Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

13.07.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Управління державної казначейської служби України у Полонському районі Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про стягнення з Державного бюджету України на його користь 29969,26 грн. майнової шкоди шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що у звязку з визнанням неконституційним положень абзацу 1 підпункту 164.2.19. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 року йому було заподіяно майнову шкоду, яка виразилася у неправомірному утриманні з його щомісячного довічного грошового утримання податку з доходу фізичних осіб та військового збору, тому з урахуванням вимог ст. 152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України просив суд стягнути суму утриманого податку та збору як майнову шкоду. Ухвалою суду від 30.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення, документів на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 17.10.2018 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання свого представника не направив. При цьому, 01.11.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби України за дії інших юридичних осіб та Держави України в цілому. Вказано, що лише відповідний орган Пенсійного фонду України наділений повноваженнями щодо визначення помилковості чи надмірної сплати податку та збору, зазначеного позивачем. Також відмічено, що управління Державної казначейської служби України у Полонському районі Хмельницької області не перебувало із позивачем у цивільно правових відносинах, а тому ним не вчинено жодних протиправних дій, які б могли призвести до порушення прав та інтересів позивача, а тому просить відмовити у задоволені позову. Представник третьої особи на стороні відповідача, повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Крім того, 25.09.2018 року на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення у формі відзиву на позовну заяву, в якому зазначено, що починаючи з 28.02.2018 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 року, утримання з щомісячного грошового утримання [PERSON] припинено. Механізм відшкодування шкоди, завданої актами та діями, що визнані неконституційними, будь-яким законом не врегульований. Вважає, що позивач не має права вимагати повернення утриманих платежів з дати внесення змін до відповідних норм Податкового кодексу України, якими встановлено додатковий обовязок по сплаті податків і зборів, оскільки в рішенні Конституційного Суду України передбачено, що дана норма, визнана неконституційною, втрачає чинність з моменту ухвалення судового рішення. Також зазначено, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, утриманий з пенсії позивача в сумі 1815,45 грн. за березень 2018 року, зарахований на його поточний рахунок в АТ КБ «Приватбанк». В звязку із викладеним, третя особа просить відмовити у задоволені позову. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач, як суддя у відставці, отримує в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Вказані зміни до Податкового кодексу України, що в подальшому визнані неконституційними, були внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року, №1166-VІІ. У звязку з внесенням вказаних змін до Податкового кодексу України, при виплаті [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання, з нього утримано 24622,97 грн. (в тому числі з доплати утримано 4716, 77 грн.) податку з доходів фізичних осіб та 2051,91 грн. (в тому числі з доплати 393, 06 грн.) - військового збору за період з лютого 2017 року по березень 2018 року, що підтверджується довідкою ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 21.03.2018 року №6075/04. Тобто, на підставі приписів закону, який в подальшому був визнаний неконституційним, з виплат, належних позивачу, було відраховано 26674, 88 грн. (24622,97 + 2051, 91). При цьому, при визначенні вказаної суми, судом береться до уваги, що суми утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доплат (5 та 7 колонки довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №6075/04 від 21.03.2018 року) в розмірі 4716,77 грн. та 393,06 грн. відповідно вже включені в загальні суми утриманого податку та збору (4 та 6 колонки довідки), а тому при визначенні загального розміру ціни позову судом не враховуються. Крім того, згідно даних додаткової відомості на зарахування на виплату пенсій березня 2018 року ГУ ПФУ в Хмельницькій області податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, відраховані з пенсії позивача в сумі 1815,45 грн. за березень 2018 року, повернуті на його поточний рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, загальна сума утриманого податку та військового збору з щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] за період з лютого 2017 року по березень 2018 року становить 24859,43 грн. (24622,97+2051,91-1815,45). Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч. 1 ст. 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Зважаючи на ту обставину, що зміни, внесені до Податкового кодексу України Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», визнані неконституційними і втратили свою чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 року, однак незаконне утримання коштів з грошового утримання позивача у звязку з дією вищевказаних норм мало місце з лютого 2017 року по лютий 2018 року, [PERSON] недоотримав належні йому виплати в розмірі 24859,43 грн. саме через дію неконституційної норми закону, тому і компенсація цих коштів повинна бути здійснена в порядку ст. 152 Конституції України, ст.ст. 22, 1175 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України. Неконституційність закону, встановлена Конституційним Судом України є підставою для застосування до держави наслідків, передбачених ст. 1175 ЦК України, оскільки регламентована цією нормою цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям нормативно-правових актів, визнаних незаконними стосується також і випадків визнання неконституційними законів. Відповідно до п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства, тому посилання відповідача на те, що управління Державної казначейської служби в Полонському районі Хмельницької області не є належним відповідачем в справі є безпідставним. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність змін, внесених до Податкового кодексу України, а тому щомісячне утримання податку та військового збору з грошового утримання позивача призвело до заподіяння йому майнової шкоди у вигляді неотриманих доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, які підлягають відшкодуванню в порядку ст.152 Конституції України, ст.1175 ЦК України. Крім того, згідно зі ст.48 Бюджетного кодексу України (далі БК України) в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п.8 ст.7, пп.1, 2 ст.23 БК України, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України». Отже, стягнення на користь громадянина майнової шкоди на підставі норм ст.1175 Цивільного кодексу України, провадиться за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку, а не безпосередньо з Державної казначейської служби України. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК кожна\~сторона зобовязана\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень.\~За наведених\~обставин вимоги\~позивача доведені\~належними та\~допустимими доказами,\~в звязку\~з чим\~підлягають до\~задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: partial