Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

13 жовтня 2020 року до суду Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на приватизовану земельну ділянку. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємство відбулося за заповітом складеним та посвідченим приватним нотаріусом Словянського районного нотаріального округу 01 листопада 1999 року, яким померла заповідала все належне їй рухоме та нерухоме майно - [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилось рухоме та нерухоме майно. Спадщину позивач прийняла своєчасно шляхом подання заяви до Другої Словянської державної нотаріальної контори у встановлений законом термін, а також вступила у володіння всім майном, яке належало померлій. В тому числі, у власності померлої, була земельна ділянка з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,540, розташована на землях Рай-Олександрівської сільської ради, Слов`янського району Донецької області, належна померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 16.12.2002 року виданого Слов`янською талонною державною адміністрацією на підставі розпорядження №177 від 29.03.2002 року, змінено цільове призначення земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства» згідно розпорядження голови Слов`янської райдержадміністрації від 27.07.2003р. № 463. Позивач звернулась до Другої Слов`янської ДНК, щодо оформлення спадкових прав на вищенаведену земельну ділянку та отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2020 року в якій зазначено, про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку датованого датою видачі до дати смерті спадкодавця. Земельна ділянка площею 6,540 га з цільовим призначенням для ведення «товарного сільськогосподарського виробництва, виділена в натурі з сертифікату ДН0086554 в умовних кадастрових одиницях на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 16.12.2002 року виданого Слов`янською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження №177 від 24.03.2002 року, зареєстрована в Книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб за № 608, вже після смерті власника. Вказана ситуація склалася внаслідок того, що за життя спадкодавець звернулася за визначенням земельної ділянки належної їй на підставі сертифікату на пай в натурі на місцевості, за оформленням права власності та Державною реєстрацію, але враховуючи фактичний термін оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на той час, тримати Акт не встигла, померла. Позивач не має іншої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в Другій Слов`янській ДНК та зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав власності на зазначену земельну ділянку. З огляду на викладене просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 6.540 га, розташовану на землях Миколаївської міської ради, Слов`янського району, Донецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від міського голови надійшла на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю. Рішення просить винести у відповідності до чинного законодавства. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] виданого 15 листопада 2002 року Рай - Олександрівської сільською радою Слов`янського району [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 33 (а.с.12). [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, що їй належить на день смерті та на що вона за законом буде мати право на користь [PERSON] , що вбачається з заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Семейко С.І. 01 листопада 1990 року (а.с.13). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ДН№ 123017, виданого на підставі розпорядження голови Слов`янської райдержадміністрації від 29 березня 2002 року за № 177, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянку площею 6,540 га, яка розташована на території Рай-Олександрівської ради (а.с.14). Як вбачається з технічного звіту по передачі земельної долі (паю) в натурі громадянам (бригадир [PERSON] ) із земель пайового фонду КСП «Олександрівське» та СПК «Нива» Рай - Олександрівського району Донецької області розробленого Донецькою філією Інституту землевпорядкування у м. Донецьк у 2002 році, вбачається, що в список громадян, які вийшли з членів КСП «Олександрівське» та СПК «Нива» Рай - Олександрівської сільської ради Слов`янського району входила [PERSON] (а.с.16-19). Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 6,540 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Слов`янський район на території Рай- Олександрівської сільської ради станом на 28 вересня 2020 року, власником якої є [PERSON] ринкова вартість вказаної ділянки складає 137 523,00 грн, звіт був виконаний на замовлення [PERSON] (а.с.20). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Миколаївської міської ради № 4511/10.03-01/2020 від 24 вересня 2020 року, [PERSON] , [INFO] мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1988 року по день смерті [INFO] , разом із нею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.21). Постановою державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. від 16 вересня 2020 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 6,540 га., розташованої на теритрії Рай-Олександрівської сільської ради Слов`янського району Донецької області у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я померлої, виданого до її смерті (а.с. 15). Враховуючи дату відкриття спадщини, спадкоємство відбулося за нормами ЦК України у редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 524 Цивільного кодексу УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст.534 Цивільного кодексу УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно, або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як вбачається з копії спадкової справи, інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов). Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Положеннями ст.ст.1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу перелічених правових норм, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка скористалася своїм правом прийняття та оформлення спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця. Разом з цим вбачається, що право позивача порушене, оскільки вона позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє усіма необхідними законними підставами для цього - через те, що фактичний строк оформлення правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю зайняв значний проміжок часу та був виданий після смерті спадкодавця. Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а`ч.3 ст.152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично прийняла спадкове майно, однак оформити його належним чином не має можливості, тому підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 6,540 га, розташованої на території Рай-Олександрівської сільської ради Слов`янського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved