Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

14.08.2018 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2008 року уклала шлюб з [PERSON]. Як з'ясувалось під час спільного проживання, у неї з відповідачем абсолютно різні погляди на життя, кожен з них живе своїм окремим особистим життям. Шлюбні відносини фактично припинилися з грудня 2018 року, у саме з цього часу вони проживають окремо та не спілкуються між собою, місце проживання відповідача на даний час їй невідоме. Неодноразові спроби налагодити спільне життя не дали позитивних результатів, тому шлюб просить розірвати. Спільних дітей у них немає, спору щодо майна не існує. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, який просять задовольнити. Крім того позивач уточнила, що останній раз спілкувалася з відповідачем по телефону декілька років тому, місце проживання якого на даний час їй невідоме, тому звертається до суду за останнім відомим місцем проживання відповідача, який у 2008 році проживав з нею в с.Сокільники Пустомитівського району. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з'явився, не подав відзив на позов, причини неявки не повідомив. Відтак, беручи до уваги положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (набрала чинності для України 11.09.1997 року), якою передбачено право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно Свідоцтва про шлюб (повторно)серії [NUMBER], яке видане 03.08.2018 року, сторони 11.11.2008року зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №559. Спільних дітей від шлюбу у сторін немає, спір щодо майна відсутній. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 704,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved