overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

14.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору у розмірі 15757,47 грн, мотивуючи вимоги тим, що 19.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних на залишок заборгованості, протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У судове засідання представник позивача не прибув, у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання без поважних причин не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 19.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 30% річних на залишок заборгованості, протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 30.11.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 15757,47 грн, яка включає заборгованість по тілу кредиту - 794,88 грн, несплачені проценти - 10836,04 грн, пеня та комісія - 2900 грн, штрафні санкції -1226,55 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі в розмірі 15757,47 грн, так як зобовязання не виконується відповідачем належним чином. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

14.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 травня 2013 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №12. Від спільного проживання та шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачем та перебуває на утриманні останньої. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, а також через ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 травня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козельщинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №12 (а.с.4,8). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач у відповідності до ст.113 СК України просить суд, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

14.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 березня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №118. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог позивача не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 березня 2012 року у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №118 (а.с.10). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Так як позивачка скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.113 Сімейного Кодексу України, про що зазначила письмово, то суд вважає необхідним після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

14.12.2016 року позивач звернулась з позовом, який уточнила в судовому засіданні та просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 5255,99 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі виконавчого листа №2-44 від 10.01.2001 року, виданого Первомайським районним судом Миколаївської області стягувались аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO], у розмірі1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 29.12.2000 року і до повноліття дитини. 24.03.2016 року виконавче провадження було закінчено, але нарахована заборгованість в сумі 5255,99 грн., яку добровільно від подач гасити не хоче. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву в якій підтримала уточнені позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у відсутність його та відповідача, а проти стягнення заборгованості в сумі 5255,99 грн. не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно копії виконавчого листа №2-44 від 10.01.2001 року, виданого Первомайським районним судом Миколаївської області стягувались аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 29.12.2000 року і до повноліття дитини. Довідкою Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області від 25.01.2017 року підтверджено заборгованість відповідача по аліментам на 23.03.2016 року. Ст. 194 ч.4 СК України передбачає, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, суд знаходить доведеним що відповідач має заборгованість по аліментам в сумі 5255,99 грн. перед позивачем і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підстав ст. 88 ч.3 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

14.12.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 17.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №23, зазначивши в обґрунтування позову, що від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з нею. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують вже тривалий час, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб розпався тому, що за весь час спільного проживання вони з відповідачем так і не змогли порозуміти один одного, що призводило до раптових спалахів сварок, іноді й у присутності дитини, що негативно впливало на її психологічний стан, тому вони вирішили жити окремо. Наміру зберегти шлюб вони обоюдне не бажають, тому строк на примирення просить не надавати. Спору про місце проживання дитини між ними не існує, донька залишається проживати разом з нею. За викладених обставин просить позов задовольнити, справу розглянути за її відсутність та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву про визнання позову та просив розглянути справу за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 17.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №23, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу подружжя [PERSON] мають дочку - [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні, подружжя проживають окремо, тобто шлюб між сторонами існує формально, підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обстави, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

14.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

14.12.2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] р. н. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі з 25 вересня 2004 р., від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що порушує права позивачки передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

14.12.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 22.08.2012 зареєструвала шлюб з відповідачем, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, на даний час проживають окремо, вважає, що сім'я розпалася, відновлювати шлюбні стосунки не бажає, тому просить шлюб розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 174. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Сторони не оспорюють, що внаслідок відсутності взаєморозуміння стосунки між ними погіршувалися, що призвело до фактичного їх припинення, відновлювати стосунки вони не бажають, від запропонованого судом строку для примирення відмовилися. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між подружжям, оскільки збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї і порушуватиме права сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

14.12.2017 ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовомдо [PERSON] про відшкодування збитків у розмірі 10236,10 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав а повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи суд встановив: 21.09.2017 р., при здійсненні контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» технічної перевірки дотримання вимог діючих ПКЕЕн за адресою [ADDRESS] було встановлене порушення Правил користовування електричної енергії відповідачем по справі, який проживає за вказаною адресою є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач, та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок №0724001. Згідно акту контролера «Миколаїобленерго», порушення Правил користування електричної енергії виразилося в самовільному підключенні електроустановки споживача до електричної мережі енергопостачальника, яка не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. За вказаним порушенням було складено Акт № S-7739. 12.10.2017 р. даний акт було розглянуто комісією, яка була проведена без присутності споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПККЕЕн відповідачем було нанесено товариству збитки в розмірі 10236,10 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений за шість місяців, з 21.03.17 по 21.09.17 року. Під час засідання комісії було складено протокол, в якому зафіксовано рішення комісії по нарахуванню суми за недовраховану електричну енергію на суму 10236,10 грн. Кількість недоврахованої електроенергії була розрахована відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженої постановою Національної комісії регулювання енергетики України від 04.05.2006 р. №562 Протокол комісії та додатковий розрахунок на сплату по акту порушення ПКЕЕн направлено споживачу рекомендованим листом. Відповідно до ст.ст.525,626 ЦК України, відповідач не може відмовитися від виконання зобов'язань за договором, тобто несе матеріальну відповідальність в межах заподіяних збитків . Доказів підтверджуючих, що збитки в сумі 10236,10 грн. заподіяні не з вини відповідача суду не надано. Таким чином, вимоги позивача суд вважає обгрунтованим і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1600 грн. витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

14.12.2017 позивач звернувся до суду з позовом про визнання права в порядку спадкування на земельну частку (пай) після смерті його батька [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить право на 1/5 частину земельної частки (пай) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Полісся» с. Чайківка Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Зазначену спадщину померлий [PERSON] отримав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2006 року, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 5-2082. За життя [PERSON] не виготовив технічну документацію на земельну ділянку з визначення меж в натурі, у зв'язку з чим державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що стало підставою звернення позивача до суду. Сторони в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні,

Outcome: approved