Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

13.11.2019 позивач звернулась з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб, після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі, обраному під час державної реєстрації шлюбу. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 16.01.2016 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Протягом останніх двох років спільне життя з відповідачем значно погіршилось через відсутність взаєморозуміння. Систематично виникали різного роду конфлікти та сварки , через різні погляди на сімейні права та обов`язки. Відповідач не піклується про сім`ю, не цікавиться дитиною, матеріально не забезпечує, не допомагає по господарству. Неодноразові спроби налагодити сімейні відносини не дали позитивних результатів. Вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. Між ними відсутні фактичні шлюбні відносини, шлюб існує формально. Розлади в їхній сім`ї носять тривалий характер, внаслідок чого спільне проживання стає неможливим. На протязі останніх півтора року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні батьки, що тяжким чином впливає на їхній психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання. Крім того, відповідач проживає окремо від неї. Він не розуміє сутності проблем, які виникають у них, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач позові вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просила задоволити. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16.01.2016 було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №05. Від даного шлюбу у подружжя [INFO] народилась донька [PERSON] . Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved