Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

14 серпня 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 1 липня 2009 року у Цмінівській сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 6. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними часто виникають сварки. На даний час вони вже два роки проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Діти проживають разом з матір'ю. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, дітей залишити проживати з нею та залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, що на думку суду є можливим, позовні вимоги із підстав викладених в позовній заяві підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законодавством порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце розгляду справи про що свідчить поштове повідомлення, заяви про розгляд справи у його відсутності не надіслав. Враховуючи що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, і проти цього не заперечує позивач суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON] і ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи думку позивача викладену в письмовій заяві, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, тривалий час проживають окремо і не підтримують сімейних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявка відповідача підтверджує не бажання зберегти сім'ю. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити прізвище [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 114 гривень 71 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved