Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

13 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано 08 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 01. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, через різність характерів, постійні сварки з відповідачем, різність поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На теперішній час вони спільного господарства не ведуть. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено з 22 жовтня 2019 року. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 січня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Велмкомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 01. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». А також просить неповнолітніх дітей залишити проживати разом з нею. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, не заперечує проти проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] ; дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають з 22 жовтня 2019 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що між стронами досягнута домовленість, щодо місця проживання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . - з матір`ю. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved