Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

13.02.2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 23.04.2013 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Львівська» укладено кредитний договір №2013-0541 «Ринковий-Готівковий», відповідно до якого кредитна спілка надала відповідачу в кредит грошові кошти у розмірі 6000 гривень зі сплатою 56 % річних за користування кредитом, терміном до 23.04.2015 року. Зазначає, що для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору було укладено договір поруки, відповідно до якого поручителем позичальника у випадку невиконання зобов'язання по своєчасному погашенню кредиту є [PERSON]. Стверджує, що протягом терміну дії договору відповідачі належним чином не виконували своїх зобов'язань перед кредитною спілкою та не повертали кредиту. Останні сплати по кредиту здійснювалися 19.11.2014року по додаткових відсотках на суму 340,00 грн. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідачів кредитною спілкою направлялися листи із вимогою про погашення заборгованості, однак такі були проігноровані відповідачами. Вказує, що загальний розмір заборгованості [PERSON] по кредитному договору, станом на 25.02.2015року, становить 20274,58 гривень, з яких: залишок по тілу кредиту - 6000,00грн.; заборгованість по відсотках - 7164,25грн.; заборгованість по додаткових відсотках - 7110,33грн. Крім того, розрахунок трьох відсотків річних, відповідно до ст.625 ЦК України, за період з 19.11.2014року по 25.02.2015року (98 днів) становить 48,32 грн. (6000*3%:365*98=48,32). Також зазначає, що відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, зокрема, на відшкодування упущеної вигоди. Стверджує, що всі кошти, які кредитна спілка надає в кредит є особистими заощадженнями її членів. Через несвоєчасне повернення кредиту боржником члени кредитної спілки не одержали заощаджень, оскільки суму боргу можна було надати іншим членам Кредитної спілки. Розрахунок упущеної вигоди членів спілки за період з 19.11.2014року по 25.02.2015року (98 днів) становить: 902,13грн.(6000*56%:365*98=902,13). Таким чином вказує, що загальна сума заборгованості відповідачів становить 21225,03 гривень. З огляду на наведене, просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Львівська» заборгованість в розмірі 21225,03 грн., а також 243,60 грн. витрат на сплату судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, на підставі поданої позовної заяви та доданих до неї документів, та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд справу розглядати без її участі. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2013 року між Кредитною спілкою «Львівська» - позивачем у справі, та відповідачем [PERSON] (позичальником), було укладено кредитний договір №2013-0541 «Ринковий-Готівковий» (а.с.6,7), відповідно до умов якого кредитна спілка (кредитодавець) надала позичальнику грошові кошти у кредит у розмірі 6000 гривень, а позичальник [PERSON], в свою чергу, зобов'язався повернути наданий йому кредит до 23.04.2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 56 відсотків річних. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору (п.3.2.2) позичальник зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному розділом 4 цього Договору. Пунктом 4.3 цього Договору сторони погодили графік та розміри погашення кредиту та виплати процентів. Пунктом 3.1.1 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право збільшити відсоткову ставку за кредитом до 75 відсотків річних, якщо позичальник протермінував сплату по кредиту та відсотках, що зазначена в п.4.3, більше ніж на 30 днів, а також вимагати сплати додаткових відсотків за кожен протермінований день з розрахунку 0,15 відсотків річних від залишку по кредиту для покриття завданих витрат. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] по вищевказаному кредитному договору, цього ж дня - 23.04.2013 року, із відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.9), згідно із яким поручитель зобов'язалась відповідати перед позивачем за своєчасне та повне виконання боржником [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором №2013-0541 «Ринковий-Готівковий» від 23.04.2013 року, погашати заборгованість по кредиту та нараховані відсотки в термін та розмірах передбачених цим кредитним договором, а у разі порушення терміну сплати кредиту та відсотків - відповідати на умовах визначених кредитним договором до повного виконання зобов'язань позичальником та поручителем. Всупереч умовам договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання за Кредитним договором №2013-0541 «Ринковий-Готівковий» від 23.04.2013 року щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 25.02.2015 року має заборгованість перед позивачем на загальну суму 20274,58 гривень, що складається з: 6000 грн. - залишок по тілу кредиту; 7164,25 грн. - заборгованість по відсотках; 7110,33 грн. - заборгованість по додаткових відсотках. З метою досудового врегулювання спору, представником кредитної спілки направлялися відповідачам листи щодо наявності заборгованості по вищезазначеному кредитному договору та необхідності погашення такої (а.с.11-13), однак на письмові вимоги кредитної спілки ні позичальник, ні поручитель не відреагували, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасили. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією Кредитного договору №2013-0541 «Ринковий-Готівковий» від 23.04.2013року (а.с.6,7); копією заяви-анкети на кредит від 23.04.2013 року (а.с.5); копією договору поруки від 23.04.2013 року укладеного із відповідачкою [PERSON] (а.с.9); розрахунком заборгованості по кредиту та відсотках [PERSON] (а.с.4); копіями листів КС «Львівська» із проханням про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.11-13). У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У ч.2 ст.554 ЦК України, визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в порушення умов Кредитного договору №2013-0541 «Ринковий-Готівковий» від 23.04.2013 року належним чином своїх зобов'язань перед позивачем щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, беручи до уваги те, що позивачем вживалися заходи для добровільного погашення відповідачами заборгованості, які не дали бажаних результатів, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, на користь позивача суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 20274,58 грн. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми відповідно до ст.625 ЦК України, суд вважає, що дані вимоги до задоволення не підлягають, оскільки Кредитним договором №2013-0541 «Ринковий-Готівковий» від 23.04.2013 року передбачено інший розмір процентів у разі прострочення сплати кредиту (п.3.1.1 Договору). Суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачів відповідно до ст. 22 ЦК України суми упущеної вигоди у розмірі 902,13 гривень, оскільки під час розгляду справи не було встановлено і позивач не довів достовірності (реальності) тих доходів, які позивач передбачав отримати за звичайних умов цивільного обороту. Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів, однак, позивачем всупереч положенням ст.ст.10,60 ЦПК України не надано суду доказів у підтвердження вжиття таких заходів. Таким чином, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення частково. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial