Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

14 січня 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 липня 1992 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння та втрата усіх фізичних та духовних зав`язків. З початку 2015 року їх стосунки погіршились, а з початку 2018 року вони мешкають окремо. Просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] . В судове засідання\~позивач [PERSON] , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позов просив задовольнити. Представник позивача, адвокат Овчаренко О.О., який діє на підставі договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 11 січня 2020 року до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав (а.с.25). Відповідач [PERSON] була повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала (а.с.26). Суд,\~дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Слов`янським міським відділом ЗАГС Донецької області, сторони зареєстрували шлюб 30 липня 1992 року, про що складений відповідний актовий запис № 484 (а.с.11). Відповідно до положень\~ст.51 Конституції України\~та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень\~ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжю не вдалося зберегти сім`ю. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст.81 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини,\~\~суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат. Згідно викладеного,

Outcome: approved