Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

13 січня 2014 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000002136422 від 18 березня 2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідачка у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 192 грн. 97 коп., а також понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача за довіреністю Кулага О.В. подала заяву, якою просить розглядати справу без участі представника ПАТ КБ «Приват Банк». Позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи відповідно до вимог діючого законодавства через оголошення у ЗМІ, в судове засідання не з'явилася. Заяви про розгляд справи без її участі та заперечень щодо заявленого позову суду не надіслала. У відповідності зі ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 18 березня 2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN03000002136422, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів у році з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Відповідно до п. 6.5 умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевикористанню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідачка [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, належним не виконує. Внаслідок цього у неї станом на 30 вересня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 15 912 грн. 97 коп., яка складається з 2 915,02 грн. заборгованості за кредитом; 12 997,95 грн. - заборгованості за процентами (а.с. 15-20). Щодо зазначеного розрахунку заборгованості відповідачка заперечень не висловила, а тому суд погоджується з розрахунком позовних вимог. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пункт 8.6 умов і правил надання банківських послуг передбачає у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, обов'язок клієнта сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривень 60 копійок судового збору, про що засвідчують платіжні доручення (а.с. 1, 2). Тому судовий збір слід стягнути з відповідача. Разом з тим, позивачем не додано документа, який би підтверджував судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. У зв'язку з чим суд позбавлений можливості стягнути їх з відповідачки. На підставі наведеного,

Outcome: approved