Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

13.08.2015 року позивач звернулася до суду із позовною завою до Територіальної громади в особі Нікопольської міської ради, про визнання права власності у порядку спадкування\~ за законом та встановлення факту спільного проживання одніє сім'єю, мотивуючи наступним. Він перебував у шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] з 25.10.1995 року до 26.10.1999 року. Шлюб між ними було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-КИ № 141641 виданим 26.10.1999 року. Хоча шлюб між ними було розірвано, через деякий час, а саме з січня 2000 року вони з [PERSON] знову почали жити однією сімєю як чоловік та дружина, вести спільне господарство, мали спільний бюджет. Вони разом проживали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] та її матері [PERSON] на праві спільної часткової власності по ? частині кожній на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 28.07.1994 року Комітетом комунальної власності м. Нікополя, зареєстрованого в Нікопольському МБТІ за реєстровим № 15-3548-7. 03.11.2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини вищевказаної квартири. За життя [PERSON] заповіту не склала. На день смерті [PERSON] разом з нею за однією адресою була зареєстрована та проживала її мати, [PERSON], яка спадщину після смерті доньки у вигляді ? частини квартири прийняла, згідно положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] дітей не мала. 17.01.2015 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи позицію ст. 1218 ЦК України, прийнята [PERSON], спадщина у вигляді 1/2 частини квартири після смерті [PERSON] також увійшла до загального складу спадщини. За життя [PERSON] не склала заповіту. Він - позивач, в період з січня 2000 року до дня смерті [PERSON] проживав з нею однією сімєю, як з матірю його померлої дружини, та вважає, що відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після її смерті. Інших спадкоємців [PERSON]І не має. В передбачений законом строк він звернувся до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. За його заявою було заведено спадкову справу № 70/2015. Листом № 745/02-14/70/2015 від 20.07.2015 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] розяснив йому, що не може видати мені свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з тим, що ним не доведені родинні відносини зі спадкодавцем та рекомендував для вирішення спадкових прав звернутися до суду. Зазначає, що прожив з [PERSON] однією сімєю п'ятнадцять років до часу відкриття спадщини. Вони проживали спільно з [PERSON] та [PERSON] в належній їм квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] він залишився проживати з її матірю, доглядав за нею, купував продукти та готував їжу, купував медикаменти, одяг, необхідні засоби особистої гігієни. Після смерті [PERSON] він повністю взяв на себе обовязки по її похованню та організацію поминального обіду. Крім того, на його імя КП «Ритуальна служба» видала Свідоцтво про поховання № 193 та ним було підписано та оплачено договір-замовлення на організацію та проведення поховання, оплачено придбання необхідних атрибутів похоронного процесу, що підтверджується Додатками № 1 та № 2 до договору-замовлення. На підставі викладеного, просить встановити факт спільного проживання його - [PERSON] та спадкодавця [PERSON] однією сімєю в період з січня 2000 року до часу відкриття спадщини - 17.01.2015 року та визнати за ним право власності на квартиру, загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 17.01.2015 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Допитані у судовому засіданні у якості свідків, [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо суду пояснили, що позивач дійсно після розірвання шлюбу з [PERSON] проживав з нею однією сім?єю до дня її смерті. Потім проживав однією сім?єю зі своєю тещею [PERSON], матір?ю [PERSON], доглядав її до самої смерті, купував ліки, продукти, готував їжу. Після смерті [PERSON] він повністю взяв на себе обовязки по її похованню та організацію поминального обіду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 256 ЦПК України, ст.ст.1218, 1258,1264 ЦК України. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] з 25.10.1995 року до 26.10.1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON]. Шлюб між ними було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-КИ № 141641 виданим 26.10.1999 року. (а.с. 10-11). Через деякий час, а саме з січня 2000 року позивач з [PERSON] знову почали жити однією сімєю як чоловік та дружина, вести спільне господарство, мали спільний бюджет. Вони разом проживали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] та її матері [PERSON] на праві спільної часткової власності по ? частині кожній на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 28.07.1994 року Комітетом комунальної власності м. Нікополя, зареєстрованого в Нікопольському МБТІ за реєстровим № 15-3548-7. (а.с. 6,7,9). Позивач проживав спільно з [PERSON] та [PERSON] в належній їм квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. 03.11.2013 року [PERSON] померла. (а.с. 12). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: ? частини вищевказаної квартири. За життя [PERSON] заповіту не склала. [PERSON] дітей не мала. На день смерті [PERSON] разом з нею за однією адресою була зареєстрована та проживала її мати, [PERSON], яка спадщину після смерті доньки у вигляді ? частини квартири прийняла, згідно положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 17.01.2015 року [PERSON] померла. (а.с. 43). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS].(а.с. 22-25). Враховуючи положення ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, прийнята [PERSON], спадщина у вигляді 1/2 частини квартири після смерті [PERSON] також увійшла до загального складу спадщини. За життя [PERSON] заповіту не склала. Спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом немає, тому відповідно до\~статті 1264 ЦК України\~право на спадщину після смерті [PERSON] отримують особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини. Позивач, в період з січня 2000 року до дня смерті [PERSON] проживав з нею однією сімєю, як з матірю його померлої дружини, та вважає, що відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після її смерті. Позивач зазначає, що прожив з [PERSON] однією сімєю п'ятнадцять років до часу відкриття спадщини. Факт проживання позивача однією сім?єю з померлою [PERSON] також підтверджується довідкою № 465 Квартального комітету № 17 від 31.07.2015 року, згідно якої [PERSON] до дня смерті 17.01.2015 року мешкала за адресою м. Нікополь, вул. Комсомольська, б. 6. (а.с. 8). Також, згідно акту № 466 Квартального комітету № 17 від 31.07.2015 року, [PERSON] , постійно проживала в [INFO] з 22.12.1989 року по день смерті 17.01.2015 року; [PERSON] постійно проживала в [INFO] з 24.04.1998 року по день смерті 03.11.2013 року. Разом з ними з 1998 року без реєстрації поживав і проживає до цього часу чоловік [PERSON] [PERSON] (а.с. 13). В передбачений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. За його заявою було заведено спадкову справу № 70/2015.(а.с. 53-68). Листом № 745/02-14/70/2015 від 20.07.2015 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] розяснив йому, що не може видати мені свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з тим, що ним не доведені родинні відносини зі спадкодавцем та рекомендував для вирішення спадкових прав звернутися до суду (.а.с 5). Після смерті [PERSON] позивач залишився проживати з її матірю, доглядав за нею, купував продукти та готував їжу, купував медикаменти, одяг, необхідні засоби особистої гігієни. Після смерті [PERSON] він повністю взяв на себе обовязки по її похованню та організацію поминального обіду. Крім того, на його імя КП «Ритуальна служба» видала Свідоцтво про поховання № 193 та ним було підписано та оплачено договір-замовлення на організацію та проведення поховання, оплачено придбання необхідних атрибутів похоронного процесу. Викладені вище обставини підтверджуються залученими до матеріалів справи додатками наданими КП «Ритуальна служба», чеками, світлинами та поясненнями свідків. (а.с. 14-19, 78-79). Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Отже, суд вважає встановленим факт спільного проживання однією сім?єю [PERSON] р. з [PERSON] з січня 2000 року по день її смерті, тобто по 17.01. 2015 року. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом встановлено факт спільного проживання [PERSON] з померлим спадкодавцем [PERSON] з січня 2000 року по день смерті 17.01. 2015 року, тобто понад п?ять років, тому суд вважає, що [PERSON] набув право на спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги по закону. Оскільки позивач являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], прийняв спадщину відповідно до вимог ст.\~1268, ч. 3 ст.\~1269 ЦК України, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] визнати за ним право власності на квартиру загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 17 січня 2015 року.

Outcome: approved