Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

12 червня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяця для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно у вигляді гаражу. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є діти померлої - позивачка [PERSON] , та [PERSON] , яка є відповідачкою по справі. За життя матері, у позивачки з відповідачкою [PERSON] відбулась усна домовленість про те, що спадщину після смерті матері у вигляді гаражу прийме позивачка одноособово. Після смерті матері позивачка сподівалась, що [PERSON] дотримається домовленості, і не буде звертатись протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, надавши таким чином можливість позивачу прийняти спадщину, а позивачка в свою чергу, вважала, що оскільки на момент смерті матері вона постійно проживала з нею за адресою: [ADDRESS] , і здійснювала догляд за вже старенькою матір`ю, взяла на себе розходи щодо поховання матері, то вважається такою, що фактично прийняла спадщину та зможе оформити свої спадкові права у будь-який час, у зв`язку з чим не звернулась протягом шести місяців до нотаріальної контори. 19 лютого 2019 позивачка звернулась до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , але Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду. Також, із зазначеної постанови нотаріуса позивачу стало відомо, що її сестра, [PERSON] також звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері був пропущений позивачкою у зв`язку з тим, що вона вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживала з нею. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначила, що у 1958 році квартиру [ADDRESS] ) отримав батько [PERSON] та мешкав у квартирі разом з матір`ю [PERSON] та відповідачкою. В 1968 році народилася позивач. Батько відповідачки [PERSON] у 1976 році за матеріальною допомогою з її сторони, побудували гараж та купили автомобіль. Батько помер в 1982 році. Після його смерті з 1982 року всі обов`язки по утриманню родини та допомогу матері і неповнолітній на той час позивачу відповідачка взяла на себе. У 1988 році позивач вийшла заміж та переїхала жити до чоловіка та до цього часу мешкає разом з чоловіком. Твердження позивача, що вона постійно проживала з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та здійснювала догляд за хворою матір`ю та взяла всі витрати щодо поховання її є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. З 1988 року по травень 2016 року лише відповідачка доглядала за матір`ю, яка була важко хвора. Позивач жодного разу не допомогла ні відповідачу, ні матері в догляді. Лише її донька [PERSON] іноді навідувала бабусю та наполягала, щоб бабуся віддала їй квартиру. У період, коли позивач забрала жити матір до себе у травні 2016 року, вона обманним шляхом переоформила квартиру [ADDRESS] на свою дочку, не дивлячись на те, що була домовленість між позивачем та відповідачем щодо поділу спадщини після смерті матері порівну. Таким чином, позивач обманула відповідачку щодо спадкування квартири. Похорони були здійсненні за рахунок грошових коштів у сумі 9000.00 грн., які матір назбирала за життя. На протязі уже 3-х років позивач не доглядає могилу матері та не встановила їй пам`ятник, який обіцяла матері встановити. Відповідач отримала спадщину на гараж № [NUMBER] блок № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач своєчасно звернулася до нотаріуса за оформленням права на спадщину. Позивач знала, що залишився гараж, як спадщина і вона мала право у 6-ти місячний строк звернутися до нотаріуса для оформлення права на спадщину, але вона цього не зробила, і тільки після більше 2 років з дня смерті матері без поважних причин звертається за спадщиною на гараж. Позивач не надала належних та допустимих доказів того, що вказаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Спадкодавець [PERSON] та позивач не були зареєстровані за однією адресою, а тому фактично прийняти спадщину позивач не могла. Таким чином, у позивача немає поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. У позивача не було перешкод для подання відповідної заяви в нотаріальну контору, яку вона могла подати особисто або надіслати поштою. Пропуск позивачем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кущ О.М. підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові, зазначила, що позивачка не звернулась до нотаріуса у встановлений строк через юридичну необізнаність, а також через те, що вважала, що вона фактично прийняла спадщину, так як проживала зі спадкодавцем; просила задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від третьої особи - завідувача Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою Новікової Л.В. на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заперечень проти позову не надходило. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Баглійським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області за актовим записом № 37 (арк.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, із заявою про прийняття якої у встановлений законом строк звернулась відповідачка [PERSON] , яка є її дочкою, що підтверджується копією спадкової справи № 437/2017 (арк.с. 24-42). У встановлений законом строк позивачка [PERSON] не звернулась із заявою про прийняття спадщини, як зазначено позивачкою у позові та її представником у судовому засіданні - позивачка вважала, що фактично прийняла спадщину та зможе оформити свої спадкові права у будь-який час. Клопотання відповідачки [PERSON] про допит у суді свідків відхилено судом через невідповідність таких доказів критеріям, визначеним ст. 77 ЦПК України. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, у відповідності до положень ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріальну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно до абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 поважними причинами пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини можуть бути тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином суд приходить до висновку, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача [PERSON] щодо строку та порядку прийняття спадщини, наявність у спадкоємця переконання про фактичне прийняття спадщини через постійне проживання зі спадкодавцем тощо. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] була обізнана про смерть спадкодавця; як зазначено у позові, позивачка вважала, що немає необхідності для її звернення до нотаріальної контори у шестимісячний термін і вона зможе оформити свої спадкові права у будь-який час, тому пропустила строк, встановлений діючим законодавством України. При цьому факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є окремою підставою для отримання спадщини за законом, будь-яких доказів встановлення такого факту позивачем суду не надано. Таким чином під час судового розгляду не встановлено поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, встановленого ст. ч.2 ст. 1270 ЦК України, і у суду відсутні підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed