overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

13.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 01.06.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 23.11.2002року народження та [PERSON], 03.03.2010року народження. Сімейно-шлюбні відносини у сторін не склалися, оскільки у сторін різні погляди на життя, взаєморозуміння, між ними постійно відбувалися сварки та скандали з різних підстав, між сторонами зникло відчуття любові, поваги один до одного, у сторін виникло взаємне небажання підтримувати нормальні сімейні стосунки. Кожен живе своїм життям. Тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивачка [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище Костогорова, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує,\~ (а.с. 19-20 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У\~\~судовому засіданні встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~01.06.2002 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 162 ( а.с.10 - копія свідоцтва про укладення шлюбу).Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 23.11.2002року народження та [PERSON], [INFO] (а.с. 11,12 копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище Костогорова, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - Костогорова. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

13.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 21.03.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого 05.09.2003 року в них народилася донька [PERSON], а 26.06.2014 року донька [PERSON]. Позивачка зазначає, що на даний час вона ніде не працює, займається доглядом за дітьми і одержує державну допомогу на молодшу доньку [PERSON], до досягнення нею трирічного віку. Відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає, а тому вона просить суд стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його прибутку в місяць. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2003 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Максимільянівської сільської ради Марїнського району Донецької області, актовий запис №4 (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,:). Позивачка не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ст.84 СК України, позивачка має право на утримання від чоловіка батька дитини, тому що дитина проживає з нею за вказаною адресою. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

13.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 25.02.2015 року між ними було укладено договір позики у письмовій формі, за яким вона передала відповідачу 1 500 грн. 00 коп., з умовою їх повернення протягом двох неділь, тобто фактично до 13.03.2015 року, про що власноруч написав розписку, у якій вказав суму боргу, а також строк повернення. В обумовлений строк та до теперішнього часу відповідач борг позивачці не повернув. Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення суми боргу, позивачка просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 1 500 грн. 00 коп., а також вирішити питання щодо повернення понесених судових витрат. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у зазначений термін. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. Відповідно до розписки датованої 25.02.2015 року та написаної власноруч [PERSON], останній, у присутності свідка [PERSON]В, взяв в борг у [PERSON] у розмірі 1 500 грн., які зобов*язувався повернути протягом двох неділь. У зазначений строк та до теперішнього часу відповідач борг позивачці не повернув. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст. 1051 ЦК України, позичальнику надано право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти не були одержані ним від позикодавцям, яке здійснюється в судовому порядку з зазначенням доказів про те, які підтверджують даний факт. Доказів того, що договір позики є недійсним, так як вчинений під впливом обману, суду не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому, виходячи з вищевикладеного, згідно ст.ст.1046,1049 ЦК України, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

13.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини зазначивши, що 11.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З березня 2008 року сторони разом не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до представленого суду свідоцтва про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої головою КСН «Мирний» від 11.08.2015 року малолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки з ПАТ «ММК ім. Ілліча» №2/85401 від 12.08.2015 року [PERSON] заробіток за червень, липень 2015 року складає 10951,15 грн. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вимоги законодавства, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

13.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за кредитним\~ договором, в якому зазначає наступне. 20 січня 2014 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № КИПНФ/1020274,1, за яким остання отримала кредит у\~сумі 191 700 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 18,2 % річних та сплатою щомісячної комісії 0,25 процентів річних. Відповідачка зобовязувалась належним чином виконувати всі\~ умови договору, у т.ч. належно погашати на прийнятих умовах, отриманий кредит.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Внаслідок порушення виконання зобовязань за кредитним договором у відповідачки утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на «31» липня 2015 року складає 212 389 (двісті дванадцять тисяч триста вісімдесят девять) гривень 78 копійок, з яких: сума заборгованості по кредиту - 187 001 (сто вісімдесят сім тисяч одна) гривня 82 копійки, в т.ч. прострочена заборгованість - 6 490 (шість тисяч чотириста девяносто) гривень 36 копійок ; сума заборгованості за процентами - 22 033 (двадцять дві тисячі тридцять три) гривні 21 копійка, в т.ч. прострочена заборгованість - 19 042 (дев'ятнадцять тисяч сорок дві) гривні 71 копійка; сума заборгованості за комісіями - 3 354 (три тисячі триста пятдесят чотири) гривні 75 копійок, в тому числі прострочена заборгованість - 2 875 (дві тисячі вісімсот сімдесят пять) гривень 50 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги, просить справу розглянути за його відсутності і не заперечує\~ проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином і не надала пояснень своєї неявки\~ суду або позивачу, а також повідомлень про зміну місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження\~ ті обставини, на які вказує позивач, а саме, у відповідності до умов вищезазначеного договору, який був укладений\~ з відповідачкою, остання на добровільних засадах зобовязувалась\~ погашати у встановленому порядку,\~\~отриманий кредит\~ і відповідати у повному обсязі по невиконаним\~ зобовязанням, чого не виконала і не представила суду доказів\~ і заперечень, щодо порушення прийнятих нею зобовязань, які сталися внаслідок випадку або непереборної сили. Тому вимоги позивача про стягнення\~ з відповідачки заборгованості\~ за кредитним договором є обґрунтованими, та на умовах вищезазначеного договору, а також згідно ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України - підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

13.08.2015 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті 07.09.2004 року брата позивача [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO], відкрилась спадщина на земельну ділянку розташовану на території вказаної сільської ради. За життя брат заповіт не склав, на час смерті брата вони проживали окремо. Оскільки, позивач з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк не звернувся, просив визначити йому додатковий строк на звернення з такою заявою, посилаючись на поважність причин пропуску вказаного строку, оскільки вважав, що у померлого відсутнє будь яке спадкове майно. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 29.07.2015 р. № 201568 серія 1-КГ [PERSON] помер 07.09.2004 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №20. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] від 07.02.1956 року № 963656 серія ЯЛ, та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 29.07.2015 року №00015640285 позивач є рідним братом померлого [PERSON], а тому в силу ст.1262 ЦК України позивач є спадкоємцем другої черги. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки розяснення Пленуму Верховного Суду не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними, суд приходить до висновку, що причини наведені позивачем є поважними, оскільки повязані з істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і позивачу має бути визначений додатковий строк в три місяці на звернення з заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

13.08.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, який проживає за адресою: [INFO], про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.12.2009 року по 01.07.2015 року у розмірі 8234,44 гривень, яка складається з основного боргу 5112,42 гривень, суми інфляційних витрат 2776,14 гривень та 3% річних 345,88 гривень. Щомісячно, при отриманні квитанцій відповідач повідомлявся про наявну заборгованість та необхідність її погашення, однак до теперішнього часу оплата не здійснена. З аналогічними вимогами позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, але ухвалою суду № 263/9081/15-ц (2-н/263/743/2015) від 04.08.2015 року було відмовлено у прийнятті вищевказаної заяви та розяснено право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку, у звязку з чим представник позивача був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. Відповідач має заборгованість перед позивачем за користування тепловою енергією за період з 01.12.2009 року по 01.07.2015 року у розмірі 8234,44 гривень, яка складається з основного боргу 5112,42 гривень, суми інфляційних витрат 2776,14 гривень та 3% річних 345,88 гривень, тобто не виконує покладені на нього обовязки. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконання його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідачем порушені зобовязання з оплати послуг за користування тепловою енергією, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і позов задовольняє. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

13.08.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н від 05.05.2006 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3240,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 32696,34грн., яка складається з наступного: 5711,05 грн. заборгованість за кредитом; 24952,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1533,16 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 32696,34 грн. за кредитним договором № б/н від 05.05.2006 року, а також судові витрати у розмірі 326,96 грн. судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою № б/н від 05.05.2006 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 326,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved