Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

13 грудня 2016 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернувся [PERSON]. На підтвердження позовних вимог позивачка посилається на те, що він є власником будинковолодіння [ADDRESS] У вказаному будинку зареєстрована [PERSON], яка не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 17.06.2016. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій виклав прохання провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання був повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень, пояснень щодо позову не надавала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, заслухавши покази свідків, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння [ADDRESS] Його право власності підтверджується договором дарування від 30.08.1996, зареєстрованого у Лубенському бюро технічної інвентаризації за № 3347 (а.с.5-6). Відповідач [PERSON] доводиться позивачу колишньою дружиною, що підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.09.2016 по цивільній справі № 541/1728/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.8). [PERSON] зареєстрована в будинку позивача, що підтверджується адресною довідкою № 67 від 26.12.2016 (а.с.21). Відповідно до акту обстеження будинокволодіння складеного депутатами Петрівцівської сільської ради Миргородського району [PERSON] за адресою[ADDRESS] не проживає з 17.06.2016 року (а.с.11). Свідки [PERSON], [PERSON] в своїх показах, наданих в судовому засіданні повідомили суду, що вони знають позивача та його сім'ю тривалий час. Відповідач [PERSON], що є колишньою дружиною позивача [PERSON], виїхала з будинку в червні 2016 року, не залишивши в в будинку власних речей. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право на користування приміщенням будинковолодіння [ADDRESS] Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved