Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, за актовим записом № 303. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначила, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цих позовних вимог і до досягнення дитиною повноліття. Дані вимоги обгрунтовані тим, що дитина [PERSON], батьками якої є сторони у справі, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач (батько) в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 303. Також встановлено, що позивач та відповідач мають малолітнью дитину, яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] З довідки ПП «Івушка Шостка» від 13.07.2017 вбачається, що [PERSON], 31.03.2010 р.н, зареєстрована з позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитин, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, а також з урахуванням інших обставин, визначених ч.1 ст. 182 СК України, суд вважає, що визнання відповідачем позову і в цій частині вимог не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по сплаті судового збору з вимоги про розірвання шлюбу на нею, суд залишає ці судові витрати за фактично понесеними. Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. з вимоги про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved