overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася 23 вересня 2003 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася 23 вересня 2003 року, яка проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 143419 та довідкою Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 2437 від 12 грудня 2016 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24 липня 2009 року вона перебувала з відповідачем по справі у шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 18.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження доньки батьком записаний відповідач. Останній не цікавиться вихованням доньки, не надає матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини. Донька повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. В зв'язку з цим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що у позивача на утриманні знаходиться малолітня донька - [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області батьком малолітньої [PERSON], [INFO], записаний [PERSON] (а.с. 4). Відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі норм СК України аліменти можуть бути присудженні в долі від доходу одного з батьків. В зв'язку з цим, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 07 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 259. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач тривалий час, з 2014 року не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, внаслідок різних поглядів на життя, несхожість характерів, конфліктів та сварок, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 259, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дитину від шлюбу - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернулася з вказаною заявою до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12 листопада 2016 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер [PERSON], з яким вона в період з травня 2011 року по день його смерті проживала разом однією сімєю без реєстрації шлюбу за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Садова, 39. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, але оформитись в правах спадкоємиці вона не може, оскільки за життя шлюб із померлим не було зареєстровано. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з травня 2011 року по день смерті останнього. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили про її задоволення. Представник заінтересованої особи Очаківської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, надано заяву за підписом міського голови [PERSON], в якій він просить розглядати справу за відсутності представника міської ради, проти задоволення заяви не заперечує. Вислухавши пояснення заявниці, її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерті серії І-ФП № 245916, [PERSON] помер12 листопада 2016 року. Згідно довідки, виданої Очаківською комунальною службою благоустрою № 275 від 15 листопада 2016 року, заявниця здійснила поховання [PERSON], викладене також підтверджується копією свідоцтва про поховання. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання однією сім'єю у період з травня 2011 року по 12 листопада 2016 року заявниці та померлого [PERSON], наявність між ними сумісного побуту, який, зокрема, полягав у наявності спільного бюджету, господарства, речей домашньої обстановки, продуктів харчування. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] проживала однією сім'єю без укладення шлюбу з померлим [PERSON], а тому її вимоги про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Початком спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] слід вважати травень 2011 року, оскільки встановити день початку спільного проживання неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

12 грудня 2016 року головний лікар Краматорської психіатричної лікарні звернувся в суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний заклад в умовах стаціонару без його згоди . В судовому засіданні представник Краматорської психіатричної лікарні підтримала заявлені вимоги і суду пояснила, що [PERSON] у звязку з наявністю тяжкого психічного розладу, який обумовлює неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Прокурор підтримав заяву представника психіатричної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди. Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд вважає, що заяву головного лікаря КЛПУ «Міська психіатрична лікарня» слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування без його згоди . Зазначені обставини підтверджуються поясненням представника психіатричної лікарні, висновком комісії лікарів-психіатрів. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

12 грудня 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області із позовом звернувся [PERSON]. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати його шлюб з [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртним тощо, що призводить до постійних сварок. За таких обставин вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечив проти надання судом строку на примирення, як причину розірвання шлюбу назвав аморальну поведінку відповідача. Відповідач вважає можливим збереження сім'ї, проти розірвання шлюбу заперечила. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Рибачук) [PERSON] зареєстрували шлюб 03 березня 2007 року у Бубнівській сільській раді Локачинського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу подружжя має троє малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]; доньку Христину, яка народилася 04 червня 2009 року; доньку [PERSON], [INFO]. Позивач настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, пояснення сторін у судовому засіданні, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов необхідно задовольнити. Питання про розподіл судових витрат необхідно вирішити згідно з статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили необхідно надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

12 грудня 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи свою заяву тим, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] У документах батька та сина допущена помилка у прізвищі. Так у паспорті батька зазначено [PERSON], а у паспорті сина - [PERSON]. Свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом РАГС м. Суми 18.08.1983 року прізвище, ім'я та по-батькові зазначено «[PERSON]» [INFO] года, батьком дитини зазначено заінтересовану особу - «[PERSON]», матір'ю - «[PERSON]». У подальшому батьку та сину були видані паспорт громадянина з різним перекладом інформації свідоцтва про народження. Станом на день виявлення розбіжностей у прізвищах батька та сина, кожен з них використав дані паспортів для реєстрації майна на своє ім'я, отримав документи про освіту, іншим шляхом набув прав та обов'язків. Заявник [PERSON] має дружину та сина із зареєстрованим прізвищем - [PERSON]. У зв'язку з виявленням допущеної помилки у його паспорті виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між ними та його батьком в судовому порядку. Встановлення родинного зв'язку між батьком та сином потрібне заявнику для правильного оформлення спадщини, оскільки спадкування за заповітом має відмінності у випадку спадкування між особами не пов'язаними родинним зв'язком. В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву, де заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явився, надав заяву, де просив задовольнити заяву та розглядати справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із слідуючих підстав Згідно ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки , наприклад , якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах , що вчиняють нотаріальні дії , свідоцтво про право на спадщину, тощо. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, батьком якого зазначений [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.6) Відповідно до паспорту громадянина України заявник зазначений як «[PERSON]» (а.с.11) Відповідно до посвідчення водія прізвище, ім'я, по-батькові заявника «[PERSON]» (а.с.27) Згідно диплому про отримання заявником вищої освіти заявник значиться «[PERSON]» (а.с. 28) Відповідно до довідки управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований, за адресою: [ADDRESS].(а.с.29) Таким чином, невідповідності в написанні прізвища батька заявника, а саме: - [PERSON] та [PERSON] унеможливлюють підтвердження родинних відносин батька заявника та заявника, які необхідно заявнику для правильного оформлення спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим встановити факт родинних відносин, оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

12 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1940 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 09.12.2016р. о 10 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 09.12.2016р. о 10 год. 13 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна до оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічно бредовий розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

12 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 117/6. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.12.2016р. о 09 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.12.2016р. о 09 год. 15 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Верідубова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора неадекватна, агресивна, напружена, імпульсивна. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний розлад особистості внаслідок епілепсії з дизфоріями та психотичними епізодами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved