Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

13.04.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт її постійного проживання разом з [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме на 13.04.2009 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Дружби, №77 та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,96 га, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського ,свої вимоги мотивує тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. 13.04.2009 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,96 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 456862, виданого Ларжанською сільською Радою народних депутатів 07.02.2003 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-340. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 182305 від 13.04.2009 року, виданого 14.04.2009 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла 13.04.2009 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,96 га, розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 51207288 від 13.03.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлої 13.04.2009 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 339121, виданим 22.02.1977 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 412604, виданим 10.04.1974 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №320220, виданим 27.10.1991 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище не «Задачіна». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини після [PERSON], померлої 13.04.2009 року, відмовився Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме на 13.04.2009 року за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Дружби, №77, що підтверджено показами, допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мешкала разом із матірю за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Дружби, №77 по день її смерті. Крім того, вказаний факт підтверджується довідкою Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №215 від 13.03.2018 року. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] №118/02-14 від 13.03.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вислухавши, думку представника позивача, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved