Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

14.07.2021 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 31.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, за час якого у них народилося троє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки між батьками почали погіршуватись одразу після народження третьої дитини, часто виникали конфлікти та непорозуміння, останні періодично зловживали спиртними напоями. 23.07.2018 року до служби у справах дітей звернулась прабабуся дітей [PERSON] , яка повідомила, що її внучка [PERSON] з чоловіком зловживають спиртними напоями, не забезпечують дітям належного догляду. В квартирі, де проживає сім`я, не створені умови для перебування дітей. 23.07.2018 року малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були доставлені у притулок для дітей Волинської ОДА та взяті на облік у службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а малолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала у дідуся [PERSON] . За поданням служби у справах дітей [PERSON] були призупинені соціальні виплати, які матір використовувала не за призначенням. З батьками дітей проводилась профілактична робота щодо покращення санітарного стану житла, вони обоє пройшли курс лікування від алкогольної залежності. 22.08.2018 року діти були повернуті в сім`ю на виховання. Проте навесні 2019 року ситуація в сім`ї погіршилась, [PERSON] почала залишати дітей на чоловіка, зникати з дому на декілька днів. Спільне життя поступово погіршилось, і рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2019 року їх шлюб було розірвано. Діти залишились проживати з батьком та дідусем, посильну допомогу надавала тітка [PERSON] . Проте [PERSON] ніде не працював, часто проводив вільний час у сумнівних компаніях, зловживав алкоголем. Так, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.07.2020 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її трьох дітей. Разом з тим, [PERSON] продовжував зловживати спиртними напоями, через що його звільнили з роботи, в квартирі часто почали виникали сварки, відповідач заклав у ломбард побутові речі та збирав у своєму житлі сумнівні компанії, з якими розпивав спиртні напої. На даний час, відповідач не цікавиться навчально-виховним процесом дітей, не відвідує батьківські збори, родинні свята, проведені з ним профілактичні роботи ситуації не покращили. Фактично діти залишились без законного представника та засобів для існування, оскільки батько ухиляється від їх виховання та утримання, а тітка дітей не має правових підстав для встановлення опіки над племінниками. Враховуючи наведене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , передати їх органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого влаштування під опіку, а також стягнути з відповідача на користь опікуна дітей аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 31.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, за час якого у них народилося троє спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2019 року в цивільній справі № 161/4708/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2020 року в цивільній справі № 161/4994/20 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог Орган опіки та піклування Луцької міської ради зазначає, що з народження дітей відповідач [PERSON] в неналежний спосіб виконував свої батьківські обов`язки відносно них та з недавнього часу в повній мірі самоусунувся від їх виховання та матеріального забезпечення, у зв`язку з чим виникає необхідність у його позбавленні батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Як встановлено судом, 23.03.2020 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради звертався до суду із позовом про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який став підставою розгляду цивільної справи № 161/4994/20. Разом з тим, в ході судового розгляду вищевказаної справи заявлені позовні вимоги щодо [PERSON] позивачем були залишені без розгляду, оскільки відповідач працевлаштувався, перестав вживати спиртні напої, змінив своє ставлення до виконання ним батьківських обов`язків. 14.04.2021 року сестра відповідача - [PERSON] та його батько - [PERSON] звернулися до Служби у справах дітей Луцької міської ради з приводу повторного порушення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Як вбачається із характеристик, наданих КЗ «Луцька ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20 Луцької міської ради Волинської області» від 18.05.2021 року № 01-22/165 та дошкільним навчальним закладом № 23 Луцької міської ради від 19.05.2021 року № 38, [PERSON] не цікавиться навчально-виховним процесом дітей, не відвідує батьківські збори та родинні свята. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради № 181 від 01.07.2021 року, Служба вважає за доцільне просити суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вищезазначеним висновком встановлено, що [PERSON] продовжував зловживати спиртними напоями, у зв`язку з чим його звільнили з роботи, в квартирі часто почали виникали сварки, відповідач заклав у ломбард побутові речі та збирав у своєму житлі сумнівні компанії, з якими розпивав спиртні напої. На даний час, відповідач не цікавиться навчально-виховним процесом дітей, не відвідує батьківські збори, родинні свята, проведені з ним профілактичні роботи ситуації не покращили. Даний висновок Служби у справах дітей суд вважає належним чином мотивованим та обґрунтованим. З вищевикладеного слідує, що відповідач [PERSON] не забезпечує належної турботи по відношенню до своїх малолітніх дітей; не цікавляться ними, станом їх здоров`я; не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом; не вживає заходів щодо підготовки дітей до самостійного життя; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, що негативно впливає на фізичний, духовний та моральний розвиток дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувалася про фізичний і духовний розвиток своїх малолітніх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, не спілкувався з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу та не сприяв засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги Служби у справах дітей Луцької міської ради щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і їх подальшому житті. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, розмір його середньомісячного доходу не відомий. На утриманні відповідача інших утриманців немає. Доказів іншого суду надано не було. Малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] здорові, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та малолітніх дітей, реальну спроможність [PERSON] сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітків (доходу), але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява Органу опіки та піклування Луцької міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Із наведеного слідує, що Орган опіки та піклування Луцької міської ради при зверненні до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», тому, виходячи із положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в загальному розмірі 2270 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2270 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, а всього 4540 грн. На підставі ст. ст. 164-167, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved