overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

12 січня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що [INFO] народився [PERSON], батьком якого є [PERSON]. Шлюб офіційно між нею та відповідачем зареєстрований не був. На даний час [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2014 року, актовий запис №755 (а.с.2) Згідно вищевказаного свідоцтва про народження [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що сторони в шлюбі не перебували. [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

12 січня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява з ухвалою Апеляційного суду м. Києва про визначення підсудності. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 25 липня 2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис №147. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представником позивача, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки останніх два роки. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснив представник позивача. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

12 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 18.07.2011 р. Незнанівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 02. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилась дочка [PERSON], [INFO], однак сім'ю зберегти їм не вдалось. Фактичні шлюбні відносини між ними припинились, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 18 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Незнанівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів 18.07.2011 р. зроблено відповідний актовий запис №02 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2011 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], не виявили бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

12 січня 2016 року до суду подано зазначену заяву, в якій заявник просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку. Заявник в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області та комунальної установи Комарівський дитячий будинок інтернат в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне. Заявник [PERSON] є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1- СГ № 024865. По справі проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, висновок № 329 від 26 квітня 2016 року, відповідно до якого на час складання висновку виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі тяжкої розумової відсталості та за своїм психічним станом не здатен розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до подання Південноміської ради Харківського району Харківської області, має місце доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 41 та 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За статтею 55 ЦК України, опіка встановлюється\~ з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.1 ст. 65 ЦК України\~до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Проаналізувавши докази по справі, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним, оскільки він за станом свого здоровя не здатен розуміти значення своїх дій і керувати ними. З метою забезпечення захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON] суд, за поданням Південноміської ради Харківського району Харківської області призначає [PERSON], [INFO] опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити заяву [PERSON] про визнання особи недієздатною та встановлення над ним опіки. Судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

12 січня 2016 року до суду подано зазначену заяву, в якій заявник просить суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку. Заявник в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області та комунальної установи Комарівський дитячий будинок інтернат в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне. Заявник [PERSON] є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії 1- СГ № 024865. По справі проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, висновок № 329 від 26 квітня 2016 року, відповідно до якого на час складання висновку виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі тяжкої розумової відсталості та за своїм психічним станом не здатен розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до подання Південноміської ради Харківського району Харківської області, має місце доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 41 та 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За статтею 55 ЦК України, опіка встановлюється\~ з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.1 ст. 65 ЦК України\~до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Проаналізувавши докази по справі, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним, оскільки він за станом свого здоровя не здатен розуміти значення своїх дій і керувати ними. З метою забезпечення захисту особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON] суд, за поданням Південноміської ради Харківського району Харківської області призначає [PERSON]. Іванівну, [INFO] опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити заяву [PERSON] про визнання особи недієздатною та встановлення над ним опіки. Судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

12 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 03 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Шлюбні стосунки між ними припинені давно та сім'я існує формально. За таких обставин просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також зазначила, що під час спільного життя між нею та відповідачем часто виникали сварки на побутовому підґрунті. У вересні 2014 року вони перестали проживати разом, та з того часу фактично їх шлюбні стосунки були припиненні. Також пояснила, що майже рік вона підтримує стосунки з іншим чоловіком, а тому вважала, що за таких обставин відновлення сім'ї з відповідачем не можливе. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що дійсно він перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, від якого вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Визнав, що між ним та позивачкою відбувалися сварки. У вересні 2014 року позивач повідомила, що у неї є інший чоловік, у зв'язку з чим вони стали проживати окремо. За таких обставин, вважав, що їх сім'я розпалася остаточно та відновленню не підлягає, примирення з позивачем не можливе. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 03 вересня 2011 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис № 1588. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. З вересня 2014 року сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

12 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глобінська, 1/10. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.01.2016 р. о 00 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 12.01.2016 р. о 00 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, занепокоєний, збуджений. Висловлює маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

12 січня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Чичеріна 43. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.01.2016р. о 13 год. 37 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, дії хворого несуть небезпеку для себе і оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.01.2016р. о 13 год. 37 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КУ „ДНД ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого навязливі ідеї, хотів покінчити життя самогубством, прояви неадекватності з проявами агресії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

12 січня 2016 року комунальне підприємство Очаківський комбінат комунальних підприємств звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачка одержувала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS], але через несплату цих послуг, що були надані у період з 01 червня 2014 року по червень 2015 року, в останньої виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 961 грн. 61 коп. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідачки на його користь вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не проживає, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення у пресі, у порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідачка є власником квартири № 55, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Дегтярьова, буд. 2. У період з 01 червня 2014 року по червень 2015 року позивачем надано [PERSON] послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на суму 961 грн. 61 коп. Проте, до теперішнього часу відповідачка не здійснила оплату названих вище послуг. Вказані вище обставини підтверджуються дослідженим у судовому засіданні витягом з особового рахунку № 3522, що відкритий у позивача для обліку розрахунків за спожиті відповідачем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону чи договору. Як випливає зі змісту ст.ст. 20, 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов'язаний внести плату за надані йому житлово-комунальні послуги не пізніше наступного місяця після надання цих послуг. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь 961 грн. 61 коп. такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, на підставі ст. 526 ЦК України. Також, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., сплату якого до ухвалення судового рішення у справі позивачеві було відстрочено. На підставі викладеного,

Outcome: approved