Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~12 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини. В своєму позові зазначила, що 12 вересня 2014 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач останнім часом допомоги на її утримання дитини не надає, домовленості з цього приводу між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати предявлення позову, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. ст.223,\~280-281 ЦПК України\~суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. Суд, враховуючи думку позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності з\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 123798 виданого 12 вересня 2014 року Обознівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 12 вересня 2014 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 3. 23 серпня 2016 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №248723, виданого виконавчим комітетом Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 07 вересня 2016 року. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що дитина проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Договору про розмір та порядок сплати аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст.91, ч.2,\~4\~ст.84\~Сімейного кодексу\~України (далі -\~СК України) жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов\~ про стягнення аліментів на утримання дружини підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача\~ на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 704 грн. 80 коп. У відповідності до\~ст.\~430\~ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. \~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved