Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

13.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS], а також стягнути понесені нею судові витрати( а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, за адресою: [ADDRESS]. Зазначила, у даному будинку зареєстровані: вона та її син, [PERSON], який є відповідачем у справі, та який більше року не проживає у ньому без поважних причин. Також зазначає, що відповідач в утриманні житла не бере участі, а наявність його реєстрації спричиняє сплату надмірних комунальних послуг, чим об'єктивно порушуються її права як власника. Позивач [PERSON] у судове засідання не заявилася, проте надала суду заяву (а.с.27), у якій просила суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Суд, перевіривши повноваження представника позивача [PERSON], заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали даної справи, вважає, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданого 25.02.2002 року державним нотаріусом Бориспільської держнотконтори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 334, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № [NUMBER], виданого 30.10.2012 р. КП БРР Бориспільське районне «БТІ»( а.с.6, 9). Згідно записів будинкової книги, а також за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області станом на 18.09.2018 (а.с. 11-16, 19), відповідач [PERSON], [INFO], з 10.03.2006 р. зареєстрований за вищевказаною адресою: [ADDRESS]. З акту обстеження житлових умов, складеного комісією у складі: депутата Гірської сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], від 05 вересня 2018 року (а.с.7), вбачається, що за адресою: по [ADDRESS], [PERSON] не проживає. Наведені встановлені судом фактичні обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач більше одного року не проживає в житловому приміщенні за місцем реєстрації, будь-якої участі в утриманні житла не приймає. Крім того, наявність реєстрації відповідача [PERSON] перешкоджає позивачу у реалізації його законних прав та інтересів. Докази, які б спростовували вищенаведене, відповідачем надано не було. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Даючи оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, що доводи позивача є доведеними, а вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач, який зареєстрований в належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, тривалий час, понад один рік, без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], і відповідач, який визнав позовні вимоги, таким чином визнає, що він втратив право користування вказаним житловим будинком. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок(а.с.22), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved