Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

14 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, АТ «ПівдГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебував у трудових відносинах з ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого є відповідач. Працюючи механіком з ремонту обладнання 11.02.1998 з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного обриву ІІ та ІІІ пальців правої кисті на рівні п`ястно-фланжавих суглобів. Висновком МСЕК від 01.04.1998 позивачу вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком. Після неодноразових переоглядів висновком МСЕК від 10.05.2000 позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності безстроково. Внаслідок нещасного випадку на виробництві порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, оскільки він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль у руці та відчуває недостатність рухливості. Тривалий процес лікування позбавляв позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя. Внаслідок отриманої травми систематичною необхідністю отримання медичної допомоги позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 94 460 гривень. Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 30 грудня 2020 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яке за результатами розгляду ухвалою суду від 13 січня 2021 року залишено без задоволення. 30 грудня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що Актом про нещасний випадок встановлено вину самого позивача в настанні нещасного випадку, а тому відповідач не має нести відповідальність за завдану моральну шкоду. Також зазначив, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди а надані до позову докази, не є беззаперечними доказами заподіяння такої шкоди. Також вказав, що розмір моральної шкоди, заявлений позивач не відповідає засадам розумності та справедливості. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 07.10.1969 по 20.03.2002 працював на підприємстві відповідача на посадах слюсаря з ремонту обладнання, електрозварника, механіка, майстра з ремонту механічного обладнання, механіка з ремонту обладнання, газорізника, 20.03.2002 був звільнений, за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.9-12) Згідно копії Акту № 2 про нещасний випадок від 14 лютого 1998 року, 11 лютого 1998 року о 15.20 у РЗФ-2 ВАТ «ПівдГЗК» з механіком з ремонту обладнання [PERSON] , під час виконання трудових обов`язків, внаслідок дії предметів що рухаються (стрічки) стався нещасний випадок внаслідок якого останній отримав травматичного обриву ІІ та ІІІ пальців правої кисті на рівні п`ястно-фланжавих суглобів. Причинами нещасного випадку зазначено незадовільна організація робіт. Крім того актом про нещасний випадок №2 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є: [PERSON] , механік з ремонту обладнання РЗФ-2 (а.с.13-15). Наслідками нещасного випадку стала втрата працездатності [PERSON] на 25%, без встановлення групи інвалідності, що підтверджується копією виписки із акту огляду ЛТЕК від 01.04.1998 (а.с.16) В подальшому [PERSON] 21.04.1999 пройшов переогляд (а.с.16) де йому було повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом. 10 травня 2000 року [PERSON] пройшов переогляд де йому було повторно встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом без визначення групи інвалідності безстроково, що підтверджується копією виписки з акту огляду ЛТЕК (а.с. 16). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю моральну шкоду (п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, який призвів до каліцтва позивача стався з ним 11 лютого 1998 року на підприємстві відповідача, вперше [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності 25% -01.04.1998, і в подальшому 25% -10.05.2000 безстроково, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 14 грудня 2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 25%, в подальшому встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 25% безстроково без визначення групи інвалідності за трудовим каліцтвом, встановлення вини самого позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 65\~000 гривень оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial