Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

13.04.2016 року Нікопольське обєднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - УПФУ), яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про задоволення вимог кредитора та відшкодування майнової шкоди у розмірі 20\~905,78 грн. Також заявили клопотання про поновлення їм процесуального строку для звернення до суду у звязку з тим, що спочатку позов УПФУ було предявлено до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за місцем знаходження основної частини спадкового майна, однак ухвалою судді його було повернуто УПФУ через те, що відповідачка по справі зареєстрована в Нікопольському районі. В обґрунтування своїх вимог УПФУ посилається на те, що 16.04.1986 року [PERSON] було подано заяву до УПФУ м. Орджонікідзе про призначення йому пенсії, відповідно до якої [PERSON] з 05.05.1986 року отримував пенсію за віком, а з 13.06.2006 року пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Відповідно розпорядження УПФУ м. Орджонікідзе від 25.08.2009 року виплата пенсії [PERSON] була зупинена у звязку зі зміною ним місця проживання та бажанням отримувати пенсію в УПФУ Нікопольського району. 01.11.2009 року за заявою [PERSON] від 22.10.2009 року йому було здійснено перерахунок пенсії та зараховано до стажу роботи період роботи в Орджонікідзевському міськпобуткомбінату з 01.09.1986 року по 06.12.1992 року. 04.08.2010 року [PERSON] знову було здійснено перерахунок пенсії на підставі його заяви від 01.08.2010 року та зараховано до трудового стажу період його роботи з 10.08.1993 року по 08.07.1998 року в КП «НИМБ». Однак, коли спеціалістами УПФУ в Нікопольському районі було проведено перевірку факту роботи [PERSON] в КП «НИМБ», а згодом і в Орджонікідзевському міськпобуткомбінаті, дані обставини не підтвердилися. У звязку з цим 24.02.2014 року УПФУ в Нікопольському районі було прийнято рішення про утримання з [PERSON] 20 % його пенсії, як зайво отриманої, до повного погашення. На підставі поданої [PERSON] заяви від 30.08.2013 року його було поставлено на облік до УПФУ в м. Орджонікідзе, яке 17.03.2014 року отримало пенсійну справу [PERSON] та атестат із зазначенням терміну виплати пенсії та інформації про залишок заборгованості. Ознайомившись з матеріалами справи, працівниками управління 09.04.2014 року було викликано [PERSON] для погашення переплати пенсії у розмірі 28\~492,12 грн. З [PERSON] на підставі його заяви від 23.04.2014 року було утримано 7\~586,34 грн. 21.03.2015 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті, сукупна вартість якої складає 88\~113,22 грн., прийняла донька спадкодавця [PERSON] УПФУ зверталося до нотаріальної контори із заявою кредитора, а потім до спадкоємиці, але до теперішнього часу залишок заборгованості [PERSON] у сумі 20\~905,78 грн. залишився непогашеним. Відповідачка з позовними вимогами ознайомилася та подала до суду свої заперечення. (а.с. 46-56) Позов вона не визнає, посилаючись на те, що її батько [PERSON] не звертався із заявою до УПФУ для утримання з нього 20 % переплаченої пенсії. Вважає, що заява, яка міститься в матеріалах справи, написана не [PERSON], почерк та підпис там суттєво відрізняється від попередніх його заяв. Також, [PERSON] ніде не зазначав, що він працював в Орджонікідзевському міськпобуткомбінаті, у своїй заяві від 22.10.2009 року він лише просив додати йому стаж. Копія трудової книжки, на думку відповідачки, не відповідає оригіналу, хоч і посвідчена посадовими особами УПФУ. Крім того, запит, який направляли працівники УПФУ для перевірки трудового стажу [PERSON] в КП «НИМБ», зроблений лише через три роки після того, як був здійснений перерахунок пенсії спадкодавцю, та не може братися до уваги, оскільки і сам запит і, відповідно, відповідь на нього складені на імя [PERSON] Крім того, відповідно Витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] підприємство «НИМБ», код ЄДРПОУ 30343049, було на час праці [PERSON] у ньому, з 10.08.1993 року по 08.07.1998 року, зареєстровано за адресою: [INFO], а з 03.07.2008 року, знаходиться у стадії припинення за судовим рішенням Господарського суду Полтавської області. [PERSON] підприємство «НИМБ» на час звернення із запитом УПФУ не могло бути зареєстрованим, оскільки відповідно до змін в законодавстві України колективна власність перестала існувати і підприємства з такою формою власності пройшли перереєстрацію. Відповідачка вважає, що її батько жодним чином не завдав шкоди інтересам УПФУ, а матеріальні збитки повинні бути відшкодовані працівниками УПФУ, які допустили службову недбалість. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка позов не визнала, вважає, що спеціалісти УПФУ недобросовісно виконували свою роботу, тому просила відмовити у задоволенні позову з урахуванням її заперечень. З'ясувавши обставини, дослідивши докази, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача про поновлення процесуального строку для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості, з огляду на наступне. Згідно ч. 2,3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-КИ № 623244, виданого виконкомом Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, [PERSON] помер 21.03.2015 року (а.с.17). 17.03.2016 року, тобто в рамках строку, відведеного Законом для предявлення позову, УПФУ звернулося до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Даний позов було направлено за місцем знаходження основної частки майна спадкодавця, згідно ч. 3 ст. 114 ЦПК України. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року позовну заяву УПФУ до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди було повернуто позивачеві у звязку з тим, що згідно даних Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]. З урахуванням того, що спадщина була прийнята [PERSON], а положення ч. 3 ст. 114 ЦПК України застосовуються у разі подання позову кредиторами спадкодавця до прийняття спадщини, справа повинна розглядатися за місцем знаходження відповідача. Разом з тим, позовні вимоги УПФУ щодо відшкодування шкоди [PERSON], на думку суду, задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] з 16.04.1986 року перебував на обліку в УПФУ та отримував пенсію за віком, а з 13.06.2006 року отримував пенсію за інвалідністю в розмірі пенсії за віком. 22.10.2009 року [PERSON] було подано заяву (а.с.5), на підставі якої йому було зроблено перерахунок пенсії, до трудового стажу було зараховано період роботи в Орджонікідзевському міськпобуткомбінаті з 01.09.1986 року по 06.12.1992 року, який зазначений у копії вкладишу до трудової книжки [PERSON], що міститься в матеріалах справи (а.с.6). 04.08.2010 року [PERSON] знову звернувся до УПФУ із заявою, в якій просить додати стаж (а.с.7). Працівниками УПФУ було проведено перерахунок пенсії та включено в трудовий стаж працевлаштування в КП «НИМБ» з 10.08.1993 року по 08.07.1998 року (а.с.8-9). 09.10.2013 року спеціалістами УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі було направлено запит до ПФУ в Кременчуцькому районі про перевірку факту роботи гр. [PERSON], [INFO], в КП «НИМБ» на посаді регіонального менеджера з 10.08.1993 року (наказ №11-к від 09.03.1993 р.) по 08.07.1998 року (наказ № 14-к від 08.07.1998 р.) (а.с.10). Відповіддю ПФУ в Кременчуцькому районі вх. №1691/11/19 від 02.12.2013 року повідомлено, що КП «НИМБ» на обліку в управлінні не значиться та запропоновано зясувати місце перебування установи та код ЄДРПОУ (а.с.11). Додаткових дій для подальшої перевірки працівниками УПФУ зроблено не було. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який надала відповідачка, [PERSON] підприємство «НИМБ» має адресу, код ЄДРПОУ та з 03.07.2008 року знаходиться в стадії припинення за рішенням Господарського суду Полтавської області (а.с.55-56). 07.02.2014 року на запит УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі Виконавчим комітетом Орджонікідзевської міської ради було надано архівну довідку, згідно якої в документах архівного фонду Орджонікідзевського комбінату побутового обслуговування [PERSON], [INFO], у відомостях нарахування по заробітній платі за період з вересня 1986 року по грудень 1992 року не значиться. Накази з особового складу Орджонікідзевського комбінату побутового обслуговування на зберігання в архівний відділ виконкому Орджонікідзевської міської ради не надходили (а.с.11). 24.02.2014 року УПФУ було проведено засідання, за результатами якого прийнято рішення про приведення пенсійної справи [PERSON] до відповідності з 01.11.2009 року без урахування стажу роботи з 01.09.1986 року по 06.12.1992 року, та з 01.08.2010 року без урахування стажу роботи з 10.08.1993 року по 08.07.1998 року. Переплачені [PERSON] кошти вирішено утримувати з [PERSON] у розмірі 20 % пенсії до повного погашення (а.с.13), про що було повідомлено [PERSON] листом вих. № 2234/05/34 від 09.04.2014 року (а.с.15). Доказів отримання [PERSON] цього листа, як-то поштове повідомлення з відміткою про вручення, не має. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 23.04.2017 року щодо утримання з нього переплаченої суми у розмірі 20 % пенсії (а.с.16). Підтверджень написання цієї заяви [PERSON] немає, а відповідачка у судовому засіданні та у своїх запереченнях оспорювала сам факт її існування. 21.03.2015 року [PERSON] помер (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина, загальна вартість якої складає 88\~113,22 грн. (а.с.106,122,133). 06.10.2015 року державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори [PERSON] були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 112,113, згідно яких спадкоємицею належного [PERSON] майна є його донька [PERSON] (а.с.141-144). УПФУ зверталися до нотаріальної контори із вимогою про обовязок спадкодавця 18.06.2015 року (а.с.74,75), а потім направляло претензію спадкоємиці за вих. № 82/07/34 від 05.01.2016 року щодо повернення нею залишку переплаченої [PERSON] пенсії у розмірі 20905,78 грн. (а.с.20), яка залишилася без задоволення. Згідно\~п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі № 6-151цс13 та постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-91цс14. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК України передбачено, що\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням ПФУ, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Жодних доказів, які б підтверджували грошові зобовязання [PERSON] перед УПФУ судом також не встановлено. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Також, згідно ст.88 ЦПК України з УПФУ підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved