Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

13.03.2020 року позивач орган опіки та піклування Устинівської районної державної адміністрації (далі позивач) звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовною заявою, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в якій просить позбавити відповідачку [PERSON] (далі відповідачка) батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а малолітнього [PERSON] , [INFO] відібрати у відповідачки [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на користь опікуна або закладу охорони здоров`я, навчального чи іншого закладу, де будуть перебувати діти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач просить передати дітей органу опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області для подальшого їх влаштування. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що з 22.02.2018 року на обліку служби у справах дітей Устинівської райдержадміністрації, як діти, які опинились у складних життєвих обставинах, перебувають малолітній [PERSON] , [INFO] та неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є відповідачка, а відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітній [PERSON] хворіє на цукровий діабет I типу, важкий перебіг, у зв`язку із чим потребує особливого догляду та харчування, а також постійного лікування та ін`єкцій інсуліна. Однак мати відповідачка [PERSON] , не приділяє достатньої уваги синові, неналежно виконує батьківські обов`язки, має низький виховний потенціал, через, що малолітній [PERSON] часто буває у критичних станах, що загрожують його життю та здоров`ю. 25.02.2020 року [PERSON] у тяжкому стані потрапив до КНП «Устинівська центральна районна лікарня» із вираженими симптомами інтоксикації ( задуха, нудота, сухість у роті, запах ацетону, біль в попереку, ногах), що було викликано неналежним доглядом матері, порушенням режиму лікування та поганим харчуванням. Станом на 02.03.2020 року хлопчик перебував у КНП «Устинівська центральна районна лікарня» і виплата допомоги по догляду за особою з інвалідністю не виплачується з 21.07.2019 року через те, що відповідачка [PERSON] не поновила документи для такої виплати, комісію МСЕК вона з дитиною не проходила. Окрім того, відповідачка [PERSON] ухиляється від своїх обов`язків по вихованню старших дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які фактично з 2018 року проживають окремо від неї, із своїм, зі слів відповідачки, біологічним батьком [PERSON] , в іншому населеному пункті. [PERSON] піклується про дітей, займається їхнім вихованням, навчанням, забезпечує усім необхідним. Син [PERSON] з [INFO] року навчається в Арбузинському ПАЛ, а син [PERSON] навчається з 2018 року в Костянтинівській ЗОШ I-II ступенів. [PERSON] підтримує контакт із вчителями навчальних закладів, цікавиться життям дітей в школі та ліцеї, натомість відповідачка [PERSON] взагалі не спілкується із вчителями навчальних закладів, жодного разу не відвідувала дітей і не цікавилась їх шкільним життям. На даний час сини [PERSON] та [PERSON] не бажають повертатися до відповідачки [PERSON] , а вона в свою чергу не зробила ніяких дій,щоб повернути дітей до себе. Службою у справах дітей Арбузинської РДА Миколаївської області неодноразово порушувалось питання паспортизації дітей, однак відповідачка [PERSON] не реагує на зауваження та пропозиції. 19.02.2020 року відповідач [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування від 02.03.2020 року № 27/42/2, наданого Устинівською РДА Кіровоградської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав відносно нього та позбавити матір [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 18.03.2020 року провадження у даній справі відкрито та призначено справу\~до підготовчого\~засідання в\~порядку \~загального позовного\~провадження на\~ 14.04.2020 року . Ухвалою від 14.04.2020 року підготовче судове засідання по справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.04.2020 року. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовну заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Представник третьої особи Устинівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] також підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Арбузинської РДА Миколаївської області у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його присутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Пояснила, що дійсно її старші сини [PERSON] та [PERSON] вже декілька років проживають із своїм біологічним батьком і не хочуть повертатися проживати до неї. Спілкується вона з синами лише іноді по телефону. Де саме навчається її старший син вона не знає, лише знає що на тракториста. Ні до школи, ні до ліцею вона ніколи не ходила, із вчителями не знайома. Крім того, пояснила, що дійсно вона не відвозила найменшого сина [PERSON] на комісію МСЕК через відсутність коштів. Їй дійсно Устинівська селищна рада виділяла кошти для того, щоб вона могла відвезти сина на МСЕК, однак вона їх витратила не за призначенням. Також пояснила, що син [PERSON] сам слідкує за своїм лікуванням, сам собі робить ін`єкції інсуліну. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. З пояснень свідка [PERSON] встановлено, що 25.02.2020 року [PERSON] був терміново госпіталізований в дитяче відділення у важкому стані з вираженими симптомами інтоксикації (задуха, нудота, сухість в роті, запах ацетону, біль в попереку та ногах). Такий критичний стан дитини був наслідком неналежного догляду відповідачкою, яка не забезпечувала синові нормального харчування та правильного лікування. Дитина взагалі сама собі робить ін`єкції, однак неправильно, постійно в одне й те ж місце, що не припустимо й може загрожувати життю та здоров`ю дитини. Крім того відсутність навиків у дитини та відсутність контролю з боку мами призводить до введення неправильного дозування інсуліну, що також вкрай негативно впливає на стан самопочуття. Після того, як [PERSON] потрапив до лікарні мама залишила його і з`явилась лише наступного дня. При цьому не забезпечивши дитину ні харчуванням ні медикаментами. Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] а [PERSON] народився [INFO] . Матір`ю дітей є [PERSON] , а відомості про батька дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 6-11). Із довідки про склад сім`ї [PERSON] , яка видана 27.02.2020 року за вих. № 754 Устинівською селищною радою, судом встановлено, що до складу сім`ї відповідачки входить співмешканець [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.18). 22.01.2020 року за вих. № 01-13/38 Устинівський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді повідомив службу у справах дітей Устинівської РДА про те, що [PERSON] не приділяє достатньої уваги своїй дитині [PERSON] , [INFO] , неналежно виконує батьківські обов`язки, має низький виховний потенціал. Дитина хворіє на цукровий діабет, сама слідкує за своїм здоров`ям, часто буває у критичних станах, що загрожує його життю та здоров`ю. Мати [PERSON] та її співмешканець [PERSON] перешкоджають у доступі до навчання сина за індивідуальною програмою (а.с.20). 26.02.2020 року за вих. № 01-13/98 Устинівський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді повідомив службу у справах дітей Устинівської РДА про те, що [PERSON] продовжує нехтувати вказівками та рекомендаціями лікаря-педіатра, не продовжила синові [PERSON] інвалідність, а тому просили вжити заходи щодо збереження життя та здоров`я [PERSON] (а.с.21). Крім того 26.02.2020 року лікар-педіатр [PERSON] повідомила службу у справах дітей Устинівської РДА про те, що 25.02.2020 року о 16 годині [PERSON] , [INFO] , госпіталізований у дитяче відділення у важкому стані з вираженими симптомами інтоксикації. Догляд мами за хворою дитиною та її допомога в лікуванні відсутні (а.с.22). Із інформації наданої 26.02.2020 року Управлінням соціального захисту населення Устинівської РДА за вих. № 01-61/01/367/1, судом встановлено, що [PERSON] допомогу по догляду за особою з інвалідністю, а саме на [PERSON] не отримує з 22.07.2019 року, оскільки документи не поновлювала. ( а.с.23). Однак судом встановлено, що 29.01.2020 року Рішенням Устинівської селищної ради за № 9 [PERSON] було надано 1000,00 грн. на лікування сина [PERSON] , 2007 року народження ( а.с.31). Згідно Розпорядження голови Устинівської РДА Кіровоградської області від 26.02.2020 року № 51-р було прийнято рішення відібрати [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] ( а.с.19). Згідно характеристики виданої Устинівською селищною радою Кіровоградської області 27.02.2020 року [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] , 2007 року народження, через що він неодноразово у важкому стані потрапляв до районної лікарні. (а.с.32). Також судом встановлено із листа Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» від 03.03.2020 року за вих. № 415, що [PERSON] , [INFO] року знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.03.2019 року по 04.04.2019 року ( госпіталізований по лінії сан.авіації у відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії). 04.04.2019 року мама самовільно забрала дитину з відділення (а.с.35). Крім того із інформації наданої 11.09.2019 року Управлінням соціального захисту населення Устинівської РДА, судом встановлено, що станом на 10.09.2019 року [PERSON] допомогу одиноким матерям на дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не отримує у зв`язку з тим, що діти не проживають з матір`ю та не знаходяться на її утримані (а.с.24). Із повідомлення начальника Устинівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 25.02.2020 року встановлено, що [PERSON] 19.02.2020 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та на неї було накладено стягнення у виді попередження (а.с.25). Листом від 28.11.2019 року Служба у справах дітей Арбузинської РДА Миколаївської області звернулась до служби у справах дітей Устинівської РДА Кіровоградської області з питанням захисту прав дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки вони довгий час проживають із [PERSON] , який піклується про дітей, тоді як мати дітей [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.26,28). Із повідомлення Комунального закладу «Устинівське навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітня школа I-III ступенів» Устинівської РДА Кіровоградської області від 21.02.2020 року судом встановлено, що [PERSON] та її співмешканець перешкоджають індивідуальному навчанню [PERSON] ( а.с.27). Із повідомлень Арбузинського професійного аграрного ліцею від 27.02.2020 року за вих. № 105 та Костянтинівської ЗОШ I-III ступенів Арбузинської РДА Миколаївської області від 27.02.2020 року за вих. № 28, судом встановлено, що навчанням дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] займається [PERSON] , саме він привів дітей до навчальних закладів та підтримує зв`язок із вчителями. Натомість мати дітей, [PERSON] , до освітніх закладів жодного разу не з`являлась, контакту із вчителями, які навчають її синів, не підтримує ( а.с.29,30). Згідно характеристики виданої Устинівською селищною радою Кіровоградської області 27.02.2020 року [PERSON] не виконує належним чином свої батьківські обов`язки по відношенню до сина [PERSON] , 2007 року народження, через що, він неодноразово у важкому стані потрапляв до районної лікарні ( а.с.32). 02.03.2020 року Орган опіки та піклування Устинівської РДА Кіровоградської області прийшов до висновку про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] , 2007 року народження від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх [PERSON] , 2004 року народження та [PERSON] , 2005 року народження ( а.с.12-13). Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про стан їхнього здоров`я. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.\~165\~СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У\~статті 170 СК України\~закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про їхній духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дітей. Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для відібрання дитини [PERSON] від відповідачки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та вважає за можливе позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки діти опинились у складних життєвих обставинах, існують умови, загрозливі для здоров`я та життя [PERSON] у зв`язку з тим, що відповідачка не приділяє належної уваги вихованню дітей, від виховання синів [PERSON] та [PERSON] взагалі самоусунулась і не приймала взагалі жодних дій для їх повернення додому, також ніде не працює. Зазначену міру суд рахує виправданою, оскільки перебування малолітнього сина з матір`ю, яка свідомо не доглядає за ним становить реальну загрозу для життя та здоров`я, що на думку суду є виключними обставинами, виходячи насамперед з інтересів дітей. Залишення дітей у відповідача буде небезпечним для їх здоров`я і виховання. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що статтями 169 та ст.170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини та поновлення батьківських праві відносно дітей. У відповідності до\~ст. 180 СК України\~відповідач, будучи матір`ю дітей, зобов`язана утримувати їх до досягнення повноліття. При цьому згідно\~ст. 166 ч. 2 СК України\~особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дітей за станом його здоров`я або за іншими поважними причинами судом не встановлені. Відповідач є особою працездатного віку. Відповідно\~ст. 182 ч.1 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно\~ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 17 в абзаці 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що вирішуючи питання\~щодо\~розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне\~становище\~дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин та на підставі ст. ст.\~180,\~182,\~183 СК України\~позов в цій частині також підлягає задоволенню з визначенням розміру стягуваних аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку відповідачки. Крім цього, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2522,40 гривень, тобто по 840 грн. 80 коп. за кожну з трьох позовних вимог. На підставі ст.150,164,165,166,167 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved