Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

14.12.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна до відповідача [PERSON] 24.01.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15.03.2018 року. 15.03.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 31.05.2018 року 31.05.2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням відповідача для вирішення питання про надання правової допомоги. Справу призначено до розгляду на 05.09.2018 року. 05.09.2018 року закінчене підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.10.2018 року. Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 29.10.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди суму 7286 грн. 40 коп., та 10000 грн., на відшкодування спричиненої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: він є власником транспортного засобу «RENAULT Duster» реєстраційний номер [NUMBER]. 14 лютого 2016 року приблизно о 13-00 год., він разом зі своєю матір'ю виїхав зі своєї дачі, яка розташована поблизу санаторію «Славутич» в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області. В той час, коли він рухався на автомобілі вздовж берега річки Дніпро, поблизу санаторію «Славутич» на дорогу раптово вибіг відповідач. Останній швидко підбіг до його автомобіля та вдарив своєю рибальською пешньою по передньому водійському склу його автомобіля, викрикуючи при цьому: «Що він тут робить?». Від нанесеного удару дзеркало заднього виду з водійської сторони розбилось. Після скоєних відповідачем протиправних дій він відразу поїхав з місця події та невідкладно звернувся з заявою про вчинене правопорушення до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. З відповідачем до даної події він не був з знайомий. В подальшому працівники поліції встановили особу відповідача, яким виявився [PERSON], [INFO]. На підставі поданої ним заяви були внесені відомості про вчинене правопорушення до ЄРДР за № 1201604043000183 від 14.02.2016 року та розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню. 15.02.2016 року його було допитано в якості потерпілого, а відповідача в якості свідка. Свою вину у вчиненому відповідач визнав повністю та підтвердив, що він дійсно пошкодив його автомобіль вдаривши по дзеркалу заднього виду, що розташоване зі сторони водія. Від нанесеного удару дзеркало розбилось, що підтверджується протоколом допиту відповідача від 15.02.2016 року. Окрім того відповідач пояснив скоєне ним, що його дії були викликані тим, що на його автомобілі були номери Російської Федерації, що його дуже обурило та пригнічувало. Так як на сході України проводилась антитерористична операція та відбувались військові дії з російськими військами. Після того як Верхньодніпровським відділенням поліції було розпочате досудове розслідування, відповідач зрозумів неправомірність своїх дій. Вибачився за вчинений вчинок та погодився компенсувати йому за власний рахунок ремонт автомобіля. Запевнивши, що відшкодує спричинені збитки в повному обсязі добровільно. Він повірив відповідачу, вважав, що останній зрозумів свою помилку та погодився на відшкодування збитків, завданих відповідачем його транспортному засобу. На цій підставі між ним та відповідачем була затверджена угода про примирення. Через деякий час він ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, зрозумів, що відповідач у вчиненому ним правопорушенні не розкаявся, належних висновків для себе не зробив. Заподіяну йому шкоду не відшкодував. Більше того після укладення угоди про примирення відповідач почав вести себе зухвало по відношенню до нього. Він зрозумів, що відповідач ввів його в оману та компенсувати завдані йому збитки наміру не має. Відповідач почав уникати зустрічей з ним, не відповідати на телефонні дзвінки. А потім почав погрожувати йому фізичною розправою, надсилаючи на його телефон СМС-повідомлення відповідного характеру. А потім на його дзвінки взагалі перестав відповідати. 09.11.2016 року він змушений був сам відремонтувати свій автомобіль. Згідно рахунку-фактури № А000000106 від 09.11.2016 року, загальна вартість ремонту його автомобіля склала 7286 грн. 40 коп. Дана сума ним сплачена, що підтверджується копіями чеків. Таким чином вартість спричиненого йому матеріального збитку складає 7286 грн. 40 коп.. Крім матеріальної шкоди йому спричинена і моральна шкода, яка виявилась у постійних хвилюваннях, які він переживав із-за пошкодження його автомобіля. Крім того в автомобілі знаходилась його мати, коли відповідач вчинив дії по пошкодженню його автомобіля. Така подія вплинула на стан здоров'я його та здоров'я його матері. Остання почала хворіти на фоні переживань. Вони змушені були приймати заспокійливі засоби, а мати проходити лікування. Невдовзі після вказаної події його мати померла. Вважає, що саме дії відповідача спричинили такі наслідки для його матері, що й стало підставою звернення до суду В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачем була подана заява про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням його за межами держави. Однак, дана обставина ніякими доказами не підтверджена. Як і попередні заяви, які подавались відповідачем на відкладення розгляду справи, але будь-які докази на підтвердження викладених в заявах про відкладення розгляду справи обставин, відповідач суду не надавав. За даних обставин суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача в судове засідання є неповажними, та така його поведінка має наслідком уникнення відповідальності за скоєне. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником транспортного засобу «RENAULT Duster» реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується паспортом транспортного засобу. 14 лютого 2016 року приблизно о 13-00 год., позивач разом зі своєю матір'ю виїхав зі своєї дачі, яка розташована поблизу санаторію «Славутич» в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області В той час, коли позивач рухався на автомобілі вздовж берега річки Дніпро, поблизу санаторію «Славутич», на дорогу раптово вибіг 3 відповідач. Останній швидко підбіг до його автомобіля та вдарив своєю рибальською пешньою по передньому водійському склу автомобіля позивача , викрикуючи при цьому: «що він тут робить?». Даний факт підтверджується показаннями свідка [PERSON], який пояснив, що він круглий рік проживає на дачі, яка розташована поблизу санаторію «Славутич». Недалеко від його дачі розташована дача матері позивача, і позивача і його матір він добре знає. В той день він зранку був на зимовій рибалці. Недалеко від нього рибалили два чоловіка. Відповідач та, як він зрозумів із телефонної розмови, його тесть. Коли настав обідній час він пішов на свою дачу пообідав та повернувся знову на рибалку. Відповідач зі своїм напарником також пообідали, із вживанням спиртних напоїв. Так як почали йти до берега і їм потрібно було піднятись на взгірок, що було дуже важко для них, та рибаки потішались з цього приводу. Потім він побачив, що по дорозі їде на автомобілі його сусід по дачі. Далі він почув крик, дзвін скла. Відповідач стояв та махав пешньоюв напрямку автомобіля. Автомобіль позивача не зупинявся та поїхав далі. Через деякий час приїхали працівники поліції та опитували рибаків з приводу даної події, в тому числі і його. Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача на автомобілі позивача було розбите дзеркало заднього виду з водійської сторони та розбилось водійське скло, що підтверджується наданими суду фотознімками. Також судом встановлено, що з приводу даної події позивач звернувся з заявою про вчинене правопорушення до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. На підставі поданої ним заяви були внесені відомості про вчинене правопорушення до ЄРДР за № 1201604043000183 від 14.02.2016 року та розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню, що підтверджується повідомленням Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 06.03.2017 року. З протоколу допиту відповідача від 15.02.2016 року вбачається, що відповідач не заперечував даної події та пошкодження скла на автомобілі позивача. Свої дії пояснював неприязню до жителів Російської Федерації, що підтверджується копією протоколу допиту. Таким чином факт спричинення майнової шкоди позивачу у вигляді пошкодження автомобіля саме відповідачем знайшов своє підтвердження на підставі наданих позивачем доказів. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст.. 22 ЦК України - Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з наданих суду доказів 09.11.2016 року позивач сам відремонтував належний йому автомобіль. Згідно рахунку-фактури № А 000000106 від 09.11.2016 року загальна вартість ремонту автомобіля «RENAULT Duster» реєстраційний номер [NUMBER] склала 7286 грн. 40 коп. Дана сума сплачена позивачем, що підтверджується копіями наданих чеків про оплату. Вирішуючи питання про розмір відшкодування спричиненої позивачеві майнової шкоди, суд враховує фактичні пошкодженні автомобіля в наслідок дій відповідача. А саме пошкодження переднього скла автомобіля, пошкодження дзеркала заднього виду зі сторони відповідача та подряпини на дверях, що підтверджене позивачем та вбачається з наданих суду фотознімків. Відповідно суд вважає за можливе виключити із суми, яка підлягає відшкодуванню затрати на мойку автомобіля та затрати зазначені в рахунку фактурі як «скло дверцят нижн», так як доказів про спричинення пошкодження скла дверей суду не надано. Відповідно судом зменшується сум відшкодування на 500 грн., за дані деталі та роботи. В свою чергу, в зв'язку із зменшенням суми відшкодування, судом зменшується і сума ПДВ до 1100 грн. За наведених обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 6672 грн., на відшкодування спричиненої майнової шкоди. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.2,3 ч. 2 ст. 23 ЦК України - Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; Так, судом встановлено, що в результаті протиправних дій відповідача була спричинена шкода майну позивача, а саме був пошкоджений автомобіль позивача. Також завдані хвилювання як самому позивачу та і його матері, особі похилого віку, яка знаходилась під час події в салоні автомобіля. При цьому будь-якої негативної поведінки зі сторони позивача, яка б мала наслідком вчинення щодо нього протиправних дій відповідачем не було. Позивач до даної події не був знайомий з відповідачем, не застосовував до відповідача чи членів його сім'ї ніяких протиправних дій, не вчиняв дій щодо образливих чи принизливих дій. Належність особи чи її майна до іншої держави, сама по собі не може бути підставою до національної неприязні, а тим паче до вчинення протиправних дій. За даних обставин суд приходить до висновку, що в результаті протиправних дій відповідача позивачу та його матері була спричинена моральна шкода. Відповідно до ст. 1167 ЦК України - Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяній фізичній або юридичній особі незаконним діями, або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати. зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість виражених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, зваженості та справедливості. Враховуючи, що збитки у позивача виникли в результаті вчинення протиправної поведінки відповідачем. Наслідком даної поведінки було протиправне пошкодження майна позивача. За даних обставин, суд з урахуванням ступеню, глибини та тривалості моральних страждань, понесених позивачем, та його матір'ю, а також з урахуванням суми спричинених збитків, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн., на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Доводи, що дії відповідача призвели до смерті матері позивача, судом оцінюються критично, так як мати позивача була особою похилого віку. Мала захворювання, пов'язані з віком, про що свідчить надана медична документація. Крім того мати позивача померла більше ніж через рік після вказаної події. Тому причинного зв'язку між протиправними діями відповідача та смертю матері позивача суд не вбачає та за даних обставин не збільшує суму відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На основі ст. 22, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial