Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

14.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що проживала з відповідачем як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За час сумісного проживання [INFO] в них народився син - [PERSON]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому позивач у судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу. Ухвалою суду від 26.09.2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі визначеному позивачем. Третя особа без самостійних вимог у судове засідання не з'явилась. Судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст.11 ЦПК України, суд вважає можливим застосувати наслідки передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 2) . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 01.09.2016 року за № 894, неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Право на отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні , живуть вони разом чи окремо один від одного. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від згаданих обставин. Виходячи з вищевказаних положень та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.П При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, в тому числі те, що відповідач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від своїх доходів (рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.09.2004 року), тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/6 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 14.09.2016 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved