Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

14.09.2009 року [PERSON] звернулась до суду з вище зазначеним позовом, який неодноразово уточнювала, і в остаточній позовній заяві від 22.04.2014р. просила: Визначити порядок користування житловими будинками на надвірними будівлями, розташованими по вул.Бобруйській 41 в м.Харкові, згідно додаткової судової будівельно-технічної експертизи №11705/2551/2552 від 26.02.2014р., тобто виділити у її користування житловий будинок літ. Б-1, житлову прибудову літ. Б1-1, тамбур б 1, ґанок б 2, 1 / 2 частину сараю Г, 1 / 2 частину льоху О, 1/2 частину вбиральні Д, 1/2 частину огорожі №5, 1/2 частину воріт №6, вигрібну яму № 12. [PERSON] виділити в користування у буд. А-1 кухню 1-3 та житлову кімнату 1-4. З надвірних будівель 1/2 частину сараю Г, 1/2 частину льоху О, 1/2 частину вбиральні Д, 1/2 частину огорожі № 2, 1/2 частину огорожі № 5, 1/2 частину воріт № 6. [PERSON] виділити у житловому будинку А-1 коридор 2-1, житлову кімнату 2-3, комору 2-7, у житловій прибудові А 1-1 коридор 2-1, житлові кімнати 2-4 та 2-5, кухню 2-6. З надвірних будівель сарай Є та Ж, льох Н, вбиральню П, душ Р, огорожі № 8 та № 9, ворота № 10, вигрібну яму №11, вимощення І. Стягнути з [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 72 938 грн. Змінити ідеальні частки співвласників, визнавши за нею право власності на 36/100 домоволодіння по вул. Бобруйській, 41 замість 1/4 , за [PERSON] - на 15/100 замість 1/4, за [PERSON] - на 49/100 замість 1/2. Визначити порядок користування земельною ділянкою у цілому згідно висновку додаткової будівельно-технічної експертизи №11705/2551/2552 від 26.02.2014р. ХНДІ судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON]. Виділити у її користування земельну ділянку площею 149, 75 кв. м, земельну ділянку площею 105, 75 кв. м. У загальне користування з [PERSON] земельну ділянку площею 44 кв.м. Виділити у користування [PERSON] земельну ділянку площею 149, 75 кв.м, земельну ділянку площею 105,75 кв. м. У загальне користування зі мною - земельну ділянку площею 44 кв. м. Виділити у користування [PERSON] земельну ділянку площею 299, 5 кв. м. (т.2 а.с.44-45). В обґрунтування вказаних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона проживає в домоволодінні №41 по вул.Бобруйська в м. Харкові, яке зареєстровано за трьома співвласниками таким чином: 1/2 частина за [PERSON], 1/4 частина за нею і 1/4 частина за [PERSON] Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 599 кв.м. та складається з 2-х житлових будинків літ. А-1 з прибудовами А1-1, а-3 загальною площею 83.0 кв.м., Б-1 з прибудовами Б1-1, б-1 загальною площею 41.6 кв.м, вбиралень літ.Д.П, сараїв літ. Г.Ж.Е, погребів Н.О. та гаражу літ.М. Між всіма власниками домоволодіння склався певний порядок користування домоволодіння в цілому, а саме: відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу користується частиною житлового будинку літ.А-1 з прибудовою А1-1 та надвірними будівлями Ж.Е,Н,П,Р відповідно сараями з погребом, вбиральнею та душем. При цьому огорожа під цифрою 2 відокремлює частину земельної ділянки, якою він користується від її з [PERSON]. Домоволодіння має два виходи. У житловому будинку літ.А-1 [PERSON] займає приміщення: 2-4 площею 10,2 кв.м., 2-2 площею 8,4 в.м., 2-3 площею 12,4 кв.м., 2-5 площею 11,2 кв.м., 206 площею 6,5 кв.м., 2-1 площею 3,6 кв.м., тобто займає приміщення визначені у технічному паспорті як квартира № 2 загальною площею 33,8 кв.м., допоміжною площею 18,5 кв.м. Вона з [PERSON] користуються іншою відокремленою частиною земельної ділянки та спорудами. При цьому на їхній частині домоволодіння були самовільно побудовані споруди: житловий будинок Б-1 у 1964 році її бабою та дідом з прибудовою Б1-1 з тамбуром 6-1. Також самочинно були побудовані сарай літ.Г з погребом літ.О та гараж літ.М. Вказувала, що вона фактично користується житловим будинком літ.Б і у неї є право власності на частину будинку літ.А-1 якою зараз не може користуватися. Відповідач [PERSON] у житловому будинку літ.А-1 займає приміщення 1-4 площею 12.1 кв.м., 1-3 площею 7,7 кв.м., 1-5 площею 10,9 кв.м., а також користується '/г частиною сараю літ.Г з погребом літ.О. 08.02.2010 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення порядку користування домоволодінням з надвірними будівлями та земельною ділянкою, який також неодноразово уточнював, і остаточно просив визнати за ним після смерті батьків право власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних на будівництво житлового будинку літ. Б-1 з прибудовою Б-1-1 по вул.Бобруйська 41 в м.Харкові, які перейшли у власність його племінниці [PERSON]А.(позивачу за первісним позовом) в порядку спадкування після смерті його сестри [PERSON] (матері [PERSON]А.) та стягнути на його користь з [PERSON] 47751 грн. у якості компенсації вартості зазначених вище будівельних матеріалів, які використані при будівлі належних їй на цей час споруд. (т.2 а.с.46-47). Справа знаходилась на розгляді тривалий час, провадження у справі зупинялося у звязку з відпусткою судді та у звязку з проведенням судової будівельно-технічних експертизи. (т.1 а.с.76, 88, 89-91, 242-243). Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30.10.2014 року провадження у справі в частині зустрічного позову [PERSON] залишено без розгляду за п.5 ст.207 ЦПК України. В апеляційному порядку вказана ухвала не оскаржена. (т.2 а.с.95-97,98). Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року та додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Суд вирішив: Визначити порядок користування домоволодінням № 41 по вул.Бобруйській м.Харкова. Виділити у користування [PERSON] житловий будинок літ. Б-1, житлову прибудову літ. Б1-1, тамбур б-1, ґанок 6-2, 1/2 частину сараю літ. Г, 1/2 частину льоху літ. О, 1/2 частину вбиральні літ. Д, 1/2 частину огорожі літ. № 5, 1/2 частину воріт № 6, вигрібну яму літ. № 12 у цілому. Виділити у користування [PERSON] частину житлового будинку літ. А-1 , а саме : кухню 1-3 , житлову кімнату 1-4, з надвірних будівель 1/2 частину льоху літ. О, 1/2 частину сараю літ. Г, 1/2 частину вбиральні літ. Д, 1/2 частину огорожі літ. №2, 1/2 частину огорожі літ. №5, 1/2 частину воріт літ. №6. Виділити у користування [PERSON] у житловому будинку літ. А-1, а саме: коридор 2-2, житлову кімнату 2-3, комору 2-7, житлову прибудову А1-1 а саме: коридор 2-1, житлові кімнати 2-4 та 2-5, кухню 2-6, з надвірних будівель: сарай літ. Є та Ж, льох літ. Н, вбиральню літ. П, душ літ. Р, огорожі літ. № 8 та № 9, ворота літ. № 10, вигрібну яму літ. № 11, вимощення літ. І. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 72 938.00 грн. Змінити ідеальні частки у праві власності на домоволодіння № 41 по вул. Бобруйській м. Харкові. Визнати за [PERSON] право власності на 36/100 частин домоволодіння № 41 по вул. Бобруйській м. Харкові замість 1/4 частини. Визнати за [PERSON] право власності на 15/100 частин домоволодіння № 41 по вул. Бобруйській м. Харкові замість 1/4 частини. Визнати за [PERSON] право власності на 49/100 частин домоволодіння № 41 по вул. Бобруйській м. Харкові замість 1/2 частини. Визначити порядок користування земельною ділянкою згідно висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 26.02.2014 року. У користування [PERSON] виділити земельну ділянку площею 149,75 кв.м. у відповідності до ідеальної частки (додаток №2 на схемі позначено рожевим кольором): земельна ділянка площею 105,75 кв.м., земельна ділянка 44 кв.м. загального користування [PERSON] та [PERSON] У користування [PERSON] виділити земельну ділянку площею 149,75 кв.м. у відповідності до ідеальної частки, (додаток № 2 на схемі позначено зеленим кольором): земельна ділянка площею 105,75 кв.м., земельна ділянка 44,0 кв.м. загального користування [PERSON] та [PERSON] У користування [PERSON] виділити земельну ділянку площею 299,5 кв.м. у відповідності до ідеальної частки (додаток № 2 позначено синім кольором). В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних в повному обсязі. Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що проводилася судова-будівельна експертиза, на вирішення якій ставилися би питання про виділ в натурі частики належній позивачці, а отже в справі відсутні належні та допустимі докази, що в свою чергу є невідповідністю оскаржуваного рішення суду від 19.12.2014 року ст. ст. 58, 59, 60, 212 ЦПК України. Приймаючи рішення на користь позивача, суд першої інстанції розцінив вимоги позивача, таким чином, що у тому випадку, коли будь-який співвласник виявить бажання отримати від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсації вартості його частки у інших співвласників, незалежно від їх матеріального стану, то інша сторона зобов'язана ці вимоги. [PERSON] вважає, що таке тлумачення вимог цивільного законодавства має за собою тяжкі наслідки для іншої сторони, адже не маючи жодних грошових зобов'язань та підстав для цього, сторона опиняється фактично в умовах боржника із усіма негативними наслідками такого стану. Суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги його пояснення щодо матеріального стану, стану його здоров'я, що не дає можливості йому взагалі сплачувати суму вказану в рішенні суду. Так, відповідно до документів він є інвалідом 2-ої групи, переніс операцію на серці у 2008 році і починаючи з цього часу постійно приймає ліки для підтримання нормального стану, які необхідно приймати на постійній основі. Крім того, суд першої інстанції не врахував взагалі, що в нього не має іншого житла, а неможливість сплатити кошти у якості визначеного судом розміру компенсації призведе до продажу належної йому частки будинку через державну виконавчу службу і таким чином взагалі залишить його без житла. Також, звертає увагу апелянт, відповідно до ст. 364 ЦК України припиняється право особи на частку майна, за яку було отримано компенсацію, однак за рішенням суду першої інстанції у позивачці [PERSON] не лише не припиняється право на частку, а в результаті перерозподілу часток замість 25/100 стає 36/100, тобто частка збільшується. Виходячи з вищевикладеного, не застосування судом ст. 364 ЦК України призвело до прийняття неправильного рішення, яке не тільки не вирішило спір, а призвело до порушення його права власності та права на житло. В суді апеляційної інстанції [PERSON] та його представник підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити, а [PERSON] просила відлити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін. Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не оспорюється той факт, що домоволодіння по вулиці Бобруйська 41 в м.Харкова належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, а саме: ? частина відповідачу [PERSON], ? частина відповідачу [PERSON] і ? частина позивачу [PERSON] Ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON], суд першої інстанції вважав позовні вимоги законними та обґрунтованими і посилався на висновок судової будівельно-технічної експертизи №8995/11940 від 23.01.2013р. (т.1 а.с.144-150) та висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи №11705/2551/2552 від 26.02.2014р. (т.2 а.с. 11-33), якими експерт пропонував на вирішення суду висновок про визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою з відступленням від ідеальних часток співвласників і визначенням грошової компенсації у розмірі 72938 грн., які відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачу [PERSON] та 22740 грн., які їй же повинен сплатити відповідач [PERSON] При цьому частки співвласників за рішенням суду змінювалися таким чином: за позивачем [PERSON] визнано 36/100 замість ?; за відповідачем [PERSON] 49/100 замість ?, а за відповідачем [PERSON] 15/100 замість ? частини. З таким рішенням колегія суддів погодитися не може у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи. Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а його зміст відповідати вимогам ст.ст.214,215 ЦПК України. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи, зокрема з рішень Московського районного суду м.Харкова від 07.03.2006 року і від 02.06.2008 року, посиланням на які побудовані доводи [PERSON], вбачається, що і відповідач [PERSON] і його племінниця позивач [PERSON], набули в рівних частках, тобто по ? частині, право власності в порядку спадкування на ? частину домоволодіння №41 по вул.Бобруйська в м.Харкові, після смерті батьків відповідача [PERSON] ([PERSON] та [PERSON]М.) та його сестри [PERSON] (матері позивача [PERSON]А.). Протягом останніх десяти років [PERSON] і [PERSON] знаходяться у стані конфлікту у звязку з тим, що не можуть узгодити фактичний обсяг успадкованого майна, яким бажає володіти, користуватися і розпоряджатися кожен з них. Вирішення цього спору ускладнюється тим, що в загальній масі спадкового майна (частини домоволодіння) знаходяться самовільно зведені батьками відповідача [PERSON] житлові та нежитлові будівлі. [PERSON] намагається набути право власності на вказані самовільно зведені більше десяти років тому будівлі і змінити таким чином розмір часток у набутому в порядку спадкування майні, хоча зі смісту вказаних судових рішень вбачається, що ні [PERSON], а ні її мати [PERSON] (сестра відповідача [PERSON]О.) з забудовником (спадкодавцем [PERSON]П.) не проживали. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду з позовом, особа на власний розсуд обирає передбачений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а суд, згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначені засади диспозитивності цивільного судочинства судом першої інстанції не дотримано. Так, згідно матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду з позовами в яких просила визначити порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою по вул. Бобруйська 41 в м. Харкові і саме в межах цих позовних вимог за її клопотанням ухвалами суду від 31.10.2011р. та від 11.6.2012р. призначалась, а експертом [PERSON] Харківського НДІСЕ імені засл. проф. [PERSON] проведена та 23.01.2013 року складена висновок судової будівельно-технічної експертизи №8995/11940, якою вирішувались питання щодо визначення варіантів визначення порядку користування сторонам домоволодінням та земельною ділянкою, з огляду на їх часток. Після надходження вказаного висновку експерта до суду позивач [PERSON] звернулася з уточненою позовною заяво в які також просила визначити порядок користування житловими будинками з надвірними будівлями та земельною ділянкою, а також просила стягнути з відповідачів грошову компенсацію, посилаючись на відповідні рекомендації експерта [PERSON] У звязку з таким уточненням позовних вимог [PERSON] просила призначити додаткову судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення грошової компенсації за її частку у будинку А-1 та визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою. (т1. а.с.338-339). Вирішуючи клопотання [PERSON] та постановляючи ухвалу від 23.10.2013 року про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції, порушуючи вимоги ст.ст. 11, 143, 144 та 210 ЦПК України, безпідставно, за відсутністю поданих суду [PERSON] у передбаченому законом порядку позову до [PERSON] та [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, зазначив в ухвалі про наявність, начебто, у провадженні справи з такими позовними вимогами. Ухвалюючи рішення про визначення запропонованого експертом порядку користування житловими будинками літ. А-1 і літ. Б-1, надвірними будівлями, земельною ділянкою та змінюючи ідеальні частки співвласників і присуджуючи грошову компенсацію замість права на частку в житловому будинку, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що такий спосіб захисту прав та інтересів особи передбачено не при визначенні порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, а у разі виділу в натурі частки співвласником із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положень ст.364 ЦК України, однак з такими позовними вимогами [PERSON] у передбаченому законом порядку до суду не зверталася. Разом з тим, стаття 4 ЦПК України містить положення, згідно якого суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Крім того, всі речі повинні називатися власними іменами, а їх зміст не може підмінюватися особою, зацікавленою у певному вирішенні питання, шляхом маніпулювання та їх визначення на власний розсуд. Звертаючись до суду з позовом «про визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою» особа має доводити наявність саме тих обставин, з існуванням яких певна норма закону передбачає підстави для визначення запропонованого стороною порядку користування зазначеним майном, а не вирішувати під виглядом задекларованого предмету спору інші за змістом і правовими наслідками. Вказані в законі засади цивільного судочинства, передбачені ст.ст. 4, 10, 11 ЦПК України, при вирішення позову [PERSON] по даній справі не дотримані. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. Таке рішення суду апеляційної інстанції не є перешкодою для звернення [PERSON] до суду, згідно ст.3 ЦПК України за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Outcome: approved