Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на свою користь, на утримання сина [PERSON], 28.11.2010 р., в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. 28.11.2010 р. в них народився син [PERSON] Відповідач не надає регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду, з метою стягнення з останнього аліментів на її утримання. Позивач до зали судових засідань не з'явилась, надавши заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та висловилась про відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення суду. Відповідач до зали судових засідань повторно не з'явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не подавав. За клопотанням позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. 28.11.2010 р. у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 220872, виданим 10.12.2010 р. Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 45. (а.с. 4). Дитина мешкає з матір'ю та перебуває на її утриманні, участі в утриманні дитини відповідач не приймає. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved