Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

12 грудня 2017 року представник позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 138157 грн. 79 коп. Представник позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту за № 11276070000, за яким позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 27500 доларів 00 центів США, зі сплатою 13,5 відсотків річних до 25 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 25 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] - поручителем - був укладений договір поруки за № 169017, за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання боржником своїх зобовязань за договором про надання споживчого кредиту за № 11276070000 від 25 грудня 2007 року. Відповідно до договору факторингу № 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС», який був правонаступником ПАТ «УкрСиббанк», відступило ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» право вимоги заборгованості за зазначеним кредитним договором. Відповідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Банк виконав свої зобовязання щодо надання позичальникові кредитних коштів, однак [PERSON] свої зобовязання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 20 листопада 2017 року, у нього виникла заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 317238 грн. 69 коп., що складається з: заборгованості основного боргу 163170 грн. 98 коп.; заборгованості за відсотками 30647 грн. 48 коп. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з абзацом 7, п. 3 рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі 1-2/2002, обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує. Відповідно до актового запису про смерть № 2969 від 23 березня 2012 року [PERSON] помер 22 березня 2012 року. Згідно з відповіддю Третьої одеської державної нотаріальної контори за № 3357/01-16 від 06 квітня 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Оскільки боржник [PERSON] помер 22 березня 2012 року, його правонаступників не виявлено, суд вважає, що слід стягнути вказану заборгованість з поручителя [PERSON]К, Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2072 грн. 37 коп.

Outcome: approved