Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

14 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 47 кв. 66. Відповідач онук позивача, зареєстрований у вказаній квартирі, однак з 2008 року в ній не проживає. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється, однак не проживає у квартирі близько 10 років. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі примушує його як власника та членів його сімї (що проживають фактично в квартирі) нести додаткові витрати на утримання житла. Посилаючись на ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, власником якої є позивач. Позивач та його представник в судове засідання не зявився, представник позивача направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, будь-яких заяв не подавав. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 47 кв. 66. Дана обставина підтверджується копією договору міни (а.с. 12). Відповідно до довідки, виданої Управлінням ЦНАП в м. Суми СМР від 06 червня 2018 року, в квартирі за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 47 кв. 66 зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] дружина, [PERSON] онук (а.с. 13). Тобто, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: м. Суми, пр-т. Лушпи, 47 кв. 66, що в свою чергу підтверджується також довідкою ЦНАП Сумської міської ради від 20 вересня 2017 року (а.с.16). Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] є онуком позивача, він не проживає у квартирі з 2008 року, тобто більше одного року, в квартирі відсутні його особисті речі, хоча перешкод щодо проживання в квартирі йому ніхто не чинив. Доказів щодо існування будь-якої домовленості між позивачем як власником квартири та відповідачем як членом сімї власника щодо подальшого проживання відповідача у квартирі та користування житловим приміщенням суду не надано. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач несе додаткові витрати по утриманню житла та зайві комунальні витрати. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Враховуючи все вищевикладене, виходячи з положень норм ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою як член сімї власника, в звязку з його відсутністю і не проживанням в даній квартирі більше одного року без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с.2).

Outcome: approved