Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

12 січня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 8\~184,05 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. 07.05.2015 року позичальник [PERSON] помер. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON], який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON]. Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. [PERSON], у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, не вносив грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника становить 8\~184,05 грн. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 26.12.2016 року, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 17.02.2017 року, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Так, [PERSON] дійсно був чоловіком [PERSON], однак шлюб між ним розірвано 14.09.2004 року, а тому вона є спадкоємицею першої черги за законом. На час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована за його адресою у квартирі [ADDRESS], однак з часу розірвання шлюбу вони разом не проживали. Вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх правових вимог. Для одержання права на спадкування в четвертій черзі, особі необхідно встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сімєю; на час відкриття спадщини має пройти не менше пяти років, протягом яких спадкоємець проживав із спадкодавцем однією сімєю. Юридичний факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем протягом пяти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений рішенням суду. Оскільки в розумінні цивільного кодексу України [PERSON] не є спадкоємицею померлого боржника [PERSON], то й не зобовязана відповідати за його кредитним договором, який був укладений за його життя. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 21.03.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. (а.с. 10) [PERSON] погодився, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що у разі порушення строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Однак, судом встановлено, що [PERSON] помер 07.05.2015 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 08.05.2015 року зроблено відповідний актовий запис №7423. (а.с.62) Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором від 21.03.2011 року становить 8\~184,05 грн., з яких: 7847,62 грн. заборгованість за кредитом, 336,43 заборгованість за відсотками. (а.с.7-9) Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як вбачається із матеріалів справи, 29.01.2016 року позивачем було направлено претензію кредитора до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори з метою виявлення спадкоємців після померлого [PERSON] та включення кредиторської вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу. (а.с. 37) Згідно відповіді П'ятої Харківської державної нотаріальної контори від 24.02.2016 року №410/01-16, вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.01.2016 року до спадкоємців [PERSON], померлого 07 травня 2015 року, що проживав на день смерті за адресою м. Харків, вул. Клапцова, б. 7 кв. 104, зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 24.02.2016 року за №243 та заведено спадкову справу №126/2016. Спадкоємці померлого до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори не зверталися, будь-які заяви щодо прийняття та оформлення спадкового майна після померлого [PERSON] не подавалися. (а.с. 40) На думку позивача, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі, кредитні зобовязання померлого [PERSON] Спадкування відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у встановлений чинним законодавством строк. Однак, суд з даною позицією позивача не погоджується та з цього приводу зазначає наступне. [PERSON] уклав із позивачем кредитний договір б/н 21.03.2011 року. Як вбачається із копії паспорта [PERSON], наданої суду позивачем, а також із копії свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ВЛ №242995, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14 вересня 2004 року. (а.с.35, 63) Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто у розумінні зазначеної статті, той із подружжя, який пережив спадкодавця, визнається спадкоємцем лише за умови, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із померлою особою. Оскільки кредитний договір укладено 21.03.2011 року, а шлюб між сторонами розірвано ще раніше, 14 вересня 2004 року, тобто на момент смерті [PERSON] 07.05.2015 року та відкриття спадщини, [PERSON] та [PERSON] вже не були подружжям, а тому колишня дружина не має права на спадкування майна колишнього чоловіка. Крім того, на час смерті чоловіка, [PERSON] дійсно була зареєстрована за його адресою у квартирі [ADDRESS], однак як зазначила представник відповідача в запереченнях, з часу розірвання шлюбу вони разом не проживали. Юридичний факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем протягом пяти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений рішенням суду. Такого рішення суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не є спадкоємицею померлого боржника [PERSON], а тому і не має відповідати за кредитним договором, який був укладений за його життя. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed