Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

14.07.2014 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 9985 грн. 28 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 15.02.2014року о 20год.50хв. на перехресті вул. Блюхера та вул. Академіка Павлова в м.Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Шевроле Лачетті д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю [NUMBER] було завдано технічних пошкоджень. Вказаний автомобіль був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту А 337488 від 24.07.2013р. Згідно рахунку-фактури №ЗН-00578 від 31.03.2014року ПАТ «Харків-Авто» СТО №2 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Деу Ланос д.н. [NUMBER] склав 23733,20грн. Позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 19970грн.57коп. (23733,20грн. (матеріальний збиток) - 204,20 грн. (франшиза) - 3558,43грн. (за вирахуванням пофарбування переднього бамперу та капоту, так як дані елементи мали пошкодження на момент страхування = 19970грн.57коп.). Згідно постанови Московського районного суду м.Харкова від 14.04.2014р. та розширеної довідки ДАІ від 05.03.2014р., дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] та [PERSON] ст..124 КУпАП. Судом встановлена обопільна форма вини учасників ДТП. 29.04.2014року відповідачу була направлена претензія про добровільне відшкодування шкоди, однак на день подання позову відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2014року о 20год.50хв. на перехресті вул. Блюхера та вул. Академіка Павлова в м.Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Шевроле Лачетті д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям завдано технічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 14.04.2014р., [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлена обопільна форма вини учасників /а.с. 29-30/. Автомобіль Деу Ланос д.н. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту А 0337488 від 24.07.2013р. /а.с.4-9/. Згідно рахунку-фактури №ЗН-0000578 від 31.03.2014року ПАТ «Харків-Авто» СТО №2 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Деу Ланос д.н. [NUMBER] склав 23733,20грн./а.с.21-22/. Позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 19970грн.57коп. (23733,20грн. (матеріальний збиток) - 204,20 грн. (франшиза) - 3558,43грн. (за вирахуванням пофарбування переднього бамперу та капоту, так як дані елементи мали пошкодження на момент страхування = 19970грн.57коп.), що підтверджується платіжним дорученням №7690 від 30.04.2014року. /а.с.33/. 29.04.2014року [PERSON]. була направлена претензія про добровільне відшкодування шкоди в розмірі (19970грн.57коп/2) - 9985грн.28коп., однак відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку /а.с.31-32/. Згідно статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Приписами норми ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо ). Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦПК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування,у межах фактичних витрат переходить право вимоги,яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування,має до особи,відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.36.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Враховуючи викладені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів в розмірі понесених витрат в сумі 9985грн. 28коп. Крім того, стягненню підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved