Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

14.09.2018 року представник органу опіки та піклування Новобузької РДА звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]та стягнення з неї аліментів на утримання цієї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, закладу охорони здоров'я чи навчального чи іншого закладу, де перебуватиме дитина. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що малолітня [PERSON], [INFO] перебуває на обліку у службі у справах дітей Новобузької РДА як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини через невиконання батьками батьківських обов'язків. Мати дитини - відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дочки, а саме не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її життя. Відразу після народження даної дитини відповідачка в пологовому будинку Новобузької ЦРЛ написала заяву про відмову від неї. Тому залишивши дитину в пологовому будинку вона поїхала за місцем проживання. Наступного дня вона повернулася до лікарні і під тиском своїх рідних відкликала свою попередню заяву. Під час вирішення питання виписки дитини і передачі матері, було з'ясовано, що за місцем проживання останньої не створено жодних умов для належного проживання новонародженої дитини: будинок потребував косметичного ремонту, не опалювався, запас дров був відсутній. Тому їй було запропоновано тимчасово влаштувати дитину до Миколаївського обласного будинку дитини, на той час поки вона не створить належні умови для її утримання. На що відповідачка погодилася, тому з 03.11.2017 року по теперішній час малолітня [PERSON] перебуває у Миколаївському обласному будинку дитини. Добре знаючи місцезнаходження дочки, мати за увесь цей час перебування дитини у вищезазначеному закладі лише одного разу навідала дитину, відтак не проявляла елементарного материнського занепокоєння про її долю. Посилаючись на висновок органу опіки та піклування Новобузької РДА про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки, представник позивача просив задовольнити таку вимогу. Представник позивача - органу опіки та піклування Новобузької РДА [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на обставинини викладені у позові, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Новобузького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] в судовому засіданні також позов просила задовольнити, наголосила на доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дочки. Відповідачка [PERSON] під час судового розгляду справи пред'явлений до неї позов не визнала, пояснила, що восени 2018 року вона стала проживати разом з матір'ю у належному їй будинку в с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області. У вказаному будинку створені всі належні умови для утримання дитини. Вказала, що відвідувала дитину у будинку дитини тричі, останнього разу у вересні 2018 року, коли гралася з дочкою біля двох годин. Наразі вона перебуває у стані вагітності, орієнтовний період пологів лютий 2019 року, тому такий стан утруднює їй від'їжджати до м. Миколаєва та відвідувати дочку. Не заперечувала того факту, що вона достатньо рідко відвідувала дитину і в поодинокі часи таких навідувань лиши близько однієї- двох годин бавилася з нею. Наголосила, що влітку 2018 року вона неофіційно працювала на пасіці і не мала можливості відвідувати дитину, а до цього часу навесні та взимку не їздила до дитини через погані погодні умови та відсутність коштів. Просила не позбавляти її батьківських прав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. В силу вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування або ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], доводиться матір'ю [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 24.10.2017 року Новобузьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с.5). Відомості про батька даної дівчинки внесені відповідно до ст. 135 СК України, що підтверджується фотокопією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 6). На підставі заяви відповідачки [PERSON] від 27.10.2017 року, у зв'язку з тяжким матеріальним її становищем, малолітню [PERSON], [INFO] згідно розпорядження Новобузької РДА Миколаївської області № 363-р від 31.10.2017 року було направлено на 6 місяців до Миколаївського обласного будинку дитини (а.с. 7,8). В подальшому для встановлення контакту та психологічного зв'язку з дитиною термін перебування даної дівчинки за заявою матері [PERSON] на підставі розпорядження вищезазначеної райдержадміністрації від 10.05.2018 року за № 145-р було продовжено (а.с. 9, 10-11). Відтак, з 03.11.2017 року по теперішній час дівчинка [PERSON] перебуває на повному утриманні Миколаївського обласного будинку дитини. Згідно відомостей, наданих головним лікарем Миколаївського обласного будинку дитини від 14.11.2018 року станом на день видачі цієї довідки, мати малолітньої [PERSON] відвідувала дочку тричі: 19.02.2018 року, 25.08.2018 року та 11.09.2018 року (а.с.33). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 03.12.2018 року відповідачка [PERSON] з восени 2018 року стала проживати разом з її матрі'ю у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS]. Будинок має п'ять кімнат, з яких 2 житлові. Опалення пічне, запас дров обмежений. В кімнатах будинку чисто, одна кімната відведена для проживання в ній матері з дитиною, в якій є ліжечко дитяче, ванночка, постільна білизна, підгузки. Як вбачається з матеріалів справи громадянка [PERSON] ніде не працює, на обліку Новобузького РЦЗ не перебуває, отримала допомогу при народженні дочки [PERSON], в сумі 10320 грн., більшість з якої витрачено на власні потреби. За повідомленням самої відповідачки, остання на час розгляду справи перебуває на шостому місяці вагітності. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА від 10.08.2018 року, відповідачка не проявляє материнського занепокоєння про долю дочки, не цікавилася її справами, успіхами та здоров'ям. Між дитиною та матір'ю відсутній елементарний психологічний зв'язок, як між рідними. До органу опіки чи будинку дитини [PERSON] з заявою про повернення своєї дочки не зверталася, тому позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] є доцільним і буде відповідати інтересам дитини (а.с. 18). Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідачка [PERSON], яка являється матір'ю малолітньої [PERSON] не забрала її по закінченню строку перебування із закладу охорони здоров'я без поважної причини та в порушення вимог ст.150 СК України протягом тривалого часу при наявності реальної можливості не виявляє щодо дочки батьківського піклування, не вчиняє дій щодо участі у її вихованні, піклуванні про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачці [PERSON], що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Такі ж самі положення передбачені і статтею 180 СК України. В силу вимог ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідачка [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню своєї доньки [PERSON], [INFO], тому маються підстави, з врахуванням положень викладених у ст.182, ст.183 СК України, для задоволення заявлених вимог позивача і в частині стягнення аліментів. Крім того враховуючи, що малолітня дівчинка позбавлена батьківського піклування (відомості про батька в свідоцтві про народження записані зі слів матері), суд вважає такою, що підлягає задоволенню і вимогу про передачу його органу опіки та піклування Новобузької РДА для подальшого влаштування. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з вищезазначеним з відповідачки на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. На підставі ст.150,164,165,166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved