Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

12 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14 лютого 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області актовий запис № 10. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що шлюб виявився невдалим, причиною розпаду сім»ї стало несумісність характерів, а також те, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав. Дослідивши письмові пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу якої «[PERSON]», актовий запис № 10, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина, син - [PERSON], [INFO], позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 6). Як вбачається з письмових пояснень позивача, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, зокрема позивача, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить його інтересам, при цьому також враховується, що відповідачем жодних заперечень на позовну заяву не подано і він також просить їхній шлюб розірвати. Вирішуючи питання як розподілити між сторонами судові витрати, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд виходить з наступного. В ч. 1 ст. 88 ЦПК України серед іншого зазначається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved