Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

13 січня 2020 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 10350,76 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2007 між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір МН-02-07, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 30000 грн з терміном повернення до 09.02.2010. Відповідач свої зобов`язання з повернення договору перед банком не виконав та має кредитну заборгованість в розмірі 10350,76 грн, яка складається з наступного: 818,04 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3033,75 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6498,97 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. Враховуючи те, що кредитне зобов`язання забезпечено порукою, позов пред`явлено також до поручителя [PERSON] . Ухвалою суду від 16 січня 2019 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з огляду на малозначність справи. 24 січня 2020 року за підписом представника відповідача 1 [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 34-72). Представник відповідача заперечувала проти позову з огляду на те, що кредитний договір між банком та відповідачем [PERSON] був розірваний за рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2010 року, яке 30 березня 2010 року набрало законної сили. Від відповідача 2 [PERSON] заяв по суті справи не надходило. Відповіді по відзив від позивача до суду у встановлений судом строк не надходило, незважаючи на те, що копія відзиву була отримана позивачем 28.01.2020 (а.с.78,82). Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, 08 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МН-02-07 за умовами якого [PERSON] банком був наданий кредит в розмірі 30000 грн. зі строком його повернення до 09.02.2010 (а.с.11-115). З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором МН-02-07 08 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник [PERSON] (а.с.16). Заочним рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2010 року № 2-59/10 розірвано кредитний договір № МН-02-07 від 08 лютого 2007 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Рішення набрало законної сили 30 березня 2010 року (а.с39-40). Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів (ч.2 ст. 509 ЦК). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Враховуючи те, що кредитний договір між позивачем та відповідачем був розірваний за рішенням суду, зобов`язання сторін за ним припинились з часу набрання рішенням законної сили - 30 березня 2010 року, як і припинилась порука, як засіб забезпечення даного зобов`язання. Таким чином подальше нарахування позивачем відповідачу відсотків та пені за розірваним кредитним договором та звернення до суду із даним позовом про стягнення кредитної заборгованості, як з боржника, так і поручителя не ґрунтується на вимогах закону та договору, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору суд відносить на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed