overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

12 січня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між позивачкою та відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, майже відсутнє взаєморозуміння. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, строк на примирення просила не давати, судові витрати залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Строк на примирення просив не надавати. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 14.02.2014 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис під № 10 Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

12 січня 2017 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 травня 2010 року. Для позивачки це дурий шлюб, а для відповідача - перший. Від даного шлюбу у подружжя є двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та [PERSON] не склалося у зв'язку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями, на ґрунті чого виникають постійні сварки в ході яких відповідач неодноразово вчиняв фізичне насильство по відношенню до дружини. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 2015 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] (а.с.19). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден (а.с.20). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2010 року. Шлюб зареєстровано Комишнянською селищною радою Миргородського району, актовий запис - № 03 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя є двоє синів: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4), які проживають разом із позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

12 січня 2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 19.04.2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 24.11.2016 року має заборгованість 22841,75 грн., що складається з: 3170,18 грн. заборгованість за кредитом, 15657,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2450,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1063,89 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22841,75 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 19.04.2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 6-32). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 24.11.2016 року має заборгованість у розмірі 22841,75 грн. що складається з: 3170,18 грн. заборгованість за кредитом, 15657,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2450,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1063,89 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 3-5). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 22841,75 грн., судовий збір в сумі 1600 грн., а також витрати на публікацію оголошення про виклик відповідача у газеті «Вісті Придніпровя» в сумі 500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

12 січня 2017 року сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) Агрофірма Україна звернувся з позовом, в якому з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 01.03.2017 року, просив стягнути з [PERSON] на користь СВК 4838,40 грн. - 3% річних за період з 06.05.2010 року по 28.02.2017 року включно та 19611,56 грн. - втрат від інфляції грошових коштів за період травень 2011 року січень 2017 року включно, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. В обґрунтування вимог зазначено, що вироком Мелітопольського міськрайсуду Запорізької області від 22.02.2010 року, який набрав законної сили 05.05.2010 року, по справі №1-92/2010 [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а також стягнуто з [PERSON] на користь СВК матеріальну шкоду в сумі 28622,32 грн. На виконання вироку 16.06.2010 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області виданий виконавчий лист №1-92/2010, який із 07.06.2011 року знаходився на виконанні у відділах державної виконавчої служби (ВДВС) Приазовського та Приморського районних управлінь юстиції Запорізької області за місцем проживання та роботи боржника. На виконання вироку суду за виконавчим листом №1-92/2010 від 16.06.2010 року на рахунок позивача в АТ ПРОКРЕДИТ БАНК з ВДВС Приазовського районного управління юстиції Запорізької області надійшло 11441,80грн. (платіжне доручення №803 від 23.12.2014 року); а з ВДВС Приморського районного управління юстиції Запорізької області: 456,69 грн. платіжне доручення №2316 від 09.10.2015 року; 1097,27грн. платіжне доручення №2312 від 09.10.2015 року; 1097,27 грн. платіжне доручення №2315 від 09.10.2015 року; 1097,27грн. платіжне доручення №2589 від 11.11.2015 року; 2907,58грн. платіжне доручення №2631 від 13.11.2015 року. Всього за виконавчим листом №1-92/2010 від 16.06.2010 року СВК отримав 18097,88грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

12 січня 2018 позивач звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 10.01.2016р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Протягом шести місяців позивач до нотаріальної контори не зверталася, оскільки не знала, що спадкодавець усе своє майно заповіла їй, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила визначити їй додатковий строк в один місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Представник Дзюньківської сільської ради до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є спадкоємицею за заповітом померлої 10.01.2016р. [PERSON], однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки не знала про існування заповіту на її імя, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом з проханням розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 17.07.2004 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 194. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 липня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як в останній час в них виникли різні погляди на життя. Основна причина розпаду сім'ї це подружня зрада. У зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам та інтересам дитини, унеможливлює примирення з відповідачем. Спір про визначення місця проживання дітей та поділ майна відсутній. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату , час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяви, якими позовні вимоги визнали і підтримали, а розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони 17 липня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 194. Наведене підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 17.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області (а.с.10). У сторін це перший шлюб, від якогонародилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] виданих виконавчим комітетом Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.4,5). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2016 року була його матірю. Встановлення даного факту заявнику необхідно для успадкування майна померлої за заповітом, у звязку із тим, що за наявними документами неможливо довести факт родинних відносин із ним, зокрема, в свідоцтві про народження заявника, прізвище матері зазначено «Васіліна», про те в свідоцтві про смерть прізвище матері зазначено «Василина». З огляду на викладене, [PERSON] просить його заяву задовольнити. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла 31 грудня 2016 року підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження заявника, де його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON], довідкою Розсошанської сільської ради від 4 вересня 2017 року №1159 в якій зазначено, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] по вул. Центральній 134 с. Ружичанка Хмельницького району, копією заповіту від 18 листопада 2008 року, в якому [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON], копією свідоцтва про одруження від 27 лютого 1981 року між батьками заявника [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 12 квітня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Новов'язівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області, про що 12.04.1997 складено відповідний актовий запис за №5. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд\~вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 квітня 1997 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Новов'язівською сільською радою Юр'ївського району Дніпропетровської області, про що 12.04.1997 складено відповідний актовий запис за №5, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Сторони з 26 лютого 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають трьох неповнолтінх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та синів [PERSON] і [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вона з відповідачем з листопада 2017 року не проживає через різні погляди на сімейне життя та втрату взаємопочуттів один до одного, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 26 лютого 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії 1 СР № 073013 (а.с.4). Від спільного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І СР № 136483 від 23 серпня 2011 року (а.с.5) та синів [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І СР № 193121 та І СР № 193122 від 18 вересня 2014 року (а.с.6,7). З листопада 2017 року позивач спільно з відповідачем не проживає, через різні погляди на сімейне життя та втрату почуттів один до одного, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Сплата судового збору позивач підтверджується квитанцією від 12 січня 2018 року (а.с.1), а витрат на правову допомогу квитанцією від 12 січня 2018 року та актом виконаних робіт від цієї ж дати (а.с.9,11). Отже суд вважає, що позивачем доведено факт понесення судових витрат то їх слід віднести на рахунок відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 200 грн., що разом складає 904 грн. 80 коп.

Outcome: approved