Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

14 липня 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації відпустки, додаткової вихідної допомоги за колективним договором, заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Згідно заяви про збільшення позовних вимог від 04.12.2014 р. за вх. №89907, представник позивача - [PERSON] просить стягнути з ДСК «ЧМП» на користь [PERSON] заробітну плату з урахуванням податків за грудень 2013 року у сумі 2506,83 грн. (у які включена заробітна плата почасова, нічні, індексація доходів), додаткову вихідну допомогу за колективним договором у сумі 15296,28 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 11 грудня 2013 року по 08 грудня 2014 року у сумі 21032,22 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач та його представник посилаються на те, що [PERSON] працював з 04.02.1963 року по 03.06.1997 року в Чорноморському пароплавстві, а з 03.06.1997 року по 11.12.2013 року в ДСК «ЧМП» на різних посадах, зокрема остання посада - береговий матрос. 11.12.2013 року він був звільнений з посади на підставі наказу ДСК «ЧМП» від 11.12.2013 р. № 176-Л у зв'язку зі скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України). Даний наказ був виданий на підставі наказу ДСК « ЧМП» № 137 від 04.10.2013 року. Позивач та його представник вважають, що звільнення відбулося з порушеннями чинного законодавства України, і тому є незаконним. Наказом по ДСК «ЧМП» від 30.06.2011 року № 82 « Про порядок виплати заробітної плати в ДСК «ЧМП» передбачено - в цілях дотримання вимог законодавства про працю України, а також виконання припису № -15-01-071/0227 від 25.06.2011 року територіальною державною інспекцією праці в Одеській області був встановлений наступний порядок виплати заробітної плати: п.п.1.1. розрахунок з працівником роботи, що звільняється, в день звільнення відповідно до ст. 116 КЗпП України. В день звільнення позивачу не виплачено належні йому кошти, а саме заборгованість по заробітній платі за грудень 2013 року, вихідну допомогу згідно ст. 44 КЗпП України, компенсацію відпустки, додаткову вихідну допомогу за колективним договором - двадцятимісячний середній заробіток. Крім того, позивач та його представник зазначають, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що дії відповідача були направлені на приниження його честі, гідності та ділової репутації. Все це призвело до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків, позивач повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану йому моральну шкоду оцінено у розмірі 5000 гривень. Вищенаведені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача -[PERSON] під час судового засідання підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд задовольнити. Представник відповідача -Василін В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, про необхідність застосування до позовних вимог строків позовної давності. При цьому в поданому до суду запереченні представник визнав, що у ДСК «ЧМП» перед позивачем наявна заборгованість у сумі 2506,83 грн., що складається з заробітної плати за грудень 2013 року, компенсації невикористаної відпустки та вихідної допомоги. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, оголосивши та дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2003 року порушено провадження у справі про визнання банкротом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство». Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.02.2006 року введено процедуру санації Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство». Наказом по ДСК «ЧМП» від 30.06.2011 року №-82 «Про порядок виплати заробітної платі в ДСК «ЧМП» передбачено - в цілях дотримання вимог законодавства про працю України, а також у виконання Припису №-15-01-071/0227-0227 від 25.06.2011 року Територіальній державній інспекції праці в Одеській області був встановлений наступний порядок виплати заробітної плати, а саме: п.п. 1.1. розрахунок з працівником робити, що звільняється, робити в день звільнення відповідно до ст.. 116 КЗпП України. Контроль за виконанням справжнього наказу було покладений на головного бухгалтера [PERSON] Наказ підписано Керівником санацією ДСК «ЧМП» [PERSON] Наказами по ДСК «ЧМП» від 09.11.2012 року №-66 та від 04.10.2013 року №-137 «Про затвердження та введення в дію Структури та штатного розкладу ДСК «ЧМП» у зв'язку з необхідністю удосконалення організаційної структури та штатного розкладу ДСК «ЧМП» з метою приведення згідно з діючими вимогами організації виробництва та праці у процесі санації ДСК «ЧМП», якими передбачалося - письмово персонально попередити робітників по наступні звільнення, з істотними змінами умов праці, чи про переведення на іншу роботу. [PERSON] працював в ДСК «ЧМП» на посаді берегового матроса з 17.01.2013 року. Наказом ДСК «ЧМП» № 176-Л від 11.12.2013 року його звільнено, у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Зазначеним наказом визначено виплатити [PERSON] вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 44 КЗпП України та компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 03.05.2013 року по 11.12.2013 року в кількості 15 календарних днів ( Т. 1, а.с. 12). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про порядок застосування судами законодавства про оплату праці» №-13 від 24.12.1999 р., суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Судом встановлено, що при звільненні позивача йому не було сплачені всі належні від підприємства суми, тобто ДСК «ЧМП» порушило ст. 116 КЗпП України. Законом України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №-108/95-ВР передбачено, що цей Закон визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплаті праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функції заробітної плати. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено - працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і на підставі укладеного трудового договору. Статтею 24 Закону «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Суд вважає необґрунтованими запереченням представника відповідача щодо відсутності коштів у відповідача, так як саме по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Представником ДСК «ЧМП» 30.09.2014 року за вх. №70643 до суду подано заяву про доручення до матеріалів справи довідки від 29.09.2014 року №88 про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати [PERSON]. Згідно зазначеної довідки ДСК «ЧМП» середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 57,94, а середньомісячна-1274,69 грн. Таким чином враховуючи норми ст. 117 КЗпП України з відповідача слід стягнути на користь позивача за період з 11 грудня 2013 року по 08 грудня 2014 року середній розрахунок за час затримки розрахунку у сумі 21032,22 грн. Додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії, вихідні допомоги, соціально - побутові пільги можуть бути передбачені і в колективному договорі, положення якого поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації (ст.ст. 13, 18 КЗпП України). Згідно ст. 13 КЗпП України, ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 р. №-3356-XII, зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Пунктом 9.4.1. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 роки, що діє по теперішній час, передбачено виплату додаткової вихідної допомоги в розмірі 12-тимісячного середнього заробітку працівника, що звільняється. Виплату додаткової допомоги робити в першочерговому порядку. Додатковою угодою №3 до колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» викладено п.9.4. в наступній редакції та п.9.4.1. передбачено в разі прийняття судом рішення про санацію підприємства або при визнанні підприємства банкротом адміністрація, або особа, яка її замінює, зобов'язана в першу чергу виплатити всім працівникам ДСК «ЧМП», звільненим в процесі санації чи банкротства за ініціативою адміністрації або особи, яка її замінює, крім виплат, передбачених нормами КЗпП України, додаткову вихідну допомогу в розмірі 12-ти місячного середнього заробітку звільненого працівника. Згідно п.п. 9.4.2. та п.п. 9.4.3. Додаткових угод №-3 від 20.02.2006 р. та №-4 від 29.06.2006 р. до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005-2007 роки, реєстраційний №-02/383-023 від 09.06.2005 г . передбачено: пунктом 9.4.2. Провести сплату усіх податків і обов'язкових платежів до держбюджету і до фондів загальнообов'язкового соціального страхування, що нараховуються на фонд оплати праці підприємства (у тому числі вказане в п. 9.4.1. додаткова вихідна допомога) в першочерговому порядку; пунктом 9.4.3. Провести перерахування профспілкових внесків і погашення заборгованості по них. ДСК «ЧМП» вказані пункти не виконує в повному обсязі, що також підтверджується листом заст. голови Державної інспекції України з питань праці від 11.03.2013 року №466/15/21/01/750-13. Згідно листа №01-177 від 30.05.2013 року професійної спілки робітників морського транспорту, Колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» у відповідності до ст. 13 Закону України «Про колективні договори та угоди» був прийнятий на загальних зборах трудового колективу 25.05.2005 року та зареєстрований в управлінні економіки та розвитку промислового та морегосподарського комплексу Одеської міської ради за № 02/383-023 від 09.05.2005 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 225 від 05.04.1994 року та № 819 від 20.07.1996 року. Він є чинним на сьогоднішній день, так як у відповідності з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» пунктом 1.4. колективного договору встановлено, що договір укладено на 2005-2007 роки, вступає в дію з дати його узгодження загальними зборами трудового колективу та підписання сторонами та діє до укладання нового договору. Щодо додаткової угоди до колективного договору № 3 зареєстрованої під № 02/465-023 від 18.07.2006 року в Управлінні економіки та розвитку промислового та морехідного комплексу Одеської міської ради, суд зазначає про її чинність у зв'язку з її прийняттям по спільній згоді сторін в порядку, встановленому п. 1.5. колективного договору у відповідності до ст. 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» у тому, що зміни та доповнення до колективного договору у період його дії можуть бути внесені тільки по спільній згоді сторін у порядку, встановленому колективним договором. Таким чином, усі пункти додаткової угоди № 3 та № 4 обов'язкові для виконання сторонами колективного договору, тому відмова адміністрації ДСК «ЧМП» виконувати пункт 9.4 та підпункту 9.4.1. вищезазначених угод про зобов'язання адміністрації виплачувати усім працівникам ДСК «ЧМП» звільненим в процесі санації або банкрутства з ініціативи адміністрації або особи, що її заміняє, додаткову вихідну допомогу у розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку звільняємого працівника, є неправомочним. Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» перебуває у сфері дії сторін галузевої угоди, укладеної між Міністерством транспорту та зв'язку України та профспілкою працівників морського транспорту України, відповідно до якої сторони домовилися надавати методичну та практичну допомогу роботодавцям та профспілковим комітетам з питань експертизи проектів колективних договорів на їх відповідність чинному законодавству. Відповідно до листа департаменту економічного розвитку Одеської міської ради від 27 червня 2013 року № 1642 в департаменті є в наявності зареєстрований колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на 2005-2007 роки від 09 червня 2005 року № 02/383-023. Здійснена реєстрація додаткової угоди № 3 від 28 лютого 2006 року №02/125-023. Реєстрація додаткової угоди № 5 здійснена 29 березня 2007 року № 02/216-023, де знаходиться додаток до колективного договору № 4. Таким чином позовні вимоги позивача щодо стягнення додаткової вихідної допомоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 43 Конституції України, кожен має право на своєчасне одержання винагороди за працю, що захищається законом. Згідно ст. 238 КЗпП України передбачено - те, що суд має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного Суду України №-8-рп/2013 від 15.10.2013 р. у справі за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіціального тлумачення положень частини другої ст. 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. №108/95-ВР зі змінами, Конституційний Суд України зазначив, що у разі порушення роботодавцем КЗпП України, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У зв'язку з викладеним суд вважає посилання представника відповідача на застосування строків позовної давності необґрунтованими. У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п. 13 Постнови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. і відповідно до ст. 237-1 «Відшкодування власником або уповноваженим цим органом моральної шкоди» КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення, невиплати належних йому грошових сумм тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життевих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з роз'яснень даних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи моральну шкоду позивач зазначив, що діями відповідача щодо звільнення та бездіяльністю відповідача щодо не проведення з ним повного розрахунку, йому завдано моральні страждання. ДСК «ЧМП» при звільненні не звернуто увагу на те, що позивач тривалий час пропрацював на даному підприємстві та є Ветераном війни - учасником бойових дій, Почесним працівником морського і річного транспорту. При звільненні не були враховані зазначені факти та не запропоновано позивачу жодної вакантної посади. Позивача було звільнено без згоди профспілки. Все це призвело до того, що позивач залишився без роботи, а оскільки відповідач в день звільнення ще й не провів повний розрахунок з позивачем, останній залишився без засобів існування. Враховуючи доводи позивача та з урахуванням засад розумності, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу та стягнути з відповідача 500,00 грн., у якості відшкодування моральної шкоди. До такого висновку прийшла й колегія апеляційного суду Одеської області по справі №22-ц/785/9727/13, якою було змінено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2013 року по справі №1522/29828/12, в частині зменшення стягнення моральної шкоди з ДСК «ЧМП» до 500,00 грн.

Outcome: partial