Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

14 листопада 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до умов договору кредиту № 220АІ20131011002, укладеного між банком та відповідачем [PERSON] від 11.10.2013, останньому було надано кредит у сумі 103000,00 гривень. Відповідач [PERSON] в порушення норм діючого законодавства та умов зазначеного договору свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.10.2017 перед Банком утворилась заборгованість у загальному розмірі 103083,44 гривень. Крім того, даний кредитний договір забезпечено порукою [PERSON], яка за умовами договору поруки зобовязалася відповідати перед Банком своїм майном за зобовязаннями [PERSON] Просив стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не прибули з невідомих причин, будучи своєчасно та у встановленому порядку повідомленими про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України (від 15 грудня 2017 року) однією з умов ухвалення заочного рішення є не подання відповідачем відзиву. Нормами ЦПК України, які діяли на момент відкриття провадження по справи не передбачено подання відзиву відповідачами, у звязку з чим суд не пропонував відповідачу надати відзив. На даний час відповідач неодноразово в судові засідання не зявився, у звязку з чим розгляд справи неодноразово відкладався. Тому суд вважає що наступне відкладання справи з пропозицією надання відповіді чи строку для надання відзиву, порушить права позивача, щодо розгляду справи в межах розумних строків. При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява представника позивача, за якою вона не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. На підставі викладеного суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 11 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (надалі - Банк), з одного боку, та [PERSON] (надалі - Позичальник), з іншого, було укладено договір кредиту № 220АІ20131011002, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 103000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,3 % річних, строком на 12 місяців. При цьому позичальника [PERSON] було ознайомлено із умовами зазначеного кредитного договору, порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту, а також із відповідальністю на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобовязань, що засвідчено її особистими підписами. Згідно із положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судовим розглядом встановлено, що зобовязання за договором кредиту позичальником [PERSON] належним чином не виконано. Станом на 25.10.2017 сукупна заборгованість за кредитним договором становить 103083,44 гривень і складається: з суми заборгованості за кредитом у розмірі 81329,00 гривень, суми нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 17241,36 гривень, суми пенсі за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків у розмірі 3159,54 гривень, суми інфляційних втрат за кредитом та відсотками у розмірі 1353,54 гривень. Разом із тим, на забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору 11 жовтня 2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» з одного боку, та поручителем [PERSON], з іншого, було укладено договір поруки № 220АІ20131011002-ПОР, за умовами якого остання на добровільних засадах у солідарному порядку зобовязалася відповідати за зобовязаннями позичальника [PERSON], які випливають з умов договору кредиту. Згідно із ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ними обовязків за кредитним договором та договором поруки, тим самим не оспорюють наявних підстав для стягнення з них виниклої заборгованості. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачами зобовязань за укладеними договорами і утворення заборгованості станом на 28.12.2017 у загальній сумі 103083,44 гривень, та приходить до висновку, що предявлення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому стягує з відповідачів у повному обсязі суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, як доведену в ході судового засідання. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1600,00 гривень.

Outcome: approved