Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

14 березня 2012 року позивач КП «ЖКС Чорноморський» звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, та згідно останньої редакції від 04.07.2014 року (т.1, а.с.55-59) просив ухвалити рішення про виселення [PERSON] із службового житлового приміщення, розташованого за адресою: 65114 м. Одеса, вул. Левітана, 141 [ADDRESS], та виселення [PERSON] з службового житлового приміщення, розташованого за адресою: 65037, [ADDRESS]. В обгрунтування свого позову посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] без дозволу у не встановленому законом порядку проживають у службових приміщеннях, які їм не виділялись, так як ордери, що є єдиним документом на заселення в квартиру, у відповідачів відсутні. Отже позивач, вважає, що [PERSON] та [PERSON] не набули права користування житловими приміщеннями, в яких вони проживають, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2013 року, позовну заяву КП ЖКС Чорноморський задоволено частково. Вирішено виселити [PERSON] із займаної нею без спеціального ордеру службової квартири [ADDRESS] з правом вселення у службову квартиру [ADDRESS], яку вона раніше займала разом з відповідачем [PERSON] В частині вимог щодо виселення [PERSON] із службової квартири [ADDRESS] позов залишено без задоволення. Зобовязано позивача здійснити дії, які передбачені чинним житловим законодавством по наданню [PERSON] та [PERSON] спеціального ордеру на заняття та користування службовою квартирою № 2 по пр. Свободи, 103 у м. Одесі у кількості двох осіб, які перебувають на квартирному обліку на отримання службового житлового приміщення. Однак, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2012 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2014 року справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 20.06.2014 року представник третьої особи КРА ОМР звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд прийняти до провадження суду позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та об'єднати його з первісним позовом комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський. Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд ухвалити рішення, яким виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання їй іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як уповноважений орган власник житлового фонду жилих та нежилих приміщень на території Київського району м. Одеси ордер на вселення гр. [PERSON] до квартири [ADDRESS], не надавала, тобто на теперішній час [PERSON] не має жодних підстав перебувати у вказаному приміщенні. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 року прийнято до провадження суду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову, - Київської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], третя особа комунальне підприємство Житлово-комунальний сервіс Чорноморський про виселення та об`єднано його в одне провадження з позовом комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський до [PERSON], [PERSON], третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про виселення із службової квартири. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача КП ЖКС Чорноморський [PERSON] у судовому засіданні власний позов підтримав частково, а саме в частині виселення [PERSON], вимоги в частині виселення [PERSON] не підтримав. Крім того, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, КРА ОМР підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник позивача КРА ОМР [PERSON] подані позови підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]І у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовів, вважаючи що вона та донька правомірно вселились у спірні квартири. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги КП ЖКС Чорноморський слід задовольнити частково, а вимоги КРА ОМР визнати такими, що підлягаю задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України, ЖК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судових засіданнях, на квартирному обліку відповідач [PERSON]І та відповідач [PERSON], як неповнолітня донька [PERSON], знаходилися складом сім'ї в три людини з лютого 1992р. за місцем роботи відповідача [PERSON] на посаді двірника в ЖЕУ Київського району м. Одеси. У подальшому відповідачка [PERSON] працювала на посаді двірника КП ДЕЗ Чорноморське, третій член сім'ї - її чоловік помер. У 2007 році Київській районній адміністрації Одеської міської ради виділено однокімнатну квартиру №55 у житловому будинку по вулиці Левітана, 141 для надання робітникам житлово-комунального господарства під службову жилу площу. Київською районною адміністрацією від управління капітального будівництва Одеської міської ради отримано наряд №63 від 18.04.2007 року на однокімнатну квартиру №55 житловою площею 20,72 кв.м в м. Одесі по вул. Левітана, 141 під службову жилу площу. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 29.09.2009 року вищевказану квартиру включено до числа службових жилих приміщень та передано в розпорядження КП «ЖКС Чорноморський» для надання співробітникам, які згідно Положення «Про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» мають право на отримання службового житла. 19.12.2011 року відповідно до виписки з протоколу №16 засідання профкому КП «ЖКС Чорноморський» було постановлено клопотати перед Київською районною адміністрацією про видачу службового ордеру за адресою: [ADDRESS] [PERSON]. 20.01.2012 року відповідно до рішення КП «ЖКС Чорноморський» Київського району «Про надання двірнику дільниці №1 [PERSON] службової квартири» надано в користування квартиру [ADDRESS] складом сімї два чоловіка. 23.01.2012 року відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено клопотання КП «ЖКС Чорноморський» про надання громадянці [PERSON] службового жилого приміщення квартири [ADDRESS] та постановлено видати громадянці [PERSON] службовий ордер на вселення в однокімнатну квартиру на склад сімї одна особа (т.1, а.с.64). 13.06.2012 року розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 471 від 13.06.2012 року за клопотанням директора КП «ЖКС Чорноморський» розпорядження Київської районної адміністрації №36 від 23.01.2012 року про надання громадянці [PERSON] службового житлового приміщення квартири [ADDRESS] було скасовано відповідно до п. 19 Положення «Про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» затвердженого [PERSON] УРСР від 04.02.1988 року №37. Підставою для прийняття КП «ЖКС Чорноморський» рішення про перегляд рішення щодо надання [PERSON] службової квартири та прийняття КРА ОМР вищевказаного розпорядження стала наявність тієї обставини, що [PERSON] разом з її донькою повинна була звільнити службову квартиру [ADDRESS], однак цього не зробили. Не погоджуючись з прийнятим розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 471 від 13.06.2012 року [PERSON] звернулась з позовом до Київської районної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на боці відповідача [PERSON] підприємство «Житлово-Комунальний сервіс «Чорноморський», про скасування даного розпорядження. [PERSON] Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2013 року позов [PERSON] задоволено, скасовано розпорядження №471 від 13.06.2012 року Київської районної адміністрації Одеської міської ради про скасування розпорядження №36 від 23.01.2012 року «Про надання [PERSON] службового житлового приміщення однокімнатної квартири [ADDRESS]». Таким чином, розпорядження №36 від 23.01.2012 року «Про надання [PERSON] службового житлового приміщення однокімнатної квартири [ADDRESS]» на теперішній час є чинним, а від так позивач КП «ЖКС Чорноморський» не має права ставити питання про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], у звязку з чим позов в даній частині слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових приміщень виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення затверджено [PERSON] Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37. Згідно ст. 121 Житлового кодексу України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим [PERSON] Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року № 37 встановлено, що службові жилі приміщення надаються працівникам включеним до переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. З дозволу виконавчого комітету районної міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів службове жиле приміщення може бути надано працівникові, який проживав в іншому населеному пункті. Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом, за винятком надання службових жилих приміщень в будинках радгоспів. П. 9 Положення передбачено, що для одержання службового жилого приміщення відповідний працівник подає заяву адміністрації підприємства, установи, організації. До заяви додається довідка з місця проживання про склад сімї і прописку. Члени сімї заявника, які бажають оселитися в службове жиле приміщення, дають письмову згоду на проживання в зазначеному приміщенні. Згідно п. 21 Положення на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Що стосується вимог до [PERSON], слід зауважити наступне. Розпорядженням Одеського міського голови «Про передачу майна у повне господарське відання комунальним підприємства «Дирекція єдиного замовника» від 28 січня 2003 року за № 97-01р управління житлово-комунального господарства Одеського міського виконавчого комітету у відповідності до Переліку житлових будинків, наданих у повне господарське володіння КП «ДЕЗ «Чорноморське» було передано будинок № 103 по пр. Свободи в м. Одесі. Передача вказаного нерухомого майна КП ДЕЗ Чорноморське оформлена актом прийому-передачі основних засобів згідно Додатку № 1 до нього, у тому числі по будинку №103 на проспекті Свободи м. Одеси. Балансоутримувачем, який на праві повного господарського відання володіє вказаним нерухомим майном, є комунальне підприємство Житлово-комунальний сервіс Чорноморський, тобто Позивач, який згідно пункту 1.4. Розділу 1 Загальні положення Статуту, затвердженого Одеською міською радою, є повним правонаступником КП ДЕЗ Чорноморське та КП ДЕЗ Південне. Актом від 15 вересня 1994 року про обстеження стану житлового будинку з метою встановлення його відповідності санітарним нормам та технічним вимогам та визнання житлового будинку непридатним для проживання, визнано житловий будинок № 103 по пр. Свободи непридатним для проживання. Однак, згодом Розпорядженням Київської районної адміністрації ОМР № 230 від 23.03.2010 року «Про включення до числа службових житлових приміщень квартири [ADDRESS] та її подальшої передачі КП ЖКС «Чорноморський» включено в число службових жилих приміщень однокімнатну з частковими зручностями квартиру № 2 житловою площею 12,25 кв.м. по пр-ту Свободи, буд. 103 та передано в розпорядження КП ЖКС «Чорноморський» для подальшого надання співробітникам, які згідно «Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» мають право на отримання службового житла. Проте, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2013 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.03.2010 року № 230 «Про включення до числа службових жилих приміщень квартири [ADDRESS] та її подальшої передачі КП ЖКС «Чорноморський». Таким чином, суд дійшов висновку, що будинок № 103 по проспекту Свободи м. Одеси, де розташоване службове житлове приміщення - квартира № 2, яке без ордеру займає відповідачка [PERSON], знаходиться на балансі КП ЖКС «Чорноморський», а від так останні вправі ставити питання про її виселення. Згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 25.07.2012 року нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Одеса, пр.. Свободи, 103 зареєстровано за Київським виконавчим комітетом Райради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Київського району №650 від 19.10.1990 року (т.1, а.с.83-84). Таким чином, Київська районна адміністрація як уповноважений орган Одеської міської ради - власника жилих та нежилих приміщень на території Київського району м. Одеси, має право звернутись до суду з даним позовом, так як ордер на вселення гр. [PERSON] до квартири [ADDRESS] у відповідача відсутній і на теперішній час [PERSON] не має жодних законних підстав перебувати у вказаному приміщенні. Таким чином, відповідач [PERSON] як особа, яка самовільно зайняла приміщення квартири [ADDRESS] підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. З урахуванням вказаного суд вважає, що вимоги КРА ОМР є законними та обгрунтованими, заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Ордер та договір найму є підставою для вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання і користування таким житлом на договірних умовах. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України, вселення громадян в житлові приміщення здійснюється на підставі ордеру, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Суд не може прийняти у якості належних доказів заперечення [PERSON] на поданий позов, в яких вона повідомляє про те, що за власний рахунок виконала ремонт у спірному приміщенні та уклала договори на електро- та водопостачання, так як дозволу на проведення ремонтних робіт від власника спірного приміщення вона не отримувала. Також суд не приймає до уваги твердження [PERSON] щодо того, що вона користується спірним нерухомим майном вже більше ніж 10 років, так як з позовом у відповідності до статті 344 Цивільного Кодексу України відповідач до суду не зверталась і зазначене питання судом не розглядалось. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням того, що позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, таким чином судовий збір на користь держави у розмірі 243, 60 гривень слід стягнути з відповідача [PERSON]. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та прийшов до висновку про те, що вселення відповідача у житлове приміщення по пр.. Свободи, 103, кв.2 у м. Одесі не може вважатись таким, що відбулось у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відповідач підлягає виселенню з вказаного приміщення.

Outcome: partial