Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 лютого 2019 року позивач звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача\~про\~ стягнення боргу за договором позики. \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання [PERSON] не зявився, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача, вимоги, викладені в заяві підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Зазначив, що згідно договору позики №279 від 08 травня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом, відповідач отримав у борг у позивача 19000 грн., з обовязком повернення даної суми до 15.12.2018 року. З 16.12.2018 року [PERSON] намагався звязатися з [PERSON] з наміром повернути належні йому грошові кошти, однак останній змінив номер свого мобільного телефону та всіляко ухиляється від спілкування з позивачем. У звязку з цим 25 січня 2019 року на імя відповідача було надіслано вимогу про погашення заборгованості, однак поштовий конверт було повернуто за письмовою заявою одержувача. Тобто відповідач відмовився отримувати даний лист. Отже, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 19000 грн. та судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 768,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених позовних вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню повністю з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Встановлено, що 08 травня 2018 року [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 19000 грн., про що укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно даного договору відповідач зобовязувався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів не пізніше ніж до 15 грудня 2018 року. (а.с.7). Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Таким чином, наявність договору позики в матеріалах справи підтверджує факт передання позивачем відповідачу визначеної грошової суми в силу вимог ст. 1047 ЦК., а також те, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики. \~ \~ \~ \~Свої зобовязання за договором відповідач не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 23 квітня 2019 року позика не повернута. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, як передбачено ч.ч. 3, 4\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Із матеріалів справи вбачається, що між адвокатом [PERSON] та [PERSON] 22 січня 2019 року було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.11). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 25 січня 2019 року представник позивача надавав послуги [PERSON] на суму 1500 грн. у формі: підготування позовної заяви (вартість 1200 грн.) та підготування вимоги (вартість 300 грн.) (а.с.10). Отже,

Outcome: approved