overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

- 13.12.2003 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] У жовтні 2014р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

13.12.2005 року [PERSON] отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» (в подальшому ПАТ КБ «Приватбанк») кредит в розмірі 5 000,00 грн. при умові сплати відсотків 48% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В квітні 2014 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 17 651,71 грн. заборгованості по договору кредиту, посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за вказаним договором. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] розрахунку по кредитному договору № б/н від 13.12.2005 року не провів і заборгованість, станом на 30.03.2014 року складає: 17 651,71 грн., з них 16 334,96 грн. заборгованість за кредитом та по процентах за користування кредитом (з врахуванням стягненої суми 4 548,14 грн. за судовим наказом №2н-109/08 від 25.01.2008 року) та штрафи 500 грн. фіксована частина та 816,75 грн. процентна складова. Дані факти підтверджуються: анкетою позичальника від 13.12.2005 року; умовами і правилами надання банківських послуг, копією паспорту позичальника; розрахунком розміру заборгованості, судовим наказом №2н-109/08 від 25.01.2008 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики, нарахованих за користування кредитом процентів та штрафів. Судові витрати становлять 243 грн. 60 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

13.12.2011 р. Оболонським р/с м. Києва було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності, а зустрічній позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишено без задоволення. 13.10.2014 р. представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із заявою про роз'яснення даного рішення, так як йому не зрозуміло, що за суми вказані у резолютивні частині рішення суду від 13.12.2011 р., а саме: «Виділити [PERSON] ? частину коштів, отриманих [PERSON] в рахунок оплати за продаж спільного сумісного майна - кв. [ADDRESS], - у розмірі 291600 грн. Виділити [PERSON] ? частину спільного сумісного майна - кв. [ADDRESS] у вигляді грошової компенсації у розмірі 1131000 грн.» У відповідності до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, за їхньою заявою суд постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно не виконано. З даної правової норми вбачається, що суд роз'яснює рішення, якщо воно викладено незрозуміло або неповно, розуміння його змісту викликає певні труднощі, при цьому не змінюючи його по суті. Суд, заслухавши думку [PERSON], який підтримав свою заяву, думку [PERSON] - представника [PERSON], який не підтримав дану заяву вказавши, що рішення є зрозумілим вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з тексту заяви [PERSON] та матеріалів справи, дане роз'яснення представнику заявника [PERSON] потрібно для відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, так як їм (працівникам ДВС) не зрозуміло, що грошові кошти є предметом стягнення по даному рішенню, тобто заходами примусового виконання рішення. Даний факт свідчить про халатне відношення до своїх посадових обов'язків з боку ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві та не бажання виконувати рішення суду, і тому суд вважає, що підстав для задоволення даної заяви представника заявника [PERSON] не має, так як дане рішення викладено у зрозумілій формі і на час його винесення ні у одного із представників по справі на той час не вникало бажання вносити зміни у його нього. Тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

13.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування своїх вимог послалася на те, що вона з 05.11.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 30.10.2013 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач та відповідач надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 24-25 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Згідно ст. 174 ЦПК України суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 05.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис № 593 ( а.с.8 - копія свідоцтва про шлюб). 30.10.2013 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу шлюб було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO].( а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. (а.с.23 довідка). Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

13.12.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позові вона вказала, що з відповідачем перебувала до 2006 року у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], 2001 року народження. [PERSON] вказала, що син знаходяться на її утриманні, відповідач належним чином не надає допомоги на його утримання, чим ставить її в тяжке матеріальне становище. Вказуючи на те, що відповідач працює складачем потягів ВП Харківської вагонної дільниці №1 ДП Південної залізниці, має стабільний заробіток, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, звернулась із заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність, у зв'язку з чим звернувся із відповідною заявою. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського МУЮ Харківської області 10.05.2006 року. (а.с.5) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с.6) [PERSON] та [PERSON] 03.06.2006 року зареєстрували шлюб, у зв'язку з чим позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с.7) Син сторін проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що не оспорюється відповідачем та підтверджується довідкою Таранівського сільського голови. (а.с.9) Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач працює складачем потягів ВП Харківської вагонної дільниці №1 ДП Південна залізниця, має стабільний заробіток, середній розмір якого складає 2600 грн. Тому, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку. Стягнення аліментів з [PERSON] необхідно проводити з 13.12.2013 року. Судовий збір необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

13.12.2013року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] та просить: -«Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженець м.Жовті Води, Дніпропетровської області аліменти на мою користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень 00 коійок, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, тобто до [INFO], але не менше мінімального розміру передбаченого законом на дитину.» (а.с.1) Свою вимогу мотивує тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, при цьому позов підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.22) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 20.02.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

13.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в сумі 2000 грн., з яких 1000грн. матеріальна шкода та 1000 грн. моральна шкода, заподіяна внаслідок неправомірних дій відповідача, що виразилося в дрібному хуліганстві та пошкодженні дверей в квартирі позивача. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову. Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що його діями шкода позивачу не заподіяна, оскільки двері на момент пошкодження вже були старі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS]. 06.09.2013 року близько 13 год. [PERSON], будучи в нетверезому стані, вчинив дрібне хуліганство, виламавши вхідні двері в квартиру [ADDRESS]. Вартість відновлювального ремонту вхідних дверей до квартири [ADDRESS] становить 1196 грн. Крім того, своїми діями, що виразилися в зухвалій поведінці та пошкодження майна, відповідач завдав [PERSON] моральної шкоди. Вказані обставини підтверджуються: постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Баєва С.М. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАПУ; висновком експертного дослідження №3012 ед/013 поясненнями сторін в судовому засіданні, зокрема позивач пояснила, що [PERSON] стукав в двері, кричав, налякав всіх мешканців квартири та врешті виламав двері, які досі в такому ж стані, вибито лудки, пошкоджено штукатурку, зламано замок. [PERSON] визнав факт пошкодження ним дверей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зі змісту аналізуємих норм, що підлягають застосуванню до даного спору, вбачається, що наявність вини у заподіянні шкоди є визначальною у вирішенні питяння про відповідальність. З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину [PERSON] в заподіянні шкоди, а його заперечення щодо вартості заподіяних збитків ним не доведені та висновок спеціаліста не спростовано, тому суд вважає за необхідне стягнути суму заподіяних збитків з врахуванням суми позовних вимог. Моральну шкоду, яка заподіяна [PERSON] внаслідок пошкодження вхідних дверей її квартири суд оцінює в 300 грн., при цьому враховується: обставини події, характер та обсяг душевних та психічних страждань власника, яка є людиною похилого віку, хворіє та була позбавлена права безперешкодного користування власним житлом. Судові витрати складаються із судового збору в сумі 229,40 грн. та підлягають до стягнення з відповідача на користь держави. Витрати по проведенню експертизи не можуть бути розподіленні, оскільки вказане дослідження не призначалося судом, а відтак його вартість не відноситься до судових витрат.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

13.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження позовних вимог зазначила, що 16 жовтня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Морозівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 5. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. За період спільного подружнього життя міцної, дружної сім'ї не створили через різні погляди на життя, втратили почуття взаєморозуміння, між ними склалися неприязні стосунки. Примирення та збереження сім»ї неможливі, сім»я носить формальний характер. Позивачка в судове засідання не з»явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, однак до суду надала заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не відомі. Ухвалою Балаклійського районного суду від 16.01.2014 року Зміївському районному суду Харківської області було доручено допитати [PERSON] в якості відповідача, однак 28.02.2014 року судове доручення було повернуто без виконання. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про дату судового засідання не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 16 жовтня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Морозівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 5 ( а.с. 14). Від спільного шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім»ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім»ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

13.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що [INFO] у них з відвідачем народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний [PERSON] З серпня 2013 року вони не проживають однією сім`єю, відповідач добровільно допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій змінила свої позовні вимоги на тверду грошову суму в розмірі 800грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття, та просила справу розглянути в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення з нього 800 грн. щомісячно визнає повністю та просить заслухати справу без його участі. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO](згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 17.03.2010 року виконкомом Юринецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області(а.с.3). Медичний висновок №150 від 15.03.2011 року, виданий поліклінікою Деснянського району міста Києва, вказує на наявність захворювання у [PERSON], [INFO], у вигляді: вродженої патології обох очей.(а.с.4). Згідно довідки №1806 від 02.12.2013 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району син [PERSON], [INFO], зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS]. (а.с.8). При визначені розміру аліментів суд враховує обставини, відповідно до ст. 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідач як батько дитини зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, однак добровільно кошти на утримання своїй дружині не надає. Тому суд вважає, що кошти на утримання неповнолітньої дитини(аліменти) необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки - у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст.180,182,184,191 СК України. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

13.12.2013 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту приналежності [PERSON], яка померла [INFO], правовстановлюючого документа - державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 13 січня 1998 року на підставі рішення виконкому Шахтарської міської ради народних депутатів від 24.12.1997 року за №566 на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 0.0706 га, оскільки в акті невірно вказане прізвище померлої «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Шахтарської міської ради - в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просив розглянути справу на розсуд суду. Представник заінтересованої особи - управління Держземагенства в Шахтарському районі Донецької області - в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю, виданому 13 січня 1998 року на підставі рішення виконкому Шахтарської міської ради народних депутатів від 24.12.1997 року за №566 на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] площею 0.0706 га невірно вказане прізвище померлої власниці «[PERSON]», що перешкоджає реалізації права заявника розпорядитись спадковим майном. Факт належності державного акта на право приватної власності на земельну ділянкупідтверджується співзвуччям прізвища, повним співпаданням імені та по-батькові, свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть, домовою книгою, договором купівлі-продажу. Встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, про яке просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає останньому право на прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення приналежності правовстановлюючих документів. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved