Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

12 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 15 листопада 2008 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час сімейне життя не складається. Шлюбні відносини не підтримують. Спільне господарство фактично не ведуть. Примирення між ними не можливе. Позивач подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні матеріали справи, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 15 листопада 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3213 (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження, [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON] (а.с. 10). Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи те, що визнання позову відповідачем не порушує прав та свобод інших осіб та не суперечить закону, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved