Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

12 липня 2018 р. до Овідіопольського районного суду Одеської області поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] у якої вона наголосила, що після укладення у 1965 році шлюбу з [PERSON] вона разом з ним у 2007 році купили майнові права на однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згодом, після оплати всіх платежів право власності на цю квартиру було оформлено на її чоловіка. Оскільки ця квартира була куплена у період шлюбу, то вона, відповідно до ст.ст. 60, 61,70 СК України набула право власності на її 1/2частину. [INFO]. її чоловік [PERSON] помер і після нього залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини вказаної квартири. Спадкоємцями І-ої черги за законом є вона та їх спільна донька [PERSON], яка після одруження стала носити прізвище [PERSON] і яка у встановлений законодавством 6-ти місячний строк подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Поки позивачка займалися спадковими справами, то м. Сімферополь, у якому на день смерті проживав [PERSON] і яке є місцем відкриття спадщини, відійшло до юрисдикції РФ то отримання свідоцтва про право на спадщину на цю квартиру від нотаріусів м. Сімферополь не має ніякого сенсу, оскільки документи видані у Криму не визнаються на території України. За такої обставини позивачка не має змоги зареєструвати своє право власності на цю квартиру, а тому змушена звернутися до суду з заявою про визнання за нею права власності на цю квартиру. Від представника позивача [PERSON] поступила заява у якої він просить розглянути справу на підставі наданих документів за відсутності позивачки та її представника, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі і визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася однак від неї поступила письмова заява про визнання позовних вимог матері, прохання їх задовольнити , а справу розглянути за її відсутністю. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих сторонами матеріалів без фіксування судового процесу відповідно до п. 3 ст. 211 та п.3 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК та 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст.13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, З наданих позивачкою документів (свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження доньки [PERSON], свідоцтв про укладення, розірвання шлюбу та укладення шлюбу) вбачається, що в період шлюбу у позивачки та її покійного чоловіка [PERSON] [INFO] року народилася донька [PERSON], яка у теперішній час носить прізвище [PERSON]. У 2007р. подружжя [PERSON] набули майнові права на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] право власності на яку було оформлено у 22.11.2009 році на покійного [PERSON], що підтверджується наданими позивачкою: «Графіком оплати» від 24.09.2007р. до договору купівлі-продажу майнових прав №ВИА/170/136; технічного паспорту; рішенням Таїровської селищної Ради №858 від 30.10.2009 р. «Про видачу гр.[PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS].; копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2009р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 60,61,70 СК України будь-яке майно, набуте подружжям за час шлюбу, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя є спільною сумісною власністю подружжя і належить їм обом у рівних частках. Таким чином суд погоджується з твердженнями позивачки, що вказана квартира належала їм з чоловіком у рівних частках і кожен з них мав право власності на 1/2 частину цієї квартири. З копії свідоцтва про смерть Серією [NUMBER] видане 07 квітня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономної Республіці Крим, Україна, актовий запис № 1422, вбачається, що чоловік позивачки [PERSON] [INFO]. помер у м. Сімферополь АРК Крим на території України. Спадкоємцями І-ої черги його майна у вигляді 1/2 частини вказаної квартири за законом відповідно до ст.1261 ЦК України є позивачка та їх донька [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується копією довідки про реєстрацію осіб №1/7046 від 19.11.2014р. КП «ЖЕО» Київського району м. Сімферополь, заявою відповідачки до нотаріуса про відмову від спадщини, довідкою нотаріуса № 02-26/1271 від 24.07.2018р. про коло спадкоємців. Заборон та арештів на спірне нерухоме майно не має, що підтверджується інформаційною довідкою від 19.09.2018 року. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши надані докази у сукупності, суд вважає, що позивачкою доведена неможливість визнання права за нею особисто свого права власності на 1/2 частину, та на 1/2 частину спірної квартири, яка залишилася після смерті її чоловіка у інший спосіб ніж звернутися до суду, а обраний нею спосіб захисту своїх прав - визнання права, відповідає вимогам ст.16 ЦК України. При поданні позову позивачка сплатила судовий збір у повному обсязі, вини відповідача в поданні позову не має, а тому судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного, ст. 2-13,76-80,141, 258, 263-265,266 ЦПК України та ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ст.ст.15,16, 1268,1270 ЦК УКраїни -

Outcome: approved