Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

14 липня 2014 року Чугуївська міжрайонна прокуратура Харківської області звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 30.12.1999 року, виданий на ім'я [PERSON] (перереєстрований на [PERSON] 28.07.10 року за № 254150030020001) та державний акт [NUMBER] від 22.10.10р., виданий на ім'я [PERSON], яка розташована на території Чугуївської міської ради за адресою: [ADDRESS], а також визнати недійсними записи про їх державну реєстрацію; зобов'язати [PERSON] повернути вищевказану земельну ділянку площею 0,1000 га державі в особі Чугуївської міської ради Харківської області у придатному для використанні стані. В обґрунтування позову позивач зазначив, що Чугуївською міжрайонною прокуратурою Харківської області проведено перевірку щодо дотримання вимог земельного законодавства України, під час якої встановлено факт незаконності виділення земельної ділянки [PERSON], а саме - порушення вимог ст. ст. 12, 116 Земельного кодексу України та п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». В ході перевірки встановлено, що на земельну ділянку, розташовану на території Чугуївської міської ради Харківської області в [ADDRESS], 30.12.1999 р. видано державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] на ім'я [PERSON] Державний акт видано на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради №192/20 від 16.12.1999 р. Вказана земельна ділянка розміром 0, 1000 га надана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Позивач зазначив, що за даними архівного відділу апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради відповідне рішення № 192/20 від 16.12.1999 р. про надання [PERSON] вищевказаної земельної ділянки, на підставі якого, в подальшому, останнім отримано державний акт [NUMBER] від 30.12.1999 р., не розглядалось та не приймалось. Також, перевіркою встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області 29.01.2010 р. [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON] 31.07.2010 р. [PERSON] в свою чергу продав зазначену земельну ділянку [PERSON] Вказаний договір на даний час є чинним. Посилаючись на зазначені обставини та вказуючи, що земельна ділянка вибула з володіння поза волею органу, уповноваженого на розпорядження нею, а також на те, що договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] і [PERSON], є нікчемним, прокурор просив позов задовольнити, та висловився про відсутність в нього заперечень проти винесення заочного рішення. Представник Чугуївської міської ради Харківської області до зали судових засідань не з'явився подавши заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], а також третя особа: [PERSON] до зали судових засідань не з'явились про місце та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового розгяляду справи не подавали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Перевіркою додержання вимог земельного законодавства, проведеною прокуратурою, виявлено, що на земельну ділянку, що розташована на території Чугуївської міської ради, а саме: [ADDRESS], 30.12.1999 р. видано державний акт на право власності на землю [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.35). Державний акт був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради № 192/20 від 16.12.1999 р. Вказана земельна ділянка розміром 0, 1000 га надана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Також перевіркою встановлено, що за даними архівного відділу апарату виконавчого комітету Чугуївської міської ради відповідне рішення № 192/20 від 16.12.1999 р. про надання [PERSON] вищевказаної земельної ділянки, на підставі якого, в подальшому, останнім отримано державний акт [NUMBER] від 30.12.1999 р., не розглядалось та не приймалось. Під вказаним рішенням № 192/20 було розглянуто питання про надання [PERSON], [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. (а.с.40). Як вбачається з висновку судового експерта НДЄКЦ при ГУМВС України в Харківській області від 27.08.2012 р., бланк державного акту на право власності на землю [NUMBER] від 30.12.1999 р. виготовлено з використанням форм плоского та високого друку на поліграфічному підприємстві, що здійснює виготовлення документів даної категорії. Зображення відтиску круглої гербової печатки з текстом «... Виконавчий комітет Чугуївської міської ради...» в державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] виконано електрофотографічним способом друку. (а.с. 43-58). Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області, 29.01.2010 р. [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON] 31.07.2010 р. [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON].(а.с.36). Аналіз вказаних доказів свідчить про той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 30.12.1999 р. гр. [PERSON] видано з посиланням на рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради № 192/20 від 16.12.1999 р., яким в дійсності питання про виділення йому вказаної земельної ділянки не вирішувалось і рішення про це Чугуївською міською радою та її виконавчим комітетом не приймалось, а отже спірна земельна ділянка вибула із володіння власника в особі Чугуївської міської ради не з його волі. Враховуючи вище викладене, підстави для виникнення у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку відсутні. Земельна ділянка, на яку державний акт зареєстровано на ім'я [PERSON] є державною власністю, розпорядником якої є Чугуївська міська рада Харківської області. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких є і вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідносин. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. За приписами п. 3 ч. 1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи викладене та відсутність передбачених ч.2 ст.388 ЦК України підстав, які виключають витребування майна від добросовісного набувача, суд приходить до висновку, що право державної власності підлягає судовому захисту, шляхом задоволення вимог про визнання недійсним виданих на ім'я [PERSON] та [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування майна у [PERSON], яке поза волею власника незаконно вибуло з його володіння (управління) і за договором передано набувачеві. При цьому суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 06 лютого 2013 року при розгляді справи №6-169цс12, згідно якої визнання державного акту про право власності на землю недійсним є самостійним способом захисту порушеного права. Відповідно до статті 360-7 ЦПК України дана правова позиція є обов'язковою для врахування судами України. Що стосується позовних вимог прокурора про скасування запису про державну реєстрацію спірного державного акту, то у задоволенні цих вимог необхідно відмовити в зв'язку з наступним. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-У1 (з наступними змінами) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Розділом другим цього Закону визначено органи реєстрації прав. Позовна заява прокурора не містить обґрунтування цієї вимоги, позивачем не зазначено орган, який повинен вчинити цю дію, такий орган не залучено до участі у справі у якості відповідача. Разом з тим, вказана обставина не є перешкодою для здійснення відповідних записів у державному реєстрі, оскільки підставою для скасування спірного запису є рішеня суду про визнання державного акту недійсним, а дії щодо реєстрації права є похідними від самого права. Тому у задоволенні позову в частині визнання недійсними записів про реєстрацію державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] від 30.12.1999, виданого на ім'я [PERSON].(перереєстрованого на [PERSON] 28.07.2010 р., виданого на ім'я [PERSON].), належить відмовити, оскільки орган, яким вчинено цей запис до участі у справі не залучений, до того ж рішення про визнання недійсним вищенаведеного розпорядження та державного акту само по собі тягне за собою недійсність і вказаного запису та є підставою для його анулювання. На підставі викладеного,

Outcome: partial