Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до в якому, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 05 листопада 1983 року відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської Ради народних депутатів Одеській області, актовий запис №503, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, сторони проживають окремо близько 12 років, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття поваги та любові. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення згідно якого відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та призначення судового засідання по справі на 04.05.2016 року. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON] 05 листопада 1983 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської Ради народних депутатів Одеській області, актовий запис №503. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів, взаємного непорозуміння. Сторони не проживають однією, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved