Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

14 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб зареєстрований 22.03.2008р. між нею та [PERSON], Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 126. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.03.2008р. між сторонами було зареєстровано шлюб у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 126. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], 10.07.2008р.н., який проживає разом з позивачем. Спільне життя не склалось, оскільки розбіжності, що виникали при спілкуванні з відповідачем переростали у сварки й скандали. Відношення один до одного змінилися не в кращій бік. Зловживання відповідачем алкоголю погіршило і без того важке становище. Така атмосфера у сім'ї дуже негативно впливала на дитину. З серпня 2013 року сторони проживають окремо, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Спілкування практично відсутнє. Подальше спільне життя й збереження родини позивач вважає неможливим. Спору з питань нажитого майна, утримання та виховання дитини немає. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22 березня 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 126, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], 10.07.2008р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2013р., що підтверджується заявами сторін (а.с.16, 17). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved