Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

13.05.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся Органа опіки та піклування Слов'янської міської ради в інтересах [PERSON], [INFO], до [PERSON] з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває під опікою громадянки [PERSON], [INFO], відповідно до рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 23.01.2014 року № 13, мешкає разом з опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 06.02.2013 №38/3, [PERSON], [INFO], наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з тим, що мати була засуджена вироком Слов'янського міськрайонного суду від 25.11.2011 року до п'яти років позбавлення волі, відомості про батька внесенні в свідоцтво про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Після звільнення, мати бажала забрати дитину на виховання, але не мала паспорту, житло, в якому вона зареєстрована, знаходилося в аварійному стані, у зв'язку з чим вона не мала можливості забрати сина на виховання до своєї родини. На підставі вищезазначених обставин рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2015р. дитину - [PERSON], [INFO], відібрано у матері - [PERSON] [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до Постанови КМУ від 08.10.2008 № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджають належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. У зв'язку з наведеними правовими підставами, служба у справах дітей Слов'янського міської ради вжила певні заходи з даного питання. Направлено запит до служби у справах дітей Лимарської міської ради щодо надання письмового пояснення опікуна стосовно участі матері в утриманні та спілкуванні з дитиною, також з'ясувалася думка самого хлопчика, проводилося бесіда з відповідачкою. За результатами вжитих заходів встановлено наступне. Згідно письмового пояснення опікуна [PERSON], з'ясовано що, [PERSON] вихованням дитини не займається, успіхами та станом здоров'ям не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] не має бажання забрати та виховувати дитину, та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Спеціалістами служби у справах дітей Лиманської міської ради проведено бесіду самим хлопчиком та встановлено, що [PERSON] не бажає проживати з матір'ю, вважає що з опікуном він почуває себе комфортно та надійно. Відповідно характеристики Краснолиманської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2, вказано що мати дитини, [PERSON], проживає окремо від сина в м. Миколаївка і жодним чином не опікується ним. Жодного разу вона не відвідала школи, не поцікавилася навчання та поведінкою сина. Із усної бесіди з відповідачкою, з'ясовано, що її житло знаходиться в аварійному стані, повідомила про своє фактичне місце проживання на час підготовки позову, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та зобов'язалася з'явитись до суду та підтвердити свою позицію під час судового засідання. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей. Відповідно до роз'яснень наданих в п. 16. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р., ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає для її нормального самоусвідомлення; не створюють умов для отримання нею освіти; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природник здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Виховування дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людині і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Представник позивача - Шевченко М.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Прокурор Яшкіна Є.Д., позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Запис про батька дитини - [PERSON], внесений до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (Витяг з ДРАЦС громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.5). Рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 06.02.2013 №38/3, [PERSON], [INFO], наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з тим, що його мати - [PERSON], була засуджена вироком Слов'янського міськрайонного суду від 25.11.2011 року до п'яти років позбавлення волі (а.с.6,7). [PERSON] знаходиться на повному утриманні та перебуває під опікою громадянки [PERSON], [INFO], відповідно до рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 23.01.2014 року №13, та мешкає разом з опікуном за адресою: [ADDRESS], (а.с.8). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2015р. дитину - [PERSON], [INFO], відібрано у матері - [PERSON] [INFO], без позбавлення її батьківських прав (а.с.10-11) і підставою того стали встановлені у суді факти ухилення [PERSON] ві виконання нею своїх батьківських прав, щодо виховання сина [PERSON]. З часу постановлення рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2015р. і до часу розгляду даного позову у суді, [PERSON] не змінила свого відношення стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до Постанови КМУ від 08.10.2008 № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджають належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-679 від 30.05.2016 року, позбавлення батьківських прав матері, [PERSON], [INFO], необхідно для надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування малолітньому [PERSON], [INFO], для вирішення питання подальшої долі дитини. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини від 20.05.2016 року, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що матір, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її дитини, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], його виховання та утримання, що суд розцінює як ухилення від виховання сина та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання свого сина, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164 СК України, ст. ст. 10, 11, 62, 64, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved