Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

13.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є його матір`ю, та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 3/10 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарським будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вищевказане майно належить його матері [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2006 року. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської областів судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою просить справу розглянути за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить на 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарським будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу ВЕА №331415 від 17.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1293, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11767712 від 07.09.2006 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.09.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/10 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарським будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55551868 від 21.03.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] померлої [INFO] року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється син [PERSON] , що підтверджено належно завіреною копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.01.1970. Крім того, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначили, що вказані особи проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено записом в будинковій книзі будинку [ADDRESS] , тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Згідно листа державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори №422/01-16 від 21.03.2019 року після померлої [INFO] року [PERSON] будь-які заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивачу було відмовлено нотаріусом в оформленні спадщини за законом після його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач довів та підтвердив достовірними доказами факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved