Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

15.01.2014 року позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 червня 2008 року [PERSON] придбала у власність 7/12 частин житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS], згідно з договором купівлі-продажу. Так як придбана частина домоволодіння була розташована на земельній ділянці, яка не була приватизована, позивачка надала довіреність колишньому зятю [PERSON]- відповідачу у справі, яким доручила йому здійснити всі необхідні дії для приватизації частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та підготувати документи для продажу даного майна. 02.07.2013 року позивачці стало відомо про існування договору купівлі-продажу будинку з відповіді директора КП «Охтирське МБТІ». Відповідач не повідомляв позивача про виконання доручення. 02.04.2010 року відносини між подружжям [PERSON] та [PERSON] погіршилися та з цього часу вони стали проживати окремо, фактичні стосунки були припинені, а 02.07.2012 року донька позивачки офіційно розлучилася з відповідачем. Із квітня 2010 року позивачка не мала ніякої можливості дізнатися, чи приватизовано земельну ділянку її частини домоволодіння, так як всі документи по домоволодінню вона віддала відповідачу. Із відповіді начальника управління Держземагентства в Охтирському районі від 05.07.2013 року та відповіді директора КП «Охтирське МБТІ» від 02.07.2013 року позивачці стало відомо, що за нею зареєстровано державний акт на землю, та те, що домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Кошти від продажу будинку в сумі 79703 грн. та земельної ділянки в сумі 30000 грн. позивачка ні від [PERSON] ні від його сина [PERSON] не отримувала. Підтвердженням цього є відсутність розписки відповідача на підтвердження повного виконання своїх обов'язків за довіреністю. Тому позивач звернулась до суду та просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 109703, 00 грн., отримані від продажу частини будинку та земельної ділянки. В судове засідання позивачка не з»явилась, хоча її явка була визнана судом обов'язковою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позові. Крім того пояснив, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження передачі коштів. Немає також звіту про виконання доручення. Також вказував на те, що в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснює про те, що гроші знаходились у темному пакеті, тоді як сам відповідач зазначив про те, що гроші знаходились у прозорому пакеті. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Також пояснив, що з 2002 року по 2012 рік він був зятем позивачки. У 2010 році теща сказала, що буде продавати частину свого будинку. Відповідач запропонував придбати цю частину будинку своєму сину від першого шлюбу [PERSON] Тоді [PERSON] надала відповідачу довіреність на приватизацію земельної ділянки та продаж частини будинку із земельною ділянкою та надала всі необхідні документи для цього. Через 1,5 роки відповідач оформив приватизацію та уклав від імені позивачки договори купівлі-продажу земельної ділянки та частини будинку [PERSON] Наступного дня після укладення договорів відповідач прийшов до тещі, повідомив про продаж будинку та земельної ділянки, передав гроші в целофановому пакеті. Сказав, що це все, що отримав від продажу та назвав загальну суму. В цей час за двором знаходився знайомий відповідача [PERSON] і бачив, як відповідач передавав гроші позивачці. Відповідач забрав у дворі ще деякі належні йому речі, сів у машину, в якій вже знаходився [PERSON] цей час вийшла теща та віддала йому ще технічний паспорт, будинкову книгу та ключі від гаража. А також дала квитанцію для оплати земельного податку на її земельну ділянку. Тому просив відмовити у задоволенні позову, звертаючи увагу на те, що був у добрих стосунках з позивачкою до того часу, доки у 2012 році не почалися судові процеси щодо розподілу спільного майна подружжя з дочкою позивачки. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Крім цього пояснив, що вважає даний позов помстою позивачки та її дочки за рішення суду про поділ спільного майна подружжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він на належному йому автомобілі допомагав своєму дядькові [PERSON] перевозити речі із домоволодіння по вул. Дзержинського. В цей час в господарстві знаходилась дядькова теща та його колишня дружина. Сварок не було, спілкувалися вони спокійно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у дружніх відносинах з [PERSON] На початку літа 2011 року, свідок знаходився на вулиці біля будинку [ADDRESS]. Автомобіль [PERSON] знаходився біля двору. Сам [PERSON] з якимось пакетом зайшов у двір. У дворі знаходились пристарілі жінка та чоловік. Із пакета діставалися якісь гроші. Свідок сів в машину, через деякий час вийшов [PERSON] та сів також у автомобіль. Після цього вийшла жінка, дала [PERSON] якісь документи та квитанцію. Павло пояснив, що він купив сину хату та зараз розрахувався за будинок. Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Відповідно до статті 1003 Цивільного кодексу України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Так, 23 березня 2010 року [PERSON] видала довіреність, якою відповідно до договору доручення, укладеного в усній формі, уповноважила [PERSON], [PERSON] незалежно один від одного бути її представником в усіх державних та недержавних установах, підприємствах і організаціях, зокрема в земельному відділі з питання оформлення та отримання на її ім'я державного акту на право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та продати належні їй 7/12 частин житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] будь-якій іншій особі на вибір представника за ціну та на умовах на його розсуд. Довіреність видана на три роки і дійсна до 23 березня 2013 року (а.с. 10). Відповідно до листа управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області, за громадянкою [PERSON] зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю № 591020001000069 від 20.05.2011 року площею 7/12 від 0,0772 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6). 14 червня 2011 року [PERSON] від імені [PERSON] продав [PERSON] 7/12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих споруд в [ADDRESS] за 79703, 00 грн. (а.с. 7). 14 червня 2011 року [PERSON] від імені [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,0450 га, розташовану в [ADDRESS], надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд без зміни цільового призначення за 30000,00 грн. (а.с. 8, 35). Виходячи із умов довіреності, виданої позивачем на ім'я відповідача, суд також знаходить, що відповідач вчинив всі дії, визначені вказаною довіреністю, тим самим, взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1006 ЦК України, повірений зобов'язаний після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення. Суд не бере до уваги посилання позивача та її представника на відсутність акту виконаних робіт, оскільки за умовами договору цього не вимагалось. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Проте, заперечуючи факт передачі грошей з боку відповідача, позивач не надала жодного доказу про це, всупереч частини 1 статті 60 ЦПК, про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд критично відноситься до наданої позивачкою нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про повідомлення нею усім уповноваженим органам, що [PERSON] вона не бачила з 02 квітня 2010 року та до теперішнього , ніяких грошових коштів від [PERSON] або [PERSON] від продажу 7/12 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], вона не отримувала (а.с. 30), оскільки вона фактично нічого не підтверджує, крім цього, в ній іде мова тільки про гроші, виручені від продажу частини будинку та нічого не сказано про гроші, виручені від продажу земельної ділянки. Суд також не приймає до уваги доводи позивачки та її представника про відсутність розписки про одержання коштів, оскільки зі змісту ст. 1047 ЦК вбачається, що розписка є підтвердженням укладення договору позики, який посвідчує передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Аналізуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, вважаю, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, на підставі усного договору доручення та довіреності, виданої позивачем на ім'я відповідача, для виконання договору доручення, а не відносини з приводу договору позики. Тому сама по собі відсутність розписки про отримання коштів не є підставою для задоволення позову. Суд також враховує доводи відповідача про те, що на момент укладення договорів між сторонами існували доброзичливі родинні відносини та те, що за вказаних обставин він не міг вимагати будь - яких письмових розписок від тещі та навіть не допускав думки про таке. Позивачка в свою чергу доказів про погіршення відносин з відповідачем не надала, шлюб з її дочкою відповідач розірвав у 2012 році. Крім цього, у разі виникнення недовіри до відповідача, позивачка мала право відізвати довіреність, проте вона цього не зробила, три роки не цікавилась долею земельної ділянки, будинку. Позивачка зазначає, що не мала змоги дізнатися про своє майно, проте у 2013 році вона безперешкодно отримала інформацію з земагентсва та БТІ, що могла зробити і в 2010 році. За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, суд вважає позов недоведеним, у зв'язку з чим підстав для його задоволення немає. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed