overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

14 лютого 2015 року позивач [PERSON]. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з постійними сварками та конфліктами. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 11 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №1709 від 11 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 11 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 28 лютого 2013 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі. Спору з ким із сторін залишиться в разі розірвання шлюбу проживати малолітня дитина, на час розгляду справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

14 лютого 2016 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка до суду не з'явилась при цьому направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з'явився при цьому направив заяву з якої видно, що він з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з квітня 2017 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім′я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити інше прізвище, до компетентних установ з даною заявою позивачка не зверталась, а тому суд вважає, що дані вимоги подані передчасно, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 31 жовтня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 31 жовтня 2014 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 22 вересня 2005 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі, [INFO] народився їх син - [PERSON]. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися та були припинені, і вони мешкають окремо один від одного. Син залишився проживати із нею. Вважає, що збереження їх шлюбних відносин неможливе, а тому звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення її позову та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 12), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Зеленогайською сільською радою Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2005 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 3. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Проте шлюбні стосунки між ними не склались та були припинені, сторони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх сина на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 27.10.2003 р. вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано виконавчим комітетом Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 5. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останнього року сі- мейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюб- них відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникали сварки, свідком яких ставали діти, що впливає на їх психічний стан та спричиняє і їй і дітям душевні страждання. На даний мо- мент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, майнових спорів між ними немає. Вважає, що подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просила розірвати шлюб. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації сповіщався належним чином - поштою з повідомленням (а.с.18,19). Відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не з'явився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достат- ніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) видно, що 27.10.2003 р. виконавчим комі- тетом Глибоківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 5. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.5,6,7), сторони у справі мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути поста- новлено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюб- не прізвище. В судовому засіданні встановлено, шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне жи- ття подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний. У позовній заяві позивачем висловлено прохання залишити шлюбне прізвище, яке підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

14 лютого 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29 січня 1983 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Ворошиловським рай ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 94. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2016 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відповідачка фактично створила нову сімю. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 січня 1983 року Ворошиловським рай ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 94. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають . Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2016 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, створенням відповідачкою нової родини. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

14 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що між нею та відповідачем 28.01.2009 року укладено шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги добровільно не надає, а тому позивач змушена звернутися до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача. 14 березня 2017 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця. Вказана заява прийнята судом до розгляду В судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач прибув в судове засідання, уточнені позовні вимоги визнав, вказавши, що надає позивачу допомогу на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб, зареєстрований 28 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу [INFO] року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Як вказано сторонами в судовому засіданні, позивач та відповідач зі спільною дитиною проживають разом. За твердженням сторін, відповідач роботою забезпечений, але офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід. В той же час, позивач вказує, що відповідач не виконує обов'язків по утриманню спільної дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідач заперечив проти зазначеного, наголосив на тому, що матеріальну допомогу надає шляхом придбання речей побутового призначення, підтримання житла в належному стані. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 14 лютого 2017 року до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

14 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 10.03.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між ним та відповідачем фактично припинені у 2016 році, до чого призвела відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач також у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним предявленого позову. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 10 березня 2015 року, актовий запис № 70. Дружина після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала. У даному шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки, а також майнового характеру, станом на день вирішення справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із доводів позову вбачається, що сімейні відносини між сторонами тривалий час не підтримуються та припинені з причини відсутності взаєморозуміння, різні поглядів на сімейне життя. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує, із доводами позову погоджується. Зважаючи на наведене, враховуючи, що відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 640,00 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

14 лютого 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 серпня 1998 року. Шлюб був зареєстрований Любомльським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №44. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння не досягнуто, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 серпня 1998 року, який зареєстрований Любомльським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №44 (а.с.4). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони наміру на збереження, укладеного шлюбу не мають, подальше їх спільне життя, як подружжя, та існування шлюбу суперечитиме їх інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved