Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

14.02.2018р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 15.04.2008р., по якому [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідачка вказані зобов'язання належним чином не виконала у зв'язку із чим станом на 31.10.2017р. виникла заборгованість у розмірі 14028,34грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2704,75грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 8076,78грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2340,70грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 656,11грн. Представник позивача у судове засідання не з'явися, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка у судове засідання 04.05.2018р. не з'явилась, однак до цієї дати надала суду оригінал квитанції про сплату 2704,75грн. на погашення тілу кредиту та довідку про звільнення серії ЧРК № 06489, згідно якої вона в період з 31.03.2010р. по 13.06.2014р. відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби. Заперечень з приводу правильності розрахунку заборгованості не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору б/н від 15.04.2008р. укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачка в порушення ст.526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов'язань не виконала, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи, заборгованість станом на 31.10.2017р. становить 14028,34грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2704,75грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 8076,78грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2340,70грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 656,11грн. Відповідач [PERSON] згідно квитанції 0.0.997370662.1 (код квитанції 1180-3864-2671-9844) від 26.03.2018р., перерахувала на рахунок ПАТ «КБ «ПриватБанк» (розрахунковий рахунок № 29092829003111, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, назва послуги: погашення кредиту, призначення платежу: погашення тіла кредиту), в рахунок відшкодування заборгованості по тілу кредиту - 2704,75грн., яка сплачена добровільно та стягненню не підлягає. Оскільки відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором буде свідчити про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому у задоволенні вимоги про стягнення штрафів: 500грн (фіксована частина) та 656,11грн. (процентна складова), слід відмовити. Про це говориться і у Правовій позиції ВС України у справі №6-2003 цс15. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10417,48грн., яка складається із заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 8076,78грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2340,70грн. Слід зазначити, що сам факт перебування відповідача в місцях позбавлення волі в період часу з 31.03.2010р. по 13.06.2014р., про що свідчить довідка про звільнення серії ЧРК № 06489, не звільняє її від відповідальності за невиконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір: у розмірі 1600грн. згідно платіжного доручення № PROM8BAF61 від 28.11.2017р. Так, позов був заявлений у сумі 14028,34грн., а задоволений на 10417,48грн. і судові витрати склали 1600грн., то ці витрати розподіляються у такий спосіб: 14028,34грн./10417,48грн.=1,34; 1600грн./1,34=1194,02грн. Оскільки рішення постановлене у цій частині проти відповідача, то він і сплачує дану суму, а частину витрат, що залишилася (405,98грн.), сплачує позивач, тому що вона буде пропорційна тій сумі, у якій позивачу відмовлено. За таких обставин, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1194,02грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial