Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд (враховуючи уточнення до позовної заяви від 05 липня 2017 року) визначити місце проживання неповнолітнього, [PERSON], [INFO], разом з його батьком, [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що з 04 листопада 1995 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 01 квітня 2015 року. Від даного шлюбу, мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], є студенткою 3 курсу факультету психології (денне відділення) Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. [PERSON] повністю перебуває на утриманні батька, [PERSON]. Відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] з яким фактично проживає, а неповнолітній - [PERSON], [INFO], з липня 2016 року, проживає разом з батьком, [PERSON]. Позивач з сином зареєстровані в будинку, який належить позивачу на праві власності по [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] належить квартира №[ADDRESS]. В зв'язку з тим, що [PERSON] тимчасово працює у м. Маріуполь, його син проживав разом з ним, де навчався у 5-А класі КЗ «Маріупольська спеціалізована школа 1-3 ступенів № 66 Маріупольської міської ради Донецької області». Син [PERSON] має обладнане місце для відпочинку та умови проживання у [ADDRESS], які є задовільними. З грудня 2016 року, син повністю зі своїми речами переїхав проживати до батька [PERSON] в квартиру № [ADDRESS]. [PERSON], вихованням сина фактично не займається, що підтверджується соціально-педагогічною характеристикою директора ЗОШ №9. Весь час [PERSON] надавав грошові кошти на утримання сина. За час проживання сина з [PERSON], мати заклала в ломбард велосипед дитини. В теперішній час син [PERSON] наполегливо бажає проживати разом з батьком. В зв'язку з зазначеним, батько звернувся до служби у справах дітей Павлоградської міської ради з заявою щодо встановлення місця проживання неповнолітнього сина. Мати - [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS]. Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, вважає за можливе визначити місце проживання дитини, [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. [PERSON], [INFO], має іншу сім'ю та не приділяє належної уваги [PERSON], [INFO], та його вихованню, в зв'язку з чим, [PERSON] вимушений звернутися до суду про визначення місця проживання сина разом з ним. [PERSON] працює в ПАТ Новотроїцьке рудоуправління» та ПАТ «Докучаєвській флюсо-доломитний комбінат», за місцем роботи характеризується позитивно, отримує достатню заробітну плату для утримання дітей, веде порядний спосіб життя, не вживає спиртних напоїв, займається вихованням сина, контролює його поведінку, приділяє йому увагу. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні його первісного позову до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього сина, визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача судові витрати. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що позивач за зустрічним позовом та [PERSON] перебували у шлюбі з 04 листопада 1995 року. Від зазначеного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] є студенткою 3 курсу факультету психології Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, у зв'язку з чим проживає у місті Харків. Після розірвання шлюбу між сторонами, син мешкав з нею, а вихідні та канікули проводив з батьком. В січні 2017 року син переїхав проживати до квартири батька за адресою: [ADDRESS], де він фактично мешкає разом з матір'ю [PERSON] (бабусею). [PERSON] працює начальником управління безпеки в ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління», яке розташоване в смт. Новотроїцьке Волоноваського району Донецької області, тому приїздить до Павлограду лише на вихідні та святкові дні, а в будні дні він перебуває на роботі та фактично в ці дні проживає в місті Маріуполь. Мати не погоджується з тим, що син повинен проживати з батьком, так як більшу кількість часу батько у зв'язку зі своєю роботою проживає не разом з сином, а у місті Маріуполь, а тому не має можливості здійснювати достатній нагляд за дитиною, приділяти йому достатньо уваги та займатися його вихованням. У будні дні син фактично проживає з бабусею (матір'ю [PERSON]). Вона вважає, що постійне проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком не буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, так як батько за характером своєї роботи і у зв'язку з його відсутністю в будні дні поряд з сином, позбавляє його можливості здійснювати достатній нагляд за дитиною, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, займатися його вихованням та доглядом за ним. Натомість вона має всі якості та можливості здійснювати достатній нагляд за сином, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, займатися його вихованням та доглядом за ним. Проживання малолітнього сина з матір'ю, на її думку, максимальною мірою відповідає його інтересам, оскільки це зумовлено низкою обставин: біологічним зв'язком матері з дитиною ще до народження, більш якісним і турботливим доглядом за дитиною з боку жінки, більшою духовністю виховання, більш високим рівнем емоційної близькості між дитиною та матір'ю, необхідністю участі саме матері у вихованні дитини, потребою малолітньої дитини у материнській любові, існуючими традиціями в дитячому вихованні. Позивач працює в КЗ «Павлоградська міська лікарня № 1» ДОР» на посаді медичної сестри, має стабільний заробіток, розмір окладу становить 2784,00 грн. Працює на вищезазначеній посаді з режимом роботи з понеділка по п'ятницю з 8-00 год. по 15-42 год., що дозволяє їй приділити сину достатньо часу щовечора та у вихідні дні. За місцем проживання та за місцем роботи вона характеризується з позитивного боку. Не вживає спиртні напої і наркотичні засоби, веде порядний спосіб життя, сумлінно ставиться до батьківських обов'язків, коли син перебував на стаціонарному лікуванні вона перебувала разом з ним в медичному закладі. У [PERSON] гарні відносини з сином, вона приділяє йому належну увагу та займається його вихованням, цікавиться справами сина у школі. [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 06.02.2017 року в зазначеній квартирі створені задовільні умови для проживання малолітнього сина. Бажання сина на сьогоднішній день проживати з батьком, на думку матері, пов'язане перш за все тим, що батько налаштовує сина проти матері, своїми діями підриває авторитет матері в очах дитини, підкуповує його подарунками та кращими умовами проживання, тим самим закладаючи в його виховання такі негативні риси як корисливість, неповага до батьків та відсутність вдячності до них. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що на даний час син вже проживає у місті Маріуполь разом з ним, та продовжує навчання. Пояснення відповідача з приводу того, що дитину не забезпечують належним доглядом, неправдиві. Дитина займається з репетитором, вивчає англійську мову, дитина серйозної хвороби не переносила, в нього був лише нежить. Старша дочка проживає разом з ним, їй 20 років. Вона навчається у місті Харків, наразі розглядається питанні заочного навчання, працювати буде разом з позивачем на підприємстві. 01 квітня 2014 року з відповідачем розірвали шлюб, з цього часу дитина деякий час проживала з матір'ю, з понеділка по п'ятницю жив з матір'ю, а з п'ятниці по понеділок проживав з батьком. На сьогоднішній день бажання дитини є проживати з батьком, так само як і у старшої доньки. Щодо зустрічних позовних вимог пояснень не має. Після розірвання шлюбу був період коли [PERSON] проживала окремо, а був період коли вона разом з дитиною проживала разом з позивачем у місті Маріуполі. Коли проживали окремо, син проживав з матір'ю. Коли батько був у місті Павлограді син проживав разом з ним. З листопада 2013 року позивач з відповідачем проживали окремо. З 2014 року син більший час проживав разом з позивачем. Дитина закінчила шостий клас у місті Маріуполі. Позивач працює у Волноваському районі на відстані 40 км. від м. Маріуполь. Дитина проживала у місті Маріуполі з 10.12.2015 року по 05.09.2016 року. У цей період відповідач приїжджала до позивача, коли вона посварилася з новим чоловіком, а потім після примирення залишила позивача. На даний час дитина проживає разом з ним з 26 грудня 2016 року у місті Павлограді. Планує перевезти дитину до навчального закладу до міста Маріуполь. За відсутності позивача, дитина у місті Павлограді перебуває разом з бабусею, яка здійснює догляд за дитиною. Бабусі 75 років. Позивач не перешкоджає сину у будні дні поїхати до матері. Контроль за дитиною здійснює бабуся, позивач та класний керівник у телефонному режимі. Дитина казала, що між відповідачем та чоловіком відповідача відбувались сварки, у зв'язку з чим дитина не бажає проживати разом з матір'ю. Утриманням дитини займається він - батько. З співмешканкою позивач має намір укласти шлюб, вона проживає у місті Маріуполь, та встановила добрі стосунки з дитиною. О шостій годині вечора позивач повертається з роботи до дому. На дату розгляду справи син з вересня 2018 проживає постійно разом з батьком у місті Маруіполі, навчається у школі в м. Маріуполь, з матір'ю спілкується, перешкоди батько не чинить, син і далі бажає проживати з батьком, переїхати жити до матері не має бажання. Відповідач у періоді розгляду справи поставила дитину на облік у лікарні. Наразі стан здоров'я у дитини задовільний, він як батько піклується про сина, лікує в разі хвороби. Зазначає, що син бажає проживати разом з ним, проживає зараз разом з ним в м. Маріуполь, вважає доцільним в інтересах дитини визначити місце проживання сина разом з батьком, просить йог позовні вимоги задовольнити, судові витрати з [PERSON] не стягувати, в задоволенні зустрічного позову - відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію позивача [PERSON], зазначила, що син сторін не є малолітньої особою, йому вже майже 14 років, через пів року він зможе самостійно визначити місце свого проживання, і на час розгляду справи син проживає разом з батьком, тому доцільним в інтересах дитини буде визначити місце проживання дитини разом з батьком, просила первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимоги - відмовити. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що син проживає разом з батьком, вона спілкується з ним через мережу інтернет, а також на канікулах, син розповідав відповідачу, що його у сім'ї з батьком не розуміють, не вірять йому, не довіряють. Син іноді говорить про те що бажає переїхати до неї, але взагалі йому усе рівно де проживати. Там де дитина наразі проживає, вона не має належного догляду, про що може підтвердити дитина та донька. Відповідач отримує аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, іншого самостійного джерела доходу не має. Разом з чоловіком проживає однією сім'єю. Чоловік офіційно працює на шахті та отримує дохід. Чоловік з яким на даний час проживає відповідач не зловживає спиртними напоями, конфліктів між ними не було. Аморальної поведінки з боку чоловіка не було. У присутності дитини чоловік ніколи її не бив. З грудня 2014 року сторони разом не проживають. Позивач проживає та працює з 2010 року у місті Маріуполь. Дитина проживала разом з відповідачем з грудня 2015 року. Дитину перевели до школи у місті Маріуполі, та відповідач проживала разом з дитиною до травня 2016 року, у цей час вона займалась вихованням дитини, відвідувала батьківські збори. По закінченню школи дитина все ще перебувала у батька на канікулах, з вересня місяця переїхали до міста Павлоград та перевела дитину навчатись у 9 школу у місті Павлоград. До 21 січня 2017 року дитина проживала разом з нею, вихідні, святкові дні дитина проживала разом з батьком. Більшість часу дитина проживала разом з нею. У липні 2016 року вона придбала однокімнатну квартиру, дитина спить на окремому ліжку. Батько дитини почав приймати участь у житті дитини лише у останній рік, до цього часу вихованням займалась мати. До того часу, як вона подала позов про стягнення аліментів, у сторін не було спору щодо місця проживання дитини. Дитина мотивує бажання проживати разом з батьком лише комфортними умовами. Дитина не бажає переїжджати до міста Маріуполь, дитині батько сказав, що виходу не має. У маріупольській школі відносини дитини з однокласниками не склались. Дитина позбавлена спілкування, у секціях не займається. Вона спілкується з дитиною по телефону або по 15 хвилин перед від'їздом. За останні пів року проживання сина з батьком дитина зовсім віддалилась від неї. Син більшу частину залишається сам і йому це подобається, грає у комп'ютерні ігри, на вулицю не виходить. Коли дитина хворіла вітрянкою з дитиною ніхто не залишався. Вважає, що син, проживає з батьком не отримує належного догляду та виховання, це може дати тільки мати, тому просить суд визначити місце проживання сина разом з нею, задовольнити зустрічні позовні вимоги, в задоволенні первісного позову - відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позицію [PERSON], дав пояснення відповідно до обставин, викладених в зустрічному позові, просив в задоволенні первісного позову - відмовити, задовольнити зустрічні позовні вимоги, визначити місце проживання сина з матір'ю. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що йому комфортно проживати з татом, він живе у місті Павлоград, бабуся до них приходить, батько їде на роботу о 6 годині у понеділок та приїжджає о 6 годині у п'ятницю. З татом у неповнолітнього відносини чудові. З матір'ю спілкується, навідує її. З матір'ю не бажає проживати, оскільки там маленька квартира, маленька дитина. Згоден проживати разом з батьком. Мати буде навідувати, спілкується з матір'ю через Viber. Вітчим штовхав його матір, від чого він злякався. Він обміняв ігровий акаунт вітчима на свій планшет, який йому подарував батько, проте коли він намагався здійснити вхід до ігрового акаунту у ньому був змінений пароль, а планшет вітчим віддав сестрі. Тиск на неповнолітнього ніхто не здійснював, це його особисте рішення, йому не дуже комфортно проживати з матр'ю та вітчимом, він бажає проживати саме разом з батьком. В судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], пояснила, що вона є старшою донькою сторін по справі, працює економістом у Новотроїцькому рудоуправлінні та навчається у ХНУ ім. Каразіна на 4 курсі, пояснила, що проживає у [ADDRESS]. Брат проживає у місті Маріуполь разом з нею та батьком, брат навчається у школі № 66 у 7 класі. Проживає брат з батьком добровільно. У будні дні вона з батьком до шостої години на роботі. Брат приїжджає до дому зі школи на початку другої години, після чого до дому приходить репетитор та до вечора займається з дитиною. Медичний огляд дитини не проводили. Брат не відвідує кружки, оскільки не бажає. Були випадки хвороби брата, до лікарів звертався батько, він не їхав на роботу та залишався з братом, а інколи з дитиною залишалась співмешканка батька. Квартира у якій вони проживають трьохкімнатна, у брата своя кімната. Брату 13 років. На її думку брату комфортно проживати з батьком, це його власна думка. Брат спілкується з матір'ю, йому ніхто не забороняє. Батько кожного ранку готує сніданки дітям, також готує одяг, іноді вона допомагає та також готує одяг для брата та батька. Вона вважає, що в інтересах брата, визначити місце його проживання необхідно з батьком. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час спільного проживання у шлюбі у сторін по справі народились діти: [PERSON], [INFO], про що зроблений відповідний актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], про що не заперечують сторони по справі. Після розірвання шлюбу сторони проживають за різними адресами. Згідно даних з паспорту громадянина України серії [NUMBER], [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], 33/100 частини якого на праві власності належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 2002 року, зареєстрованого за № 2-943 нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори [PERSON] Згідно довідки, виданої директором приватного підприємства «К-П-1» від 09 лютого 2017 року [PERSON], [INFO], фактично проживає у [ADDRESS], що також підтверджується актом від 09 лютого 2017 року складеним комісією у складі головного інженеру ПП «К-П-1» [PERSON], паспортистом ПП «К-П-1» [PERSON], майстром ділянки ПП «К-П-1» [PERSON] Вищевказана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Білоножко А.Г. 20 липня 2016 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час розгляду справи проживає в м. Маріуполь за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] працює в Приватному акціонерному товаристві «Новотроїцьке Рудоуправління» на посаді начальника управління безпеки та за 2016 рік отримав дохід у сумі 376052 грн. 86 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 11 від 20 січня 2017 року. За місцем роботи характеризується позитивно. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою у [ADDRESS], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 22 лютого 2017 року та даними з паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON], [INFO]. Вищевказана квартира належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 липня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М., та зареєстрованого за № 2-1143. Згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] одружилась з [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 271 від 30 жовтня 2015 року. Після одруження [PERSON] привласнила прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 25 квітня 2017 року, в квартирі за місцем проживання мається шафа для одягу, ліжко для дитини, двоспальне ліжко, стіл, стілець, комп'ютер, телевізор, меблева шафа «Хвиля», для дитини є книги, іграшки, одяг взуття. В кімнаті для [PERSON] відведено окреме ліжко та є куточок для навчання. За адресою також проживає [PERSON], [INFO], без реєстрації. За місцем мешкання [PERSON] характеризується позитивно. [PERSON] працює в Комунальному закладі «Павлоградська міська лікарня № 1» ДОР» на посаді сестра медична стаціонару терапевтичного відділення з 07.02.2017 року і розмір її окладу становить 2784 грн., що підтверджується довідкою виданою Головним лікарем КЗ «Павлоградська міська лікарня № 1» ДОР» № 209 від 21 лютого 2017 року. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно. На час розгляду справи [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини. Чоловік [PERSON] [PERSON] [PERSON] працює з 10 квітня 2017 року у ВСП «Шахтоуправління тернівське» на посаді гірника підземної дільниці шахтного транспорту № 1, у період з квітня 2017 року по серпень 2017 року отримав дохід у сукупному розмірі 48498 грн. 73 коп., з яких утримано 9020 грн. 46 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 5912 від 04 вересня 2017 року. Сторони на обліку у нарколога або психолога не перебувають, за станом здоров'я здатні виховувати дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] № 432/0/2-17 від 13 лютого 2017 року, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON]. Відповідно до соціально-педагогічної характеристики сім'ї учня [PERSON], станом на березень місяць мати - [PERSON] працює медичною сестрою в МЛ № 1, останнім часом [PERSON] стала цікавиться навчанням та успіхами сина в школі. Батько - [PERSON] постійно цікавиться шкільним життям сина та підтримує зв'язок з класним керівником. У [PERSON] є всі необхідні речі дня навчання та проживання, які для нього купував батько. Мати мешкає в однокімнатній квартирі разом з своїм чоловіком. Зараз хлопець проживає в двохкімнатній квартирі батька, в якій створені всі умов для розвитку та життя дитини. Згідно довідки Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» № 147 від 27 лютого 2017 року [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради з діагнозом: дискінезія жовчовивідних шляхів з 08.02.2017 року. 08.02.2017 та 22.02.2017 оглянутий міським спеціалістом лікарем-гастроентерологом діагноз: ДЖВШ по гіпомоторному типу; 08.02.2017 оглянутий лікарем-неврологом діагноз: Вегетативна дисфункція, астено-невротичний синдром; 08.02.2017 та 22.02.2017 на прийом до лікаря з дитиною приходила мати. Відповідно до психологічного висновку виконаного психологом [PERSON], у сім'ї [PERSON] та його сина [PERSON] присутній емоціональний та психологічний комфорт, відношення батька та сина гармонійні та довірчі, соціальна шкільна середа [PERSON] сприятлива, інформацію з приводу адаптації при проходженні періоду після розлучення батьків та перехідного віку сина отримана. Відповідно до підтвердження Маріупольської загальноосвітньої приватної школи І-ІІІ ступенів «Лингва - ХХІ век» [PERSON] зараховано в 6 клас. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Крім цього, згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Також слід враховувати положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При цьому стаття 161 СК України встановлює, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, статті 171 СК дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спорів між батьками про визначення її місця проживання в судовому засіданні з додержанням вимог Цивільного процесуального кодексу та з урахуванням віку дитини, стану здоров'я, розумового розвитку. Аналогічні положення викладені у ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), яка зобов'язує суд надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу. Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України». У п. 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей . В судовому засіданні була вислухана думка дитини неповнолітнього [PERSON], [INFO], якому на час розгляду справи є повних 13 років, щодо визначення його місця проживання, який пояснив суду, що бажає проживати з батьком, а мати відвідувати, йому не комфортно проживати у однокімнатній квартирі разом з новим чоловіком матері. Вказав, що бажає спілкуватись з матір'ю та інколи її відвідувати, бажання проживати з батьком є добровільним. При вирішенні спору щодо місця проживання сина сторін, суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків (ст. 141 СК), надаючи перевагу тому з них, хто може забезпечити найбільш сприятливі умови виховання дітей, принципу 6 Декларації та вимог положень ч. 2 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України, за якими місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за згодою самої дитини. При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі. Відповідно до статей 3 та 9 Конвенції про права дитини, при забезпеченні прав дитини, першочергово повинні бути враховані якнайкращі інтереси дитини. 01.07.2017 р. Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», в якому було зроблено висновок, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватися ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному з подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. Таким чином, вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суд враховує думку дитини, позицію представника органу опіки та піклування викладену у висновку та висловлену в судовому засіданні, який зазначив про доцільність проживання дитини з батьком, з урахуванням обставин справи, досліджених в судовому засіданні, зокрема, враховуючи перш за все якнайкращі інтереси дитини, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік неповнолітнього [PERSON], якому на час розгляду справи виповнилось 13 років, та в цьому віці дитина спроможна висловити свою обґрунтовану позицію щодо місця свого проживання, також судом враховано відносини, що склалися між неповнолітнім та його батьками, а також іншими членами їх родин. Судом враховано, що неповнолітній [PERSON] проживає з батьком з січня 2017 року, з вересня 2017 року навчається в школі м. Маріуполя, зі зміною місця проживання дитина вимушена налогджувати нові соціальні зв'язкі, а тому, враховуючи, що неповнолітній [PERSON] добровільно переїхав жити до батька в м. Маріуполь, за час розгляду справи в суді з лютого 2017, не виявив бажання повернутись жити до матері, суд вважає що найкращим дотриманням інтересів дитини, для повного і гармонійного розвитку її особистості, морального, духовного і психологічного комфорту, необхідним визначити місце проживання дитини з батьком. Окрім того, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на взаємовідносини сина з матір'ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов'язків. Слід зауважити, що у разі зміни умов виховання дитини в залежності від різних обставин (стан здоров'я батька (матері) і дитини, можливості догляду за дитиною, поява вітчима (мачухи) і т.д.), суд має право змінити визначене місце проживання дитини та не може відмовити у відкритті провадження з тієї причини, що такий спір вже був предметом розгляду судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні не знайшли підтвердження твердження відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо того, що неповнолітньому [PERSON] не створені належні умови проживання та виховання, дитина вимушена переїхати разом з батьком до м. Маріуполь, та батько не займається вихованням та турботою про сина, а це роблять інші особи, зокрема, зазначене було спростовано потаканнями свідка [PERSON], яка є старшою донькою сторін, та проживає разом з батьком та братом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення первісних позовних вимог, та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: approved