Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

14.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що вона постійно проживає в селищі Підгородна Первомайського району Миколаївської області, зареєстрована по [ADDRESS] , а проживає по [ADDRESS]. Будинок , в якому вона проживає, належить [PERSON] та [PERSON] . На прохання [PERSON] позивач тривалий час доглядала її, оскільки вона була особою похилого віку (померла в віці 93 роки), а близьких людей в неї в селищі Підгородна не було. [PERSON] придбавала для неї продукти, ліки, готувала їжу, прибирала в будинку та на подвір`ї, садила та доглядала город. [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] ще до цього забрала в м.Мурманськ її донька. Спадкоємцем [PERSON] є її син - [PERSON] відповідач по даній справі. [PERSON] приїхав в 2008 році, вже після погребіння своєї матері, позивач віддала йому гроші, які залишились після погребіння його матері та ключ від будинку, де вона проживала. Він відповів, що будинок йому не потрібен, він проживає далеко і приїздити в селище Підгородна Первомайського району він не буде. Раніше приїздив, коли була жива його мати, а тепер йому нема до кого їздити. Він віддав всі документи на будинок і сказав, що позивач може проживати в ньому і розпорядитись будинком на власний розсуд. [PERSON] поселилась в будинку і ось вже більше десяти років проживає в ньому, доглядає та ремонтує його, використовує земельну ділянку. Позивач неодноразово зверталась до відповідачів з проханням узаконити її проживання в будинку по [ADDRESS] та отримала лише повідомлення він [PERSON] , в якому він надав нотаріально посвідчену заяву, в якій дозволив їй постійно проживати в цьому будинку та зареєструватись в ньому. Після цього вона ще декілька разів зверталась до відповідачів з проханням продати будинок або подарувати його, однак відповіді не отримала. Оскільки позивач в будинку проживає більш, ніж десять років, добросовісно та відкрито заволоділа ним і продовжує без перерви ним володіти, то вважає, що можливо визнати за нею право власності на підставі ст.344 ЦК України - за набувальною давністю. Представник позивача в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області надішла заява з проханням слухати справу без присутності їх представника, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з 2008 року [PERSON] вселилася до житлового будинку по [ADDRESS] , який належить [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.1986 року. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] по день її смерті [INFO] . [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , в усному порядку дозволив позивачці проживати в даному будинку, передавши їй ключі від будинку та документи на нього. [PERSON] померла [INFO] в м. Мурманськ, Росія, актовий запис про смерть № 1888. З дня свого вселення позивач безперервно проживала за зазначеною адресою, здійснюючи догляд за будинком та прибудинковою територією, та сплачуючи кошти за спожиті комунальні послуги. Позивач з моменту смерті власниці [PERSON] , а саме з 2008 року вже понад 10 років відкрито добросовісно та безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS] . Інших осіб, які б претендували на це майно відсутні, що підтверджується нотаріально завіреною заявою [PERSON] , який дозволив їй постійно проживати в цьому будинку та зареєструватись в ньому. Таким чином [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном більше десяти років. Також вона має на руках оригінали документів на вищевказаний житловий будинок, що додатково підтверджує той факт, що вона володіє вказаною нерухомістю добросовісно. Факт її безперервного проживання у вказаному житловому будинку підтверджується довідкою Виконавчого комітету Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області № 179 від 17.01.2018 року. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності зі ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спорудження і т.п.), що відповідно до закону підлягає державної реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. п. 9, 11, 13 - 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Суд приходить до висновку що, правових перешкод щодо встановлення права власності за позивачкою немає, позов обґрунтований, позивачка добросовісно заволоділа чужим майном, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved