Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

13 жовтня 2016 р. позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 19 березня 2011 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилася їм у спадок за законом земельна ділянка площею 0,0400 га, для ведення садівництва, № 79, по вул. Дослідників, у садовому товаристві «Соснове», що розташоване на території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Вказали, що цю земельну ділянку спадкодавець придбала у [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, але за життя у звязку з тяжкою хворобою не здійснила державну реєстрацію земельної ділянки на власне імя. Зазначили, що на момент смерті спадкодавця проживали з нею, а тому у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК успадкували майно від матері, але 22 вересня 2016 р. державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкову земельну ділянку з вищевикладених обставин. З посиланням на ці обставини та статті 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1261, 1264 ЦК України просили визнати за ними право власності на спірну земельну ділянку в рівних частках. Позивачі ([PERSON] і [PERSON]В.) у судове засідання не зявилися, але надали суду письмову заяву, в якій позов підтримали та просили його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. Відповідач у судове засідання представника не надіслав, але той надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнали і не заперечували проти їх задоволення, а справу просив розглянути за його відсутності. Третя особа ([PERSON]Г.) у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа (відділ Держгеокадастру) у судове засідання представника не надіслав і письмово не висловив свою правову позицію щодо заявлених вимог. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 19 березня 2011 року у м. Миколаєві померла [PERSON]. Спадкову масу складають: - садовий будинок № 79, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, Баловненська сільська рада, садове товариство «Соснове» вул. Дослідників; - земельна ділянка загальною площею 0,0400 га (кадастровий номер 4824880400:02:003:0094), що призначена для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, територія Баловненської сільської ради, садове товариство «Соснове», вул. Дослідників, 79. Спадкоємцями майна померлої, за законом є її діти: доньки [PERSON] і [PERSON], тобто позивачі. 13 січня 2017 року позивачами успадковано у встановленому законом порядку по ? частці садового будинку, проте постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, посилаючись на відсутність державної реєстрації права власності на неї на імя спадкодавця. Судом зясовано, що спірна земельна ділянка була придбана [PERSON] у [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору, укладеного між сторонами 31 січня 2006 року. Вказаний правочин внесено до Державного реєстру, в якому зазначено, що набувачем земельної ділянки є [PERSON], тобто спадкодавець. Таким чином, спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку, але за життя не здійснила державної реєстрації цієї земельної ділянки на власне імя у встановленому законом порядку. Отже вказана земельна ділянка входить до спадкової маси і підлягає успадкуванню спадкоємцями в рівних частках.

Outcome: approved