Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

13 листопада 2019 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2019 року з телефонного дзвінка представника відповідача він дізнався про існування кредитного договору №1-1-170398 від 08 липня 2019 року, який був нібито укладений між позивачем та відповідачем. Посилаючись на той факт, що позивач ніколи ніяких кредитних договорів не підписував, просить суд визнати недійсним вказаний кредитний договір. Позивач в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштою за його зареєстрованим місцезнаходженням. Крім того відповідач не надав відзив на позов. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. З листа товариства з обмеженою відповідальності «КФ.ЮА» від 11 вересня 2019 року №862 слідує, що 08 липня 2019 року між позивачем (позичальником) та відповідачем (кредитором) був укладений кредитний договір №1-1-170398, та який був підписаний в електронній формі. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Водночас, частиною другою статті 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг. Оскільки, за твердженнями відповідача, між сторонами був укладений кредитний договір у письмовій формі, тому він мав бути підписаний між сторонами або: 1) у випадку складання договору на паперовому носії - власноручним підписом позичальника; 2) у випадку складання договору в електронній формі - з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг. Всупереч вищенаведеному відповідач, отримавши копію позовної заяви про визнання недійсним кредитного договору, не надав суду примірник останнього, який підписаний власноручним підписом позичальника, або з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження наявності у позивача волевиявлення на укладення кредитного договору, а також дотримання письмової (електронної) форми укладення договору, а саме - наявності підпису позичальника, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а кредитний договір визнати недійсним. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати. На підставі наведеного та

Outcome: approved