Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

13.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.12.2005 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Соледарською міськрадою Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2005 року грудня місяця 27 числа зроблено відповідний актовий запис за № 77 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинилися з жовтня 2013 року, примирення між сторонами вважає неможливим. Спору про розділ майна, яке є сумісною власністю сторін, не виникає. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин, як зазначає позивач, є невідповідність характерів сторін, поглядів, суджень, що спричинило обопільне невдоволення, загострило відносини і призвело до розриву відносин. Також позивач зазначив, що є інвалідом 1 групи, тому на підставі Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений. У судовому засіданні позивач наполягав на позовних вимогах та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила не надавати строк для примирення, про що надала заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, судом встановлено наступне. 27.12.2005 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Соледарською міськрадою Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2005 року грудня місяця 27 числа зроблено відповідний актовий запис за № 77 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначив, що подальше сумісне життя і збереження сім?ї не можливе, бо фактичні шлюбні відносини припинилися з жовтня 2013 року, примирення між сторонами вважає неможливим. Відповідач на розірвання шлюбу з позивачем згоден. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям не виникало. Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї сторони вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір згідно ст.88 ЦПК стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved