Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

14 вересня 2015 року Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області як орган опіки звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її дочки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання цієї дитини. Свої доводи позивач мотивував тим, що відповідачка вихованням дочки [PERSON] не займається, дозволяє собі жорстоке поводження з дитиною, характеризується негативно. 28.08.2015 року дитина потрапила в лікарню в непритомному стані з діагнозом отруєння медикаментами, пневмонія, підозра на побиття. Мати не виконала свого обов'язку лікувати дитину та вчасно звернутись за медичною допомогою, не відвідувала дитину в лікарні. Після виписки з лікарні дочка відповідачки була тимчасово передана на виховання тітці дитини - [PERSON], яка є рідною сестрою відповідачки. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила ухвалити рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав та передачу дитини на виховання сестрі відповідачки /тітці дитини/ [PERSON] Також просила стягнути з відповідачки аліменти на утримання її дочки [PERSON] до її повноліття. Прокурор в судовому засіданні наполягала на частковому задоволенні позову, просила відібрати дитину від відповідачки без позбавлення останньої батьківстьких прав. Також просила стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, заперечувала факт невиконання нею батьківських обов'язків та жорстокого поводження з дитиною. Проти позовної вимоги про позбавлення батьківських прав заперечувала, посилаючись на те, що вона не ухиляється від виконання батьківських обовязків, утримує дитину, створює умови для проживання дочки у себе вдома. Пояснила, що після розірвання шлюбу з чоловіком їхня спільна малолітня дочка [PERSON] проживає за рішенням суду з батьком. Після судового процесу, внаслідок якого її старшу дочку передали на проживання батьку, у неї трапився нервовий зрив, з приводу чого вона зверталась за медичною допомогою та проходила курс лікування. У 2013 році вона народила дочку [PERSON], батько дитини записаний з її слів, вона є матірью-одиначкою. Вона отримує на дитину виплату від держави при народженні, а також соціальні виплати як мати-одиначка та як малозабезпечена. Дитину доглядає, любить, годує, створює всі необхідні умови проживання, тримає город, вирощує все необхідне. Іноді у неї відбуваються нервові розлади, у зв'язку з чим вона у 2014-2015 роках декілька разів перебувала на лікуванні. В цей час дитину доглядала її матір. 26.08.2015 року її дочка [PERSON] захворіла, у дитини підвищилась температура. Вона 2 дні лікувала дитину наявними в домі ліками: анальгином та аспірином, проте стан дитини не покращувався, та дитині ставало гірше. 28.08.2015 року ввечері вона вирішила викликати швидку медичну допомогу, у зв'язку з чим звернулась до сусідів з проханням зателефонувати в лікарню. Каретою швидкої допомоги вони з дитиною були доставлені в Городнянську лікарню, звідки дитину переправили до Чернігівської обласної лікарні, де її до дитини не допустили. З 29.08.2015 року вона сама знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу нервового розладу, у зв'язку з чим не могла відвідати дитину. В період перебування дочки в лікарні з дитиною погодилась знаходитись її рідна сестра [PERSON], яка доводиться дитині рідною тіткою. Після лікарні дитину Орган опіки передав її сестрі [PERSON], в якої дитина знаходиться до цього часу. Відповідачка заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та передачі дитини на виховання [PERSON], у разі ухвалення рішення про відібрання просила дитину передати на виховання до її матері (бабусі дитини), яка проживає в одному з нею селі Кузничи Городнянського району та яка не заперечує проти виховання онуки [PERSON]. Після оголошеної перерви відповідачка двічі в судове засідання не з'являлась, про дату час і місце була повідомлена належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідні підтвердження зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток. У зв'язку з повторною неявкою відповідачки в судове засідання, яка була повідомлена про час і місце судового розглояду справи, суд зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення у даній справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судовому засіданні просила ухвалити рішення про відібрання дітити від відповідачки та залишення дитини у неї на невизначений період, оскільки вона турбується про стан здоров'я дитини, яка є дуже маленькою та не може себе обслуговувати, а стан здоров'я відповідачки в періоди загострення її хвороби не дозволяє їй дбати про маленьку дитину, що може призвести до тяжких наслідків. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідачка доводиться їй дочкою. Після народження дочки [PERSON] відповідачка проживає в своєму будинку з цією дитиною в селі Кузничи Городнянського району. В цьому ж селі проживає і вона сама з чоловіком. Відповідачку та онуку постійно провідує. Відповідачка піклується про дочку [PERSON], створює всі необхідні умови для проживання дитини, фізичних покарань до дитини не застосовує. Іноді у відповідачки трапляються нервові зриви, після яких вона лікується стаціонарно, а в цей момент саме вона доглядає онуку. Під час загострення у стані здоров'я відповідачки траплялися випадки, коли відповідачка забирала дитину та відправлялася з нею в невідомому напрямку, а родичі змушені були шукати її по навколишніх селах, в тому числі в нічний час, а також відповідачка в присутності дитини била вікна, перебуваючи у власному будинку. При цьому відповідачка не могла пояснити причину такої поведінки. 26 серпня 2015 року вона бачила відповідачку та онуку, яка була в нормальному стані. В нічний час 28.08.2015 року вона дізналась про хворобу онуки [PERSON], при цьому відповідачка заперечувала факт побиття дитини, наполягала на тому, що дитині стало погано внаслідок хвороби, пояснила, що лікувала дитину зарознижуючими препаратами. З 29.08.2015 року відповідачка перебувала в лікарні на стаціонарному лікуванні, тому не мала можливості відвідувати дитину та піклуватися про неї. Але вона сама та її інші дві дочки відвідували дитину в лікарні, допомагали придбавати ліки, а її дочка [PERSON] перебувала з [PERSON] в лікарні, після чого забрала дитину до себе додому, де [PERSON] знаходиться і зараз. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідачка є її рідною тіткою. Їй відомо, що відповідачка, перебуваючи з дочкою [PERSON], в нічний час залишала місце свого проживання та її знаходили в іншому селі під час прямування в бік лісу. При цьому дитинка була голодна, а відповідачка не могла пояснити причину своєї поведінки. За станом здоров'я відповідачка не завжди може забезпечити догляд за дитиною. Вони, як родичі відповідачки, переймаються станом дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідачка доводиться їй рідною сестрою. Відповідачка піклується про дочку [PERSON], створює всі необхідні умови для проживання дитини, фізичних покарань до дитини не застосовує. Іноді у відповідачки трапляються нервові зриви, після яких вона лікується стаціонарно. 30.08.2015 року вона дізналась про хворобу [PERSON], вона особисто відвідувала дитину, придбавала ліки, а її сестра [PERSON] перебувала з [PERSON] в лікарні, після чого забрала дитину до себе додому, де [PERSON] знаходиться і зараз. Особисто вона заперечує проти передання дитини сестрі [PERSON] та вважає за необхідне повернути дитину матері. Свідки [PERSON], [PERSON], які є лікарями Городнянської ЦРЛ, в судовому засіданні показали, що 28.08.2015 року [PERSON] потрапила в лікарню каретою швидкої медичної допомоги. Дитина була в комі, температура тіла дитини перевищувала 40 градусів. На обличчі дитини була розлита синюшність, у зв'язку з чим виникла думка про падіння або побиття дитини. Відповідачка не могла пояснити причину такого тяжкого стану дитини, а також чітко не відповідала, які медичні препарати та в яких дозах давала дитині.Також відповідачка не пояснила, чому вчасно не викликала лікаря. Заслухавши представника позивача та відповідачку, третю особу, зясувавши думку прокурора, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва серії І-ЕЛ №143666 про народження [PERSON], народилась 27 листопада 2013 р., батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 14) Підставою заявленої вимоги про позбавлення батьківських прав позивач визначив жорстоке поводження матері з дитиною, а саме дані Чернігівської обласної лікарні про побиття дитини, а також ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Доказами справи вчинення відповідачкою насилля над дитиною, а також систематичне умисне ухилення від виконання обов'язків по вихованню дочки [PERSON] достовірно не підтверджено. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона /він/ жорстоко поводяться з дитиною. Проте з пояснень представника позивача, показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не вбачається, що відповідачка в своїй поведінці відносно дочки допускала грубість, застосовування фізичних покарань. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Поясненнями відповідачки, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М, а також письмовими доказами справи підтверджено, що з народження дочки [PERSON], батько якої записаний зі слів відповідачки, остання є матірью-одиначкою, виховує дитину одна. Письмовими доказами, а саме актом обстеження побутових умов за місцем проживання відповідачки будинку №3 по пр. Комсомольському в с.Кузничі Городнянського району, підтверджено, що відповідачка створює необхідні умови проживання. Судом встановлено, що у 2014-2015 роках відповідачка декілька разів перебувала на лікуванні в Чернігівській психоневрологічній лікарні. В цей час дитину доглядала її матір. На протязі цього періоду мали місце поодиноки випадки, коли відповідачка не дбала про дитину, не зважаючи на її вік, а саме в серпні 2014 року відповідачка з дитиною були доставлені в нічний час до Городнянської районної лікарні, під час чого було з'ясовано, що дитина тривалий час була голодна, а відповідачка в нічний час ходила по селу Лемешівка Городнянського району та була знайдена на околиці села біля лісу. У 2015 році, відповідачка, перебуваючи вдома з дочкою [PERSON], побила вікна в своєму будинку. Причину подібної поведінки відповідачка суду не пояснила, але зазначила, що пов'язує такі свої дії з періодами загострення наявного у неї захворювання. 26.08.2015 року [PERSON] захворіла. Відповідачка 2 дні лікувала дитину наявними в неї жарознижуючими ліками, проте стан дитини не покращувався. 28.08.2015 року в нічний час, коли стан дитини був критичний, відповідачка звернулась до сторонніх осіб з проханням викликати медичну допомогу. Каретою швидкої допомоги відповідачка з дитиною були доставлені в Городнянську лікарню, звідки дитину переправили до Чернігівської обласної лікарні. З 29.08.2015 року відповідачка знаходилась на стаціонарному лікуванні, у зв'язку з чим не могла відвідати дитину. В період перебування дитини в лікарні з нею погодилась знаходитись рідна сестра відповідачки [PERSON], яка доводиться дитині рідною тіткою. Після лікарні дитину Орган опіки передав за письмовою заявою [PERSON], в якої дитина знаходиться до цього часу. За даними Чернігівської психо-неврологічної лікарні відповідачка протягом 2014 - 2015 років перебувала на лікуванні в цій лікарні. (а.с.58) Згідно довідки Городнянської ЦРЛ відповідачка перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2014 року з приводу психічного захворювання. Пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 вказує на те, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Дані про поодинокі випадки неналежного догляду та неналежного лікування дитини відповідачкою судом оцінюються в сукупності з іншими доказами по справі, якими підтверджується, що відповідачка піклується про розвиток дитини забезпечує необхідне харчування, догляд, спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; виявляє інтерес до її внутрішнього світу. В силу положень ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, при вирішенні питання спілкування з дитиною або питання про позбавлення батьківських прав, суд повинен виходити не з інтересів батьків, а з інтересів та захисту прав дитини. Відповідно до ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду висновок щодо розвязання спору одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також інших документів, які стосуються справи. Наявний у справі висновок органу опіки та піклування від 14.09.2015 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав ніякими доказами не обґрунтований і містить не підтверджені дані. /а.с.4/ Органом опіки та піклування не перевірялися стосунки відповідачки з дитиною. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial