Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

14.01.2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, вказуючи, що вона народилась 30 серпня 1971 року в с. Тузли Татарбунарського району, Одеської області. Її батьками є: [PERSON] та [PERSON]. 29 жовтня 1988 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та перейшла на його прізвище «Сирова». За період своєї трудової діяльності її батько [PERSON] придбав будинок по вулиці Леніна, 309 в с. Сергіївка Саратського району, Одеської області. 23 квітня 2015 року батько позивачки помер. Після його смерті позивачка залишилась єдиним спадкоємцем. У встановлений законом термін, позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини на будинок по вулиці Леніна, 309 в с. Сергіївка Саратського району, Одеської області, але в оформленні спадщини їй було відмовлено так, як її батько при житті не оформив належним чином правовстановлюючі документи на будинок. Вказана обставина позбавляє позивачку можливості прийняти у спадок майно батька. На підставі викладеного, відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачка просила суд постановити рішення яким визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок № 309 по вулиці Леніна в с. Сергіївка Саратського району, Одеської області, що належить її батьку [PERSON], померлому 23 квітня 2015 року. 15.01.2016 року позовна заява була залишена без руху і після усунення недоліків провадження у справі було відкрито 03.02.2016 року (а.с. 54,61). 04.03.2016 року від позивачки надійшла уточнююча позовна заява, в якій вона, у звязку з відсутністю документів на автомобіль марки «ВАЗ-21013», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та на автомобільний причеп «ОЗА 400», 1993 року випуску, державний номер [NUMBER], які належали її батьку, про що свідчить довідка територіального сервісного центру, копія картки обліку вказаного автомобілю та причепу, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль марки «ВАЗ 21013», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], та автомобільний причеп «ОЗА 400», 1993 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с. 69-70). Справа призначалась до слухання неодноразово. У даному судовому засіданні представник позивачки [PERSON], діюча на підставі довіреності, адвокат позивачки [PERSON] позов підтримали частково, у частині визнання права власності позивачки на будинок, який належав її батьку, просили задовольнити. Від підтримання позову про визнання права власності на автомобіль та причеп відмовились, про що свідчить уточнююча позовна заява (а.с. 52, 177-178). Представник Сергіївської сільської ради Саратського району, Одеської області, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову ( а.с. 176). Заслухавши представників позивачки, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, що виникають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, тому необхідно керуватися ЦК України. Згідно ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця, та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини... Часом відкриття спадщини є день смерті особи... Спадкоємець, якій постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії I-ЖД № 411031, [PERSON], помер 23 квітня 2015 року (а.с. 49). Позивачка є донькою померлого, про що свідчать копія свідоцтва про її народження, запись акту про укладення шлюбу та розірвання шлюбу (а.с. 5, 64,68). З копії технічного паспорту на будинок № 309 по вулиці Леніна в с. Сергіївка Саратського району, Одеської області, звіту незалежної оцінки нерухомого майна видно, що будинок збудований у 1978 році, власник відсутній, вартість будинку складає 137220 гривень на 2015 рік (а.с. 8-13, 15-46). Згідно довідок Сергіївської сільської ради Саратського району, погосподарської книги, [PERSON], на момент смерті, яка настала 23.04.2015 року, був зареєстрований та проживав в [INFO], проживав один, будинок відповідає санітарним та технічним нормам, для проживання придатний. [PERSON] рішенням сесії Сергіївськоїсільської ради 22 скликання № 42 від 23.10.1995 року була надана земельна ділянка під вказаний будинок на праві власності (а.с. 50,51,58). Відповідно до листа державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 02.02.2016 року за номером 311/2015, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON], яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 687 (а.с. 60). Позивачка отримала спадщину після батька на земельні ділянки, про що свідчать копії свідоцтв про право на спадщину за законом, витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі та інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 163,164,165,166,167,168). У судовому засіданні встановлено, що позивачка не відмовлялася від прийняття спадщини після батька; не прийняла спадщину на будинок в нотаріальній конторі з поважних причин тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved