Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 14 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сумського державного університету та просить відповідно до п. 6 ст.235 КЗпП України прийняти рішення , що він з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року, будучи оформлений на умовах неповного робочого часу (0,75 ставки), фактично виконував роботу повний робочий час, установлений на підприємстві та нарахувати і стягнути з Сумського державного університету на його користь заробітну плату у розмірі 87 751 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у 2015/2016 навчальному році працював на посаді доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації Сумського державного університету з окладом 0,75 ставки. Після закінчення навчального року за підсумками зробленого зясувалося, що фактичний обсяг його навчального навантаження за навчальний рік становить більше 600 годин, що складає навчальне навантаження на повну ставку. Він звернувся із заявою до ректора, в якій просив провести вказані компенсаційні виплати, однак отримав відповідь про відмову. Вважаючи дії відповідача незаконними, звернувся до суду. 20 лютого 2018 року Апеляційний суд Сумської області прийняв постанову, яка набрала законної сили, в якій зазначається, що «представлені університетом розрахунки виплачених сум заробітної плати свідчать, що фактично позивачу щомісячно нараховувалась заробітна плата, виходячи з встановленого заробітку, виходячи з 0,75 ставки доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації університету при розмірі річного навантаження 450 годин». В той же час зазначається, що «…загальна сума відпрацьованого часу позивачем, який було доведено в суді належними доказами, складає на навчальний рік 632 год.» та «…апеляційний суд визнає, що позивачу відпрацьований ним час було оплачено не повністю». Враховуючи постанову апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року, просить нарахувати йому відповідно до п.6 ст.235 КЗпП України заробітну плату у розмірі заробітної плати за вказаний період, а саме 87751 грн. (55757,91 грн. виплаченої заробітної плати та 31993,83 грн. недоплаченої суми). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18 травня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15 червня 2018 року на 09-15 год. \~ \~ \~ \~13 червня 2018 року від представника Сумського державного університету [PERSON] надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що згідно з постановою Апеляційного суду Сумської області Сумським державним університетом було здійснено відповідні виплати на користь позивача, що відповідає сумі встановленої судом заборгованості з недонарахованої заробітної плати в розмірі 31 993,83 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку 36 000,00 грн. Позивач просить виплатити йому вдруге заробітну плату за одну й ту ж виконану роботу, незважаючи на те, що її вже було нараховано та виплачено в повному обсязі. Вважає вимоги позивача необґрунтованими, а обставини на які посилається позивач, не підтвердженими жодними доказами (а.с.20-25). \~ \~ \~ \~19 червня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив (а.с.31-34). \~ \~ \~ \~10 липня 2018 року від представника Сумського державного університету [PERSON] надійшли заперечення (а.с.36-44). \~ \~ \~ \~13 серпня 2018 року протокольною ухвалою головуючого відкладено розгляд справи на 14-00 год. 20.09.2018 року у звязку з неявкою учасників процесу. \~ \~ \~ \~20 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 27.11.2018 року на 10-00 год. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. \~ \~ \~ \~27.11.2018 року розгляд справи відкладено на 28.01.2019 року на 13-30 год. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. 28.01.2019 року розгляд справи відкладено на 27.03.2019 року на 13-30 год. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 20 лютого 2018 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2017 року скасовано. Стягнуто з Сумського державного університету на користь [PERSON] недонараховану заробітну плату в сумі 2785 грн.74 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36000,00 грн., з послідуючим відрахуванням з цих сум всіх необхідних платежів та зборів (а.с.4-10). Відповідно до платіжного доручення № 2235 від 08 травня 2018 року позивачу перераховано 67 993,83 грн. (а.с.23). В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ч. 6 ст.235 КЗпП України. Відповідно до ч. 6 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Умови встановлення періоду такої роботи відсутні, оскільки постановою апеляційного суду встановлено, що «позивача за письмовим трудовим договором, яким укладений з ним контракт, було прийнято на повну ставку посади доцента кафедри математичного аналізу і методів оптимізації», заявлений період 2015/2016 навчальний рік вже досліджувався у вищезазначеній постанові та складає 15 академічних годин на тиждень, а не 36 годин як зазначає позивач. Отже, правова норма, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, на думку суду, не підлягає застосуванню до правовідносин, що склалися між сторонами. оскільки ст. 235 КЗпП України, як вбачається із назви самої норми, стосується спорів про поновлення на роботі, зміни формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи. Частина 6 цієї статті передбачає, що при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення недонарахованої заробітної плати та грошової допомоги за необгрунтованістю.

Outcome: dismissed