Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

13 червня 2016 року заявники звернулися до суду із спільною заявою в порядку ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у якій просили відповідно до ст. 109 СК України розірвати їх шлюб, зареєстрований 23 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області згідно актового запису № 93, залишивши прізвище дружини [PERSON]. Заяву обґрунтували тим, що перебувають у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. За таких відносин вони переконані, що зберегти шлюб неможливо. Між ними досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини, її місце проживання та укладено відповідний договір, який нотаріально посвідчений. Будь-які спори з цього приводу, а також щодо спільного майна між ними відсутні. У судовому засіданні заявники та їх представник заяву підтримали і просили задовольнити, підтвердивши відповідність змісту поданої заяви фактичним обставинам їх взаємовідносин. Суд вважає правильним заяву задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який народився 13 липня 1989 року, громадянин України, [PERSON], яка народилася 25 вересня 1985 року, громадянка України, зареєстрували шлюб 23 липня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 93. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Згідно наданого свідоцтва про народження [PERSON] народилася 11 листопада 2011 року, про що в Книзі реєстрації народжень 23 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 194. Її батьками записані [PERSON] і [PERSON]. Місце реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. 5 червня 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, реєстр. № 460. Договір укладено стосовно здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання спільної дитини [PERSON], [INFO], між сторонами договору досягнуто згоди та врегульовано порядок здійснення батьківських прав, права та обовязки кожного з них та їх спільні зобовязання щодо участі у вихованні та утриманні дитини, визначено місце проживання дитини з матірю, визначено способи участі батька у вихованні дитини, зобовязання батька щодо участі в утриманні дитини. Відповідно до статті 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей (частина перша). Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (частина друга). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (частина третя). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу (частина четверта). Відповідно до правила ч. 3 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має дітей. Як встановлено у судовому засіданні, подана подружжям спільна заява відповідає вимогам статті 109 СК України, подружжя у судовому засіданні особисто підтвердило відповідність заяви фактичним обставинам справи та їх дійсній волі, а також виконання ними умов укладеного договору щодо здійснення батьківських прав та про сплату аліментів на утримання дитини, подану заяву протягом місячного строку не відкликало і в судовому засіданні просило її задовольнити. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що права подружжя та їх дитини не будуть порушені, у звязку з чим подану сторонами спільну заяву подружжя, яке має дитину, необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Передбачених статтею 113 СК України підстав для зміни прізвища подружжя після розірвання шлюбу немає. Згідно правила ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved