Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

12 серпня 2020 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР №874788 від 08 червня 2012 року є власником цілого житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому з листопада 2017 року зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим останні з січня 2019 року не проживають за вказаною адресою. Наявність зареєстрованих осіб позбавляє його права у повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій крім того він зазначив, що позовні вимоги [PERSON] підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Позивач [PERSON] є власником цілого житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу серії ВРР №874788 від 08 червня 2012 року (а.с. 8-9) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївського МБТІ № 35727692 від 04 жовтня 2012 року (а.с. 10). Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 830 від 11 серпня 2020 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно з актом обстеження домоволодіння [ADDRESS] , підписаного сусідами позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживають з грудня 2019 року (а.с. 12). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення у будинку, що належить громадянину, за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин. Відомостей про поважні причини не проживання [PERSON] та [PERSON] в будинку за вищевказаною адресою до суду не надано. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, в судовому засіданні не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачами права користування житловим будинком, а також підстав, які б свідчили про їх відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживають за вказаною адресою з січня 2019 року, та, що наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивача права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останнього таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved