overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

13.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 12.08.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №138, від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з березня 2015 року через сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, створення відповідачем фактично сім'ї з іншою жінкою, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на розірвання шлюбу, причину розірвання шлюбу зазначену позивачем підтвердив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 15 грудня 2007 року у виконавчому комітеті Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис за №04. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що від спільного шлюбу, 17.03.2008 року у них народився син [PERSON], який проживає разом з ним. З грудня 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї стали різниця характерів та відсутність взаєморозуміння та довіри між ними, за весь час спільного проживання вони з відповідачкою так і не змогли порозуміти один одного, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю, у звязку з чим ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, тому за таких умов збереження їх шлюбу не можливо. Підстав для надання строку на примирення не існує, спору про місце проживання дитини між ними не має, син залишається проживати разом з ним. Відповідач позов визнала та просила його задовольнити по підставам, викладеним позивачем. Вважає, що збереження їх шлюбу не можливо, строку на примирення просить не надавати. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини не має, оскільки вона постійно перебуває у довготривалих відрядженнях, не заперечує, щоб дитина після розірвання шлюбу мешкала з батьком. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на шлюбному прізвищі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 15 грудня 2007 року у виконавчому комітеті Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №074101 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №122542 /а.с.11/. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні з грудня 2014 року, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] .М., третя особи: ТОВ «Регіонінвестгруп», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» про витребування майна. Ухвалою від 17.10.2016 року по справі відкрито провадження. 06.12.2016 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення №110, що розташоване за адресою: вул. Красноводська, 1-а, м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 55664612101), заборонити відповідачу [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки [NUMBER]) та будь-яким іншим особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно, нежитлове приміщення №110, що розташоване за адресою: вул. Красноводська, 1-а, м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 55664612101). Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача тат інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши подані матеріали, суддя дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.151 ЦПК України суддя може вжити заходи із забезпечення позову, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, зважаючи на те, що претензії позивача можуть бути обґрунтовані, а невжиття заходів із забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, порушити законні права останнього в разі ухвалення рішення на його користь, суддя вважає за доцільне забезпечити позов шляхом встановлення заборони відчуження нежитлового приміщення № 110, що розташоване за адресою: вул. Касноводська, 1-а, м. Дніпро. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилаючись на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, позивач просив суд постановити рішення, яким розірвати зареєстрований з [PERSON] шлюб. Сторони до судового засіданні не зявилися, надали заяви з проханням розглядати справу без їхньої участі, позивач просив залишити судові витрати за ним. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 12 грудня 2006 року між позивачем і відповідачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис під № 453 від 12.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з листопада 2011 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 614 грн, щомісячно, який підтримала у судовому засіданні. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2009 року та є батьками неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з листопада 2011 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та мешкає окремо, сторони поновлювати сімейні відносини не бажають та відмовляються від надання судом строку для їх примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. Згідно до положень ст.ст.180, 181 ч.3, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину і за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у твердій грошовій сумі за наявності обставин, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 614 грн, щомісячно, виходячи з його віку та стану здоров'я.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 2005 року проживала з відповідачем, шлюб з яким не був зареєстрований. Має з ним спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Стосунки між сторонами припинені з 2014 року. Дитина проживає з позивачем. Домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні сина не знайдено. Відтак позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач не з'явився за повісткою, про причини неявки суду не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 2005 року сторони проживали разом, без реєстрації шлюбу. Стосунки між сторонами припинені з 2014 року. Сторони мають спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Втім згоди по утриманню дитини між ними не досягнуто. Відповідач всупереч статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів наявності у нього інших утриманців, будь - яких захворювань, а також наявності у нього стабільного, регулярного доходу. Встановлені факти підтверджується свідоцтвом про народження дитини./а.с.5/ З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 180-183, 191 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття, в тому числі шляхом стягнення аліментів на підставі рішення суду у твердій грошовій сумі або частині від доходу з дня подачі позову до суду. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачем розмірі з дня подачі позову до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 07.12.2013 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалось, приводом звернення до суду стало те, що у сімї виникали сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми, відповідач зловживає спиртними напоями. Проживають окремо, з вересня 2014 року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що примирення між ними неможливе. Сторони в судове засідання не зявились, представник позивача та відповідач подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Представник позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2013 року, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України [PERSON] серії КЕ 691522. Від подружнього життя у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач у позовній заяві вказує, що не має наміру надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

13.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 01.10.2005 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені з липня 2016 року, через відсутність взаєморозуміння, різні погляді на сімейне життя. Відновлення сімейних відносин вважає неможливим, на примирення позивач не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву до суду , що позов визнає в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.10.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

13.10.2016 року позивачка звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 14.02.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] В своїй заяві позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені з жовтня 2015 року . Збереження сімї позивачка вважає не можливим, та таким, що суперечить їх інтересам. Спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу відсутній. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 14.02.2013 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 178177 від 30.09.2016 року, виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідно 14 лютого 2013 року зроблено актовий запис № 33. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №321650 від 30.09.2016 року, виданого Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідно 09 серпня 2008 року зроблено актовий запис № 736. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу відсутній. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

13.10.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.2016, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №15. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили на початку 2016 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Судом встановлено, що сторони які мають неповнолітню дитину, спільно не проживають, не мають спільного бюджету, неведуть господарства. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та шлюб слід розірвати. Згідно ст. 84 ч.1 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 84,130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved