Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ «Річківське», розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року. Спадщину після померлого прийняв фактично, але юридично не оформив, його син, [PERSON]. Останній здійснив поховання померлого, розпорядився речами та зберігав документи. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, яку останній фактично успадкував після смерті батька. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно залишив їм. Своєчасно спадщину після смерті останнього вони не прийняли у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та юридичною необізнаністю. На даний час вони не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно користуватися спадковим майном, так як пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачі просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], тривалістю в два місяці. Ухвалою від 13 вересня 2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом (а. с. 16). Ухвалою від 20 грудня 2017 року провадження у справі було зупинено до моменту набрання законної сили рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/5853/17 у справі за заявою [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту належності заповіту від імені [PERSON] (а. с. 67). Ухвалою від 23 травня 2018 року провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська районна державна нотаріальна контора ГТУЮ у Сумській області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поновлено (а. с. 77). У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися. Представник останніх за довіреністю [PERSON] подала заяви про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 81, 84). Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. В силу статті 131-1 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Разом з цим, відповідно до п. 11 Перехідних положень Конституції України норма щодо здійснення представництва у судах першої інстанції виключно адвокатами вступає в силу з 01 січня 2019 року. З огляду на викладене, суд вважає допустимою представництво [PERSON] інтересів позивачів [PERSON] та [PERSON] у суді на підставі довіреності. Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова Солодовник М. І. надіслав лист про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 85). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 80). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. До правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України 2003 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] в с. Річки, Білопільського району, Сумської області помер [PERSON] (а. с. 25). Останній був батьком [PERSON], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00019199504 від 12 грудня 2017 року (а. с. 61). З довідки Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 10 березня 2017 року вбачається, що на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 1997 року №11, на ім'я [PERSON] виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року за реєстраційним номером 1234, яким посвідчено право останнього на земельну частку (пай) розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Річківської сільської ради у землях АПТЗТ «Річківське», який видано на руки (а. с. 9). За інформацією Річківської сільської ради [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS]. Заповіт від імені померлого виконкомом Річківської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем останнього був [PERSON], який розпорядився особистими речами померлого, зберігав документи та цінні папери та фактично прийняв спадщину (а. с. 10). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15 вересня 2017 року спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заведена (а. с. 28). Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення даних правовідносин, фактично прийняв спадщину після померлого [INFO] батька, [PERSON], але юридично її не оформив. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] у м. Києві помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). З довідки Річківської сільської ради вбачається, що 29 серпня 2000 року виконком сільської ради від імені померлого посвідчувався заповіт за №547, який не змінювався та не відмінявся (а. с. 10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 04 травня 2018 року встановлено юридичний факт належності [PERSON] та [PERSON] заповіту, виданого [PERSON], посвідченого секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради 29 серпня 2000 року та зареєстрованого у реєстрі за №547 (а. с. 74). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15 вересня 2017 року спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заведена (а. с. 27). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачі мають право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON], однак не можуть реалізувати його у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а. с. 84). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] внаслідок скрутного матеріального становища та юридичної необізнаності. Суд визнає дану причину поважною і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved