Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

14.01.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКІТП [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] ,\~на строк\~шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за місцем реєстрації з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та місцем фактичного\~мешкання за\~адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за місцем проживання батьків [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за місцем роботи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб; обмежити спілкування [PERSON] , [INFO] із дитиною [PERSON] , [INFO] , та заборонити наближатися до місця фактичного\~мешкання за\~адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатись до місця навчання [PERSON] , [INFO] , дошкільного учбового закладу «Ясла-садок № 291», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 68/1, ближче ніж на 300 метрів; заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за місцем реєстрації з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та місцем фактичного\~мешкання за\~адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати за місцем роботи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб; обмежити спілкування [PERSON] , [INFO] , із онукою [PERSON] , [INFO] , та заборонити наближатися до місця фактичного\~мешкання за\~адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~наближатисьдо місця навчання [PERSON] , [INFO] ,дошкільного учбового закладу «Ясла-садок №291», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 68/1, ближче ніж на 300 метрів. В обґрунтування наданої заяви [PERSON] посилається на те, що з 15.10.2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року. Від даного шлюбу, як вказує заявник, у них з [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає, що на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] була занадто агресивною, він почав погрожувати, допускав факти фізичного насильства відносно неї, вона зазнавала постійного психологічного тиску з його боку. Заявник вказує, що навіть після розірвання шлюбу та до теперішнього часу відносно неї з боку [PERSON] відбувається фізичне та психологічне насильство. Впродовж зазначеного часу, як вказує заявник, вона постійно зверталась до правоохоронних органів із заявами відносно колишнього чоловіка. На теперішній час, як стверджує заявник, [PERSON] та його матір [PERSON] постійно її переслідують, погрожують, намагаються відібрати дитину, неодноразово приходили до місця її мешкання, слідкують за нею. Крім того, заявник зазначає, що у відношенні їх спільної доньки також вчиняється психологічний тиск, який проявляється у переслідуванні та намірах потайки забрати дитину. Так,\~як стверджує\~заявник,\~ [PERSON] та його матір [PERSON] постійно чекають дитину рядом із дитячим садочком, провокують скандали, без узгодження з нею намагаються забрати дитину, що, у свою чергу, призвело до того, що дитина боїться ходити до садка. При цьому, як вказує заявник, вона розуміє необхідність у спілкуванні дитини з батьком, та не хоче забороняти [PERSON] приймати участь у вихованні їх спільної дитини, однак, його поведінка та відношення дуже впливає на психологічний стан [PERSON] , дитина не повинна буди свідком конфліктів, дії та поведінка батьків повинна бути узгоджена. Все вищезазначене, за твердженням заявника, призвело до того, що вона не може спокійно вийти із дому та завести дитину до дитячого садку, вона не може вийти працювати. Крім того, [PERSON] зазначає, що на її\~заяви впродовж\~2018-2020\~років до\~поліції відносно\~ [PERSON] та його матері [PERSON] складені протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, а 08.12.2020 року вона звернулась із заявою до Таїровського ВП Київського відділу поліції в м. Одесі щодо надання копій протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , однак, до теперішнього часу, Таїровський ВП копій протоколів не надав, а на її звернення надав неповну відповідь. З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що [PERSON] та його матір - [PERSON] вчиняють відносно [PERSON] фізичне та психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, переслідуванні, погрозах та психологічному тиску, [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.від\~15.01.2021\~року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою\~\~[PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] про видачу обмежувального припису.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 січня 2021 року о 15 годині 00 хвилин в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, тобто протягом 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду, відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України. Крім того,\~ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.від\~15.01.2021\~року було\~частково задоволено\~клопотання [PERSON] \~про витребування\~доказів. Витребувано з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів за зверненнями [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , дата видачі 25.01.2017 року, орган, що видав 5114), впродовж 2018-2020 р.р. Вказана ухвала\~Київського районного\~суду м.\~Одеси від 15.01.2021 року була отримана представником Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 16.01.2021 року, що підтверджується розпискою (а.с. 21). Однак, станом на 18 січня 2021 року витребувані ухвалою суду з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області матеріали не надійшли, у зв`язку з чим, судове засідання було відкладено на 25.01.2021 року. Листом від 19.01.2021 року, який було отримано представником Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області 19.01.2021 року, що підтверджується розпискою, Київський районний суд м. Одеси просив виконати вимоги вищезазначеної ухвали суду від 15.01.2021 року в строк до 22.01.2021 року. Однак, станом на 25.01.2021 року витребувані ухвалою суду матеріали не надійшли. Таким чином, у зв`язку зі скороченими термінами розгляду заяви про видачу обмежувального припису, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності витребуваних з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області належним чином завірених копій матеріалів за зверненнями [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , дата видачі 25.01.2017 року, орган, що видав 5114), впродовж 2018-2020 р.р. У судовому засіданні 25.01.2021 року заявник - [PERSON] заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. У судовому засіданні 25.01.2021 року представник заінтересованої особи - [PERSON] та заінтересована особа - [PERSON] проти заяви про видачу обмежувального припису заперечували, просили суд відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи - [PERSON] та заінтересованої особи - [PERSON] , проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що заявник [PERSON] з 15.10.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2019 року, яке набрало законної сили 01.08.2019 року, було розірвано шлюб між [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) зареєстрований 15.10.2016 року Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2046. Змінено після розірвання шлюбу прізвище позивачки з [PERSON] на дівоче [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на утримання [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 900 (дев`ятсот) гривень, щомісячно, з 21.01.2019 року до досягнення дитиною трьохрічного віку -16.03.2020 року. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ) у твердій грошовій сумі у розмірі 1400 ( одна тисяча чотириста) гривень, щомісячно з 21.01.2019 року до досягнення дитиною повноліття [INFO] . Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 768,40 грн. Стягнуто з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору сумою 768,40 грн. У судовому засіданні 25.01.2021 року заявник - [PERSON] повідомила про те, що після розірвання шлюбу вона з [PERSON] фактично підтримувала шлюбні відносини ще до листопада 2020 року. Зазначений факт визнала [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . Згідно висновку Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.01.2019 року, 30.12.2018 року в чергову частину Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення 102 від громадянки [PERSON] , про те, що за адресою: [ADDRESS] , не пускає до дому чоловік. В ході розгляду заяви було здійснено дзвінок де громадянка [PERSON] пояснила, що дана квартира не належить ні їй, ні її чоловіку та вона на даний час мешкає за іншою адресою. Громадянку [PERSON] цікавило питання щодо розподілу майна. Заяв та скарг від громадянки [PERSON] в період розгляду повідомлення до Таїровського ВП не надходило. Згідно протоколу про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 20.02.2019 року, складеного о/у СКП Таїровського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції Ковальчук В.В., Алахвердова Ю.К. просила прийняти міри к її чоловіку [PERSON] , який 20.02.2019 року приблизно о 22:00 знаходився у дворі будинку № 58 по вул. Ак. Корольова спричинив шкоду її майну, а саме у автомобілі, який їй належить, пошкодив бокове ліве дзеркало розбив його, та спричинив їй матеріальну шкоду приблизно 800 грн. 08.12.2020 року [PERSON] звернулася до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, в якій просила надати їй відповідь щодо результатів розгляду її звернень, які надійшли в період з 01.01.2017 року по 01.12.2020 року щодо здійснення відносно неї домашнього насильства з боку [PERSON] ,\~а також\~просила надати\~копії протоколів\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності [PERSON] . Листом від 28.12.2020 року Таїровський ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області повідомив [PERSON] про те, що її заява, в якій вона просить вжити заходів стосовно її чоловіка [PERSON] та його матері [PERSON] , так як останні не повертають речі з квартири, в якій вона раніше мешкала, була зареєстрована до ЖЄО Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за №23523 від 14.12.2018 року. Її звернення було розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян». Факти, висвітлені в заяві містять цивільно-правові відносини для вирішення яких рекомендовано їй звернутись до суду в приватному порядку. Крім того, згідно листа Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, заява [PERSON] , в якій вона просить надати на її адресу відповіді, копії матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] в період з 01.01.2017 р. по 01.12.2020 р., була зареєстрована до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за вх. №А-1287 від 08.12.2020 р., та уважно розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян». В ході розгляду заяви було встановлено, що до Таїровського ВП [PERSON] зверталася з заявою ЄО №23523 від 14.12.2018 р., та повідомлення на лінію «102» ЄО 24518 від 30.12.2018, які було розглянуто сектором превенції Таїровського ВП, копії висновку (повідомлення «102») та відповідь на заяву направлено на її адресу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначено\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За визначенням\~статті 1 Закону\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічним насильством\~є форма\~домашнього насильства,\~що включає\~словесні образи,\~погрози,\~у тому\~числі щодо\~третіх осіб,\~приниження,\~переслідування,\~залякування,\~інші діяння,\~спрямовані на\~обмеження волевиявлення\~особи,\~контроль у\~репродуктивній сфері,\~якщо такі\~дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Також\~Законом\~передбачено економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Частиною першою\~статті 18 Закону\~передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать, зокрема, визначення стану, причин і передумов поширення домашнього насильства. Пунктом 2 частини першої\~статті 24 зазначеного Закону\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству віднесено обмежувальний припис стосовно кривдника. За визначенням пункту 1 частини першої\~статті 1 цього Закону\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою\~статті 26 Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до пункту 9 частини першої\~статті 1 Закону\~оцінкою ризиків є оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Верховний Суд у своїх постановах у такій категорії справ неодноразово звертав увагу на те, що наведеним\~Законом\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. При цьому\~статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (зокрема, постанова Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі № 607/10122/19). Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи (постанова Верховного Суду від 28.04.2020 р. у справі № 754/11171/19). У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених\~Законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Також Верховним Судом у таких справах зверталася увага на практику Європейського суду з прав людини із зазначенням, що критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному\~законі, чи переслідувало легітимну мету, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право; має бути встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення (постанова Верховного Суду від 28.04.2020 р. у справі № 754/11171/19). Сам факт звернень заявника до різних органів з підстав вчинення щодо неї, зокрема, психологічного домашнього насильства свідчить про наявність конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факту вчинення щодо неї домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом (постанова Верховного Суду від 06.02.2020 р. у справі № 753/8626/19). Ч.1-4\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.\~81,\~89\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, [PERSON] не надано підтвердження того, що [PERSON] притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності хоча б раз з приводу вчинення щодо неї протиправних дій. При цьому, у зв`язку з тим, що витребувані ухвалою суду з Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів за зверненнями [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , дата видачі 25.01.2017 року, орган, що видав 5114), впродовж 2018-2020 р.р., не надійшли, у судовому засіданні 25.01.2021 року судом, за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, було самостійно перевірено інформацію стосовно наявності чи відсутності у державному реєстрі відповідних судових рішень про притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Так, судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні будь-які рішення з приводу притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що між заявником [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] існують тривалі неприязні відносини, на ґрунті яких час від часу виникають конфліктні ситуації, під час та внаслідок яких заявник зверталась до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, де їй було повідомлено про те, що факти, висвітлені в заяві містять цивільно-правові відносини для вирішення яких рекомендовано звернутись до суду в приватному порядку. Крім того, у судовому засіданні 25.01.2021 року заявник [PERSON] пояснила суду, що видача обмежувального припису їй необхідно для того, щоб її колишній чоловік - [PERSON] не зміг забрати їх спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Також, з роздруківки з додатку месенджер «Viber», яка була надана заявником у судовому засіданні, вбачається, що причиною конфліктів зазвичай стають питання відносно спілкування з їх спільною дитиною та питання відносно сплати аліментів. Таким чином, судом встановлено, що спір між [PERSON] та [PERSON] фактично виник з приводу обмеження спілкування батька - [PERSON] з дитиною - [PERSON] , [INFO] . При цьому, видача відповідного припису про обмеження спілкування [PERSON] , із дитиною [PERSON] , [INFO] , та заборону наближатися до місця навчання [PERSON] , [INFO] , дошкільного учбового закладу «Ясла-садок № 291», ближче ніж на 300 метрів, призведе до порушення батьківських\~прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного, суд зазначає, що [PERSON] не надала суду беззаперечних доказів вчинення її колишнім чоловіком [PERSON] та його матір`ю [PERSON] постійного (систематичного) домашнього насильства, а так само доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про існування ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, що є підставою прийняття рішення про видачу обмежувального припису згідно з пунктом 9 частини першої статті\~1, частиною третьою статті\~26 Закону, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви про видачу обмежувального припису. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed