Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

14 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особи - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Управління Держземагенства у м. Новомосковську Дніпропетровської області про визначення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 19 січня 1999 року йому, а також, його матері [PERSON], передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», була передана у спільну сумісну власність квартира загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. розташована по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням. Позивач зазначив в заяві, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після смерті матері він у визначений законодавством строк вона звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але, постановою нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, не визначені частки співвласників квартири. Також, у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 лютого 2005 року Новомосковською державною нотаріальною конторою, його мати [PERSON] була власником гаража по [ADDRESS] що складається з: гараж - літ.А загальною площею 20,3 кв.м.; літ.пг. - погрібу, в порядку спадкування за законом після чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач зазначив, його мати за життя не зареєструвала своє право власності на гараж в органах БТІ, що також перешкоджає йому оформити свої спадкові права. У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 008773, виданого 20 січня 2004 року Новомосковською міською радою, його мати була власником земельної ділянки кадастровий номер № 1219900000:01:006:0001 загальною площею 0,2218 га, що надана для індивідуального житлового будівництва 0,1 га; ведення особистого селянського господарства 0,1218 га., та розташована за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 28 січня 2000 року Новомосковською державною нотаріальною конторою, його мати [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку - літ.А. загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 13,6 кв.м.; прибудови - літ.а; сараїв - літ.Б,З,І; гаражу - літ.Г; л.кухні - літ.Д; вбиральні - літ.Е; л.душу - літ.Ж; колодязів - літ.к, к'; 4-10 спорудження. Позивач зазначив. що його мати, за життя, не здійснила державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, в зв'язку з чим, він не має можливості оформити право власності на майно, в порядку спадкування за законом. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд визначити частки власників квартири по [ADDRESS] - рівними, визнати за ним право власності по 12 частини квартири, визнати за ним право власності на 12 частину квартири, гаражу, земельної ділянки та житлового будинку в порядку спадкування за законом після матері - [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим. судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 19 січня 1999 року позивачу [PERSON], а також, його матері [PERSON], передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», була передана у спільну сумісну власність квартира загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м. розташована по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Новомосковським житлово-експлуатаційним об'єднанням. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. У відповідності до спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO] року, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син - [PERSON]. Дочка спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Згідно до ч.2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, в разі виділення частки чи поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, частки вважаються рівними, якщо інше не встановлене договором. Судом не встановлено наявності договору між власниками щодо визначення часток, тому приходить до переконання, що їх частки є рівними - по 12 частики кожному. Враховуючи те, що [PERSON] померла, за позивачем належить визнати право власності на 12 частину спірного нерухомого майна в порядку спадкування за законом. Судом також встановлено, що [PERSON] була власником майна: -гаража по [ADDRESS] що складається з: гараж - літ.А загальною площею 20,3 кв.м.; літ.пг. - погрібу, в порядку спадкування за законом після чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 05 лютого 2005 року Новомосковською державною нотаріальною конторою в порядку спадкування за законом; -земельної ділянки кадастровий номер № 1219900000:01:006:0001 загальною площею 0,2218 га, що надана для індивідуального житлового будівництва 0,1 га; ведення особистого селянського господарства 0,1218 га., та розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ДП № 008773, виданого 20 січня 2004 року Новомосковською міською радою; -житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що складається з: житлового будинку - літ.А. загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 13,6 кв.м.; прибудови - літ.а; сараїв - літ.Б,З,І; гаражу - літ.Г; л.кухні - літ.Д; вбиральні - літ.Е; л.душу - літ.Ж; колодязів - літ.к, к'; 4-10 спорудження, у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 28 січня 2000 року Новомосковською державною нотаріальною конторою. Судом встановлено, що мати позивача, за життя, не здійснила державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, в зв'язку з чим, позивач не має можливості оформити право власності на майно, в порядку спадкування за законом. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. У відповідності до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. На підставі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена тільки відсутністю реєстрації прав власності на майно спадкоємця, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved