Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

13 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить суд усунути відповідачів від права на спадкування за законом обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Остання за життя склала заповіт, яким заповідала все своє майно [PERSON] . В зв`язку з тим, що [PERSON] була особою похилого віку, часто хворіла, останні три роки не могла себе обслуговувати, потребувала сторонньої допомоги, не могла вільно пересуватись, позивач в квітні 2014 році перевезла останню до себе додому за адресою: [ADDRESS] , де здійснювала догляд, забезпечувала ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням до смерті [PERSON] Діти померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , звернулись з заявами про прийняття спадщини після померлої матері, бо є спадкоємицями першої черги за законом обов`язкової частки, в зв`язку з пенсійним віком. Позивач вважає, що відповідачів слід усунути від права на спадкування, оскільки останні не відвідували [PERSON] , не надавали будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, навіть не мали намір здійснювати таки дії, усі витрати по похованню несла вона, відповідачі не приймають участі в утриманні та розпорядженні спадковим майном Таким чином вважає, що є всі підстави для усунення відповідачів від права на спадкування. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (суддею Палюх Т.Д. ) від 26 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування. 01.06.2018 року через канцелярію суду відповідачі надали відзив, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне. Викладені обставини позивачем в позовній заяві є надуманими. Померла [INFO] [PERSON] є матір`ю відповідачів. За своє життя остання в 2013 році отримала перелом стегна, після якого їй було важко пересуватись та обслуговувати себе самостійно. З 20.09.2013 року по квітень 2014 року [PERSON] проживала у [PERSON] по [ADDRESS] , яка здійснювала догляд за матір`ю, допомагала у побуті та опікувалась нею. Інші члени родини, в тому числі і [PERSON] надавали допомогу у догляді за матір`ю. Оскільки [PERSON] на той час виповнилось 65 років, в силу свого віку їй було фізично складно самостійно здійснювати догляд, тому на сімейній раді було прийняте рішення, що [PERSON] переїде жити до свого онука - [PERSON] , який є сином [PERSON] та буде проживати з ним та його дружиною [PERSON] в буд. [ADDRESS] , а відповідачі будуть приймати участь у житті матері. В квітні 2014 році [PERSON] перевіз бабусю [PERSON] до себе додому і з цього часу вони проживали разом. Кожної суботи відповідачі відвідували матір, купали її, переодягали, міняли постіль, одежу, вивозили на візку на прогулянку . Позивач наполягала, щоб ці відвідування відбувалися в її присутності, тому відповідачі орієнтувалися на робочий графік позивача при організації відвідувань матері. Однак в 2015 році у зв`язку з особистими неприязними відносинами, пов`язаними з майновою зацікавленістю позивача спадковим майном [PERSON] позивач заборонила [PERSON] спілкуватися з матір`ю, перестала пускати останню в будинок. Хоча фізично позбавлена можливості допомагати матері [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] допомагала матеріально. [PERSON] до останнього відвідувала матір та надавала допомогу у догляді за нею. [INFO] [PERSON] померла, та всі надавали матеріальну допомогу на організацію її поховання. Позивач не надає доступ до спадкового майна, ключі від спадкового майна від батьківського будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] позивача. Оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначене домоволодіння, земельний пай на території Кочережківської сільради знаходяться у позивача, що унеможливлює надання їх нотаріусу для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Відповідачі своєчасно звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, після померлої матері [PERSON] , за таких підстав відповідачі вважають відсутні будь-які правові підстави для усунення спадкоємців від спадкування за законом обов`язкової частки у спадщині. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.08.2018 року звільнено [PERSON] з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. За результатами повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Зінченко А.С. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження цивільну справу за вищевказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Зазначила, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги останні три роки свого життя, після того як вона переїхала жити до неї позивач доглядала за нею, піклувалась про неї, утримувала її. Відповідачі є доньками [PERSON] , вони приходили до матері по суботам та проводили з нею приблизно годину, півтори. Але вона не вважає, що вони піклувались про матір, матеріальної допомоги відповідачі не надавали, приносили якусь їжу, речі. Після лікарні [PERSON] жила у [PERSON] , яка є матір`ю її колишнього чоловіка, потім вони з чоловіком забрали її до себе, [PERSON] говорила, що [PERSON] її ображала. Зазначила, що вона працювала, ключів від її будинку у відповідачів не було, бабуся жила в літній кухні та вона лишала відкритою хвіртку. Після того, як вони розійшлись з чоловіком - сином [PERSON] , їх особисті відносини погіршились, [PERSON] припинила приходити до матері, [PERSON] з доньками приходила по суботам до смерті бабусі. Відповідачі, представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, посилались на доводи вказані у відзиві у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Відповідачі, кожен окремо, зазначили, що вони піклувались про свою матір [PERSON] По домовленості в родині, бабуся стала проживати з позивачем та її чоловіком - сином [PERSON] , вони завжди приходили по суботам по домовленості з позивачем, інший час їм було заборонено приходити. Вони піклувались про матір, приносили речі, їжу, прибирали, купали матір. Після того як позивач розійшлась з сином [PERSON] вона заборонила [PERSON] приходити до її дому, та відповідно відвідувати матір. Ховали [PERSON] всі разом, всі члени родини допомагали, та давали кошти. Ліки та гроші не давали, так як [PERSON] отримувала пенсію. Відповідач [PERSON] зазначила, що заяву про відмову від спадщини писала так як на цьому наполягали позивач та [PERSON] , коли вони домовлялись про догляд за бабусею та розподіл спадщини, але вона не бажала відмовлятись від спадщини, нотаріусу заяву не подавала, написала тому, що їй сказали написати. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , підтвердив, що бабуся [PERSON] проживала в с. Кочережки, Павлоградському районі , після того, як остання зламала ногу, вони з позивачем забрали її до себе, поселили в літню кухню, у 2014 році свідок пішов на службу до ЗСУ, в 2016 році розлучився з [PERSON] Відповідачі приходили кожної суботи до матері купали її, годували. Після його розлучення з позивачем весною 2017 позивач перестала пускати його матір до бабусі. Мати свідка не могла забрати бабусю додому, бо не було можливості, коли померла бабуся свідок позивачу відправляв гроші на поховання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що є сусідкою позивача, бачила, як приходили жінки раз в неділю на півтори - дві години. Знає, що бабуся обіцяла подарувати позивачу землю. Свідок бачила бабусю щодня, на похованні свідка не було, вона не знає, чи були відповідачі на похованні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що є сусідкою з позивачем. Вони разом з чоловіком допомагали позивачу. [PERSON] завжди знаходилась з бабусею, а відповідачі приходили до неї кожну суботу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є онукою померлої [PERSON] , відповідачі, інколи і вона приходили кожні вихідні до [PERSON] , приносили продукти харчування, речі, піклувались про неї, купали, прибирали. Сама позивач казала, щоб приходили по вихідним, кошти на поховання свідок не надавав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила суду, що є онукою померлої [PERSON] , особисто свідок не приходила до бабусі. Позивач заборонила приходити до неї коли її немає вдома. Тітка з сестрами приходили кожні вихідні, піклувались, приносили речі, їжу. Кошти на утриманні бабусі також надавав брат [PERSON] , який перебував в зоні АТО. Свідок гроші не надавала на утримання бабусі. З`ясувавши обставини справи, вислухав сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як було встановлено при розгляді справи [PERSON] , [INFO] , померла у віці 91 років [INFO] в м. Павлоград, Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 06.02.2003 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 28.03.2002 № 113-р належить земельна ділянка, площею 5,2255 га, розташована на території Кочережківської сільськї ради для введення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , [PERSON] на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 28.01.2004 № 206-р-03 належить земельна ділянка площею 5,2241 га, розташована на території Кочережківської сільськї ради для введення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 22.05.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Білоножко А.Г., за р.№ 1213, у власність [PERSON] переходе житловий будинок [ADDRESS] , та земельна частка (пай) розміром 5,77 га, що перебуває в колективній власності ААп Шевченка села Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 05.02.2013 року, за даною адресою проживала без реєстрації [PERSON] , [INFO] , з 11.04.2014 року до дня смерті, що підтверджується довідкою квартального комітету № 67 від 16.01.2018 року. Відповідно до спадкової справи № 285/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . заяви при прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк подали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 40,46,51), [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 47). Відповідно до заповіту [PERSON] від 03.06.2015 все своє майно вона заповіла [PERSON] , [INFO] . В матеріалах справи знаходиться заява [PERSON] , про відмову від спадщини, яка не завірена та не подана нотаріусу належним чином відповідно до ст. 1273 ЦК України, що підтверджується матеріалами спадкової справи 285/2017, та підтверджено сторонами, тому зазначена заява не є належним та допустимим доказом відмови від спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином відповідача по даній справі мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті їх матері [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч.ч.5,6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не надані суду належні та допустимі докази того, що відповідачі навмисно ухилялися від надання допомоги [PERSON] , посилання позивача на ухилення від піклування та утримання [PERSON] під час її проживання у позивача та потреби в сторонньому догляді, повністю спростовані показами свідків в судовому засіданні та поясненнями самого позивача, які зазначили, що відповідачі приходили та піклувались про свої матір кожні вихідні до її смерті, а відповідач [PERSON] до сварки з позивачем. Оскільки усунення від спадкування можливе лише за умови встановлення винної поведінки особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Ухилення характеризується умисною формою вини. З урахуванням встановленого, вимоги позивача щодо усунення відповідачів від права на спадкування з підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки останньою не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених нею вимог. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed