Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

13 березня 2019 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2017 року він надав грошову позику у розмірі 3000 доларів США відповідачу [PERSON] . Даний договір підтверджено розпискою написаною відповідачем власноруч, а передача коштів - квитанцією з банка про транзакцію з особистого рахунку позивача на особистий рахунок відповідача. Після закінчення строку дії розписки - 01.04.2018 року було написано наступну, продовження першої на тих же умовах, виключення, змінився відсоток за користування коштами - 20% річних. Після закінчення строку дії договору, було усно продовжено договір про позику на умовах останнього договору до кінця 2018 року - виключення, змінився відсоток за користування коштами - 40% річних. В вересні 2018 року позивач особисто повідомив відповідача, що договір більше продовжено не буде. До 01 жовтня договір виконувався. За останній період дії договору позивач не отримав відсоток за користування коштами по діючому договору 7800 грн. Надалі відповідач почав уникати контакту з позивачем. Позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 78000 грн., стягнути суму процентів за договором позики у розмірі 7800 грн., стягнути суму пені у розмірі 27690 грн., втрати від інфляції 1170 грн. та судові витрати у розмірі 780 грн. 29.03.2019 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків (а.с.19-20). 22.04.2019 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 78000 грн., суму відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 10931,00 грн., суму пені у розмірі 99840 грн., втрати від інфляції у розмірі 5396 грн., судовий збір у розмірі 1941,67 грн. 22.04.2019 року ухвалою суду провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 34). В судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин викладених у позовні заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 18.12.2017 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США на строк до 20.03.2018 року (а.с.29) Фактичне отримання вищезазначеної суми підтверджується квитанцією №05U488023 від 18.12.2017 року про транзакцію суми позики з особистого рахунку позивача на особистий рахунок відповідача (а.с.30) 01.04.2018 року відповідач написала нову розписку відповідно до якої зазначила, що отримала в борг грошові кошти у розмірі 78000 грн., та зобов`язалась повернути суму позики в строк не пізніше 01.07.2018 року із врахуванням 20% річних за користування отриманими грошовими коштами (а.с.28). Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Так, сума розрахунку 20% річних за час прострочення з 01.07.2018 року по 13.03.2019 року (256 днів) становить: 78000*0,2/365=42,7 грн. (день); 42,7 * 256 = 10931 грн. Сума розрахунку пені 0,5% з 01.07.2018 року по 13.03.2019 року становить: 78000*0,005 =390 грн. (за кожен день прострочення); 390*256=99840 грн. Згідно рекомендацій ВСУ №62-97 від 03.04.1997 року сукупний індекс інфляції вираховується за формулою: ІІс=(ІІ 1/100)*(ІІ 2/100)*(ІІ 3/100)*…(ІІ Z/100), що у цифровому значенні за період з 01.07.2018 року по 13.03.2019 року має такий вигляд: 0,993*1*1,019*1,017*1,014*1,008*1,01*1,005=1,067, т.ч. індекс інфляції на початок останнього місця складає 78000*1,067 - 78000 = 5226 грн.; втрати від інфляції за березень складають 78000*100,0/100-78000 = 702,00 та 702,00/31*13 = 294,00 грн., а всього 5520 грн. Враховуючи вище наведені обставини, яким встановлено наявність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved