Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 вересня 2002 року Виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 33, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Причиною розпаду сім`ї, є те, що у сторін різні характери та погляди на сімейне життя, в результаті чого втрачено кохання та взаєморозуміння. Від подружніх відносин у сторін є неповнолітні діти: - донька [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружні відносини між сторонами припинилися у липні 2019 року, спільне господарство не ведеться, хоча проживають під одним дахом. Заперечує щодо примирення з відповідачем, спору про поділ майна та місце проживання дітей немає, після розлучення бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », справу просить слухати без її участі, судові витрати покласти на відповідача, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати просить покласти на відповідача, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, однак в заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що має намір зберегти сім`ю, має до дружини почуття кохання, співчуття та турботи, просить надати двомісячний строк на примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини . Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей (п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). З метою з`ясування позиції позивача щодо надання строку для примирення, а також надання можливості відповідачу примиритися з позивачем суд відкладав розгляд справи, однак станом на 16.07.2020р. будь-яких дій щодо збереження сімейних відносин сторонами не вжито. Також судом враховується, що провадження у справі було відкрито 12.12.2019р. та 19.03.2020 ухвалено заочне рішення, згідно з яким шлюб було розірвано. 23.04.2020 відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка була судом задоволена. Переглядаючи заочне рішення суд неодноразово відкладав судове засідання, однак позивач категорично заперечувала проти примирення і станом на 16.07.2020р., примирення між сторонами не відбулося, що свідчить про розлад подружніх стосунків. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що позивач категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем, а тому на думку суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки примушування жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 вересня 2002 року уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 33 (а.с. 4). Від подружніх відносин у сторін є неповнолітні діти: - донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7); - син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати на користь позивача [PERSON] в розмірі 768,40 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved