Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

12 червня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] (т.1 а.с.3-4) , які неодноразово уточнювала та в останній редакції яких (т.6 а.с.101-107, 115, 198-200) просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.04.2004 року, поділити спільне майно подружжя, виділивши їй на праві особистої власності дачний будинок [ADDRESS] вартістю 2 892 000 грн., побутову техніку, меблі, посуд, інші предмети побуту, що знаходяться в зазначеному будинку, вартістю 453 050 грн., автомобіль марки Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 378 100 грн.; ? частину грошових коштів, які розміщені на рахунках компанії «LETRISE TRANSPORT LTD», що зареєстрована на Маршальських островах,на рахунках компанії «NOVOSELAND SERVICES LTD», що зареєстрована на Маршальських островах, на рахунках компанії «TERNOVATO S.A.», що зареєстрована у Республіці Панама; покласти на неї обов'язок по сплаті боргу [PERSON] в розмірі, еквівалентному 20 000 доларів США; а відповідачу [PERSON] виділити на праві особистої власності квартиру [ADDRESS],вартістю 1 304 000 грн., побутову техніку, меблі, посуд, інші предмети побуту, що знаходяться у вказаній квартирі, вартістю 216 900 грн., присадибну земельну площею 0,2088 га за адресою [ADDRESS], вартістю 366 000 грн., автомобіль марки LAND ROVER, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 684 000 грн., ? частину грошових коштів, які розміщені на рахунках компанії «LETRISE TRANSPORT LTD», що зареєстрована на Маршальських островах,на рахунках компанії «NOVOSELAND SERVICES LTD», що зареєстрована на Маршальських островах, на рахунках компанії «TERNOVATO S.A.», що зареєстрована у Республіці Панама; покласти на нього обов'язок по сплаті боргу [PERSON] в розмірі, еквівалентному 20 000 доларів США. В вересні 2013 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання фіктивним та встановлення нікчемності правочину договору позики від 04.10.2010 року, укладеного між відповідачами, на суму 400 000 доларів США, посилаючись на те, що [PERSON] не отримував зазначених коштів та можливо вчинив розписку після звернення до суду про поділ майна з наміром збільшити свою частку в майні. (т.4 а.с.35) Ухвалою суду від 28.02.2014 року вказані справи об'єднані в одне провадження. (т.3 а.с.222-223). В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги в цій частині та просила суд визнати недійсним фіктивний правочин посилаючись на те, що він був вчинений [PERSON] та [PERSON] без наміру створення правових наслідків, кошти за договором не отримувались,а частина тексту розписки від її імені нею не вчинялась. В жовтні 2013 року [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення нікчемності правочину купівлі-продажу автомобіль марки LAND ROVER, реєстраційний номер [NUMBER], вчинений між відповідачами 07.06.2013 року, та повернути вказаний автомобіль в спільну сумісну власність її та [PERSON], визнавши, що рішення є підставою для реєстрації автомобіля в органах ДАІ. Посилається на те, що відчуження автомобілю було здійснено без її письмової нотаріально посвідченої згоди (т.5 а.с.2-4). Ухвалою суду від 28.02.2014 року вказані справи об'єднані в одне провадження (т.3 а.с.222-223). В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, витребувати від [PERSON] та повернути у спільну сумісну власність вказаний автомобіль, визначити, що рішення суду є підставою для проведення державної реєстрації автомобіля. За заявою представника [PERSON] - [PERSON] від 29.10.2014 року та за ухвалою суду від 29.10.2014 року вказані позовні вимоги залишені без розгляду (т.6 а.с.115-116) 29 липня 2013 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] (т.1 а.с.41-55), який неодноразово уточнював, та в останній редакції якого (т.6 а.с.50-65) просить: - визнати за ним право особистої власності на 24/100 частки квартири [ADDRESS]; - визнати спільною сумісною власністю його та [PERSON] боргові зобов'язання за договором займу із [PERSON] на суму 4 532 372,7 грн.,врахувати їх при поділі майна, поклавши зобов'язання по їх поверненню на нього; - поділити спільну сумісну власність подружжя шляхом: визначення ідеальних часток кожного по 38/100 в праві власності на квартиру [ADDRESS] , вартістю кожної частки 495 520 грн. ; виділення [PERSON] на праві особистої власності майна, що знаходиться в квартирі загальною вартістю 216900 грн., автомобілю марки Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 378 100 грн., а всього майна на суму 1 090 520 грн. без стягнення з неї грошової компенсації різниці у вартості часток; виділення йому на праві особистої власності дачного будинку [ADDRESS] вартістю 2 892 000 грн., побутової техніки, меблів, посуду, інших предметів побуту, що знаходяться в зазначеному будинку, вартістю 453 050 грн., присадибної земельної ділянки площею 0,2088 га за адресою [ADDRESS], вартістю 366 000 грн., зарахувавши в частку отриманого ним майна вартість автомобілю марки LAND ROVER, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 684 000 грн., а всього виділити майна на суму 4 999 020 грн., врахувавши борги за договором займу від 04.10.2010 року, поклавши на нього зобов'язання по їх поверненню на суму 4 532 372,7 грн.; - усунути перешкоди у здійснені ним прав власності шляхом виселення [PERSON] з дачного будинку по [ADDRESS]. В зустрічному позові [PERSON] посилається на те, що із загальної вартості сплачених за квартиру 257 653,04 грн., 60504,36 грн. було сплачено ним до шлюбу за рахунок особистих коштів, що складає 24/100 частин. Перебуваючи в шлюбі з [PERSON] та за її письмової згоди отримав в борг в інтересах сім'ї від [PERSON] суму, еквівалентну 400 000 доларів США, яку витратив на потреби сім'ї, борг не повернуто, а тому вимоги [PERSON] на суму боргу 4 532 372,7 грн., з розрахунком яких він погоджується, вважає спільними зобов'язаннями подружжя, частки в яких є рівними ( по 2 266 186,35 грн.). З врахуванням позову кредитора до нього на всю суму боргу, просить врахувати боргові зобов'язання при поділі майна, стягнувши з нього борг. 18 листопада 2013 року третя особа [PERSON] звернувся з самостійними вимогами до [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с.99-101), в останній редакції яких (т.6 а.с.66-68), просить стягнути з [PERSON] 4 532 372,7 грн. та судовий збір в сумі 3441 грн., посилаючись на те, що за розпискою від 04.10.2010 року та за письмової згоди [PERSON], [PERSON] на будівництво дачного будинку отримав позику в сумі, еквівалентній 400 000 доларів США, зі сплатою відсотків та зі строком повернення до 04.10.2012 року, борг не повернуто. В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом підтримала заявлені [PERSON] вимоги в повному обсязі, заперечуючи проти задоволення вимог [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що кошти за розпискою не отримувались, текст розписки від імені [PERSON] виконаний не нею, оригінал розписки суду не наданий. Представник [PERSON] підтримав заявлені останнім позовні вимоги в повному обсязі, заперечив проти задоволення вимог [PERSON], посилаючись на невідповідність їх вимогам закону та обставинам справи, визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та просять їх задовольнити. [PERSON] та його представник підтримали свої позовні вимоги в останній редакції в повному обсязі, просять їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17.08.2004 року (т.1 а.с.11), який розірвано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.12.2013 року. В шлюбі народився син, 2010 року народження (т.1 а.с.12), який залишився проживати з матір'ю та на утримання якого [PERSON] самостійно надає допомогу в розмірі 3000 грн. на місяць. Згідно трудової книжки (т.1 а.с.90) та відомостей пенсійного фонду за період 2003-2013 роки [PERSON] працював на різних підприємствах та мав дохід на рівні мінімальної заробітної плати (т.1 а.с.91-93). З листопада 2012 року зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця (т.3 а.с.201). [PERSON] був засновником ТОВ «Фортрейд», яке припинено з 01.02.2013 року (т.3 а.с.113-193), та ТОВ «Логісервіс», у яких не має зобов'язань по будь-яким виплатам [PERSON] та від діяльності яких він доходів не отримував ( т.3 а.с.66-108). [PERSON] за час шлюбу не працювала, доказів отримання власних доходів та джерел їх походження суду не надала. Під час шлюбних відносин сторонами набуто наступне майно: 20.07.2004 року [PERSON] уклав з ТОВ БФ «Моноліт» попередній договір інвестування будівництва квартири [ADDRESS], на виконання якого 20.07.2004 року сплатив 60504,36 грн., що було еквівалентно 11400 доларів США (т.1 а.с.57-62). 06.10.2004 року уклав договір інвестування будівництва вказаної квартири , на виконання якого сплачувались кошти : 25.12.2004 року - в сумі 153 739,46 грн., що було еквівалентно 28 967 доларів США, 07.07.2007 року - 12 783 грн.; 03.10.2007 року - 43 409,22 грн., що було еквівалентно 8 179 доларів США. Загальна сума коштів, сплачена за вказану квартиру, склала 257 653,04 грн., з них 60504,36 грн., що складає 24/100 від загальної суми , було сплачено [PERSON] до шлюбу (т.1 а.с.62). Квартира складається з 2-х житлових кімнат площею 15,8 та 17,3 кв. м., кухні площею 49 кв. м, санвузла -10 кв. м, коридору 8,1 кв. м, гардеробної - 4,3 кв. м, загальною площею 104,5 кв. м., в т.ч. житловою 33,1 кв.м (т.1 а.с.63-65) Заявляючи вимоги про застосування ст.74 СК на період з 01.04.2004 року до 07.08.2004 року не надала належних та достатніх доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, що б свідчило про наявність усталених сімейних відносин за період до укладення шлюбу. Пояснення в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які є відповідно матір'ю та сестрою позивачки, про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали з квітня 2004 року в одній квартирі, не є достатніми доказами усталених сімейних відносин. При цьому суд враховує той факт, що [PERSON] не мала на той час власних доходів, підтримували стосунки з [PERSON] до укладення шлюбу не тривалий час, тоді як сума коштів, що була сплачена 20.07.2004 року в розмірі 60504,36 грн., була значною. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без укладення шлюбу не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.3 ст. 57 СК майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, є його особистою приватною власністю. Оскільки на момент внесення першого внеску за квартиру [PERSON] в сумі 60504,36 грн., що складає відповідно 24% вартості квартири (або 24/100 частин квартири) він не перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, та в судовому засіданні не доведено, що ця сума складалась не з його особистих коштів, то відповідно до ст. 57 СК 24/100 частин квартири є майном, набутим [PERSON] до шлюбу, і є його особистою приватною власністю. В цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. 76/100 часток квартири є спільною сумісною власністю подружжя, долі в якій [PERSON] та [PERSON] є рівними - по 38/100 часток. Згідно висновку експертизи вартість квартири в цілому складає 1 304 000 грн., а спільні 76/100 часток, що підлягають поділу, відповідно коштують 991 040 грн. В указаній квартирі знаходиться побутове майно, перелік якого зазначений в зустрічному позові [PERSON], наявність якого підтверджується актом опису й арешту майна, спільна сумісна власність на яке сторонами не заперечується, та з приводу вартості якого в розмірі 216900 грн. у сторін спору не має. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.11.2013 року , виданого на підставі рішення виконкому Молодіжненської сільської ради від 31.10.2011 року №259, [PERSON] належить на праві власності дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS].(т.1 а.с.70-72). Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва вказаного будинку зареєстровано інспекцією ДАБК 15.07.2011 року (т.1 а.с.69). Декларація про готовність будинку до експлуатації зареєстрована інспекцією ДАБК 20.10.2011 року (т.1 а.с.74-77). Отже будинок набуто за час шлюбу та сторонами не оспорюється спільна сумісна власність на нього. Згідно висновку експертизи ринкова вартість будинку складає 2 892 000 грн. (т.2 а.с.2-90) В указаному будинку знаходиться побутове майно, перелік якого зазначений в зустрічному позові [PERSON], наявність якого підтверджується актом опису й арешту майна, спільна сумісна власність на яке сторонами не заперечується, та з приводу вартості якого в розмірі 453 050 грн. у сторін спору не має. За час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2009 року на ім'я [PERSON] набута у власність присадибна земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,2088 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Сторонами не оспорюється право спільної сумісної власності на земельну ділянку. Згідно висновку експертизи ринкова вартість земельної ділянки складає 366 000 грн.(т.2 а.с.2-90) На підставі довідки-рахунку від 05.12.2008 року на ім'я [PERSON] придбано автомобіль марки Lexus RX 350, 2008 року випуску , державний номер [NUMBER], який за поясненнями сторін знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та спільна сумісна власність на який сторонами не оспорюється. Згідно висновку спеціаліста ринкова вартість автомобілю складає 378 100 грн. На підставі довідки-рахунку від 09.02.2012 року на ім'я [PERSON] був придбаний автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску ,державний № [NUMBER] , який за поясненнями сторін знаходився у фактичному користуванні [PERSON], та який 07.06.2013 року без письмової згоди [PERSON] був відчужений [PERSON] на користь [PERSON] за ціною 120 000 грн. Згідно висновку спеціаліста ринкова вартість автомобілю визначена в розмірі 684 000 грн. Отже вартість автомобіля, відчуження якого здійснено [PERSON] хоча й під час шлюбу, але без письмової згоди [PERSON] , підлягає врахуванню при поділі майна, що не заперечується [PERSON] Вимоги [PERSON] про визнання прав власності на ? частину грошових коштів, які розміщені на рахунках компанії «LETRISE TRANSPORT LTD», що зареєстрована на Маршальських островах, на рахунках компанії «NOVOSELAND SERVICES LTD», що зареєстрована на Маршальських островах, на рахунках компанії «TERNOVATO S.A.», що зареєстрована у Республіці Панама не підлягають задоволенню з наступних підстав: Майно підприємства є власністю підприємства та не може одночасно перебувати у власності інших осіб. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від підприємницької діяльності чоловіка/дружини, який здійснює таку діяльність за рахунок спільних коштів подружжя. Отже вимога щодо визнання прав власності на частину грошових коштів юридичної особи не відповідає вимогам закону. Надані позивачкою до суду копії документів за своїм змістом не свідчать про те, яке відношення має [PERSON] до вказаних підприємств, чи приймалась ним майнова участь в створені компаній та за рахунок яких коштів , чи має він право на отримання доходів від їх діяльності. Крім того, копії документів, що належним чином ніким не посвідчені та не визнаються іншою стороною по справі не є належним доказом по справі у відповідності до ч.2 ст.64 ЦПК України. Відповідач стверджує про відсутність у нього майна та коштів за кордоном, зобов'язань перед ним іноземних контрагентів, відсутність у нього будь яких документів з приводу діяльності вказаних підприємств. Слідчим відділу СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області за заявою [PERSON] було проведено досудове розслідування №3201416000000062 від 21.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК відносно [PERSON]. В постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 19.06.2014 року зазначено, що фактів, які б свідчили про причетність [PERSON] до діяльності підприємств-нерезидентів , а також до відкриття їх банківських рахунків не встановлено (т.5 а.с.198-200). Вимоги [PERSON] щодо покладення на неї обов'язку по сплаті боргу [PERSON] в розмірі, еквівалентному 20 000 доларів США задоволенню не підлягають з наступних підстав: Згідно ст.3 ЦПК,ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вищевказана вимога [PERSON] не містить посилання на порушення її прав та наявність спору, а відтак не підлягає задоволенню. Щодо врахування таких зобов'язань при поділі майна [PERSON] та [PERSON]: згідно ст. 208 ЦК правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти в письмовій формі. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків в разі недотримання письмової форми правочину (ст.218 ЦК). Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання нею коштів, підстав їх отримання та витрачання їх в інтересах сім'ї. 04.10.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] за договором позики, на підтвердження укладення якого та його умов надана розписка позичальника, еквівалент 400 000 доларів США, що на той час було еквівалентно 3 163 960 грн., під 5% річних зі строком повернення до 04.10.2012 року, а в разі порушення строків повернення - 10% річних. Згоду на отримання позички та факт отримання грошей в повному обсязі було підтверджено [PERSON] 04.10.2010 року власноручно на зазначеній розписці (т.2 а.с.103). [PERSON] та її представник в судовому засідані стверджували, що розписка від імені [PERSON] виконана не нею, оригінал розписки суду не наданий, а предметом дослідження почеркознавчої експертизи була копія розписки , а не її оригінал. Однак на пропозицію представника [PERSON] допитати [PERSON] в якості свідка, остання відмовилась надати згоду на її допит в якості свідка. Доводи [PERSON] та її представника в цій частині спростовуються дослідженими в суді доказами. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи, проведеної по кримінальному провадженню , та яка є письмовим доказом по даній справі, текст на розписці від 04.10.2010 року від імені [PERSON] виконаний самою [PERSON] (т.2 а.с.103). Допитана в якості свідка по даній справі [PERSON], яка проводила експертне дослідження розписки по кримінальній справі , пояснила, що нею досліджувався оригінал розписки, який був наданий до Одеського науково дослідного інституту судових експертиз за клопотанням експерта. Оглянувши в судовому засіданні повторно надану суду представником [PERSON] для огляду розписку від 04.10.2010 року свідок пояснила, що саме цей документ був об'єктом експертного дослідження і є оригіналом. При експертному досліджені його оригінальність досліджувалась за допомогою технічних засобів, наявних в ОНДІСЕ. Представник позивача адвоката [PERSON] на стадії дослідження доказів в судовому засіданні заявила, що клопотань про призначення інших експертиз по справі у неї на разі не має, хоча ставить під сумнів висновок почеркознавчої експертизи №7007/02 від 26.03.2014 року вважає його не об'єктивним. Отримані в борг від [PERSON] кошти були витрачені на будівництво вищевказаного дачного будинку, придбання меблів та інші споживчі цілі сім'ї [PERSON], що підтверджується поясненнями допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також опосередковано підтверджується вартістю дачного будинку, будівництво якого згідно Повідомлення про початок виконання будівельних робіт та Декларації про готовність об'єкту до експлуатації (т.1 а.с.69,74) здійснювалось в 2011 році, вартістю майна в дачному будинку та іншого майна , набутого сім'єю [PERSON] після отримання позики при відсутності інших належним чином підтверджених джерел доходів. На спростування доводів про строки будівництва позивачкою надано висновок спеціаліста, що має кваліфікацію судового експерта, про те, що будівництво спірного будинку здійснювалось в період з вересня 2008 року до жовтня 2010 року. Вказаний висновок не спростовує доводів відповідача про отримання та витрату позики в інтересах сім'ї, який при цьому не заперечував, що укріплення земельної ділянки бетоном, підготовчі будівельні роботи розпочались з 2009-2010 років, а організаційну допомогу в проведені цих робіт за відсутності [PERSON] надавав [PERSON]. Мотивуючи висновок, спеціаліст зазначила, що приймає до уваги письмові заяви гр-н [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо строків будівництва; посилається на копію додатку до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 21.12.2010 року, на якому відображено контури будівлі, на картку абонента про включення газу з 01.10.2010 року, на копії накладних на ім'я [PERSON] про придбання ним в вересні 2008 року та в червні 2009 року бетону, тобто обставини, що мають правовий характер. Суд критично оцінює висновок спеціаліста, який керувався не спеціальними знаннями в області будівництва, а поклав в основу свого висновку лише небезспірний аналіз наданих йому замовником документів та заяв громадян, тоді як згідно п. 2.3 Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затверджена Наказом Мінюсту від 08.10.1998 року, № 53/5) експерту забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та з'ясування питань права. Частиною 3 ст. 61 СК встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже й майно, набуте за рахунок позичених грошей, є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до частини 4 ст. 65 СК договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно ч.2 ст. 73 СК стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 21 грудня 2007 року, №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК). Отже підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про визнання спільними його та [PERSON] боргових зобов'язань на загальну суму 4 532 372,7 грн. за договором позики від 04.10.2010 року. В частині 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року, №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» зазначено , що при вирішені спору про право власності на будинок обов'язок виплатити заборгованість по позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників - учасників будівництва. При відсутності такої згоди обов'язок виплати позички лежить на особі, яка її одержала. Ця обставина має прийматись судом до уваги при визначені частки кожного учасника спільної власності і при вирішенні питання про грошові розрахунки між сторонами. Змінюючи вимоги з спільної відповідальності бувшого подружжя на стягнення боргу лише з [PERSON] з проханням врахувати борг при поділі майна, позикодавець [PERSON] посилається на існуючу домовленість між ним та [PERSON] про можливість погашення заборгованості майном, тоді як стягнення заборгованості з [PERSON] в грошовому виразі значно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що не відповідає його інтересам позикодавця. Наданий [PERSON] розрахунок суми боргу 4 532 372,7 грн. ( з яких: 3 163 960 грн. сума основної заборгованості, еквівалентна 400 000 доларів США на день отримання позики; 316 396 грн. - 5% річних за період з 04.10.2010 року по 04.10.2012 року; 553 693 грн. - 10% пічних за період з 04.10.2012 року по 04.07.2014 року; 166 107, 9 грн. - 3% річних за період прострочення з 04.10.2012 року по 04.07.2014 року у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК; 332 215,8 грн. - з врахуванням інфляції, яка склала за період січень-травень 2014 року 110,5% (ч.2 ст. 625 ЦК)) відповідає умовам договору позики та вимогам ст.ст. 526,541,611,625 ч.2, 1046, 1048 ЦК. Отже вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 4 532 372,7 грн. підлягають задоволенню , а сума вказаного зобов'язання підлягає врахуванню при поділі спільного майна між [PERSON] та [PERSON] При розподілі майна між сторонами суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Оскільки кількість та вартість майна дозволяє при його поділі врахувати борги, то при покладені зобов'язання про стягнення всієї суми боргу з [PERSON] як сторони договору позики, підлягає збільшенню його частка майна на відповідну частину боргу. Загальна вартість майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, складає 5 981 090 грн. ( 991 040 + 216 900 + 2 892 000 + 453 050 + 366 000 + 378 100 + 684 000), а вартість ? частки кожного із подружжя - 2 990 545 грн. Загальна сума боргових зобов'язань за договором позики від 04.10.2010 року складає 4 532 372,7 грн., ? частина яких складає 2 266 186,35. Отже, при покладені зобов'язання по погашенню боргу на [PERSON], [PERSON] мало б бути виділено майна на суму 724 358,65 грн. (2 990 545 - 2 266 186,35), а [PERSON] - на суму 5 256 731, 35 грн.( 2990545 + 2 266 186, 35). Вимоги [PERSON] щодо виділення їй дачного будинку , майна, яке знаходиться в будинку, та автомобілю не може бути задоволено з огляду на невідповідність вартості вказаного майна вартості її частки. Разом з тим, [PERSON] не може бути позбавлена прав на житло у вигляді квартири, в якій була зареєстрованою. Згідно ст. 11 ЦПК суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог. З врахуванням позовних вимог [PERSON] підлягає поділу квартира [ADDRESS] шляхом визначення для [PERSON] ідеальної частки 38/100 в праві власності на квартиру, вартістю частки 495 520 грн.; виділення їй на праві особистої власності майна, що знаходиться в указаній квартирі вартістю 216 900 грн., автомобілю марки Lexus RX 350, 2008 року випуску, вартістю 378 100 грн., а всього виділення їй майна на загальну суму 1 090 520 грн. без стягнення з неї грошової компенсації різниці у вартості часток. [PERSON] підлягає визначенню із спільної сумісної власності частка 38/100 в праві власності на квартиру [ADDRESS], вартістю частки 495 520 грн.; виділення йому на праві особистої власності дачного будинку [ADDRESS], вартістю 2 892 000 грн., побутового майна, яке знаходиться в цьому будинку, на загальну суму 453 050 грн., присадибної земельної ділянки [ADDRESS], вартістю 366 000 грн.; підлягає врахуванню вартість відчуженого ним автомобіля LAND ROVER, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску , вартістю 684 000 грн., а всього майна на суму 4 890 570 грн., з покладенням на нього зобов'язання по поверненню боргу за договором позики від 04.10.2010 року на суму 4 532 372,7 грн. з врахуванням позову кредитора. Підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо виселення [PERSON] з дачного будинку [ADDRESS], яка на даний час перебуває в будинку та не бажає добровільно його звільняти, оскільки у відповідності до ст.ст.317, 346 ЦК з припиненням права власності на будинок підлягає припиненню право користування ним як складовою частиною права власності. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання фіктивним та встановлення нікчемності правочину - договору позики від 04.109.2010 року, який укладено [PERSON] та [PERSON] на суму еквівалентну 400 000 доларів США як такі, що не відповідають вимогам закону в частині встановлення нікчемності правочину, та обставинам справи в частині фіктивності, оскільки угода позики, на підтвердження факту укладення якої, її умов та підтвердження отримання коштів, надана розписка, виготовлена власноручно [PERSON] та [PERSON], яка є належним та достатнім доказом реальності правочину. Доказів недійсності угоди суду не надано. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3441 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial