Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

12 грудня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимого зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2009 року з позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO]. У позивача змінились обставини, за якими він не може сплачувати 1/4 частку всіх видів доходу на користь [PERSON], оскільки у 2017 році на підприємстві він отримав травму, внаслідок чого втратив 20% професійної працездатності, що змушує його переходити на роботу з меншим навантаженням та меншим заробітком, а також сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу на користь [PERSON] Просить зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2009 року, з 1/4 частки всіх видів доходу на 1/6 частку для утримання доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та відзив, у якому посилається на те, що дитина зі збільшенням віку потребує більших матеріальних витрат на її утримання, а також лікування [PERSON] потребувало коштів. Зауважує, що позивачем не зазначено ґрунтовних доказів та обставин про втрату ним 20% професійної працездатності. Розмір аліментів, які вже стягнуті з [PERSON] в розмірі 1/4 частки, є незначним, а тому позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в яке не з'явилася без поважних причин або без повідомлення причин. Відповідно до п.п.9 п.1 Перехідних положень Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №2-4521/09 від 26 жовтня 2009 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2009 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №2/235/621/13 від 27 березня 2013 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 лютого 2013 року, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки серії АБ №0046793, виданої міжрайонною травматичною МСЕК м.Покровська Донецької області 01 червня 2017 року про невизнання інвалідом, [PERSON] 01 червня 2017 року пройшов первинний огляд, за результатом якого ступінь втрати професійної працездатності склав 20% з 01 червня 2017 року до 01 липня 2018 року. Потреба в медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, оперативне лікування. Підстава: акт огляду МСЕК №902. Рішення МСЕК - інвалідом не визнано, працевлаштування за лінією ЛМС. Рекомендовано лікування «Д» спостереження травмованого. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 лютого 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Разом з тим, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, враховуючи те, що в позивача з моменту винесення рішення суду від 26 жовтня 2009 року змінився сімейний стан - народилася донька [PERSON], 25 серпня 2011 року, на яку, згідно рішення суду від 27 березня 2013 року, стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини, погіршився стан здоров'я - втрачено 20% працездатності, але, в той самий час, позивачем не надано доказів того, що він сплачує аліменти на утримання другої доньки, яка проживає разом з ним та з третьою особою по справі, період втрати 20% працездатності встановлено не безстроково, а тому суд вважає за необхідне, з урахуванням розумності, виваженості та справедливості, задовольнити вимоги позивача частково, зменшивши розмір аліментів до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial