Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до Новодністровського міського суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, а саме, 2000 грн., щомісяця, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Як на підставу задоволення позовних вимог, [PERSON] посилалась на те, що вона перебувала в офіційному шлюбі із [PERSON] до 11.11.2016 року, від якого у них 26.03.2014 року народилася дитина син [PERSON], що проживає разом із позивачем і перебуває на її повному утриманні. Крім того, вказує, що після фактичного припинення шлюбних відносин із відповідачем, останній не приймає участі у вихованні сина та не цікавиться його життям і здоровям, належної фінансової і матеріальної допомоги не надає. Станом на сьогоднішній день, [PERSON] не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, у звязку з чим отримує на дитину державну допомогу, розмір якої є недостатнім для утримання сина. Також позивач зазначає, що інших доходів у неї немає, вказавши при цьому, що згідно довідки відділу ДВС Новодністровського РУЮ Чернівецької області із [PERSON] по інших виконавчих листах аліменти не стягуються. Позивач в судове засідання не зявилась, однак 22.02.2017 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 25). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме, щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, при цьому не погоджувався із розміром аліментів запропонованим позивачем, оскільки станом на сьогоднішній день він не працює і має мінливий дохід. Заперечував, що не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, вказував, що постійно допомагає у натуральній формі своїй колишній дружині, зокрема, дає на дитину продукти харчування, одяг тощо. Суд, заслухавши думку відповідача, його доводи і міркування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.11.2016 року зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 29.09.2016 року (а.с. 3-6). 26 березня 2014 року від шлюбу у сторін народилася дитина син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ № 200134 від 03.04.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області, де у графі «батько» зазначений [PERSON], а у графі «мати» - [PERSON] (а.с. 7). Також судом встановлено та визнано відповідачем, що неповнолітня дитина сторін проживає разом із [PERSON] та знаходиться на її утриманні, як вбачається із довідок: № 284 від 13.01.2017 року, виданої начальником служби у справах дітей Новодністровської міської ради Чернівецької області [PERSON] (а.с. 8) та № 839 від 09.02.2017 року, виданої начальником відділу ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради Чернівецької області [PERSON] (а.с. 9), при цьому позивач станом на сьогоднішній день не працює та не має інших доходів, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно із довідкою про доходи № 930/9/24-09-08-106 від 27.02.2017 року Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, за період з 01.06.2016 року по 18.11.2016 року [PERSON] отримував заробітну плату (а.с. 33), однак на сьогоднішній день немає стабільного доходу. Станом на 10.03.2017 року виконавчих документів про стягнення аліментів з [PERSON] на виконанні не перебуває, що підтверджується довідкою № 69/14.2-37 від 13.02.2017 року, виданою в.о. начальника Новодністровського МВ ДВС Головного ТУЮ у Чернівецькій області [PERSON]. (а.с. 10), та визнається самим відповідачем. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання дитиною коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. На підставі положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За правилами ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VIII від 21.12.2016 року визначає, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6-ти років з 1 січня 2017 року становить - 1355 гривень. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням того, що участь в утриманні та вихованні дитини беруть обоє батьків, відповідач не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей, не працює і отримує мінливий дохід, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню лише в частині стягнення 750 грн. на її користь на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд вважає, що позивач не довела можливість сплати [PERSON] аліментів у розмірі саме 2000 грн., а тому відхиляє її доводи стосовно того, що відповідач взмозі сплачувати на її користь на утримання сина аліменти у заявленому нею розмірі. Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає визначений вище розмір аліментів в сумі 750 грн. на дитину обґрунтованим, справедливим з огляду на матеріальний і фізичний стан платника та таким, що не порушуватиме права дитини і відповідача. Частина 3 ст. 88 ЦПК України визначає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, оскільки суд задоволив позовні вимоги [PERSON] частково, а саме, в частині стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. з 2000 грн., судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 240 грн. (750 : 2000*640 = 240). Іншу частину судового збору в розмірі 400 грн. (640 240 = 400) слід покласти на рахунок держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: partial