Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому зазначає, що 15 липня 2013 року між ними був розірваний шлюб. Після розірвання шлюбу він намагався примиритися з відповідачкою та з квітня 2014 року періодично проживав з нею в квартирі [ADDRESS]. За час спільного проживання за власні кошти та для власних потреб придбав персональний комп'ютер, колонки до нього, монітор, навушники, web-камеру, клавіатуру, маніпулятор, стіл комп'ютерний, точку доступу wi-fi, стіл кухонний та чотири табуретки до нього, софу «Жизель», морозильну камеру марки «Сіменс». Перелічене майно є його особистою приватною власністю, однак знаходиться у відповідача. Оскільки шлюб на даний час розірваний, сторони проживають окремо, у відповідача немає жодних правових підстав утримувати дане майно в себе. На прохання добровільно повернути речі вона не реагує. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд зобов'язати відповідача повернути йому вказане вище майно та стягнути в його користь судові витрати по справі. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Крім того, позивач пояснив, що після розірвання шлюбу спільно з відповідачкою більше не проживав. Відповідач з дитиною стала проживати в найманій квартирі в м. Камені-Каширському, а він залишився у своїх батьків в с. Грудки Камінь-Каширського району. Вказане в позовній заяві майно придбав лише для того, щоб створити комфортні умови для відвідин дитини. Тому придбане ним за власні кошти майно вважає своєю особистою власністю, а не спільним майном подружжя. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що після розірвання шлюбу в липні 2013 року вони з позивачем роз'їхалися. [INFO] року в неї народилася дочка [PERSON], батьком якої є [PERSON] Після народження дитини позивач почав наполегливо пропонувати відновити шлюбні відносини. З квітня 2014 року вони знову стали проживати однією сім'єю в її квартирі в м. Камені-Каширському. Разом займалися вихованням дитини, були пов'язані спільним побутом, вели сімейний бюджет. Так проживали до 10 листопада 2014 року, після чого знову розійшлися. Підтвердила, що все вказане позивачем майно було придбане за його кошти, які він заробляв на сезонних роботах, однак майже всі речі вона придбавала особисто. Кожну покупку вона узгоджувала з позивачем, оскільки речі купувалися для потреб сім'ї. Перелічене в заяві майно вважає спільною сумісною власністю подружжя, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] показав, що в жовтні 2014 року на замовлення [PERSON] налаштовував у її квартирі точку доступу до мережі інтернет. Крім неї в квартирі знаходився позивач, який бавився з дитиною. Гроші за роботу платила відповідач. Свідок [PERSON] показав, що він працює в меблевому магазині водієм та на прохання клієнтів складає меблі. Приблизно в серпні 2014 року [PERSON] придбала в їх магазині софу «Жизель». Товар він доставив на вул. 1-го Травня, 27. На прохання клієнтки він також зібрав софу. Замовлення оплатила відповідачка. Свідки [PERSON], [PERSON] показали, що зі сторонами по справі добре знайомі, вони є кумами. Після народження [PERSON] вони часто відвідували цю сім'ю. Починаючи з квітня та по листопад 2014 року [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, будували плани на майбутнє. Вони часто виїздили сім'ями за місто відпочивати. Усе вказувало на те, що сторони підтримують повноцінні сімейні стосунки. Свідки [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що сторони після розірвання шлюбу підтримували сімейні стосунки, однак про їх характер їм достовірно не відомо. Свідок [PERSON], крім того, вказав, що його син [PERSON] часто виїздив на сезонні роботи. За зароблені гроші той придбав деяке майно, яке залишив у квартирі відповідачки. Також показав, що літом 2014 року його колишня невістка [PERSON] приїздила до них у село, брала продукти, овочі. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 березня по 26 липня 2013 року. Від даного шлюбу [INFO] року в них народилася дочка [PERSON]. З квітня по листопад 2014 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Дані факти підтверджуються оглянутої в судовому засіданні копією рішення Камінь-Каширського районного суду від 15 липня 2014 року та показаннями допитаних у суді свідків. За час спільного проживання, зокрема в серпні та жовтні 2014 року, сторони придбали наступне майно: персональний комп'ютер, колонки до нього, монітор, навушника, web-камеру, клавіатуру, маніпулятор, стіл комп'ютерний, точку доступу wi-fi, стіл кухонний та чотири табуретки до нього, софу «Жизель», морозильну камеру марки «Сіменс». Згідно зі статтями 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Водночас, відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Враховуючи, що в судовому засіданні повністю доведено той факт, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня по листопад 2014 року, тому придбане ними в цей період майно є нічим іншим як їх спільною власністю. В зв'язку з цим, до даних правовідносин слід застосовувати норми сімейного законодавства, що регулюють правовий режим спільного майна подружжя. Однак суд, розглядаючи цивільні справи лише в межах заявлених вимог, позбавлений права з власної ініціативи змінити предмет або підставу позову. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивач не довів перед судом, що вказане ним у заяві майно є його особистою приватною власністю, а відповідач використовує його незаконно. Таким чином, фактичних та правових підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed