Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

14.01.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. 16.01.2021р. ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених судом недоліків (а.с. 8), які останній своєчасно та в повному обсязі усунув (а.с. 12-13). Ухвалою судді від 27.01.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін відповідно до положень ст.ст. 274, 279 ЦПК України (а.с. 14). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до розписки від 02.01.2020р. [PERSON] взяла у нього в борг 150 000 доларів США, що в еквіваленті станом на 02.01.2020р. за офіційним курсом НБУ складало 3 552 000,00 грн., які зобов`язалася повернути до 01.12.2020р. Однак, відповідачка зобов`язання за договором позики не виконала, грошові кошти у визначені договором строки не повернула, прохання позивача про повернення боргу залишилися без реагування. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 150 000,00 доларів США. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. У наданому 04.02.2021р. клопотанні до суду (а.с. 16) вказала, що дійсно має заборгованість перед [PERSON] , однак у зв`язку з матеріальним становищем не мала можливості повернути заборгованість у строк. Позовні вимоги вважала передчасними. Зазначила, що неодноразово зверталась до позивача в усній формі з проханням відстрочити повернення боргу. Просила винести рішення із розстроченням на чотири роки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без фіксації засідання технічними засобами, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі на їх задоволенні наполягає (а.с. 18). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у наданому клопотанні просила розглядати справу без її участі (а.с. 16). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору позики від 02.01.2020р. [PERSON] позичила у [PERSON] 150 000,00 доларів США зі строком повернення - до 01.12.2020р. (а.с. 5). Відповідачка своїх зобов`язань за договором позики не виконала, грошові кошти у строки, визначені договором позивачу не повернула. Приймаючи до уваги, що до теперішнього часу відповідачка не виконала умови договору позики і не повернула позивачу грошового боргу, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення зазначеної суми на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Отже, договором позики грошей, укладеним 02.01.2020р. сторонами (а.с. 5), підтверджено факт отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у розмірі 150 000 доларів США із зобов`язанням повернення даної грошової суми - 01.12.2020р. включно, що з урахуванням норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14, доводить факт отримання відповідачем грошей у борг. Крім того, сама відповідачка у поданій до суду заяві визнає, що вона дійсно має заборгованість перед позивачем, проте не має можливості її погасити через скрутне матеріальне становище (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у доларах США в розмірі 150 000 доларів США. Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку у постанові від 16.01.2019р., що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 150 000 доларів США. Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Отже, суд роз`яснює відповідачці [PERSON] , що вона має право звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в порядку ст. 435 ЦПК України, з окремою заявою про розстрочення або відстрочення виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved