Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

14 червня 2019 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 жовтня 2003 року Добропільським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 262. Позивач зазначив, що їхнє сімейне життя не склалося, не зійшлися характерами, їх сім`я розпалася. Вважає, що примирення між ними неможливе. Крім того зазначила, що від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб. Ухвалою Добропільського міськрайойнного суду Донецької області від 05 липня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Добропільського міськрайойнного суду Донецької області від 30 липня 2019 року було зупинено провадження у справі, надано сторонам по справі - [PERSON] та [PERSON] строк для примирення один місяць. Ухвалою Добропільського міськрайойнного суду Донецької області від 16 вересня 2019 року поновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до судового засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 жовтня 2003 року Добропільським міським відділом реєстрації акті громадського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 262 (а.с.17). Від даного шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спір про місце проживання дитини та поділ майна відсутній. Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. 30 липня 2019 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення один місяць, однак цей строк не забезпечив фактичного вжиття заходів для примирення з боку сторін. Сторонами не надано суду доказів того, що між ними досягнуто примирення. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені, подружжя не пов`язано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, подружжя мешкає окремо один від одного, за час надання судом строку для примирення, останнє між сторонами не відбулося, позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved