overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 29.03.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 25151,57 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 29.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.12.2016 року склався борг перед банком у розмірі 25151,57 гривень, а саме борг за тілом кредиту 798,97 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 18878,72 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3800,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 1173,88 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, фактично шлюбно сімейні відносини припинені у квітні 2009 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Новосельцева». Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням слухати справу за його проти задоволення позову не заперечував, зазначив, що шлюбно сімейні стосунки припинені з квітня 2009 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2000 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2009 року у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сімя існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, подружжя разом не мешкає, спільного господарства та бюджету не веде. Позивач у судове засідання 31.07.2017 року не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач без поважних причин у судове засідання 31.07.2017 року не прибув. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2012 року та вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони з вересня 2016 року проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, поновлювати сімейні стосунки не бажають після надання судом строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 15473,40 грн. за кредитним договором №ODXRR504610696 від 18.02.2012 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 18.02.2012 року договору № ODXRR504610696 відповідач отримав кредит в розмірі 16006,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 17.01.2017 року має заборгованість у сумі 27131,44 грн., яка складається: 9243,87 грн. заборгованість за кредитом, 8,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 320,13 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 17558,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 12871,06 грн. яка була стягнута рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2014 року з відповідача на користь позивача і різниця становить14260,38 грн. Також необхідно стягнути штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 713,02 грн. штраф (процентна складова). Таким чином заборгованість, яка підлягає стягненню становить 15473,40 грн. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № ODXRR504610696 від 18.02.2012 року, Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості та копією рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2014 року справа №484/952/14-ц підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 24826,09 грн. за кредитним договором № б/н від 09.11.2012 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 09.11.2012 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.01.2017 року має заборгованість у сумі 24826,09 грн., яка складається: 2180,47 грн. заборгованість за кредитом, 17932,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3055 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1158,38 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника № б/н від 09.11.2012 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 31093,46 грн. за договорами про надання споживчого кредиту №200706332 від 06.12.2013 року та № [NUMBER] від 04.02.2014 року та судових витрат - 1600 грн. Підставою позову явилось те, що 06.12.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №200706332 в сумі 5782,12 грн. для придбання товару, строк повернення кредиту 24 місяці. 04.02.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007953201 в сумі 22160 грн. для придбання товару, строк повернення кредиту 36 місяці. Згідно п. 1.2.1 договору для придбання товару банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, визначені договором та додатком 1 «графік платежів», що є невідємною частиною договору. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладеного договір факторингу відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту №200706332 від 06.12.2013 року та № [NUMBER] від 04.02.2014 року укладеними з [PERSON] Банк свої зобовязання виконав, а відповідач свої зобовязання не виконувала і на 02.02.2017 року має заборгованість за договором №200706332 від 06.12.2013 року у сумі 5903,85 грн., яка складається: 4599,64 грн. залишок заборгованості за кредитом; 0,29 грн. - відсотки за користування кредитом; за договором № [NUMBER] від 04.02.2014 року у сумі 25189,61 грн., яка складається: 21544,29 грн. залишок заборгованості за кредитом; 1,38 грн. - відсотки за користування кредитом; Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій вказує, що позов підтримує повністю і просить його задовольнити, а справу просить слухати у відсутність його. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, а позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 34377,85 грн. за кредитним договором № б/н від 06.03.2007 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 06.03.2007 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 31.12.2016 року має заборгованість у сумі 34377,85 грн., яка складається: 3030,27 грн. заборгованість за кредитом, 26184,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1613,23 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № б/н від 06.03.2007 року, Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яку вона виховує та забезпечує самостійно. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість. В судове засідання позивач зявилась, позов свій підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання прибув, позов визнав. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 209534, від 26.12.2013 року, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки № 96 від 03.02.2017 р. дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обста\-вин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одер\-жувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~ Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. З урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, є сумую, що відповідає обовязку\~ батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням\~ мінімальних життєвих потреб дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 грудня 1999 року у Солоницькій сільській раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №8. Під час шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, погляди на життя. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти розлучення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 грудня 1999 року у Солоницькій сільській раді Козельщинського району Полтавської області, актовий запис №8 (а.с.9). Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Дошлюбне прізвище позивачки після реєстрації шлюбу не змінювалось (а.с.9). На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

14.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісяця до досягнення ним повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу, який розірвано 21.06.2011 року, сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та те, що відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved