Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

12 червня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлення факту перебування майна в особистій власності одного з подружжя та визнання права власності на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлення факту перебування майна в особистій власності одного з подружжя та визнання права власності на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку роз`єднано на два окремих провадження: 1. Провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, якому залишити номер справи №639/3575/20, номер провадження 2/639/1276/20. 2. \~ \~ \~ \~Провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту перебування майна в особистій власності одного з подружжя та визнання права власності на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку передати для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання. Так, позивач [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15 червня 1990 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачені відчуття любові та поваги. Подружні стосунки припинені, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 15 червня 1990 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 15 червня 1990 року Міським палацом одруження м. Горлівка, актовий запис № 1318, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 3) За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 1990 року, від шлюбу спільних дітей не мають. (а.с. 3) Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно\~шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі. За ч. 1\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved