Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

12 червня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що він - позивач, відповідно до свідоцтва права власності від 27 березня 2007 року на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності є власником ? частини квартири разом з третіми особами: [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частина та [PERSON] ? частина. Позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] у 2010 році зареєстрували шлюб, від якого мають спільного сина [INFO], проте спільне сімейне життя погіршилося і в жовтні 2017 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу з лютого 2017 року відповідач не проживає в даній квартирі однак до цього часу є зареєстрованою у [ADDRESS] чим порушує права позивача, як власника квартири, крім того відповідач жодних витрат по утриманню будинку не несе, речей відповідача в квартирі немає. Враховуючи наведене та посилаючись на ст.ст. 317, 319, 383, 346, 391, 495 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій вона повідомляє, що дає згоду на зняття з реєстраційного обліку [PERSON] Оскільки позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач, є власником ? частини квартири [ADDRESS] Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на ? квартири [ADDRESS] від 27.03.2007 року, технічним паспортом квартири [ADDRESS] Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] в добровільному порядку звільнила квартиру, однак залишається зареєстрованою у [ADDRESS], відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, речей відповідача в квартирі немає. Допитаний судом в якості свідка [PERSON] вказував суду на те, що є сусідом позивача і може стверджувати про те, що відповідач останній рік в спірній квартирі не проживає, залишив квартиру добровільно, його речей в квартирі немає. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved