overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

13.09.2017р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 30.08.2013р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого 29.01.2014р. у них народився син [PERSON], але під час подружнього життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з січня 2015 року стали проживати окремо, син проживає біля позивачки. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, у звязку з чим звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище, та визначити місце проживання сина біля неї. Позивачка в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити (а.с.19). Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.20). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, позивачка на примирення не згодна і відповідач проти позову не заперечує. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і відповідача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.235 ЦПК України, а також вимоги позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «Рудик» після розірвання шлюбу, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Суд розяснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

13.09.2017р. [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням квартирою №20 будинку №104 по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі. Вказує, що на підставі права власності є власником квартири. В квартирі зареєстрований її онук [PERSON]. З травня 2016 р. відповідач залишив місце проживання, згідно акту. Фактичне місце проживання відповідача не відоме. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по вул. Сергія Колачевського, 104/20м. Кривого Рогу, але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду двічі за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами.. Представник третьої особи - виконкому Тернівської районної у місті радинадіслав до суду листа яким не заперечує проти позову та розгляд справи в свою відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження зі згоди позивача позов слід задовольнити та відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Правовідносини між сторонами регулюються ст.405 ч.2 ЦК України згідно норм якої - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, довідкою, актом затвердженим ТОВ «УЮТ 2011» а.с.7,8, що [PERSON]зареєстрований в [INFO] та не проживає більше року, залишив житло, що підтверджується актом. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 1 рік без поважних причин, відповідно може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. Вимоги мотивує тим, що він є рідним братом [PERSON] В червні 2006 року [PERSON] поїхала в с. Лісневичі, Пустомитівського району Львівської області на постійне проживання до [PERSON], [INFO] проте у 2012 році вона залишила його та змінила місце свого проживання. 07.07.2016 року заявник звертався у Старосамбірський ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області з письмовою заявою про встановлення місця проживання сестри [PERSON] проте встановити місце перебування останньої не виявилося можливим. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідне для оформлення права власності на квартиру, співвласником якої є заявник та [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, з мотивів вказаних у ній, просив заяву задоволити. Представник зацікавленої особи Старосамбірської міської ради у судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій не заперечив проти визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності доч.1 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою (а.с.6). Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками по 1/5 частині квартири [ADDRESS] (а.с.12). Згідно листа Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області № 5768 від 25.07.2016 року та Висновку від 20.07.2016 року (а.с. 16-18) місце перебування [PERSON], [INFO] невідоме. Відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] стверджується також актом Старосамбірської міської ради Львівської області від 19.07.2017року. ( а.с. 15) Той факт, що [PERSON] тривалий час не з'являється по місцю свого проживання, її місце знаходження невідоме, ствердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідками, оскільки даних про будь-яку зацікавленість свідків у вирішенні справи не має, їх покази відповідають іншим зібраним по справі доказам. Враховуючи, що за місцем постійного проживання [PERSON] понад один рік немає відомостей про місце її перебування, суд приходить до висновку про визнання її безвісно відсутньої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 19.11.2005 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають доньок [PERSON] 2006 року народження та [PERSON] 2011 року народження. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягав, на примирення не згодний, фактичні шлюбні відносини припинені в квітні 2017 року. Відповідачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, на примирення не згодна, фактичні шлюбні відносини припинені в квітні 2017 року. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 19 листопада 2005 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №2667. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені в квітні 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 28.08.2008 року перебуває із відповідачкою у шлюбі, від якого дітей немає. Проте подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на життя. Понад десять місяців подружні відносини не підтримують, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, якою просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечив. Згідно\~ч.2\~ст.247\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~неявки\~в\~судове\~засідання\~всіх\~учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 28.08.2008 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом №21 у Хирівській міській раді Старосамбірського району Львівської області, при реєстрації одруження відповідач змінила прізвище Гурнична на [PERSON]. \~Сторони понад рік проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Оскільки сторони тривалий час проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного повагу і любов, це свідчить, що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за неможливості влаштувати своє життя у відповідності зі своїми бажаннями, вподобаннями, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №2785 від 05.09.2001 року квартири №[ADDRESS] укладеного між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іншої сторони, зареєстрований Універсальною біржею «Південь» - дійсним. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2017 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник третої особи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 05.09.2001 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON] з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири №[ADDRESS] за №2785. Договір купівлі-продажу №2785 зареєстрований покупцями 17.09.2001 року в Миколаївському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №18431. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], третя особа Товарна Біржа Едвайс-Консульт, в якому просила визнати дійсним договір № 235 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Товарній Біржі Едвайс-Консульт 07.08.1998 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку, мотивуючи тим, що на даний час не має можливості зареєструвати даний договір у нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідачів. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 07.08.1998 року між [PERSON] та [PERSON], як членами біржі, було укладено договір №235 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], тобто між [PERSON] та відповідачем існували відносини, пов'язані з купівлею-продажем об'єкту нерухомості, які регулюються Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до вимог ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори купівлі-продажу житлового будинку. Статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 07.08.1998 року [PERSON] виконала свої зобов`язання як покупець, а саме оплатила продавцю вартість придбаного об`єкту нерухомості, у свою чергу продавець [PERSON] передала покупцю [PERSON] квартиру № 42, яка знаходиться по вулиці Лазурна 14-А м. Миколаєва. Відповідно до ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа Товарна Біржа Едвайс-Консульт, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, просив роглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, вона розірвала шлюб з відповідачем 06.12.2011 року. Від шлюбу у них народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] 10.01.2011 року народженя. Подружнє життя не склалось та вони почали проживати окремо один від одного. Діти залишилась проживати разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для\~ прийняття спадщини, просила визначити додатковий строк у один місяць для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 15.02.2017 року. Позивач у судове засідання не зявився , однак від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника і не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру за договором купівлі-продажу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що 08 травня 2001 року шляхом укладення з громадянином [PERSON] через Українську універсальну біржу договору №НМ-308 купівлі-продажу, набула у власність квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований 23 липня 2001 року Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі №37 під реєстровим №366. Їй не було відомо, що всі договори купівлі-продажу житла підлягають нотаріальному посвідченню, що позбавляє її на даний час можливості розпорядитися належним їй житлом. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яку вона придбала за договором купівлі-продажу від 08 травня 2001 року. Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, в судове засідання повторно не зявився. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 08 травня 2001 року позивачка [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру №68, що розташована в м. Миргороді по вулиці Незалежності 29/14. Договір купівлі-продажу зареєстрований на Українській Універсальній біржі та в подальшому 23 липня 2001 року в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №37 за реєстровим №366 (а.с.6). Зі змісту довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачкою [PERSON] (а.с.9). Технічний паспорт на спірну квартиру виготовлений на імя позивача [PERSON] (а.с. 7-8). Комунальні послуги за квартиру сплачує позивачка [PERSON] (а.с.5). Згідно ст.ст. 224; 227 ЦК України 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Враховуючи ту обставину, що умови договору купівлі-продажу сторонами виконані і претензій один до одного вони не мають, за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved