Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Марганецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона являється власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач по справі - її син, який зареєстрований у вказаному будинку з 30 жовтня 1997 року по теперішній час, однак фактично в ньому не проживає, оскільки у 2008 році покинув м. Марганець і виїхав за межі України, його місце проживання та перебування їй невідомо. Вона, як пенсіонер, позбавлена можливості оформити субсидію та в повній мірі розпоряджатися своїм майном, а тому за захистом своїх прав та інтересів вимушена звернутись до суду. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Третя особа: Марганецька міська рада пояснення щодо позову не надала. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 2016 року, є власником 7/13 часток житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А. ( а.с. 10), та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 25.02.2016 року приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А. ( а.с.11). Позивач у позові зазначає, що в зазначеному будинку значиться зареєстрованим, однак з 2008 року не проживає, її син - [PERSON], даний факт підтверджується копією домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] ( а.с.12) та довідкою про склад сім'ї від 08.11.2018 року за № 502, виданою головою квартального комітету 27 кварталу Марганецької міської ради ( а.с. 13). У зв'язку з реєстрацією в будинку відповідача, позивач позбавлена можливості оформити субсидію. Актом від 08 листопада 2018 року, затвердженого головою квартального комітету 27 кварталу Марганецької міської ради та підписами сусідів підтверджується, що [PERSON] значиться зареєстрованим у будинку [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає з жовтня 2008 року ( а.с.14). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником лише 7/13 часток житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Крім того, з інформації, наданої на запит суду, адресно-довідковим підрозділом ГУДМС України в Дніпропетровській області від 23.11.2018 року та повторно від 04.12.2018 року (а.с17,19) вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрованим в м. Марганець взагалі не значиться. Оскільки позивач являється власником лише 7/13 часток житлового будинку з господарчими будівлями, а відповідач, згідно наданої суду інформації зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] не значиться суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат пов'язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed