Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

13.10.2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради (далі - КП «Жилсервіс-2» ДМР, відповідач), в якому просить суд: - стягнути з Комунального підприємства«Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код 32350310, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Володимира Мономаха, буд. 10) на користь [PERSON] ( [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, в сумі 25 967,72 гривень (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім гривень 72 копійки) та моральну шкоду в сумі 10 000,00 гривень (десять тисяч гривень 00 копійок); - стягнути з Комунального підприємства«Жилсервіс-2»Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код 32350310, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Володимира Мономаха, буд. 10) на користь [PERSON] ( [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) судові витрати по справі: витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 7 845,12 гривень (сім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 12 копійок), судовий збір за вимогу майнового характеру - 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок), витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . За поясненнями позивача, 25.10.2019 року внаслідок неналежного виконання обов`язків відповідач Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради завдав позивачу майнової та моральної шкоди внаслідок залиття квартири. Так, в ході проведеного обстеження квартири за участю представників відповідача, 30.10.2019 року відповідачем був складений акт обстеження кв. [ADDRESS] . Згідно зі складеним актом обстеження, причиною залиття квартири позивача вказано - відкритий зброс стояку центрального опалення на горищі, що сталося 25.10.2019 року при запуску центрального опалення, в результаті чого було пошкоджено: коридор - стеля, стіни, полущилась штукатурка - 9 кв.м, кухня - стеля, стіни, полущилась штукатурка - 15 кв.м, вздулася дерев`яна підлога - 17,4 кв.м. Як зазначив позивач, для встановлення вартості відновлювального ремонту квартири він звернувся до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням провести експертне будівельно-технічне дослідження. Згідно з висновком, за результатами дослідження, складеного судовим експертом, вартість ремонтно-відновлювальних робіт спричинених внаслідок залиття, яке відбулось 25.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] , складає - 25967,72 грн, а за проведену експертизу він сплатив - 7845,12 грн. Так, за поясненнями позивача, саме відповідач є виконавцем послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, проведення підготовки об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період. Саме він мав забезпечити якісне утримання житлового будинку, своєчасно проводити контроль за технічним станом житлового фонду, включаючи внутрішньобудинкові системи, вживати заходів по попередженню та уникненню аварійної ситуації. Проте внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків, сталося залиття його квартири, що призвело до спричинення йому майнової шкоди у розмірі 25967,72 грн. Крім того, яку зазначив позивач, внаслідок завданої йому майнової шкоди, йому завдано і моральну шкоду, як він оцінив у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування вказаного розміру моральної шкоди позивач зазначив, що через завдання його майну шкоди, що сталося внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків, він вимушено страждає та відчуває моральний біль, приниження, роздратування, нервозність та депресивний настрій. Тому позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування йому майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. 27.11.2020 року відповідач у встановлений законом та судом строк надав суду відзив на позовну заяву, заперечуючи проти позовних вимог. Так, як зазначив відповідач, як встановлено актом від 30.10.2019 року, залиття квартири [ADDRESS] сталося через те, що в квартирі [ADDRESS] було проведено ремонтні роботи центрального опалення без відповідних погоджень. Внаслідок дій мешканців квартири [ADDRESS] під час проведення підготовки систем опалення до зимового сезону, яка проводилась в порядку, що передбачений чинним законодавством, сталося залиття квартири, належної позивачу. Також, відповідач вважає, що для відшкодування моральної шкоди позивачу необхідно довести неправомірність поведінки відповідача, яка б призвела до страждань позивача. Натомість відповідачем не вчинено жодних неправомірних дій, що призвели до залиття квартири [ADDRESS] , тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до відповідача Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Під час судового засідання 04.03.2021 року позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків сталося залиття його квартири, він зазнав майнової шкоди, розмір якої і просить суд стягнути з винної особи - відповідача. Крім того, за поясненнями позивача, він зазнав і моральної шкоди, бо на період вчинення дій щодо визначення розміру майнової шкоди та інших дій, що пов`язані зі зверненням до суду, він змушений був проживати разом з родиною у своїх батьків, витрачати кошти на проведення ремонтних робіт в квартирі, в результаті чого зазнав моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні 13.04.2021 року підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судові засідання не з`являвся, хоча відповідач повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомляв, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надавав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.10.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача у судові засідання не з`являвся, тому з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача. Під час розгляду справи по суті судом були заслухані пояснення позивача та його представника, допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 13.04.2021 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , та своєчасно сплачує за надані комунальні послуги. Це підтверджується засвідченими копіями: договору довічного утримання (догляду), посвідченого 28.10.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 406; витягу про державну реєстрацію прав Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, рішення про державну реєстрацію від 16.11.2010 року права приватної власності на квартиру; інформаційної довідки № 218853741 від 03.08.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; технічного паспорту на квартиру; квитанцій про сплату за комунальні послуги (а.с.13-23, 56-77, 76). Балансоутримувачем та управителем житлового будинку [ADDRESS] , станом на момент залиття квартири 25.10.2019 року, був відповідач КП «Жилсервіс-2» ДМР. Це підтверджується рішеннями Дніпровської міської ради від 15.11.2017 року № 33/26, від 28.12.2017 року № 1069, листами Департаменту Житлового господарства Дніпровської міської ради від 11.06.2020 року за вих. № 3/17-2535, від 21.08.2020 року вих. № 3/17-3881, договором про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до об`єкту № 6 (Центральний район) від 29.12.2017 року (а.с.86-112). Відповідно до пп. 2.2.7 п. 2.2, пп. 2.4.3 п. 2.4 розділу 2, п. 4.1, п. 4.2 розділу 4, пп. 6.1.1., пп.6.1.2 розділу 6 умов договору № 6 від 29.12.2017 року про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об`єкту № 6 (Центральний район), укладеного між КП «Жилсервіс-2» ДМР та співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: Об`єкт № 6 (Центральний район), кожен зі співвласників зобов`язаний, зокрема, своєчасно проводити підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період. Управитель зобов`язаний, зокрема, своєчасно проводити підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період. Управитель має право вільного доступу до всіх приміщень загального користування будинку, а також належних до нього будівель і споруд, окрім тих, що перебувають у власності або користуванні окремих співвласників. Кожен співвласник зобов`язаний на вимогу управителя забезпечити йому (його представнику) доступ до приміщення, що перебуває у власності або користуванні такого співвласника, та до розташованих у такому приміщенні мереж, арматури, засобів обліку і систем для: ліквідації аварій - цілодобово, встановлення або зміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних чи профілактичних оглядів - в будні дні з 8 до 22 години. Управитель несе відповідальність, зокрема, за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків, за невиконання та/або неналежне виконання умов договору (а.с.89-94). Відповідно до умов додатку № 3 до договору № 6 від 29.12.2017 року про надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об`єкту № 6 (Центральний район), визначені кількісні та якісні критерії, періодичність та строки надання послуг з управління багатоквартирними будинками, що входять до Об`єкту № 6 (Центральний район), а саме: управитель КП «Жилсервіс-2» ДМР надає такі послуги, зокрема: - постійно надає послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації від зовнішньої стіни будинку до внутрішньої стіни квартири; ліквідація аварій на внутрішньоквартирних мережах (від зовнішньої стіни квартири до санітарно-технічного обладнання) (промивки системи опалення, ревізія елеваторних вузлів тощо); - згідно з планами робіт проводити поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (а.с.96-99). За відомостями з акту від 30.10.2019 року, затвердженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР, комісія у складі начальника дільниці та старшого майстра, [PERSON] з кв. № 1, склали акт про те, що при обстеженні квартири [ADDRESS] , було встановлено, що в результаті залиття пошкоджено: коридор - стеля, стіни, полущилась штукатурка - 9 кв.м, кухня - стеля, стіни, полущилась штукатурка - 15 кв.м, вздулася дерев`яна підлога - 17,4 кв.м. Причини залиття: у квартирі [ADDRESS] у вересні місяці 2019 року проводились ремонтні роботи центрального опалення без узгодження з КП «Жилсервіс-2» ДМР, після чого 25.10.2019 року при запуску центрального опалення відбулось залиття (відкритий зброс стояку центрального опалення на горищі, ключ від горища у мешканців будинку) (а.с.24). Відповідно до висновку № 1447-20 за результатами проведеного експертного будівельно-технічного дослідження від 27.04.2020 року, складеного за заявою позивача [PERSON] судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Лобачовою Ю.Ф., вартість ремонтно-відновлювальних робіт, спричинених внаслідок залиття, яке відбулось 25.10.2019 року за адресою: [ADDRESS] , складає, з урахуванням ПДВ, - 25967,72 грн. При цьому позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 7845,12 грн. Це підтверджується засвідченими копіями: висновку № 1447-20 від 27.04.2020 року, акту від 27.04.2020 року № 1447-20 здачі-приймання висновку експертного дослідження № 1447-20 за заявою від 24.03.2020 року та дублікату квитанції від 13.04.2020 року № 0.0.1675114544.1 на суму 7845,12 грн (а.с.25-55). На підтвердження ведення переписки з відповідачем щодо необхідності відшкодування завданих залиттям квартири збитків, позивач надав суду засвідчені копії вимог від 07.02.2020 року, від 01.06.2020 року, які він направляв на адресу відповідача та засвідчені копії відповідей відповідача від 21.02.2020 року та від 24.06.2020 року (а.с.79-85). Позивач має дружину [PERSON] та двох дітей: неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченими копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , дата видачі 16.08.2003 року; свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 08.02.2006 року, серії [NUMBER] від 12.06.2018 року (а.с.75, 77-78). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показав, що він є сусідом позивача [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . У день залиття квартири 25.10.2019 року позивач подзвонив йому та повідомив, що його квартиру було затоплено, електрика іскрила. Раніше він працював електриком, тому подивився електрику в квартирі, щоб нічого не загорілося, стіни були вологими. Також свідок показав, що вважає ставлення працівників КП «Жилсервіс-2» ДМР до роботи халатним, бо вони не надають тих послуг, які мають надавати, правил не дотримуються, запуск центрального опалення не робився належним чином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показав, що він знайомий з позивачем [PERSON] та вони є сусідами, він проживає за адресою: [ADDRESS] . Він 25.10.2020 року прийшов додому та почув шум води, зателефонував позивачу і коли відкрили квартиру позивача, то зі стелі текла вода. Вони ввійшли подивитися та повсюди стояв запах вологи, все в квартирі позивача було затоплено. Після цього вони піднялись на горище та побачили, що з крана текла вода, яку вони перекрили. Як показав свідок, у нього є ключі від горища, але до нього ніхто не приходив з працівників КП «Жилсервіс-2» ДМР для того, щоб взяти ключі та підготувати будинок до запуску центрального опалення. Також свідок зазначив, що і мешканці кв. [ADDRESS] до нього за ключами від горища не зверталися. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показала, що вона є дружиною позивача [PERSON] та наразі, у зв`язку з залиттям квартири, проживає разом з батьками по [ADDRESS] . Як показала свідок, у день залиття квартири 25.10.2020 року всюди в квартирі лилася вода, все замикало, вони викликали поліцію, яка все зафіксувала. Згодом вони дізналися, що залиття відбулося з крану на горищі, бо на той момент кран був відкритим. Внаслідок залиття квартири їх родина зазнала чималих матеріальних та моральних втрат, всіляких незручностей, бо у них є однорічна дитина, яка потребує постійного догляду, вони вимушено проживають у батьків. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавала шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене вище, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 11.12.2018 року, справа № 759/4781/16-ц, від 27.12.2019 року, справа № 686/11256/16-ц, які враховуються судом на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1, пункту 4, пункту 6 частини 2, пункту 1 частини 4 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема, своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період, вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством. Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний , зокрема, забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до розділу 2, підпункту 2.1.1. пункту 2.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди). Форма акта загального огляду жилого будинку наведена у додатку 1. Суд зазначає, що умовами укладеного між відповідачем та співвласниками будинку договору, також передбачений обов`язок управителя своєчасно проводити підготовку будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, про що зазначалось судом вище. Суд враховує те, що форма акта про залиття від 30.10.2019 року, відповідає встановленій формі акта, визначеній наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Водночас, враховуючи те, що актом про залиття від 30.10.2019 року відповідачем визначено причину залиття квартири - відкритий зброс стояку центрального опалення на горищі, відповідач не довів суду належними та допустимими доказами виконання ним своїх зобов`язань щодо своєчасного проведення підготовки будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, зокрема, не надав суду акту загального огляду жилого будинку, на підтвердження проведення ним перевірки готовності будинку [ADDRESS] до підключення центрального опалення та готовності будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період. Тим більше, суд бере до уваги те, що обслуговування будинку на горищі належить до прямих обов`язків відповідача як управителя будинку. З огляду на це, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що відповідачем не вчинено жодних неправомірних дій, що призвели до залиття квартири [ADDRESS] . Адже відповідач допустив протиправну бездіяльність, бо не виконав вимог чинного законодавства та умови договору та не перевірив готовність будинку [ADDRESS] до експлуатації в осінньо-зимовий період. Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що залиття квартири позивача сталося внаслідок того, що у квартирі [ADDRESS] у вересні місяці проводились ремонтні роботи центрального опалення, а ключ від горища знаходиться у мешканців будинку. Оскільки, по-перше, відповідач як управитель будинку має право вільного доступу до всіх приміщень загального користування будинку, належних до нього будівель та споруд. А по-друге, як показав свідок [PERSON] , у нього особисто знаходиться ключ від горища, проте до нього не звертався відповідач для надання цього ключа та проведення огляду будинку на стан готовності до експлуатації в осінньо-зимовий період. Також, суд бере до уваги те, що відповідач, зазначаючи у відзиві на позов, що саме мешканці квартири [ADDRESS] винні у залитті квартири позивача, не надав суду жодних доказів на підтвердження цих тверджень. Адже, з огляду на положення статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому позивач та його представник в ході судового розгляду справи не бачили необхідності залучати мешканців квартири [ADDRESS] до участі у справі в якості третіх осіб, бо не вважали, що на їх права та обов`язки може вплинути рішення суду у справі. Крім того, відповідач жодним чином не спростував заявлену позивачем до відшкодування розмір майнової шкоди - 25967,72 грн, а позивач довів наявність саме такого розміру майнової шкоди належними та допустимими доказами, зокрема, висновком експертного будівельно-технічного дослідження. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1, частини 2, частини 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1, частини 5, частини 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, частини 2, частини 3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень частини 1, частини 2 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема , чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Також суд зазначає, що згідно зі статтями 16 та 23 ЦК України, відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи. Моральна шкода полягає, в тому чисті і в душевних стражданнях, які фізична особа зазнала в зв`язку з знищенням чи пошкодженням майна. Зі змісту частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Суд, вирішуючи позовну вимогу про відшкодування позивачу моральної шкоди враховує те, що в ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт пошкодження належної позивачу квартири, що є наслідком її залиття. Так, позивач тривалий час був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, вільно користуватися житловим приміщенням, бо відповідач вчинив протиправну бездіяльність та ухилився від добровільного вирішення спору. Тому, відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка була визнана винною в спричиненні шкоди, тобто відповідачем. Суд, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, доходить висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до відшкодування - 10000,00 грн, є обґрунтованим та відповідна позовна вимога підлягає задоволенню повністю. Так, вина відповідача у завданні позивачу майнової та моральної шкоди внаслідок залиття квартири була встановлена в ході судового розгляду справи, та наявність складу правопорушення, що є підставою деліктної відповідальності відповідача підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи та показаннями свідків. З приводу відшкодування судових витрат на сплату судового збору та на проведення експертного будівельно-технічного дослідження, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Відповідно до частини 6 статті 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням вищевказаних вимог ЦПК України, встановлених судом обставин справи, з огляду на те, що висновок експертного дослідження, наданий позивачем, одержаний у порядку, встановленому законом, суд вважає наданий позивачем висновок судового експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної йому майнової шкоди внаслідок залиття квартири. Тому, наявність в матеріалах справи висновку судового експерта (висновок виготовлений за заявою позивача), а також квитанції про оплату проведення експертного дослідження в розмірі 7845,12 грн, є належними, достатніми та допустимими доказами понесення позивачем цих витрат. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 139, 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн та витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження у розмірі 7845,12 грн.

Outcome: approved