overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

14.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Одрадівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5, 48 га, розташованої на території Одрадівської сільської ради Новотроїцького районного суду Херсонської області, яка належала покійному чоловіку матері - [PERSON], так як за життя [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав. Позивач є єдиною законною спадкоємицею, інших осіб, які мають право на спадщину немає, але в силу свого матеріального становища та пригніченого психологічного стану пропустила встановлений строк для прийняття спадщини за законом, у зв'язку з чим не може реалізувати право власності щодо залишеного спадку. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, наполягає на позовних вимогах. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] [PERSON] являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 48 га, котра розташована на території Одрадівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.01.2011 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2015 року [PERSON] померла [INFO]. Матеріалами справи підтверджено факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], а також ту обставину, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після померлої матері. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин - скрутне матеріальне становище та юридична необізнаність. Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України, таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

14.07.2016 року позивач державне підприємство «Обєднана гірничо-хімічна компанія» (далі ДП «ОГХК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 46331,83 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач була звільнена 11 березня 2016 року з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №98 від 09.03.2016 року). Під час звільнення з нею було повністю проведено розрахунок, а саме нараховано та виплачено серед іншого: - вихідну допомогу, одноразову допомогу та матеріальну допомогу при звільненні. На виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, [PERSON] було поновлено з 12 березня 2016 року на роботі. Як вважає позивач , що зазначена вище виплата в сумі 46331,83 грн. є безпідставно набутою відповідачем і такою, що підлягає поверненню позивачу. Тому просить суд стягнути з відповідача вказану суму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити та підтримала надані нею письмові заперечення, з яких вбачається, що позов вона не визнає і вважає його незаконним та необгрунтованим. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно наказу № 98 (розпорядження про припинення трудового договору (контракту) від 11.03.2016 року [PERSON] звільнена з посади інженера другої категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказ підписано директором філії, тобто повноважною особою. З наказом позивач ознайомлена 11.03.2016 року та отримала розрахунок при звільненні, що включав: виплату їй вихідної допомоги, одноразової допомоги, матеріальної допомоги та компенсації за невикористані дні відпустки, в розмірі 46331,83 грн., що не заперечувалося учасниками процесу у судовому засіданні. (а.с.5). Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року [PERSON], було поновлено на роботі з стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.7-17). На виконання даного рішення суду, наказом № 426-П від 16.05.2016 року про поновлення на роботі,- [PERSON] було поновлено на посаді інженера другої категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату з 12.03.2016 р. (а.с.6). Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв'язку,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 25.09.2010 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, так як у них несумісні характери, часто виникають непорозуміння з багатьох питань подружнього життя, вдення домашнього господарства та розподілу коштів сімейного бюджету. Протягом п'яти останніх років сторони проживають окремо. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов визнає у повному обсязі та просить відновити її дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.05.1990 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у Козельщинському районному ЗАКС Полтавської області, свідоцтво про шлюб серія ІІ-КЕ, №267939, актовий запис за №15. Від спільного проживання та шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, одруження виявилось невдалим. Протягом тривалого часу відповідач виявляє неповагу. Спільних інтересів вони не мають. Фактично шлюбні відносини припинені, тривалий час позивач практично не спілкується з відповідачем. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 травня 1990 року у Козельщинському Р/в ЗАГС Полтавської області, актовий запис №15 (а.с.7). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення винагороди за договором підряду в розмірі 10185 грн та про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи в розмірі 10185 грн (який змінив позов в судовому засіданні у вищевикладеній редакції) та підтримав його в ході судового засідання. Представник відповідача позов не визнав Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що згідно договору на виконання роботи №121 від 15.12.2015 року сторони домовились про виконання позивачем робіт по обслуговуванні котельні протягом 15.12.2015 року 15.03.2016 року і винагорода за їх виконання повинна становити 10185 грн. Позивач як підрядник вказані роботи виконав у повному обсязі (про що свідчать акти виконаних робіт), але відповідач як замовник не здійснив їх оплату в розмірі 10185 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.837, 854 ЦК України, не виплатив позивачу винагороду за вказаним договором підряду порушені права позивача підлягають судовому захисту, із стягненням з відповідача грошових коштів в розмірі 10185 грн, з утриманням із вказаної суми податку та обовязкових платежів і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову. Виходячи з того, що позивач не перебував протягом 15.12.2015 року 15.03.2016 року в трудових відносинах з відповідачем позов в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи задоволенню не підлягає, так як він не ґрунтується на положеннях ст.ст.115-117 КЗпП України. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі і у них 27.06.2015 року народилася дочка [PERSON], відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження дитини за вказівкою матері в порядку визначеному ст.135 ч.1 Сімейного кодексу України. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у поданих запереченнях від 08.09.2016 року позов не визнала, але підтвердила в них той факт, що позивач є біологічним батьком дитини. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.51 ч.1 Конституції України, право на батьківство охороняється законом. Відповідно до положень ст.126 ч.1 Сімейного Кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява подається як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 СК України передбачає, що за відсутністю заяв, право на подання яких встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мешкали спільно, проявляли турботу один відносно одного, мали спільний бюджет. 27.06.2015 року у місті Чернігів Чернігівська область у сторін народилася дочка [PERSON], батьком якої є позивач (ця обставина визнається відповідачем), але відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження дитини за вказівкою матері у порядку визначеному ст.135 ч.1 Сімейного кодексу України, так як шлюб сторони не зареєстрували і спільну заяву про реєстрацію дитини не подавали. Визнання судом батьківства відповідача потребує внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в контексті позовних вимог. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову, з покладанням на відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом з вимогами про визнання виконавчого документу - виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. від 24.09.2014 року, номер у реєстрі 1478 про звернення стягнення на нерухоме майно позивача, переданого в іпотеку - двокімнатну квартиру [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №594/ФКВ-07 від 09.11.2007 року у розмірі 600840,55 грн на користь відповідача 1, яка виникла станом на 11.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню, про визнання припиненим іпотечного договору від 09.11.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» та позивачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача 1 у поданих запереченнях позов не визнав. Відповідача 2 у судове засідання не прибув. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи,, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яке порушує право. Статтями 3 ч.1, 10 ч.3 ЦПК України громадянам гарантоване право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.24 ч.ч.1-3 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інш не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Суд встановив, що відповідач 1, порушуючи вимоги ч.3 ст.24 Закону України «Про іпотеку», правочин про відступлення прав за іпотечним договором (а саме - договір про передачу активів та кредитних зобов'язань УКРПРОМБАНКУ на користь ДЕЛЬТА БАНКУ від 30.06.2010 року) не піддав державній реєстрації у встановленому законодавством порядку, а тому у відповідача 1 не виникло право вчиняти виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки, з визнанням іпотечного договору припиненим з 30.06.2010 року (оскільки у відповідача 1 не виникло право вимоги за іпотечним договором з вищевикладених мотивів), що є підставами для повного задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідачів у дольовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить суд вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у вселенні та проживанні [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідачка чи її представник в судове засідання не з'явилися, неодноразово повідомлялися судом належним чином,про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача та його представника, оскільки у справі достатно даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вислухавши пояснення позивача, вивчив доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилась [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про народження [NUMBER]). Відповідно до повідомлення Центрального відділу ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 19.05.2016 р., припинена перевірка за заявою [PERSON] щодо вжиття заходів до матері [PERSON], яка на протязі півроку не допускає до місця мешкання за адресою: [ADDRESS], не відає документи та речі. Як пояснила у судовому засіданні [PERSON], вона проживає разом з батьком, оскільки мати вигнала її з спірної квартири та не надає доступу до неї. Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Вирішуючи питання щодо правовідносин, які склалися між сторонами, суд враховує, що згідно ст. 156 Житлового кодексу, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 9, 150 ЖК України, наведених статей ЦК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

14.07.2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та третьої особи та просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,121 га, що розташована на території Єгорівської сільської ради, СТ «Спутник» масив «Отрадово-3», ділянки №23,28,56, цільове призначення для ведення садівництва, яка належала померлій 24.12.2009 року [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 02 лютого 2001 року, виданого Єгорівською сільською радою народних депутатів Роздільнянського району Одеської області на підставі рішення 12 сесії ХХІІІ скликання Єгорівської сільської ради народних депутатів Роздільнянського району, Одеської області від 24 травня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4401. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24 грудня 2009 року померла його мати [PERSON]. За життя мати не склала заповіт, тому має місце спадкування за законом. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, але не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку по вищевказаній адресі, оскільки відсутній кадстровий номер на земельну ділянку, витяг з державного реєстру земель, а державний акт на право власності на цю земельну ділянку, що видавався спадкодавцю, на думку нотаріуса, не відповідає нормам чинного законодавства та є недійсним, оскільки в ньому міститься інформація про дві земельні ділянки загальною площею 0,121 га, про що позивач отримав листа від нотаріуса. Позивач не має можливості отримати два державні акти на вказані земельні ділянки, що належали спадкодавцю на своє ім'я, а тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав, просив розглядати справу у свою відсутність, про що надав заяву від 20.07.2016 року (вх..№5870 від 21.07.2016 року). Третя особа заперечень на позов не надала, у судове засідання не зявилася, будучи належним чином сповіщена про час, дату і місце розгляду справи за місцем знаходження, не заперечувала проти задоволення позову та просила розглядати справу у свою відсутність, про що надала заяву від 21.07.2016 року (вх..№5959 від 26.07.2016 року). Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: partial