Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

14.05.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого в ході розгляду зменшила та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з березня 2012 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. За час даних відносин, [INFO] року в них народився син [PERSON]. З грудня 2013 року їхні відносини припинились, з того часу вони почали проживати окремо. Дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює. Інших дітей на утриманні він немає, стягнень по виконавчим документам також немає. Вона на даний час перебуває у декретній відпустці, коштів на повноцінне утриманні дитини не достатньо. Тому, оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, з нього необхідно стягувати аліменти. З цих підстав вона і звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, в якій вона позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечувала. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, проаналізував та оцінив у сукупності всі наявні письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи та дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що з березня 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. За час даних відносин, [INFO] року в них народився син [PERSON] (а.с.4). Спільне проживання між сторонами виявилось невдалим, що призвело до припинення фактичних шлюбних відносин з грудня 2013 року. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.7) та пояснень позивача, дитина проживає разом з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі у вихованні дитини. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення Суду не надані докази щодо наявності у відповідача інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти та щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Статтею 184 СК України врегульовано, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Позивачем належним чином не доведено, необхідність стягувати аліменти з відповідача саме в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, за таких обставин, суд вважає, що заявлена сума є завеликою, і підлягає зменшенню до 800,00 грн., яка підпадає під вимоги частини 2 статті 182 СК України та не є меншою за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial