Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

15.01.2015 позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просить зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» перерахувати грошові кошти, що знаходяться на рахунку [PERSON] в повному обсязі з нарахованими відсотками: - за договором депозитного вкладу від 17.06.2013 «Стандарт на 12 місяців» з депозитного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] в сумі 5 000 доларів США; - з рахунку [NUMBER] «Карта Моряка» у Євро на рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] у сумі 127,92 Євро; - з рахунку «Універсальна 55 днів» [NUMBER] в національній валюті на рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] в сумі 385 грн. 43 коп..; - з рахунку [NUMBER] «Морська GOLD» у доларах США на рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] в сумі 21 795,79доларів США. Стягнути з Національного банку України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 7 000 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 17.06.2013 між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» суму в розмірі 5000 доларів США, з нарахуванням відсотків в розмірі 9,75% річних та з кінцевим строком повернення - 03.06.2014. Крім того, на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» були відкриті інші депозитні рахунки: [NUMBER] «Морська GOLD» у доларах США, [NUMBER] «Універсальна 55 днів» в національній валюті, [NUMBER] «Карта Моряка» у Євро. 27.11.2014 позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення належних позивачу депозитних коштів шляхом перерахунку їх у повному обсязі з нарахованими відсотками з депозитного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], з рахунку № [NUMBER] «Карта Моряка» у Євро на рахунок [NUMBER], з рахунку [NUMBER] «Морська GOLD» у доларах США на рахунок [NUMBER]. Разом з тим, вказана вимога залишилась не виконаною. У зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того позивач зазначає, що діями Національного банку України йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних та моральних стражданнях і яку він оцінює у 7 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 16.11.2015 позовні вимоги в частині вимог про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» перерахувати грошові кошти, що знаходяться на рахунку [PERSON] в повному обсязі з нарахованими відсотками за договором депозитного вкладу від 17.06.2013 «Стандарт 12 місяців» з депозитного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок [NUMBER], який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] в сумі 5 000 доларів США залишено без розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача зазначив, що банківська діяльність відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк», розташованих на окупованій території АР Крим та м.Севастополя відповідно до Постанови Національного банку України №260 та рішення Центрального банку Російської Федерації №РН-33/1 від 21.04.2014 припинена. Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює. В подальшому автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» було придбано право вимоги по вкладам та здійснення компенсаційних виплат, у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними з Філією «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», представник відповідача вважає, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним вдповідачем. Відповідач Національний банк України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи свого уповноваженого представника в судове засідання не направив та не повідомив про причини неявки суду, заяви про розгляд справи за відсутності представника суду не надходило. 02.06.2015 від представника відповідача через канцеляцію суду надійшли письмові пояснення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. Суд, на підставі ст.169 ЦПК України, визнавши причини неявки відповідача Національного банку України, який не направив до суду свого уповноваженого представника, неповажними, визнав можливим провести розгляд справи, у відсутність відповідача Національного банку України. Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17.06.2013 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 місяців», відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» суму в розмірі 5000 доларів США, з нарахуванням відсотків в розмірі 9,75% річних та з кінцевим строком повернення - 17.06.2014. (а.с.7) Факт укладення вказаного договору підтверджується заявою № SAMDNFF000735932928 на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців» від 17.07.2013 та не заперечується представником відповідача ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.7) Крім того судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори про відкриття банківських рахунків: [NUMBER] «Морська GOLD» у доларах США, [NUMBER] «Універсальна 55 днів» в національній валюті, [NUMBER] «Карта Моряка» у Євро. Вказана обставина підтверджується наданими позивачем копіями платіжних карток та не заперечується представником відповідача ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.8-9) Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 05.11.2014 звернувся до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про здійснення перерахування належних позивачу грошових коштів з нарахованими відсотками за договором депозитного вкладу від 17.06.2013 «Стандарт 12 місяців» з депозитного рахунку [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» на поточний рахунок [NUMBER], рахунку «Карта Моряка» у Євро, «Універсальна 55 днів» в національній валюті, «Морська GOLD» у доларах США на поточний рахунок [NUMBER] у доларах США, [NUMBER] у Євро, [NUMBER] у національній валюті -гривні. (а.с.12) Разом з тим листом відповідача від 11.11.2014 №20.1.0.0.0/7-20141105/522 позивачу повідомлено про те, що діяльність відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк», що розташовані на окупованій території АР Крим та м.Севастополя припинена, а тому підстав для задоволення вказаної заяви немає. (а.с.14) Згідно наданої позивачем довідки №20010686 від 15.05.2014, виданої Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунку [NUMBER] «Карта Моряка» у Євро залишок коштів складає 127,92 Євро, на рахунку [NUMBER] «Універсальна 55 днів» в національній валюті -гривні складає 385,43 грн., на рахунку [NUMBER] «Морська GOLD» у доларах США складає 21795,79 доларів США. (а.с.10) Вказана обставина не заперечується представником відповідача ПАТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» взяті на себе зобов'язання за договором депозиту, зокрема з перерахунку належних позивачу грошових коштів на інші рахунки не виконав. Інших даних та доказів, які б спростовували вказану обставину суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. Відмовляючи в поверненні коштів, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка відповідно до ст. 5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і у ст. 41 Конституції України. Однак у порушення цих норм позивач позбавлений права користуватися своїм майном. У даному випадку його майном є грошові кошти, які банк на виконання умов договору відмовляється повернути позивачу. Твердження представника ПАТ КБ «Приватбанк» про покладання Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на Російську Федерацію обов'язку по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації Криму, не заслуговують на увагу, оскільки цей Закон може стосуватись лише Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» в частині відшкодування йому шкоди за конфіскацію окупаційною владою в Криму майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», а не вимог позивача до юридичної особи про отримання своїх коштів за договором банківського вкладу, які не є шкодою. Відповідно до п. 5 постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном. Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ «КБ «Приватбанк», яке і має нести відповідальність за своєчасне виконання зобов`язань перед позивачем. Таким чином, оскільки кошти вносились позивачем у філії ПАТ КБ «ПриватБанк», яка діяла від імені юридичної особи, договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а тому припинення діяльності філії банку не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладів позивача за його вимогою, оскільки юридична особа повинна відповідати за зобов'язаннями своєї філії. Враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з наведених положень Закону, суд дійшов висновку, що доводи позивача про невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором депозиту знайшли своє підтвердження, а тому позов в частині зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» перерахувати грошові кошти, що знаходяться на рахунку [PERSON] в повному обсязі з нарахованим відсотками: - з рахунку [NUMBER] «Карта Моряка» у Євро на рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] у сумі 127,92 Євро; - з рахунку «Універсальна 55 днів» [NUMBER] в національній валюті на рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] в сумі 385 грн. 43 коп.; - з рахунку [NUMBER] «Морська GOLD» у доларах США на рахунок, який відкритий на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» [NUMBER] в сумі 21 795,79 доларів США підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги до Національного банку України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7 000 грн. задоволенню не підлягають як безпідставні та необгрунтовані, виходячи з наступного. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази - фактичні дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями чи бездіяльністю Національного банку України було завдано моральну шкоду, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що позивачу завдано моральну шкоду діями чи бездіяльністю відповідача Національного банку України, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних та моральних стражданнях внаслідок невжиття Національним банком України передбачених законом заходів і незастосування до ПАТ КБ «Приватбанк» передбачених законом санкцій, а також позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача Національного банку України, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. У зв'язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в дохід держави підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 грн. При цьому вважаю відсутніми згідно положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст.84 ЦПК України підстави для відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки відсутні дані, які б свідчили, що представник позивача [PERSON] є фахівцем у галузі права та її повноваження підтвердженні у встановленому законом порядку. Зокрема, не надано свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності. Крім того, вартість цих послуг у розмірі 3 750 грн. 00 коп. не обґрунтовується та не підтверджується матеріалами справи. Зокрема, не надано доказів, що підтверджують кількість затрачених годин роботи адвоката, пов'язаної із наданням правової допомоги позивачу у розгляді даної цивільної справи та належних доказів оплати таких послуг. Доданий до матеріалів справи акт наданих послуг не є належним доказом. На підставі викладеного та

Outcome: partial