Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

13\~листопада 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] 14 квітня 2009 року отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав, надав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2019 року має заборгованість в сумі 25029,25 грн., яку просив стягнути з відповідача разом із понесеними витратами по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року позовна заява залишена без руху, представнику позивача надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 21 січня 2020 року. Розгляд справи відкладався на 11 лютого та 05 березня 2010 року у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем судових повісток. Представник позивача за довіреністю №1735-К-Н-О від 01 квітня 2019 року [PERSON] у судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи у його відсутність, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечив проти винесення судового рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. 05 березня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8\~ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 квітня 2009 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 1000 грн. Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 11 червня 2018 року. Факт укладення сторонами договору підтверджується заявою, підписаною уповноваженою Банком особою та відповідачем. У цій заяві зазначається, що [PERSON] , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» із кредитним лімітом 1000 грн. та базовою відсотковою ставкою в розмірі 2,5% на місяць на залишшок заборгованості, і погодився, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг. Підписуючи цю заяву [PERSON] погодився на те, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Унфіверсальна,55 днів пільгового періоду» сторони погодили, що базова ставка відсотків в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 2,5%; штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31 серпня 2019 року утворилась заборгованість, що згідно розрахунку Банку становить 25029,25 грн., з яких 816,24 грн. - заборгованість за кредитом, 19314,63 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3230,32 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1168 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України) За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Частиною 1\~статті 634 вказаного Кодексу\~встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою. Фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору, який, серед інших умов, повинен містити умови: найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строк його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору, порядок зміни і припинення договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; підтвердження, що клієнту надана інформація, зазначена в ч.2 ст.12 Закону; інші умови за згодою сторін; підписи сторін (ч.1 ст.6 Закону). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією (ч.1 ст.546 ЦК України). Відповідно до змісту ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Положеннями ч.ч. 1,2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). У заяві від 14 квітня 2009 року та в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 14 квітня 2009 року сторони узгодили умови кредитування: вид кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, розмір штрафу за порушення строків погашення заборгованості, а тому вимоги Банку в цій частині є обґрунтованими. Разом з тим, встановлено, що відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення зобов`язань і її визначеного розміру прямо не передбачена у заяві позичальника [PERSON] та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду», що підписані останнім, а Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що наданий позивачем не містить підпису [PERSON] , тому він не є частиною кредитного договору, що укладений між сторонами шляхом підписання Заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду». Тому відповідно до ч.ч.1, 6\~ст.81\~ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем\~\~ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин. А тому відсутні законні підстави для стягнення із [PERSON] пені та комісії за порушення зобов`язань, оскільки умовами укладеного кредитного договору, що узгоджені сторонами порядок і умови нарахування та їх розмір не передбачені. З урахуванням умов підписаної [PERSON] . Заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» від 14 квітня 2009 року наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту в сумі 816,24 грн., заборгованості по процентах за користування кредитними коштами в сумі 19314,63 грн. та штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1006,54 грн. (5% від суми задоволених вимог 20130,87 грн.), на загальну суму 21637,41 грн. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог банку на 86,45%(21637,41грн.:25029,25грн.х100%), з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1660,70грн. (1921грн.:100%х86,45%) На підставі викладеного,

Outcome: partial