Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

14 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2018 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Куликівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що зроблений актовий запис № 31. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2020 року, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. 22.09.2021 ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 листопада 2018 року Куликівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 31 (а.с.5). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Як стверджує позивач, сторони не знайшли взаєморозуміння між собою та фактично припинили шлюбні стосунки, з серпня 2020 року проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 56 СК України передбачає право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що на даний час шлюб носить формальний характер, сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, позивач не бажає збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала у зв`язку із реєстрацією шлюбу.

Outcome: approved