Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

14 грудня 2017 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Савицька М. звернулася до суду в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації із зазначеним позовом до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що Миколаївською місцевою прокуратурою № 1 було виявлено порушення інтересів держави під час розпорядження Очаківською районною державною адміністрацією земельними ділянками за межами населеного пункту Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Так, на підставі розпоряджень Очаківської райдержадміністрації № 148 від 06 травня 2008 року та № 388 від 03 жовтня 2008 року відповідачці [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва. Оформлення права власності відповідачки на земельну ділянку було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: спірна земельна ділянка розташована в законодавчо визначеній межі прибережних захисних смуг, а отже не може перебувати у приватній власності. Посилаючись на викладене, просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Очаківської районної державної адміністрації № 338 від 03 жовтня 2010 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність [PERSON] земельної ділянки, визнати недійсним виданий останній державний акт на земельну ділянку, а також витребувати її у відповідачки у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши про відсутність порушень земельного та природоохоронного законодавства України під час передачі [PERSON] землі у власність, оскільки на момент розпорядження Очаківською райдержадміністрацією спірною земельною ділянкою межі прибережних захисних смуг не були законодавчо встановлені. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. На підставі розпорядження т.в.о. голови Очаківської районної державної адміністрації №148 від 06 травня 2008 року «Про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області» було надано дозвіл 44 громадянам України на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 4,4 га (по 0,1 га кожному) для індивідуального дачного будівництва в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області згідно зі списком-додатком, серед яких за № 26 значиться відповідачка [PERSON] (а. с. 12, 13). Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації № 388 від 03 жовтня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян (44 особи), у тому числі й відповідачці [PERSON], для індивідуального дачного будівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, не наданих у власність або користування, в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 14). На підставі вказаного розпорядження відповідачка [PERSON] 20 жовтня 2008 року отримала державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за цільовим призначенням - індивідуальне дачне будівництво, розташовану в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується копією цього державного акту (а. с. 15). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як випливає зі змісту ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України, ст.ст. 59, 60, 84 Земельного кодексу України, з метою охорони водних об'єктів уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Землі цих захисних смуг перебувають виключно у державній та комунальній власності і можуть надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. Отже, прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень, а землі, на яких вона розташована, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, і проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та невизначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-182цс14 та № 6-175цс від 19 листопада 2014 року, № 6-193цс14 від 17 грудня 2014 року, № 6-206цс14 від 24 грудня 2014 року, № 6-162цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-523цс15 від 01 липня 2015 року, в яких наголошується на тому, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з їх нормативних розмірів, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» і сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги. Як вбачається з роздруківки з Публічної кадастрової карти України, яка є загальнодоступною та інформація з якої відповідно до ст. 82 ЦПК України не потребує додаткового доведення, приблизна відстань спірної земельної ділянки до урізу води Чорного моря становить 486,8 м, тобто вона розташована в межах двокілометрової зони, розміри якої передбачено ст. 88 Водного кодексу України. Вказане також підтверджується висновками Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області від 18 вересня 2008 року №01-04/5447-05 та відділу земельних ресурсів у Очаківському районі Миколаївської області від 11 червня 2008 року № 548/01-12 (а. с. 16, 17), якими погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 4,25 га, в тому числі спірної земельної ділянки. У висновках значиться, що вказані земельні ділянки розташовані в межах прибережної захисної смуги за межами населеного пункту та на них поширюються обмеження по використанню земельних ділянок як таких, що розташовані в прибережній захисній смузі. Комісійним оглядом, проведеним першим заступником Очаківської райдержадміністрації, архітектором відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства Управління Держгеокадастру в Миколаївській області, встановлено, що спірна земельна ділянка вільна від забудов, будь-які нерухомі об'єкти, огорожі чи будівельні матеріали на ній відсутні (а. с. 46). Суд також звертає увагу на те, що надання у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва суперечить містобудівній документації, якою на момент прийняття розпорядження про передачу у приватну власність земельної ділянки був проект планування та забудови Очаківського району Миколаївської області, затверджений постановою Державного комітету Української PCP у справах будівництва від 23 жовтня 1985 року № 113. Згідно з інформацією управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації від 15 листопада 2017 року, надана у власність відповідачці [PERSON] земельна ділянка розташована в зоні рекреації. В межах вказаної зони, відповідно до Проекту планування передбачалось розміщення санаторіїв, установ відпочинку та туризму, піонертаборів, місць тимчасового відпочинку заказників та причалів (а. с. 42). Заборона щодо будівництва індивідуальних будинків також встановлена пунктом 10.17 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища №44 від 17 квітня 1992 року, та пунктом 7 Постанови Ради Міністрів УPCP № 238 від 26 червня 1986 року «Про підвищення ефективності робіт по захисту берегів Чорного і Азовського морів від руйнування». Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 5 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб належить до компетенції обласних державних адміністрацій. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, індивідуального дачного будівництва. З огляду на те, що спірна земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, в межах прибережної захисної смуги Чорного моря та входить в зону рекреації, в якій індивідуальне дачне будівництво забороняється, власником (розпорядником) цієї землі є Миколаївська обласна державна адміністрація. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що оскільки спірна земельна ділянка входить в зону рекреації, в якій індивідуальне дачне будівництво забороняється, оскаржуване розпорядження Очаківської райдержадміністрації та державний акт на ім'я відповідачки на право власності на земельну ділянку слід визнати незаконними, а спірну земельну ділянку - повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, оскільки [PERSON] отримала це майно поза волею власника - держави і належним способом захисту порушеного права останнього є саме витребування земельної ділянки на користь держави у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що позов прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь прокуратури Миколаївської області 5 600 грн судового збору, оплата яких підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а. с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved