Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

14.12.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо». В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з відповідачкою у справі він знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 07.11.2016 було розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Дитину він матеріально забезпечує. З моменту розірвання шлюбу у них почались непорозуміння щодо прийняти участі у вихованні сина, його відвідувань, почались створювати штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. У позасудовому порядку вирішити питання участі у вихованні дитини не можливо. У зв'язку з чим позивач просить визначити порядок спілкування з дитиною. У судове засідання позивач не з'явився, уповноважив адвоката Сілко Н,Г. представляти його інтереси. Представник позивача [PERSON] адвокат Сілко Н.Г. звернулась до суду з заявою у якій зазначила, що позов [PERSON] просить розглядати без її участі, не заперечує проти визначення порядку участі, який було надано Департаментом у справах дітей ХМР (а.с.86). Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, письмові заперечення проти позову нею надані, підстав, передбачених ст. 159 СК України, немає (а.с. 58). У запереченнях відповідачем [PERSON] зазначено, що позов вважає безпідставним, позовні вимоги такими, що призведуть до порушення прав та інтересів дитини. Нею жодним чином не було порушено прав позивача щодо його участі в утриманні та вихованні дитини, вона не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з сином (а.с. 44-46) Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, надавши суду письмовий висновок органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним. ( а.с. 49,50-51). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 28.07.2001 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.11.2016 розірвано, рішення набрало законної сили 18.11.2016 (а.с.17). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який на теперішній час мешкає разом з відповідачем, що не заперечується сторонами. Як випливає з позовної заяви та письмових заперечень відповідача між сторонами досягнуто згоду щодо фінансового утримання дитини у позасудовому порядку. У відповідності по ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки повинні поважати права дитини та її людську гідність. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню. Згідно до вимог ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органа опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. З висновку наданого органом опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 223 від 06.04.2018 вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним встановити порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], а саме : перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10-00 год. до 18-00 год., щопенеділка та щоп'ятниці з 17-00 до 19-00 год, два тижні влітку та половина зимових канікул, за згодою дитини ( а.с 50-51 ). Суд бере до уваги вказаний письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв'язання спору, який виник між сторонами. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За нормами частини другої статті 141, статей 153, 157 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батько дитини є матеріально-забезпеченою людиною, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своєю дитиною, що підтверджується листом головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка №14», яким повідомлено, що [PERSON] звертався до закладу стосовно стану здоров'я сина, листом директора Харківського ліцею №149, яким повідомлено, що [PERSON] під час перебування у м. Харкові цікавиться у класного керівника успіхами сина у навчанні та поведінкою сина, певний час проводить з сином [PERSON]. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою судом не встановлено, а відповідачем не доведено. З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Позивачем [PERSON] в разі задоволення його позовних вимог не наполягав на стягненні з відповідача на його користь понесених ним судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 150-155, 157, 159 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства» і

Outcome: partial