Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, мотивуючи тим, що відповідачка, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг. З 01.01.2002 року по 01.11.2014 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідачки склала 7 384,35 грн. У зв'язку з цим позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 7 384,35 грн. та судовий збір. 05.08.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.01.2002 року по 01.08.2015 року в сумі 8 672,98 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також просила застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між МКП «Херсонтеплоенерго» та [PERSON] склались фактичні договірні відносини. При цьому, суд визнає непереконливими посилання відповідачки на те, що позивачем послуги фактично не надавалися, та того, що [PERSON] зверталася до позивача з проханням від тримання вказаних послуг, оскільки, відповідно до вимог ст. 10,60 ЦПК України, суду не надано доказів, що [PERSON] зверталася з письмовою заявою про відмову від отримання наданих послуг до МКП «Херсонтеплоенерго». З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що відповідачка не в повному обсязі оплачувала надані їй послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.08.205 року склала 8 672,98 грн. Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 21.01.2015 року судовий наказ по справі № 667/9136/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання в розмірі 7 384, 35 грн. було скасовано. Відповідно до п. 3 ст. 118 ЦПК України при наявності спору заявлені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В даному випадку, стороною у спорі заявлено про застосування строку позовної давності, а тому з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 4 507,96 грн. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,6 грн. що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: partial