Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

13.02.2015 року позивач ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 08 листопада 2013 року між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КАВБКФ/1016274.5 за умовами якого, банк надав відповідачу у тимчасове користування довгостроковий кредит, сума якого визначена сторонами в п. 1.2 кредитного договору та складає 290 500,00 грн. строком з 08 листопада 2013 року до 08 листопада 2018 року (п. 1.3. Кредитного договору), з процентною ставкою за користування кредитом 7,00 % річних. Кредит був наданий [PERSON] на придбання автомобіля з пробігом, як це встановлено п.1.4. кредитного договору. У відповідності до п. 1.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити комісії банку і проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, встановлених кредитним договором. Однією з умов надання кредиту відповідно до п. 3.1. кредитного договору є застава автомобіля марки TOYOTA, модель LAND CRUISER та порука фізичної особи [PERSON]. 08 листопада 2013 року між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, згідно якого в заставу Банку переданий транспортний засіб марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, номер шасі [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю., зареєстрований в реєстрі за [NUMBER]. 08 листопада 2013 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки. На підставі п. 1.1 Договору поруки [PERSON] зобов'язалася солідарно нести відповідальність перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором №КАВБКФ/1016274.5 від 08 листопада 2013 року, укладеного між Банком та [PERSON] на суму 290 500,00 грн. зі сплатою 7,00 % річних, зі встановленим строком погашення до 08 листопада 2018. Згідно п. 4.1 Договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. [PERSON] та позивач у кредитному договорі домовились, що у випадку виникнення у позичальника тимчасових фінансових або інших труднощів з причин, що не залежать від [PERSON], згідно з п. 7.1 кредитного договору, позичальник має право звернутися в банк з клопотанням про перенесення строків платежу. На момент подання позову [PERSON] наданим правом не скористався, тобто у [PERSON] відсутня необхідність відстрочки платежу та він навмисно не виконує свої обов'язки за Кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином. Між тим, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує в зв'язку з чим, станом на 10 лютого 2015 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором перед банком в загальному розмірі 288 815,00 грн. 18.08.2014 року за вих. № 60.1140 [PERSON] за місцем його реєстрації була направлена Вимога про зобов'язання сплатити заборгованість, та з попередженням, що у разі невиконання зобов'язань, згідно кредитного договору, банк буде змушений звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості. Зазначена Вимога була отримана особисто [PERSON], про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 18.08.2014р. за вих. № 60.1141 [PERSON], була направлена Вимога, у якій [PERSON] була повідомлена сума заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати. Однак зазначена Вимога повернулася до банку з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Заборгованість і до теперішнього часу Відповідачами погашена не була та ніяких письмових пояснень по несплаті заборгованості до Позивача не надійшло. На підставі постанови Правління Національного банку України від 25.12.2014р. № 844 «Про віднесення ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 164 від 25.12.2014 та з 26 грудня 2014 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в Банку тимчасової адміністрації. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, від сплати судового збору звільняється. 29.04.2015 в судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 29.04.2015 відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставили. 29.04.2015 у зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію представника позивача, кий не заперечує проти заочного розгляду справи, знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2013 року між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КАВБКФ/1016274.5 за умовами якого, банк надав відповідачу у тимчасове користування довгостроковий кредит, сума якого визначена сторонами в п. 1.2 кредитного договору та складає 290 500,00 грн. строком з 08 листопада 2013 року до 08 листопада 2018 року (п. 1.3. Кредитного договору), з процентною ставкою за користування кредитом 7,00 % відсотків річних. Кредит був наданий [PERSON] на придбання автомобіля з пробігом, як це встановлено п. 1.4. кредитного договору. У відповідності до п. 1.1. кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити комісії Банку і проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, встановлених кредитним договором. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, [PERSON] зобов'язаний погашати заборгованість за договором (кредит, відсотки за користування кредитом, суми комісій) у строки, визначені Графіком і цим договором. Пунктом 4.3 Кредитного договору передбачено обов'язок Позичальника щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця, сплатити Банку комісію за супровід Кредитного договору у розмірі 0,7 % від суми кредиту, вказаної у п. 1.2. Договору. Згідно із п. 4.4. Кредитного договору, у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п. 5.3.) [PERSON] сплачує Банку 14,00 % (Чотирнадцять) відсотків річних, нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Крім того, Банк має право у разі невиконання або невчасного виконання зобов'язань (відповідно до п. 6.5.), зазначених у п. 4.7. цього договору, за відсутності додаткової угоди про відстрочення, вимагати від [PERSON] сплати штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості за даним договором. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового розірвання Кредитного договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, комісій, неустойок і збитків у випадку: непогашення процентів та/або щомісячного внеску по кредиту згідно Графіка; недотримання умов цього договору; несплати комісій, передбачених Кредитним договором. Пунктом 8.1. Кредитного договору визначено, що сукупна вартість кредиту, яка включає вартість всіх супутніх послуг і інших фінансових зобов'язань, вказана у Додатку № 2 до цього договору. Згідно п. 8.2. Кредитного договору, сторони підтверджують, що Позичальнику надана повна інформація про всі умови кредитування Банком фізичних осіб, та з усіх запропонованих, [PERSON] обрав саме дані умови кредитування, що містяться в цьому Договорі. Проте, відповідач [PERSON], взяті на себе за договором зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 10 лютого 2015 року, у нього перед позивачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 288 815,00 грн., до складу якої входить: заборгованість за кредитом - 256 694,02 грн.; заборгованість за відсотками - 2 384,58 грн.; заборгованість по щомісячній комісії - 4 067,00 грн.; сума штрафних санкцій - 25 669,40 грн. Судом встановлено, що 18.08.2014 року за вих. № 60.1140 [PERSON] за місцем його реєстрації була направлена Вимога про зобов'язання сплатити заборгованість, та з попередженням, що у разі невиконання зобов'язань, згідно кредитного договору, банк буде змушений звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості. Зазначена Вимога була отримана особисто [PERSON], про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом також встановлено, що 08 листопада 2013 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки. На підставі п. 1.1 Договору поруки [PERSON] зобов'язалася солідарно нести відповідальність перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором № КАВБКФ/1016274.5 від 08 листопада 2013 року, укладеного між Банком та [PERSON] на суму 290 500,00 грн. зі сплатою 7,00 % річних, зі встановленим строком погашення до 08 листопада 2018 року. Згідно п. 4.1 Договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Судом встановлено, що 18.08.2014р. за вих. № 60.1141 [PERSON], була направлена Вимога, у якій [PERSON] була повідомлена сума заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати. Однак зазначена Вимога повернулася до банку з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання». Заборгованість і до теперішнього часу Відповідачами погашена не була та ніяких письмових пояснень по несплаті заборгованості до Позивача не надійшло. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Солідарна відповідальність означає, що в разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох разом. Цивільний кодекс України встановлює рівний обсяг відповідальності поручителя та боржника перед кредитором, якщо інше не передбачене договором поруки. Це означає, що в разі невиконання боржником основного зобов'язання, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору не лише основну суму боргу, але й неустойку, проценти та відшкодувати завдані невиконанням збитки. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що у відповідачів [PERSON] та [PERSON] перед ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» утворилася заборгованість за кредитним договором №КАВБКФ/1016274.5 листопада 2013 року у загальному розмірі - 288 815,00 грн., яка має бути стягнена солідарно з відповідачів на користь позивача. Судом також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.12.2014р. № 844 «Про віднесення ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 164 від 25.12.2014 р. та з 26 грудня 2014 року розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в Банку тимчасової адміністрації. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку від сплати судового збору звільняються. Виходячи з цього, а також враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно в дохід держави судовий збір в розмірі 2 888, 15 грн..

Outcome: approved