Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

14 вересня 2016 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою за участю заінтересованої особи Слов'янського міського ВДРАЦС, в якій просила встановити факт, що її мати [PERSON] померла [INFO] року у м.Донецьк. Заявниця [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила заявлені вимоги задовольнити. У заяві про встановлення факту смерті заявницею зазначено, що [INFO] року в м.Донецьку померла її мати [PERSON], якиа була похована на цвинтарі у м.Донецьку. 15.07.2016 р. у органах ДРАЦС м.Донецька вона отримала свідоцтво про смерть матері, яке є недійсним на території України. Згодом вона звернулася до Слов'янського міського ВДРАЦС з проханням зареєструвати смерть [PERSON], однак їй відмовили у державній реєстрації смерті у зв?язку із відсутністю у неї оригіналу лікарського свідоцтва про смерть встановленої форми з печаткою медичного закладу України. Зазначила, що встановлення факту смерті матері їй необхідне для отримання свідоцтва про її смерть та оформлення спадкових прав. Просила встановити факт смерті [PERSON] [INFO] року у м. Донецьку. Представник заінтересованої особи - Слов'янського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання, але до зали суду не прибула, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, та винести рішення згідно діючого законодавства. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положення ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 13.09.2016 року, [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. У лікарському свідоцтві про смерть № 2124 від 14.07.2016 року зазначено, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] року у міській клінічній лікарні м.Донецька № 24, причина смерті - гострий лекоз /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15.07.2016 р. [PERSON] померла [INFO] року, про що 15 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1196 у Кіровському відділі ЗАЦС м.Донецька /а.с.12/. Відповідно до договору-замовлення № 633/32 на організацію та проведення поховання [PERSON] від 14.07.2016 р., комунальне підприємство «Ритуальна служба м.Донецька» здійснило організацію та проведення поховання [PERSON] на цвинтарі «Мушкетове», а [PERSON] сплатила вартість наданих послуг у сумі 1854,00 р. /а.с.14/. Згідно зі свідоцтвом про захоронення [PERSON] похована на цвинтарі «Мушкетове» м.Донецька, на дільниці № 5 /а.с.13/. З фотографій, доданих до заяви, вбачається, що на цвинтарі знаходиться могила з хрестом, на хресті прикріплена табличка «[PERSON] [INFO] - [INFO], [PERSON] [INFO] - [INFO]» /а.с.16-20/. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На звернення [PERSON] до Слов'янського міського ВДРАЦС йому було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки нею пред?явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.21/. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто свідоцтво про смерть [PERSON], померлої [INFO] року, видане 15.07.2016 р. року в м. Донецьк - на території, тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відділі ДРАЦС. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] в певний час, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м.Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved