Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

\~\~ 13 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви зазначив, що\~06.01.2018 року у м. Горлівка Донецької області помер чоловік [PERSON] [PERSON], [INFO]. На даний час органи ДРАЦС на території м. Горлівка Донецької області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. У звязку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка\~ іншим чином аніж як через звернення до суду, просив суд\~ ухвалити рішення яким встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, помер 06.01.2018 року у м. Горлівка Донецької області, причина смерті гостра серцево судинна недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Заявник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] на підставі договору від 04.11.2018 року (а.с. 12), будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Відділу, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За розясненнями п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно із п. 1 вказаної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-НО № 394302 від 01.12.1984 року, [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с.8). Згідно із довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 49, виданою медичним закладом в м. Горлівка Донецької області 08.01.2018 року, [PERSON] помер 06.01.2018 року у віці 64 років. Причина смерті - гостра серцево судинна недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Згідно із свідоцтва про смерть серії ДНР № 085215 від 12.01.2018 року , [PERSON] помер 06.01.2018 року у Калінінському районі м. Горлівки, Донецька область (а.с. 6). Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 7654/15.22-25 від 06.11.2018 року, заявнику було відмовлено у проведенні реєстрації смерті [PERSON] у звязку із тим, що на підтвердження його смерті було предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 5). Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~від 01\~липня 2010\~року №\~2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:\~ 1)\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто зазначені довідка про причину смерті, та свідоцтво про смерть [PERSON] видані на тимчасово окупованій території України, не створюють правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.\~У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від\~ 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих\~de facto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені в довідці про причину смерті та свідоцтві про смерть [PERSON] враховуючи неможливість у інший спосіб отримати відомості, зазначені в цих документах, хоча й не визнає зазначені довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть офіційними документами.\~\~ Факт, про встановлення якого просить заявник має для його довірительки юридичне значення, оскільки породжує для нього правові наслідки отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відділі ДРАЦС на території підконтрольній державній владі України, та оформлення спадкових прав після її смерті. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення\~ факту\~ смерті\~ [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.\~\~\~\~\~ Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України. Враховуючи, що м. Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду.

Outcome: approved