Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

14.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що вищевказаний житловий будинок належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . [PERSON] . Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем. [PERSON] разом із спадкодавцем не проживала та із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталась. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що не була проведена первинна реєстрація права власності на незакінчений будівництвом будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , підставі договору забудови від 22.05.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих Д.В. в реєстрі №1-1541, що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське\~бюро технічної\~інвентаризації» №357 від 28.02.2019 року. Відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Відповідно технічного паспорту, наданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» на об`єкт нерухомості по [ADDRESS] , вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1989 році та не підлягає здачі в експлуатацію, як об`єкт нерухомості побудований до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.11.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить частка житлового будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року \~\~ спадкоємство за законом має місце, коли і\~ оскільки\~ воно\~ не змінено заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 55551953 від 21.03.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт складений від імені [PERSON] , відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті [PERSON] являються: - чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 31.01.1978 року Ізмаїльським відділом РАЦС; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.12.1978 року Ізмаїльським відділом РАЦС. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за однією адресою разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено будинковою книгою на житловий будинок [ADDRESS] , тобто вважаються такими, який прийняв спадщину. Крім цього, було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Богдан О.М. № 1557 від 29.07.2008 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не була проведена первинна реєстрація права власності на незакінчений будівництвом будинок. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved