Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матірю. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 16 січня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Упродовж останнього року після народження дитини стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач почав зловживати спиртними напоями. Кожен з подружжя живе своїм життям та інтересами. Шлюб існує формально. Така поведінка відповідача негативно впливає на виховання малолітньої доньки. Вважає, що шлюб розпався остаточно. Збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно письмової заяви від 20 вересня 2018 року позивач [PERSON] просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд неповідомив, відзиву не подав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у звязку з повтороною неявкою відповідача, повідомленого наледним чином, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку усіх учасників справи. Судом встановлено, що 16 січня 2017 року виконавчим комітетом Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 120913 та І-ГЮ № 120914, виданих 16 січня 2017 року (а.с.11-12). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженою в ході судового розгляду копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 264934, виданого 18 квітня 2017 року виконавчим комітетом Кухітсько-Вільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сімї є неможливим, і таким, що суперечить інтересам позивача, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Частина 1 ст. 160 СК України\~передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Враховуючи те, що малолітня дочка постійно проживає з матірю в с. Кухітська Воля, Зарічненського району, Рівненської області, перебуває на її вихованні та утриманні, відповідач не висловив жодних заперечень проти позову, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності виняткові обставини розлучення дитини зі своєю матірю, суд вважає, що є усі правові підстави для задоволення позову в цій частині. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, присудивши на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплату судового збору (а.с.4).

Outcome: approved