Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

14.02.2019 року до суду звернулась позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що у період з листопада по грудень 2019 року проживала разом з [PERSON] в квартирі, яку орендував останній. За час спільного проживання відповідач, посилаючись на хворобу батька, попросив її взяти кредит з використанням мережі Інтернет. Враховуючи, що на той момент сторони перебували в гарних стосунках, [PERSON] погодилась на пропозицію відповідача за умови повернення їй суми боргу та взяла кредити у фінансових організаціях ТОВ «Алекскредит», ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ ФК «Нові кредити», ТОВ ФК «Гелексі», а також зняла кошти, як знаходились на картковому рахунку матері позивачки, на загальну суму 15\~800,00 грн. Позивачка зазначає, що отримавши гроші відповідач запевнив її, що поверне їх 25.12.2019 року. Однак, стосунки між сторонами погіршилися, позивачка переїхала від [PERSON] до батьків. Зрозумівши, що відповідач не має наміру повертати борг [PERSON] звернулась із заявою до Охтирського ВП ГКНП в Сумській області, за результатами розгляду якої отримала відповідь про необхідність звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Під час проведення перевірки за заявою [PERSON] відповідач надав розписку, в якій зобов`язувався повернути грошові кошти в сумі 10\~000,00 грн. Посилаючись на те, що за кредитними зобов`язаннями нараховуються відсотки і станом на день звернення із позовом сума заборгованості складає 36\~720,00 грн., позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 36\~720,00 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 16.03.2020 року від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 21-24), в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що позивачка та відповідач разом співмешкали в квартирі, що орендує [PERSON] , за попередньою домовленістю між собою по черзі сплачувати орендну плату за квартиру в сумі 2500 грн.. [PERSON] працює в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» на посаді помічником бурильника і має середній місячний заробіток в розмірі 12\~000,00 грн., а тому він сплатив орендну плату за квартиру за листопад 2019 року. Позивачка не працює, отримує державну соціальну допомогу на утримання дитини і повідомила відповідача, що для сплати орендної плати візьме кредит в банку через мережу Інтернет. В яких фінансових установах, скільки разів і на які суми [PERSON] брала кредит відповідачу невідомо, як і те, яким чином позивачка розпорядилась кредитними коштами. Представник відповідача зазначає, що 28.12.2019 року позивачка з`їхала від нього на проживання до с. Грунь, Охтирського району, Сумської області. 04.01.2020 року відповідач отримав травму, з якою перебував на лікуванні в КНП ОМР «Охтирська центральна районна лікарня». 10.01.2020 року в лікарню прибув працівник поліції і відібрав у нього пояснення в зв`язку зі зверненням [PERSON] . Враховуючи те, що відповідач перебував під впливом сильного знеболюючого він тому не пам`ятає які пояснення давав і в яких документах ставив підпис. З метою вирішення питання повернення витрачених коштів мирних шляхом з позивачкою та на пропозицію працівників поліції [PERSON] написав розписку. Представник відповідача вказував, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту своїх прав, а також у позові відсутні дані про суми заборгованості, кредитні установи, умови і мету отримання кредитних коштів, розрахунки заборгованості, та відсутні підтверджень отримання [PERSON] в борг коштів. 25.03.2020 року від позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона зазначила, що на її ім`я отримано кредит у: ТОВ «Алекскредит» в сумі 4200 грн.; ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в сумі 4300 грн.; ТОВ «Нові кредити» в сум 1000,00 грн., ТОВ ФК «Гелексі» в сумі 2300,00 грн. Крім того, позивачка надала копію цифрового зображенняз мобільного телефону, де [PERSON] в спілкуванні з нею, не заперечує факту отримання ним кредитних коштів та зобов`язувався їх повернути. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з наведених в позовній заяві мотивів, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи, оскільки його інтереси представляє адвокат Діброва К.Ю.. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, пославшись на їх безпідставність. Пояснив, що відповідач жодних коштів від [PERSON] не отримував, зміст розписки про повернення коштів йому не відомий, оскільки вона була продиктована працівниками поліції. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини: Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Увипадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» За приписами ч 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що за фактом звернення [PERSON] від 10.01.2020 року з приводу можливих шахрайських дій з боку колишнього співмешканця [PERSON] Охтирським ВП ГУНП в Сумській області проведена перевірка, за результатами якої ознак кримінального чи адміністративного правопорушення в діях останнього не встановлено, прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення, [PERSON] роз`яснено можливість вирішити спірні з [PERSON] питання в порядку цивільного судочинства. (а.с. 5-6) В матеріалах справи наявні знімки екрану мобільного телефону з електронного кабінету [PERSON] за посиланнями: novikredyty.com.ua із зазначенням номеру кредитного договору 00-180841 та суми кредитування в розмірі 1\~000,00, дата видачі кредиту - 09.12.2019 року, дата погашення - 19.12.2019 року, наявної заборгованість в сумі 1\~758,60 грн. (а.с.35); bistrozaim.ua, де вказано, що сума займу складає 4300 грн., сума повернення - 25\~701,00 грн., дата оформлення займу - 04.12.2019 року, дата повернення займу - 19.12.2019 року. (а.с. 36); аlexcredit.ua, за яким вказано номер договору 3010920, сума кредиту 4200,00 грн, розмір нарахованих процентів 10731,00 грн., дата погашення - 07.01.2020 року. (а.с.37); cabinet.cashinsky.ua із зазначенням про те, що кредит прострочений на 3 місяці, сума займу складає 2\~300,00 грн., строк кредиту 18 днів, дата повернення 30.12.2019 року, сума до погашення 3\~046,81 грн. (а.с.38) Крім того, позивачкою надані знімки екрану електронного пристрою, де в смс-листуванні абонент, підписаний як « [PERSON] » в ході спілкування обіцяє перерахувати кошти, як тільки отримає гроші. (а.с. 39-40) Також, [PERSON] до матеріалів справи доданий СД диск зі звукозаписом телефонної розмови. Відповідно до ч. 1 ст.\~79\~ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.\~3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини. Частиною 1 ст.\~270\~ЦК України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно із ч. 1 ст.\~306\~ЦК України фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції. Враховуючи те, що доказів того, що записуючи телефонну розмову з [PERSON] , [PERSON] повідомляла його про це, він усвідомлював те, що аудіо-запис їх розмови ведеться та давав на це свою згоду суду не надано, а здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи, звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи, суд не має правових підстав для дослідження указаного доказу, у зв`язку із його явною недопустимістю. Судом досліджені матеріали перевірки Охтирського ВП ГУНП в Сумській області за заявою [PERSON] від 10.01.2020 року з приводу можливих шахрайських дій з боку колишнього співмешканця [PERSON] , зареєстрованої в журналі єдиного обліку Охтирського ВП ГУНП в Сумській області за № 628, в яких міститься оригінал розписки [PERSON] від 28.01.2020 року, відповідно до якої останній зобов`язується повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~000,00 грн. за отриманні «онлайн» кредити до травня 2020 року. Відповідно до ч 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який може посвідчувати передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору так і факт отримання боржником від кредитора певної суми. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковий для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Позивач на підтвердження існування боргових зобов`язань відповідача перед ним посилається на розписки від 28.01.2020 року, оригінал якої міститься в матеріалах перевірки Охтирського ВП ГУНП в Сумській області за зверненнями [PERSON] , які було оглянуто у судовому засіданні. Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У правових позиціях висловлених в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15 та від 24 лютого 2016 року № 6-50цс16, зазначено, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Згідно зазначеної розписки відповідач взяв на себе зобов`язання виплатити [PERSON] 10000,00 грн. до травня 2020 року за отримані «онлайн» кредити. Однак у судовому засіданні не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що вказана сума отримана [PERSON] в борг в результаті передання [PERSON] кредитних коштів, наданих їй ТОВ «Алекскредит», ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ ФК «Нові кредити», ТОВ ФК «Гелексі». За висновком суду, сам лише факт наявності оригіналу розписки не може безумовно свідчити про існування реальної односторонньої оплатної угоди на зазначених позивачкою умовах, укладеною між нею та відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги є безпідставним, оскільки позивачкою не доведено факту виникнення між нею та відповідачем зобов`язань, спрямованих на передачу грошових коштів та реального вчинення [PERSON] дії по передачі грошових коштів у сумі 15800,00 грн. на основі попередньої домовленості, а отже підстав\~для стягнення\~з [PERSON] \~грошових коштів\~на користь\~ [PERSON] \~судом не\~встановлено, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Доводів та доказів, які б спростували висновки суду сторони не надали. Згідно зі статтею 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, те, що у позові [PERSON] відмовлено повністю, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed