Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

12 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 15.10.2016 року, актовий запис № 2035. Позивач у позовній заяві просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Сторони вже деякий час, а саме більше місяця не підтримують подружніх стосунків, а також не мають бажання їх відновити, у зв`язку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На даний час спілкування з Відповідачем не складається, спільне господарство не ведеться. Спору щодо поділу майна подружжя немає. Оскільки сторони мають малолітню дитину, не можуть розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану, тому змушені звернутись до суду з відповідною позовною заявою. На даний час спору щодо місця проживання дитини немає. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 14.09.2021 року. 13.09.2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшли заяви позивача та відповідача, в яких сторони зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення, примирення неможливе, необхідність у наданні строку на примирення сторін відсутня та просять суд провести розгляд справи за їх відсутністю. В судове засідання 14.09.2021 року учасники процесу не з`явилися і суд, враховуючи їх заяви про розгляд справи за їх відсутністю, вирішив провести судовий розгляд. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 15.10.2016 року, шлюб зареєстровано Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 2035 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження [NUMBER] від 24.10.2017 року). Дослідивши матеріали справи, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, одного з подружжя неможливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved