Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

14 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11383425000, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 17685 доларів США на термін до 14 серпня 2029 року включно. В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та [PERSON] 14 серпня 2008 року було укладено договір поруки № 223472. Відповідачі порушили умови кредитного договору у зв`язку з чим, станом на 15 серпня 2016 року мають заборгованість по відсотках та кредиту в сумі 17891,61 доларів США, та заборгованості по пені у розмірі 11514,97 гривень, які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 3413,92 гривень судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 20 травня 2019 року в судовому засіданні явку представника позивача було визнано обов`язковою, та згідно поштового повідомлення, 27 травня 2019 року останнім було отримано повідомлення про час і місце судового засідання, однак виклик до суду позивачем проігнорований, інформації про причини неявки суду не надано. [PERSON] в судове засідання не з`явився про день слухання справи сповіщений. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник письмово повідомив суду просьбу вирішити справу бех її присутності та відмовити в задоволенні позову. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача задоволеними бути не можуть, оскільки судом встановлено, що згідно доводів представника позивача між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 11383425000 від 14 серпня 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких [PERSON] отримав кредит у розмірі 17685 доларів США на термін до 14 серпня 2029 року включно. В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та [PERSON] 14 серпня 2008 року було укладено договір поруки № 223472. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідачка [PERSON] вказує, що жодних підписів у договорах з ПАТ «УкрСиббанк» не ставила, та підпис від її імені, який міститься у договорі поруки № 223472 від 14 серпня 2008 року не відповідає за схожістю її справжньому підпису, що було підставою для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення по цій справі. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, всупереч тому, що його явка визнана судом обов`язковою для з`ясування усіх обставин справи та належного доказування позовних вимог. В судовому засіданні встановлена відмінність підписів обох відповідачів, наявних у копіях договорів кредитування та поруки, від підписів, наявних в копіях паспортів відповідачів. Неявка ж представника позивача в судові засідання позбавляє суд можливості дослідити підписання вказаних договорів та добровільність волевиявлення сторін при їх укладенні, достовірність підписів відповідачів в договорах кредитування та поруки. За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази, що наявні у справі, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про недоведеність і, як наслідок, необґрунтованість позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», що обумовлює висновок суду про неможливість задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed