Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 28 листопада 2019 року, в якій просив визнати його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що з травня 2017 року він знайомий з [PERSON] та мав з нею близькі стосунки, з початку липня 2017 року до теперішнього часу перебуває з нею у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2018 року по справі №204/7685/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу у січні 2019 року [PERSON] повідомила йому, що він є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] . Однак, оскільки на дату народження дитини відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , то Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено позивачу у реєстрації батьком дитини, державна реєстрація народження проведена відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України. Позивач вважає себе біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народився під час перебування його матері у шлюбі з відповідачем [PERSON] , на даний час позивач піклується про дитину та займається її вихованням. У зв`язку з викладеним позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. Позивач та його представник - [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 13 листопада 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 листопада 2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 976 (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме [INFO] , відповідач [PERSON] народила дитину - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 січня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 83. У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024478783 від 07 листопада 2019 року, вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON] , який народився [INFO] , була проведення відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (а.с. 14-15). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2018 року по справі № 204/7685/18, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/78842637, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 19 лютого 2019 року. Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства, зазначивши, що саме він є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року (а.с. 49) у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: чи наявне кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ?; якщо кровне споріднення між [PERSON] та [PERSON] наявне, то чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ? Згідно висновку експерта № 260, складеного 13 лютого 2020 року експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами дослідження 22 локусів складає не менше 99,99999999%, з урахуванням мутації в одному локусі - не менше 99,99999% (а.с. 54-56). За таких обставин, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі матеріали та докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги факт визнання позивачем свого батьківства, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн., тобто по 384,20 грн. з кожного відповідача (768,40 грн. / 2 = 384,20 грн.). На підставі ст.ст. 122, 128, 129, 133 СК України,

Outcome: approved