Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

13.10.2014 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути на свою користь заборгованість по договору оренди (на правах суборенди) від 02.12.13 р. в сумі 3 326,40 грн. та судові витрати. Свій позов обґрунтував тим, що 02.12.2013 року між ним та відповідачем укладено договір оренди (на правах суборенди) частини нежитлового приміщення площею 8,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір оренди укладений у письмовій формі строком до 29.03.2016 року з щомісячною орендною платою в розмірі 665,28 грн. З лютого 2014 року відповідач перестав належним чином виконувати умови договору оренди в частині внесення орендної плати за користування предметом оренди, ніяких кроків до її погашення не зробив і тому на адресу відповідача в позасудовому порядку неодноразово направлялися претензії з вимогою погашення заборгованості, повідомленням про розірвання укладеного договору оренди та пропозицією підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення та сплати заборгованості за договором, проте ці претензії були повернуті в зв'язку із закінченням терміну зберігання. Оскільки відповідач в добровільному порядку ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з нього заборгованість в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач неодноразово направляв заяви, в яких просив перенести розгляд справи на іншу дату, позовні вимоги не визнавав. Про причини неявки в судове засідання, призначене на 7 травня 2015 року не повідомив, а тому суд ухвалив розглянути справу по суті у відсутності належних чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів. Доповівши зміст заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.12.2013 року між сторонам укладено в письмовій формі договір оренди (на правах суборенди) (копія а.с. 4-5), згідно якого позивач (орендодавець) зобов'язався передати, а відповідач (орендар) - прийняти в строкове платне користування окреме, індивідуально визначене майно, частину нежитлового приміщення, площею 8,4 кв.м., розташоване за адресою: Житомирська область, [ADDRESS], що перебуває у строковому користуванні орендодавця на підставі договору оренди № 1 від 9.04.2013 року, укладеного між власником ПАТ «ВТБ Банк» та АТ «ІМЕКСБАНК». Даний договір діє з 1 грудня 2013 р. до 29.03.16 року включно. Сторони домовилися, що орендна плата перераховується на рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, і становить 665,28 грн. Сплата орендної плати по даному договору буде здійснюватися з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Орендар зобов'язався вчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання перед відповідачем, передавши останньому у придатному для використання за призначенням вигляді без будь-яких дефектів та пошкоджень приміщення площею 8,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна до договору оренди (а.с. 6). Встановлено, що з лютого 2014 року відповідач перестав належним чином виконувати умови договору оренди в частині внесення орендної плати за користування предметом оренди, після чого позивач неодноразово направляв поштовим зв'язком на адресу відповідача претензії з вимогами про необхідність погашення існуючої заборгованості (а.с. 7-17). В заяві (а.с. 35), адресованій суду, відповідач вказав, що не визнає заявлений до нього позов, оскільки позивач не надавав йому можливості відповідно до договору оренди використовувати орендоване приміщення, перешкоджаючи прохід до нього, проте не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх слів, а тому суд піддає критичній оцінці ці пояснення. Згідно п. 7.4 договору оренди орендодавець має право достроково розірвати даний договір попередньо попередивши про це орендаря за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання. Згідно розрахунку, який міститься в позовній заяві (а.с. 2) загальна заборгованість відповідача перед позивачем за період з лютого по червень 2014 року складає 3 326,40 грн. Спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦК України). Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ст. 774 ЦК України). Таким чином, враховуючи доведеність в судовому засіданні факту невиконання відповідачем перед позивачем взятих на себе зобов'язань по сплаті орендної плати та існування спірної заборгованості, суд знаходить позов обґрунтованим, а тому задовольняє його в повному обсязі. В той же час, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. сплаченого останнім при подачі позовної заяви до суду судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved