» позовних вимог заявлено не було. Саме пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Зважаючи на викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed