overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 29 січня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини фактично не підтримуються. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам [PERSON] Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], стягнути судові витрати та залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 29 січня 2010 року, підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 29 січня 2010 року, актовий запис №01. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 11 жовтня 2011 року, сторони у справі мають сина [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2010 року. Шлюбні відносини припинені остаточно у звязку з тим, що спільне життя не склалося та відсутнє взаєморозуміння. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між позивачем та відповідачем на даний момент припинено. Спільних дітей та спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище. У судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 30 серпня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 530. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, виховання дитини, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу присвоїти їй дівоче прізвище - Троя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 30 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 530 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 188124 (а.с. 5). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], 10 серпня 1981 року та [PERSON] (дошлюбне Вітольнік) [PERSON], [INFO] (а.с.2). [PERSON] народилася 01 травня 2009 року в с.Левків, Житомирського району Житомирської області, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що він з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у шлюбі з 27.05.2000 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 68. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння стосовно сімейних обов'язків і поведінки у сім'ї, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Все вищевикладене призвело до розпаду сім'ї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує вже більше року та спільного господарства не веде. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вона згодна на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без її участі та залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що він з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у шлюбі з 30.06.2007 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 101. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння стосовно сімейних обов'язків і поведінки у сім'ї, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Все вищевикладене призвело до розпаду сім'ї, шлюбних стосунків подружжя не підтримує та спільного господарства не веде. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що вона згодна на розірвання шлюбу та просить розглянути справу без її участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

12 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний і зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 30 серпня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком малолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 7). Однак участі в його утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобов'язаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 487 гривен 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

12 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 17 серпня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем; шлюб між сторонами по справі зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 27. У шлюбі позивачкою від відповідача народжено сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Уважає, що сімя розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, постійних сварок та суперечок, припинення спільного проживання однією сімєю. Позивачка зазначає, що способи примирення з відповідачем вже вичерпані, збереження сімї неможливе, тому просить, укладений з [PERSON] шлюб, розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, про підтримання позову в повному обсязі та про невжиття заходів на примирення з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справу у його відсутність та про згоду на розірвання шлюбу з позивачкою, з викладених в позові підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з 17 серпня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Таким чином, між сторонами, як подружжям, склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу, що врегульовані Сімейним кодексом України. Під час провадження даної справи, сторони бажання примиритися не виявили, а поскільки позивачка у надісланій суду заяві зайняла категоричну позицію щодо його розірвання та при письмовій згоді відповідача на розірвання шлюбу, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Оскільки сторони виявляють різні життєві інтереси та протилежні погляди на подальше життя, та ураховуючи наявність між ними непорозумінь, припинення спільного проживання однією сімєю, суд вважає, що сімя між сторонами фактично розпалася, а подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із заяви позивачки, вона бажає після розлучення залишити прізвище - [PERSON]. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача, а понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору слід також на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 11352,12\~грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2011 року між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4212,80 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 6122,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 516,77 грн., у загальному розмірі 11352,12 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, була повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у її відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 10 червня 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-7). Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 02 липня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 30 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4212,80 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 6122,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 516,77 грн., у загальному розмірі 11352,12 грн. (а.с.4-5). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 11352,12 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 4437,75\~грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 листопада 2011 року між сторонами було укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1784,88 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 1965,36 грн., заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 187,51 грн., у загальному розмірі 4437,75 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 28 листопада 2011 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-8). Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1784,88 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 1965,36 грн., заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) 187,51 грн., у загальному розмірі 4437,75 грн. (а.с.5-6). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 4437,75 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved