Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

13.09.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини фактично були припинені з липня 2016р. та вони почали жити окремо, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на ставлення до їхнього сімейного життя, спільне господарство ними разом не ведеться. Від даного шлюбу є малолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивача. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. Позивач в позовній заяві також зазначає про залишення їй зміненого прізвища у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте 02.11.2017р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи провести за її відсутності, не надавати строку для примирення, витрати зі сплати судового збору залишити за нею. Також зазначила, що дитина буде проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 02.11.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розгляд справи провести за його відсутності, не надавати строку для примирення. Також зазначив, що дитина буде проживати з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2016р. сторони уклали шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис №4 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 121170 від 12.03.2016р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Балабан було змінено на Кожуховська. Від шлюбу є спільна малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП №121170), яка проживає біля матері. Фактично сторони з липня 2016р. не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Щодо зазначенням позивачем в позовній заяві про залишення їй зміненого прізвища у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином за позивачем слід залишити змінене, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, прізвище [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved