Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

13.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок (А), загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., сарай (Б) площею 49,0 кв.м., погріб (В) площею 15,6 кв.м., огорожу (№1) та ворота металеві (№2), які знаходяться по вул. Центральна 30 в с. Геленки Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.01.2016 року померла його тітка [PERSON], яка за життя розпорядилася своїм майном та склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу. [PERSON] на час смерті належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір), який розміщений по вул.. Центральна 30 в с. Геленки Козівського району згідно свідоцтва про право особистої власності від 23.04.1990 року. Після смерті [PERSON] позивач звернувся для прийняття спадщини до нотаріуса. Однак останньому було відмовлено в оформленні спадщини та розяснено, що питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору може вирішуватися виключно в судовому порядку. На даний час, позивач бажає оформити право власності на вказаний житловий будинок, тому просить у судовому порядку визнати його власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на вул. Центральна 30 в с. Геленки Козівського району. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутності без застосування технічних засобів. Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить справу слухати у його відсутності. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 05.01.2016 року померла [PERSON] у віці 86 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ИД №200808 від 05.01.2016 року (а.с.3). За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном та склала заповіт, згідно якого заповіла все належне їй на час смерті майно [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 28.06.2004 року секретарем Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.9). 23.04.1990 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 1 (одного) членів (а.с.13). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Геленківською сільською радою Козівського району Тернопільської області 03.08.2016 року №231, членом колгоспного двору була [PERSON] (а.с.14). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членом колгоспного двору була лише [PERSON], то останній фактично належав цілий колгоспний двір. Згідно довідки Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №230 від 03.08.2016 року [PERSON] доглядав тітку [PERSON], [INFO] до дня її смерті і займався її похованням після смерті (а.с.7). Відповідно до довідки Геленківської сільської ради Козівського району Тернопільської області №06 від 05.01.2017 року [PERSON] спадкодавець, яка померла 05.01.2016 року постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку за адресою: с. Геленки, Козівського району Тернопільської області по вул.. Центральна 30. На день її смерті разом з нею у спадковому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.8). 15.08.2016 року приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колгоспний двір), оскільки відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.с.5). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.347 ЦПК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Геленки по вул. Центральна 30 Козівського району Тернопільської області.

Outcome: approved