overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 11 березня 1989 року перебуває у шлюбі, актовий запис № 860. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії V-НО №373064, виданого 11 березня 1989 року Палацом одруження м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №860, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін «Фрезюк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

12 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання їх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дочки проживають разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не зявились, позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач також до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 25 листопада 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5). З довыдки Глинської сілської ради Роменського району від 11.11.2015 року вбачається, що позивачка разом з дітьми з січня 2015 року проживає в [INFO] (а.с.6). Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає (а.с.6). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, діти знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює і добровільно матеріальну допомогу на них не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

12 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2014 року (а.с.3) та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вище зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позовні вимоги визнає, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

12 листопада 2015 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору №б/н від 04.04.2011 року. Посилався на те, що 04.04.2011 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 17 061 грн. 56 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 4466 грн. 90 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9806 грн. 01 коп., заборгованість за пенею та комісією - 1500 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 788 грн. 65 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач \~[PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, \~ у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 04.04.2011 року укладений кредитний договір № б/н. \~ \~ \~ \~ Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 17 061 грн. 56 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 4466 грн. 90 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 9806 грн. 01 коп., заборгованість за пенею та комісією - 1500 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 788 грн. 65 коп. \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

12 листопада 2015 року суду подано [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити і залишити їх дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності відповідача. Дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2006 року, що підтверджено копією свідоцтва про одруження [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], що підтверджено відповідно копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER]. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із поданих суду доказів та тексту позовної заяви судом встановлено, що між сторонами виникають сімейні сварки, волевиявлення позивача спрямоване на розірвання шлюбу і примусити сторони в такому випадку продовжувати шлюбні стосунки суд не може, а примирення в такому випадку буде суперечити моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд вважає необхідним шлюб, зареєстрований між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

12 листопада 2016 року позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 2002 року, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що протягом тривалого часу шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо один від одного. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечувала, їй було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 27.07.2005 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецьку, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 256. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 листопада 2016 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору щодо виховання дитини не має. \~ \~ \~ \~Крім того, 30 липня 2019 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком сина [PERSON] , [INFO] , від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, має постійний дохід, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. \~ \~ \~ \~Позивачка в ході судового розгляду справи направила заяву, з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~З позову та матеріалів справи видно, що з травня 2019 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дитини не має. \~ \~ \~ \~При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. \~ \~ \~ \~ З матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] , а тому суд вважає необхідним залишити малолітню дитину на виховання позивачки. \~ \~ \~ \~Згідно із ст.. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] ( код [NUMBER] ), який мешкає за адресою: [ADDRESS] , працевлаштований, є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачкою [PERSON] . Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 182,184 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~Позивачка при поданні позову за вимогу не майнового характеру сплатила судовий збір в розмірі 768,40 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

12 листопада 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього аліменти на своє утримання у розмірі 1000 грн. щомісячнодо досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 21 червня 2017 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 24 вересня 2017 року в них народився син [PERSON] Сторони з травня 2018 року проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Здійснюючи догляд за сином, вона не працює, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21 червня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. 24 вересня 2017 року в них народився син [PERSON] Сторони з травня 2018 року проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Здійснюючи догляд за сином, вона не працює, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Вказані обставини підтверджуються: копією паспортних даних позивачки; копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження [PERSON] Статтею 84 СК України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки малолітній син [PERSON], проживає разом із позивачкою, яка не працює в звязку з доглядом за дитиною, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до 24 вересня 2020 року. При подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

12 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання. Також суд враховує, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надав суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

12 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2017 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Доходів позивача на теперішній час недостатньо для свого самостійного утримання. У зв?язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, [PERSON] не надає. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач не скористався своїм правом надати суду пояснення та відзив на позов. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка не досягла трьох років, а позивач, як дружина має право на його утримання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved