Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

14.12.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на автомобіль марки «Mersedes-Benz C220 CDI, 2002 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - сірий, тип ТЗ-легковий (сєдан), реєстраційний номер [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати -[PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить, серед іншого, вказане майно. З метою оформлення права на спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач у встановлені законом строки звернувся до Четвертої луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Зазначає, що він прийняв частину спадщини, разом із тим, свідоцтво про право на спадщину у вигляді вказаного автомобіля він не встиг отримати. Оскільки територія м.Луганська не підконтрольна українській владі, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, Четверта луганська державна нотаріальна контора відповідно до наказу Головного управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 №46-В була переміщена за адресою: [ADDRESS] і виконання обов'язків з приводу вчинення нотаріальних дій покладено на завідувача Другої сєвєродонецької нотаріальної контори. У зв'язку з чим, позивач 31.10.2017 звернувся до Другої сєвєродонецької нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Разом із тим, листом державного нотаріуса Другої сєвєродонецької нотаріальної контори від 03.11.2017 за №1131/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з неможливістю витребувати у Четвертій луганській державній нотаріальній конторі спадкову справу щодо майна померлої [PERSON] для перевірки кола її спадкоємців. 11.12.2017 позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. від 11.12.2017 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] у зв'язку з вищевказаними обставинами. Оскільки позивач в інший спосіб позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно, останній змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. У підготовчому судовому засіданні представника відповідача [PERSON] - [PERSON] позов визнала та просила його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача та думку відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, дійшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] та Свідоцтвом про народження, Серія [NUMBER] (а.с.24,25). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на автомобіль марки «Mersedes-Benz C220 CDI, 2002 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір - сірий, тип ТЗ-легковий (сєдан), реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.25-26) Згідно означеного свідоцтва право керування на вказаний автомобіль має відповідач [PERSON], яка є донькою позивача, що не заперечувалося відповідачем. Згідно з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом, у встановлені законом строки, позивач звернувся до Четвертої Луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 22.01.2011 Четвертою Луганською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №35/2011 щодо майна померлої [PERSON] (а.с.20-22) Згідно вказаного Витягу позивач частково оформив право на спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 №246/7 та наказу Головного управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 №46-В Четверта луганська державна нотаріальна контора була переміщена за адресою: [ADDRESS] і виконання обов'язків з приводу вчинення нотаріальних дій покладено на завідувача Другої сєвєродонецької нотаріальної контори. (а.с.27) У зв'язку з чим, позивач 31.10.2017 звернувся до Другої сєвєродонецької нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини. Разом із тим, листом Другої сєвєродонецької нотаріальної контори від 03.11.2017 №1131/01-16 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неможливістю витребувати у Четвертій луганській державній нотаріальній конторі спадкову справу щодо майна померлої [PERSON] для перевірки кола її спадкоємців.(а.с.27) Згідно вказаного листа зазначено, що всі документи архіву та нотаріального діловодства Четвертої луганської державної нотаріальної контори до Другої сєвєродонецької нотаріальної контори не було передано і на цей час залишаються за попереднім місцем розташування нотаріальної контори, що не підконтрольна українській владі. 11.12.2017 позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. і заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. (а.с.28-29) Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. від 11.12.2017 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на підставі п.1, 3 ст.49 Закону України «Про нотаріат» у зв'язку з вищевказаними обставинами. (а.с.28-29) Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, серед іншого, перевіряє коло спадкоємців та наявність підстав для закликання до спадкування. Згідно з п.1,3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальну дію. Виходячи з вищевикладеного та положень вказаної норми закону, суд вважає, що нотаріус правомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом з цим, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду справ про спадкування»: «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Ч.1 ст. 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону України від 02.09.2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Постановою Кабінету Міністрів України №210 від 15.04.2015 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 9-1 вказаного Закону. Разом із тим, зазначеним Порядком не врегульовано процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо спадкова справа заведена нотаріусом раніше і залишилася на території, на якій органи державної влади в теперішній час тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлої [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - 6 місяців з часу відкриття спадщини, тобто, за ч. 2 ст. 1220 ЦК України з дня смерті), та не здійснив відмову від прийняття спадщини і, що на час звернення до суду інших спадкоємців, крім позивача на спадщину у вигляді вказаного транспортного засобу немає. Позивач довів належними та допустимими доказами наявність свого права власності на майно, яке належало його померлій матері [PERSON], у зв'язку з чим та відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання позову в повному обсязі відповідачем [PERSON], яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У зв'язку з визнанням позову, суд, на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 873 грн. 11 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved