Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

14 листопада 2013 р. Акціонерний комерційний банк «Східно-Європейський банк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки магазин продовольчих товарів, що знаходиться в м. Олександрії, вул. Миру, 40 площею 58 кв. м, що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 лютого 2008 р. АКБ ««Східно-Європейський банк» та [PERSON] уклали кредитний договір. Банк надав останньому кредит на придбання холодильного обладнання на суму 50\~000 грн. на строк з 11 лютого 2008 р. по 9 лютого 2013 р. зі сплатою відсотків в розмірі 18%. На підставі додаткового договору від 1 листопада 2008 р. до цього кредитного договору було внесено зміни в частині сплати відсотків їх збільшено до 20%. Інші умови договору залишено без змін. Позичальник мав повернути кредит не пізніше 9 лютого 2013 р., а сплачувати відсотки на відповідний рахунок щомісячно по останній день кожного поточного місяця. Позичальник частково погасив кредит та припинив оплату за кредитним договором починаючи з квітня 2011 р. З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором 11 лютого 2008 р. між банком, з одного боку, та [PERSON] і [PERSON], - з другого боку, було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є магазин продовольчих товарів, що знаходиться в м. Олександрії, вул. Миру, 40 площею 58 кв. м, що належить іпотекодавцям на праві власності. Оскільки умови кредитного договору належно не виконано, то відповідно до п. 4 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 17 травня 2013 р. становить 42\~461 грн.26 коп. , з яких: заборгованість за кредитом - 21\~647 грн. 55 коп., заборгованість з процентів 15\~327 грн. 36 коп., неустойка - 5\~486 грн. 35 коп. Відтак позивач просить на погашення заборгованості в розмірі 4 246 грн. 26 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення публічних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною в розмірі 117\~058 грн., визначеної на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. Суд здійснив заміну позивача його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за клопотанням останнього. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на неодноразові виклики в судове засідання не зявилися, заперечень не подали. Суд визнав можливим провадити заочний розгляд справи за відсутності сторін їх представників та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Дослідивши обставини справи та докази, якими вони обгрунтовані, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Суд встановив, 11 лютого 2008 р. АКБ ««Східно-Європейський банк» та [PERSON] уклали кредитний договір на строк з 11 лютого 2008 р. по 9 лютого 2013 р. Банк надав останньому кредит на придбання холодильного обладнання на суму 50\~000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 18 %. На підставі додаткового договору від 1 листопада 2008 р. до цього кредитного договору було внесено зміни в частині сплати відсотків їх збільшено до 20%. Інші умови договору залишено без змін. 11 лютого 2008 р. з метою забезпечення зобовязань за кредитним договором між банком, з одного боку, та відповідачами [PERSON] і [PERSON], - з другого боку, було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є магазин продовольчих товарів після реконструкції квартири № 47, що знаходиться в м. Олександрії, вул. Миру, 40 площею 58 кв. м і належить іпотекодавцям на праві власності: згідно свідоцтв про право власності [PERSON] належить 67/100 частини, [PERSON] - 33/100; згідно договору купівлі-продажу [PERSON] належить 7/100 частини. Відповідно до п.3.4.2 договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми. Оскільки умови кредитного договору належно не виконано, банк нарахував позичальнику станом на 17 травня 2013 р. заборгованість на загальну суму 42\~461 грн.26 коп., з яких : заборгованість за кредитом - 21\~647 грн.55 коп., заборгованість з процентів 15\~327 грн. 36 коп., неустойка - 5\~486 грн. 35 коп. 7 червня 2013 р. банк попередив позичальника та іпотекодавців про можливе звернення на предмет іпотеки в разі непогашення заборгованості за кредитним договором шляхом відправлення поштового повідомлення. Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги від 25 квітня 2014 р., укладеного між ТОВ «Брокінвестгруп» (первісним кредитором), яке діє від імені АКБ «Східно - Європейський банк» на підставі договору про передавання в управління непродовольчих активів від 13 грудня 2013 р., та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (новий кредитор) відступив за плату, а новий кредитор набув право вимоги, належне первісному кредитору, відповідно до контракту, укладеному між АКБ «Східно Європейський банк» та боржником, а також відповідно до договору забезпечення. Відповідно до додатку № 2 до договору купівлі-продажу права вимоги від 25 квітня 2014 р. визначений перелік боржників та контрактів, відносно яких відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором від 11 лютого 2008 р., за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON]. 17 липня 2014 р. укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 11 лютого 2008 р., де іпотекодавцями є [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого іпотекодержателем стало ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Суд на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» замінив первісного позивача його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про що виніс відповідну ухвалу. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна , що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( ч.1 ст. 575 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. При вирішенні цього спору суд враховує положення ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України: сторони мають рівні права щодо подання доказів; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, позивач не надав беззаперечних доказів щодо розміру відступлення новому кредитору права вимоги товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Так, згідно копії додатка № 2 до договору купівлі продажу права вимоги від 25 квітня 2014 р. станом на 24 грудня 2013 р. щодо [PERSON], відносно якого відступлено право вимоги, рахується заборгованість (кредит та відсотки ) на суму 21\~816 грн. 82 коп. Первісним позивачем було зазначено заборгованість станом на 17 травня 2013 р. на загальну суму 42\~461 грн.26 коп. , з яких : заборгованість за кредитом - 21\~647 грн.55 коп., заборгованість з процентів 15\~327 грн. 36 коп. При цьому правонаступник позивача не надав детальний розрахунок заборгованості з зазначенням сум, які відповідач мав погашати щомісячно відповідно до встановленого графіку, та сум, які фактично сплачені; дати їх сплати; терміну прострочки, ставок штрафних санкцій (пені чи штрафу). Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Варто зазначити, що вартість предмета іпотеки визначена субєктом оціночної діяльності станом на 25 вересня 2013 р. і становить 117 058 грн., що більше ніж в 2 рази перевищує нараховану заборгованість за кредитним договором, тобто не є співмірною. Суд також звертає увагу на те, що право власності [PERSON] та [PERSON] на нежитлове приміщення, що належить кожному відповідно до часток, загалом перевищує 100 % ( 67/100 + 33/100 + 7/100). Отже, з урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. В звязку із відмовою в задоволенні позову судові витрати позивачеві не компенсуються.

Outcome: dismissed