Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

14.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, трьох процентів від простроченої суми в розмірі 1800,0 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 400,0 грн. та судового збору у розмірі 263,6 грн.. Звернення до суду мотивує тим, що між нею та відповідачкою 23.02.2012 року був укладений договір позики, за яким позивачка передала у власність відповідачці грошові кошти в сумі 5000,0 грн., які остання повинна була повернути до 30.12.2012 року. Договором було передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення боргу відповідачка зобов'язана сплачувати позивачці три відсотки щомісячно. Однак, дотепер відповідачка позику не повернула. Тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд стягнути з відповідачки на її користь вищезазначені суми грошових коштів (а.с.2-3). В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник позивача суду також пояснив, що відповідачкою не заперечується факт отримання грошових коштів, дійсність та існування самого договору позики у вигляді розписки, написаної власноруч відповідачкою. При цьому, заперечуючи проти позову, відповідачка не надала суду жодних доказів про повернення позивачці грошових коштів. Відповідачка позовні вимоги не визнала у повному обсязі. При цьому не заперечувала факт отримання нею від позивачки грошових коштів в сумі 5000,0 грн. написання нею власноруч боргової розписки про отримання цієї суми. Грошові кошти на той час були потрібні їй для лікування чоловіка. Зазначену суму вона повністю відшкодувала позивачці, але коли саме - вона вже не пам'ятає. Розписки про повернення боргу позивачка їй не писала. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка колишній чоловік відповідачки [PERSON] -[PERSON] суду пояснив, що йому необхідно було робити операцію і з цього приводу відповідачка брала у когось на роботі під розписку 5000,0 грн.. На момент розірвання шлюбу борг не був відшкодований. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працювала разом з відповідачкою в магазині «Кооператор». Їй відомо про те, що відповідачка брала у борг гроші у позивачки, але на яку саме суму - вона не знає. Вона також позичала у позивачки грошові кошти. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно змісту боргової розписки відповідачки [PERSON] від 23.02.2012 року, остання отримала від позивачки грошові кошти в сумі 5000,0 грн., які зобов'язувалась повернути до 30.12.2012 року та у випадку несвоєчасного погашення заборгованості сплачувати позивачці три проценти від простроченої суми заборгованості. Натомість, дотепер своїх зобов'язань за договором позики відповідачка не виконала і грошові кошти позивачці не повернула. Відповідно до статей 1046, 1047, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Форма договору позики дотримана, сторонами досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору. Відповідачка своїх зобов'язань не виконала, що призвело до порушення прав позивачки, відтак для їх захисту та обґрунтовано звернулася до суду. Згідно розписки сторони визначили проценти в розмірі 3% місячних. Відповідно розрахунку проценти за час користування коштами складають 1800,0 грн., тому ця сума теж підлягає стягненню з відповідачки. Статтею 1051 ЦК України визначено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З цих підстав суд не може взяти до уваги показання свідка [PERSON] як на підтвердження факту передачі коштів, так і на спростування даної обставини. Згідно статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем надано в оригіналі належно оформлений письмовий документ про укладання договору позики та передачі обумовленої суми коштів відповідачці. Натомість відповідачка не надала суду жодних переконливих доказів написання розписки під примусом чи поза її волею, а також доказів про нібито повернення нею позивачці грошових коштів у розмірі 5000,0 грн.. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 14.01.2014 року (а.с.1). Крім цього за надання юридичної допомоги сплачено 400 грн., що підтверджується оригіналом квитанції від 28.12.2013 року (а.с.6). При цьому, сума сплачених адвокату коштів в сумі 400 грн. відповідає обсягу та часу виконаної роботи адвокатом, який готував позовну заяву та приймав участь у розгляді справи. Таким чином, документально підтверджено понесення позивачем судових витрат на загальну суму 643 грн. 60 коп. (243,6 грн. + 400,0 грн. = 643,6 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved