Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у м. Кам`янка-Бузька Львівської області помер батько позивача - [PERSON] . У подальшому, [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району Львівської області померла мати [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, який 23.06.2016 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Лопатинської селищної ради Радехівського району і, відповідно до якого спадкодавець заповів усі свої майнові та немайнові права [PERSON] . У склад спадкового майна увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 2,2425 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району та на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] . На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Лопатинської селищної ради Радехівського району №195 від 28.01.2019 року, разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , в будинку [ADDRESS] проживав без реєстрації її син [PERSON] . Позивач зазначає, що він у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки вважав, що спадкові права після смерті матері він набув у результаті фактичного проживання із останньою. Так само він не звертався і до нотаріуса із заявою про відмову прийняття спадщини. Оскільки позивач був єдиною дитиною померлих [PERSON] та [PERSON] , інших претендентів на спадкову масу окрім нього, не має. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] разом із [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,2425 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,7031 га, та 0,5393 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданого 17.07.2000 року, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.25). Представник відповідача Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.24). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у м. Кам`янка-Бузька Львівської області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 05.07.2005 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.12). [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 09.07.2016 року виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області (а.с.13). За життя [PERSON] склала заповіт, який 23.06.2016 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Лопатинської селищної ради Радехівського району, відповідно до якого спадкодавець заповів усі свої майнові та немайнові права [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідок Лопатинської селищної ради Радехівського району №196 та №195 від 28.01.2019 року, на день смерті померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею в одному будинку, який знаходиться в [ADDRESS] проживав без реєстрації син - [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчувався 23.06.2016 року та зареєстровано у реєстрі за №205 (а.с.15). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 1986 року, де [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.14). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , виданого 17.07.2000 року головою Радехівської районної ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10538, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,2425 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16 - зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення юридичного факту та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved