Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини. Позивач вказала, що з відповідачем спільно проживала без реєстрації шлюбу з 01 липня 2010 року. Від спільного проживання з відповідачем у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. З 17 вересня 2013 року сторони припинили стосунки між собою та з вказаного часу проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов (а.с.17). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює. Крім того, не заперечував проти задоволення позову (а.с.20). Сторони у судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.15,16). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, з 01 липня 2010 року по 17 вересня 2013 року [PERSON] проживала однією сім'єю разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.2). З матеріалів справи вбачається, що з 17 вересня 2013 року сторони припинили відносини. З вказаного часу сторони проживають окремо один від одного, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча зобов'язаний та має можливість надавати таку допомогу. Разом з тим, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має (а.с.20,22). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позов задоволено, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved