Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

13 квітня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,95 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом про право на земельну частку (пай), який виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 01.07.1997 року № 299. Земельна ділянка розташовані на землях Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Вона постійно проживала разом із батьком по [ADDRESS] і звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], але у вчинені нотаріальної дії їй було відмовлено відповідною постановою нотаріуса, оскільки розпорядження Райдержадміністрації про виділення земельної частки (паю) датоване вже після смерті її батька. Тому, позивачка [PERSON] просила визнати право власності на вказану земельну ділянки за нею, як за спадкоємцем за законом. У судове засідання позивачка не з'явилась з поважних причин, підтримала свої вимоги у письмовій заяві на адресу суду, та просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, та просив розглянути справу за його відсутності. З'ясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Біла Гора Костянтинівського району Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.04.1996 року (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,95 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 01.07.1997 року № 299 с (а.с. 8). Позивачка [PERSON] є рідно донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 03 червня 1975 року Іванопільською сільською радою Костянтинівського району (а.с. 5), постійно мешкала разом із батьком по [ADDRESS], що підтверджується довідкою сільради (а.с.7), та, відповідно, є спадкоємцем за законом, фактично прийняла спадщину і звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Але у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено на підставі постанови державного нотаріуса від 08.04.2016 року, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця (а.с.10). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, за [PERSON] на підставі ст.ст. 392, 1225, 1235, 1268 ЦК України, ст.131 ЗК України слід визнати право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved