Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

14.01.2021 р. позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.03.2021 р., просить стягнути з відповідача на її користь аліменти начас навчання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), а також кошти на додаткові витрати пов`язані із його навчанням у розмірі 1500,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову послалася на те, що вони з відповідачем пребували в зареєстрованому шлюбі, який 21.06.2018 р. було розірвано. Від шлюбу у них з відповідачем народився двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання яких, згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09.07.2018 р., з відповідача стягнуто аліменти. В даний час син навчається на денній формі у Львівському національному університеті імені Івана Франка, та таке навчання триматиме до червня 2023 р., що тягне за собою необхідність витрат на навчання та його особисте утримання. Після досягнення сином повноліття, стягнення аліментів було припинено, та з цього часу останній повністю перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання сина, а також додаткові витрати пов`язані із його навчанням. Зазначила, що вона не може повністю забезпечити належне утримання сина, який продовжує навчання, а також забезпечити його коштами на додаткові витрати пов`язані із орендою житла. За таких обставин, покликаючись на приписи ст. 199 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 26.01.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 05.03.2021 року з повідомленням сторін, який було відкладено на05.04.2021 р., у зв`язку ізнеявкою відповідача. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2001 р., який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2018 року було розірвано. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 04.12.2015 р.), та дочка [PERSON] , [INFO] , на утримання яких, згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09.07.2018 р., з відповідача стягуються аліменти. 28.12.2019 р. [PERSON] досягнув повноліття. Згідно довідки Львівського національного університету імені Івана Франка №302 від 21.12.2020 р., син сторін [PERSON] , навчається у даному навчальному закладі на другому курсі денної форми навчання. Термін навчання до червня 2023 р. Разом із [PERSON] , на тому самому факультеті вказаного вище навчального закладу, навчається [PERSON] , що підтверджується копіями студентських квитків серії ВК №№ 12694636, 12694631 від 01.09.2019 р.. Згідно копії договору оренди від 01.02.2020 р., [PERSON] , починаючи з 01.02.2020 р., орендує квартиру на [ADDRESS] . Розмір орендної плати за один місяць становить 4 000,00 грн.. Свідок [PERSON] , яка є мамою [PERSON] , суду пояснила, що її син навчається разом із сином сторін на одному факультеті у Львівському національному університеті імені Івана Франка. З кінця січня 2020 р. вони разом орендують вказану вище квартиру, а з березня 2020 р. перейшли на навчання онлайн, але все одно продовжують сплачувати орендну плату за квартиру. Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар матеріального утримання та участі у додаткових витратах на дитину, яка продовжує навчання, лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів добровільно не надає. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать про те, що у зв`язку з навчанням повнолітнього сина, відповідач має обов`язок його утримання до досягнення ним 23 років або припинення навчання, а також приймати участь у додаткових витрат пов`язаних із навчанням сина. При цьому відповідач може надавати матеріальну допомогу та бажає сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дитини, яка навчається, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для задоволення позову. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: approved