Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

13 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі в обґрунтування якого зазначила, що вона працювала покоївкою ЖКВ у ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з 15 квітня 2002 року по 30 вересня 2002 року. З 01 січня 1999 року підприємство припинило виплачувати заробітну плату працівникам Рішенням Словянського міського суду від 28 вересня 2015 року стягнуто з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» заборгованість по заробітній платі в розмірі 1005 грн. 54 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн. 00 коп. Виконавчий лист було направлено до виконавчої служби для виконання. 22 вересня 2015 року листом Державної казначейської служби України було розяснено, те що враховуючи, що боржник ВАТ «Словянський керамічний комбінат» відсутній на обслуговуванні Головного управління Державної казначейської служби України, пакет документів щодо виконання рішення суду повернено без виконання. Посилаючись на п. 2 ст. 619 ЦК України, та той факт, що частка державної власності майна у фонді підприємства складає 92,9 % вважає відповідачем по справі Фонд Державного майна України, який несе субсидіарну відповідальність згідно Закону. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 1005 грн. 54 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в розмірі, зазначеному в уточненій позовній вимозі від 18 грудня 2015 року. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача, Фонду державного майна України, у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про поштове відправлення та звіти про електронне відправлення на адресу відповідача позовної заяви від 13 листопада 2015 року та уточнених позовних заяв від 30 листопада 2015 року та 18 грудня 2015 року (а.с.10, 13, 18, 21). Про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, прийнявши вимоги позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових правовідносинах з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з 15 квітня 2002 року по 30 вересня 2002 року. Рішенням Словянського міського суду Донецької області від 28 вересня 2015 року стягнуто з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1005 грн. 54 коп. та моральну шкоду у сумі 500 грн. 00 коп. (а.с.4-6). З повідомлення Управління Державної виконавчої служби Головного Управління Юстиції у Донецькій області від 28 листопада 2013р. вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості, яка виникла з трудових правовідносин на користь громадян. Як вбачається з повідомлення Словянської міської ради від 21 червня 2013р., корпоративне право на управління майном підприємства ВАТ «Словянський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України. Частка державного майна в уставному фонді підприємства складає 92,9%. Проте, суд не може погодитися з доводами позивача про те, що Фонд державного майна України має нести субсидіарну відповідальність за дії ВАТ «Словянський керамічний комбінат» виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. У відповідності до ст. 63 ЦК України, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти державне підприємство, що діє на основі державної власності. Частиною 1 ст. 176 ГК України передбачено розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, засновником ВАТ «Словянський керамічний комбінат» є держава в особі Фонду Державного майна України. З врахуванням викладеного, можливо дійти висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Словянський керамічний комбінат» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник \~\~не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника.\~Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст. 176 ЦК України, підтверджується статутом ВАТ «Словянський керамічний комбінат», згідно якого підприємство є юридичною особою, \~\~створеною державою, яка не відповідає за зобовязаннями держави та акціонерів, а держава не відповідає за зобовязаннями Товариства, отже за своєю юридичною природою ВАТ «Словянський керамічний комбінат» не є казенним підприємством, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Словянський керамічний комбінат»\~ та Фонду держмайна України не розповсюджуються. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що Фонд державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Словянський керамічний комбінат», до того ж не являється правонаступником ВАТ «Словянський керамічний комбінат». У звязку з викладеним, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, у суду немає. На підставі ст.ст. 176, 619, 625 ЦК України, ст. 63 ГК України,

Outcome: dismissed