Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

12 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що 17 травня 2016 року між банком та відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 12649 грн. 23 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 10 % на рік на суму залишку заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов'язань, станом на 20 грудня 2016 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 25727 грн. 34 коп., з яких: 10768 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом, 443 грн. 63 коп. заборгованість по процентам, 1292 грн. 19 коп. - заборгованість за пенею та комісія, 13223 грн. 06 коп. - штраф відповідно до п.п.2.2 Генеральної угоди. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Тому, зважаючи на надіслане позивачем клопотання про підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 12649 грн. 23 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 10 % на рік на суму залишку заборгованості, на строк до 31 травня 2017 року. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір. Зі змісту п.2.1 Генеральної угоди вбачається, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 12649 грн., 23 коп. строком на 12 місяців, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 12649 грн. 23 коп., в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,83 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1112 грн. 07 грн. для погашення заборгованості за кредитом (а.с.5). Пунктом 2.2. Генеральної угоди також передбачено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 11970 грн. 21 коп. (а.с.5). Відповідно до п. 2.3 вказаної угоди для надання послуг, Банк надає позичальнику платіжну картку відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди. За змістом п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно із Генеральною угодою, Умовами та правилами. На підставі п. 2.7 Генеральної угоди, датою укладення кредитного договору є дата її підписання. Пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачає, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, якщо в інших розділах не встановлено іншого, при непогашенні кредиту в строк, установлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається просроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього договору для відсотків, з дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення вказаного простроченого зобов'язання на протязі 30 календарних днів усі сплачувані після вказаної дати платежі є пенею, окрім платежів, що направляються з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. За підрахунками банку станом на 20 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором склала 25727 грн. 34 коп., з яких: 10768 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом, 443 грн. 63 коп. заборгованість по процентам, 1292 грн. 19 коп. - заборгованість за пенею та комісія, 13223 грн. 06 коп.- штраф. За таких встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в порушення вимог ст. 526, 530, 599, 610 ЦК України та умов договору, [PERSON] допустила заборгованість по основному платежу, сплаті відсотків, що в силу ст.ст.1048, 1049, 1054 ЦК України надає право в повному обсязі стягнути з неї на користь кредитора неповернуту суму заборгованості за кредитним договором, нараховані відсотки, пеню та комісію. Через неналежне виконання відповідачем кредитного договору право банку на володіння, користування та розпорядження належними їй грошима є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача виниклої станом на 20 грудня 2016 року заборгованості по кредитному договору. Однак суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення штрафу, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошового зобов'язання по кредитному договору є порушенням вимог статті 61 Конституції України про заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 13223 грн. 06 коп. слід відмовити, оскільки стягнуто пеню. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. Судові витрати підлягають розподілу у передбаченому ст.88 ЦПК України порядку, пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на 48,60 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 777 грн. 60 коп. (1600 грн. х 48,60 %).

Outcome: partial