Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідача видати готівкою, одноразовою операцією через касу банку, належні йому за договором банківського вкладу 3498,20 Євро, з яких 3477,91 Євро - основна заборгованість, 20,29 Євро - заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2014 року між банком та позивачем укладено договір строкового банківського вкладу без поповнення, за яким вкладник зобов'язався передати, а банк прийняти 3477,91 Євро. Банк зобов'язався повернути такий вклад вкладникові і сплатити проценти на умовах та в порядку, визначених договором. День повернення вкладу - 28.11.2014 року. Відсоткова ставка - 7%. Для обліку, банк відкрив на ім'я вкладника рахунок [NUMBER] (вкладний рахунок). Банк зобов'язання не виконав. Заборгованість перед вкладником становить 3498,20 Євро, з них 20,29 Євро - сума невиплачених відсотків. 17.12.2014 року позивач звернувся до банку з письмовою вимогою повернути вклад та сплатити відсотки, але кошти не повернуті. Зазначене порушує право позивача мирно володіти своїм майном. За таких обставин, позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заперечення в письмовому вигляді. Відповідач не заперечує, що 28.10.2014 року між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу. Згідно договору, повернення вкладу та сплата процентів здійснюється банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок [NUMBER], після чого зобов'язання банку за договором вважаються виконаними. День перерахування коштів на зазначений рахунок, банк вважає днем повернення вкладу та процентів. З 28.10.2014 року по 28.11.2014 року банк здійснив сплату процентів у розмірі 17 Євро (вирахувавши 3 Євро з 20 нарахованих, як податок до бюджету) і повернення вкладу у розмірі 3477,91 Євро, шляхом перерахування коштів на рахунок [NUMBER], що підтверджується звітом/випискою. Таким чином, банк належно виконав своє договірне зобов'язання. При цьому банк посилається на те, що виплата коштів [PERSON] має здійснюватись відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки з 06.02.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Від НБУ, які є третьою особою у даній справі, надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, в якій вони просять суд при винесенні рішення врахувати п.п. 9 п. 6 постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», що набрала чинності 03.12.2014 року і діє до 03.03.2015 року. При цьому НБУ не заперечує обов'язку банку виконувати умови договору банківського вкладу. Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які також залучені до участі у справі, в якості третьої особи, надійшло письмове заперечення. В запереченні Фонд просить відмовити в задоволенні позову, оскільки з 21.04.2015 року ПАТ «КБ «НАДРА» здійснює виплати коштів вкладникам за договорами строк дії яких закінчився до 06.02.2015 року. Таким чином, права позивача не є порушеними, на даний час. З 06.02.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці, здійснення якої було продовжено до 05.06.2015 року включно. Згідно з положеннями ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який підлягає застосуванню до даних правовідносин, як спеціальний Закон, - виплати вкладникам в період тимчасової адміністрації не проводяться і такі виплати будуть здійснені відповідно до ст. 26 Закону. Заслухавши пояснення позивача і вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 64 Конституції України - конституційні права не можуть бути обмежені. Право власника вільно розпоряджатися, користуватися та володіти своїм майном, а також право на захист власності, встановлено статтями 319, 386 ЦК України. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частинами 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За ч. 5 даної статті, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно зі статтею 1074 ЦК України - обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається і дана обставина не заперечується сторонами, що 28.10.2014 року між ними було укладено договір [NUMBER] строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення. За договором [PERSON] (вкладник) зобов'язався передати, а банк прийняти грошову суму у розмірі 3477,91 Євро (вклад) і повернути вкладникові вклад та сплатити проценти на умовах та в порядку визначених договором. (а.с. 11) 28.10.2014 року [PERSON] вніс кошти відповідно до договору, про що свідчить квитанція №9766 (а.с. 10). Дана обставина не заперечується сторонами. Згідно п. 2.3 договору, дата повернення вкладу є 28.11.2014 року. Пунктом 2.4 визначено процентну ставку по вкладу, протягом 1 місяця, - 7%. Згідно п. 2.6 договору, повернення вкладу та сплата нарахованих процентів, здійснюється банком за домовленістю сторін, шляхом перерахування коштів на рахунок, після чого зобов'язання банку вважаються виконаними належним чином. (а.с. 11) Згідно пунктів 3.1.2, 3.1.4 договору, вкладник має право на отримання суми вкладу та нарахованих процентів, відповідно до умов договору, а також в будь-який день строку розміщення вкладу звернутися до банку з письмовою заявою про відмову від продовження строку розміщення вкладу. Пунктом 3.4.3 договору, зобов'язано банк забезпечити повне збереження та повернення вкладу з нарахованими процентами; пунктами 3.4.4, 3.4.5 - повернути вклад та сплатити проценти, шляхом перерахування коштів на рахунок. Згідно п. 4.4 договору, сплата процентів здійснюється в останній день строку розміщення вкладу. Проценти нараховані банком, підлягають оподаткуванню, відповідно до Закону - п. 7.6 договору. (а.с. 11) 12.12.2014 року, по закінченню терміну визначеного п. 2.3 договору [NUMBER], [PERSON] звернувся до банку з заявою, в якій просив повернути банківський вклад та нараховані відсотки готівкою. (а.с. 8) 13.01.2015 року банком дано відповідь на вказану заяву, в якій зазначено, що термін розміщення вкладу закінчився 28.11.2014 року і повернення депозитного вкладу та відсотків здійснюється шляхом перерахування відповідних сум на рахунок [NUMBER]. Пославшись на суспільно-політичне напруження, наявність елементів ризику на банківському ринку та економічну ситуацію в країні, банк запропонував [PERSON] перелік можливостей використати кошти на його поточному рахунку. (а.с. 112) Зазначений лист, а також надані банком заперечення, свідчать про те, що кошти (вклад та нараховані відсотки) не були видані [PERSON] готівкою. Посилання банку на те, що по закінченню строку дії депозиту, за заявою [PERSON], гроші переказано на поточний рахунок клієнта, що є повним виконанням умов договору банком - необґрунтоване. Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 №6-140цс13, виклав правову позицію відповідно до якої за змістом статей 526 та 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки); у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Таким чином, виконання умов договору банком має місце за наявності у вкладника реальної можливості отримати й розпорядитися на свій розсуд вкладом. З матеріалів справи вбачається, що після перерахування банком суми вкладу та відсотків на поточний рахунок [PERSON], останній позбавлений реальної можливості розпорядитися своїми коштами, зокрема зняти такі з рахунку готівкою. Зазначене підтверджується листом банку від 13.01.2015 року, а також позицією банку під час розгляду справи, який вважає переказ коштів на рахунок вкладника достатнім для виконання умов договору банківського вкладу. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним, чим порушуються права позивача. Розглядаючи справу «Золотас проти Греції», Європейський суд чітко вказав, що «особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку - в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи». Згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (абз.1 ст.1 протоколу). Враховую всі зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що банк зобов'язаний повернути [PERSON] його вклад та нараховані за договором банківського вкладу відсотки. Позивач зазначив, що розмір вкладу становить 3477,91 Євро, що не заперечується банком і вбачається з матеріалів справи, досліджених вище. Позивач також зазначив, що заборгованість по відсотках становить 20,29 Євро, не надавши доказів на підтвердження вказаної суми. Відповідач визнає, що розмір відсотків належний до фактичної сплати за депозитом позивачу, становить 17 Євро. Зазначені ними обставини, банк підтверджує звітом по депозиту [NUMBER] (а.с. 100-101). Дослідивши такі докази, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний повернути [PERSON] вклад у розмірі 3477,91 Євро та нараховані по договору [NUMBER] відсотки - 17 Євро. Зазначена позивачем сума відсотків - не доведена. Згідно з положеннями статей 15-16 ЦК України та статей 3, 11 ЦПК України, особа самостійно обирає спосіб захисту свого порушеного, оспореного, не визнаного права. Серед способів захисту цивільного права та інтересу, стаття 16 ЦК України називає примусове виконання обов'язку в натурі. [PERSON] просить суд зобов'язати банк видати належні йому кошти готівкою одноразовою операцією через касу банку. Така вимога узгоджується з вищевикладеними нормами матеріального та процесуального права. Посилання учасників справи на те, що в банку введено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим виплата коштів вкладнику не проводиться, а також на те, що [PERSON] має можливість отримати належні йому кошти у визначених для нього відділеннях банків з 21.04.2015 року - безпідставне. Тимчасову адміністрацію запроваджено в банку з 06.02.2015 року (а.с. 88), тоді як [PERSON] звертався до банку з заявою про повернення вкладу і сплату відсотків раніше - 12.12.2014 року (а.с. 8). До суду [PERSON] звернувся 14.01.2015 року. Крім того, пунктом 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено заборону задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, під час тимчасової адміністрації. Проте згідно з ч. 6 ст. 36 даного Закону, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 обмеження, не поширюється на зобов'язання банку, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк дії яких закінчився. Строк дії договору банківського вкладу [NUMBER] закінчився до введення тимчасової адміністрації, що вбачається з раніше досліджених доказів. Також не заслуговують на увагу посилання учасників справи на обмеження, встановлені Постановами Правління НБУ, оскільки обов'язок банку повернути вклад випливає з зазначених вище норм Закону. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позов, зобов'язавши ПАТ «КБ «НАДРА», в особі відділення №1616, видати готівкою одноразовою операцією через касу належні [PERSON] кошти за договором банківського вкладу від 28.10.2014 року № [NUMBER], у валюті вкладу, у розмірі 3494,91 Євро, з яких 3477,91 Євро - основна заборгованість, 17 Євро - заборгованість за відсотками. Згідно курсу встановленого НБУ станом на 12.05.2015 року, 3494,91 Євро еквівалентні 80732,42 грн. (3494,91 х 23,10 = 80732,42 грн.). У зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 807,32 грн. Позивач від сплати судового збору був звільнений, тому кошти стягуються на рахунок держави.

Outcome: partial