Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

14.12.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 21542,29 грн., пеню за затримку платежу 5126,52 грн. та судовий збір в доход держави. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29.11.2014 р. між ним та ПАТ СК «УСГ» (далі Страховик) було укладено Договір страхування КАСКО № 43-2107-14-00032. За договором було застраховане належне йому майно, а саме а/м КІА, реєстр. № [NUMBER]. 16.03.2015 р. сталася страхова подія (ДТП), в якій було пошкоджено його автомобіль. Про подію позивач дізнався таким чином. 16.03.2015 р., біля 11.00 год., він залишив свій автомобіль на стоянці біля дому № 71-В по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові. Біля 12.30 він повернувся до автомобіля і побачив, що пошкоджені наступні деталі кузова: двері задні праві, крило заднє праве, бампер задній, накладка крила. За яким обставин було пошкоджено автомобіль, позивачу невідомо, але він побачив пошкодження у той момент. Про це він згодом повідомив представника страхової компанії. Позивач негайно викликав ДАІ. Чекаючи ДАІ, побачив на автомобілі інші пошкодження, а саме: передній бампер, переднє праве крило, передні праві двері. Співробітники ДАІ після приїзду склали необхідні документи та надали позивачу довідку про факт ДТП с вказаними в ній пошкодженнями авто, а саме: подряпина ЛФП крила заднього правого та бамперу заднього з правого боку, деформація крила заднього правого, подряпина ЛФП декоративної накладки заднього правого крила. Співробітники ДАІ побачили інші пошкодження, але вони їх у своїй довідці не вказували, оскільки ці пошкодження (передній бампер, переднє праве крило, передні праві двері) на їх думку не стосуються цієї події. Позивач погодився з таким висновком ДАІ та не оскаржував його. Після ДТП позивач негайно звернувся до Страховика з письмовою заявою про подію. Справа була визнана страховою і їй було присвоєно № ПССКА-4587. До заяви позивач надав копії всіх документів, а також довідку ДАІ, написав пояснення та зазначив усі пошкодження свого автомобіля. Про те, що всі інші пошкодження (передня частина кузову авто) повинно було оформляти як інші страхові випадки, йому ніхто не вказав ні усно, ні письмово. Позивач жодним чином не намагався збільшувати збитки. Автомобіль позивача було оглянуто представником Страховика. В усній розмові позивачу було вказано, що права передня частина кузову, вказана ним у поясненні, не відноситься до цієї події. Позивач не заперечував, бо не знав, коли і як його автомобіль було ушкоджено. Про оформлення цих пошкоджень як окремі страхові події, йому ніхто не вказав. Позивач не виявив пошкодження передньої правої частини свого автомобіля своєчасно. Через деякий час він отримав листа від Страховика № 03/2726 від 29.04.2015 р., згідно з яким йому відмовлено в отриманні страхового відшкодування. Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування був п. 16.5 Договору страхування, згідно якого «Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є надання Страхувальник» недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин події». Також Страховик посилається на п.З ч.І ст. 26 Закону України «Про страхування», згідно якого «Підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є надання Страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку». Не погоджуючись із рішенням Страховика, позивач написав до ПАТ СК «УСТ» заяву, в якій просив надати йому копії матеріалів страхової справи для ознайомлення. Через деякий час отримав від Страховика копію висновку № 019-15 від 08.04.2015 р., копію заяви на виплату та копію довідки ДАІ. Ознайомившись із наданими йому документами, зважаючи на обставини події, вважає висновок Страховика про відмову у виплаті, безпідставною. Відносно Висновку № 019-15 від 08.04.2015 р. він має зауважити, що висновок не є судовою експертизою, а є лише субєктивною думкою спеціаліста, який до того ж робив свій висновок на замовлення страхової компанії. Цей спеціаліст - [PERSON], який складав висновок, не попереджений про кримінальну відповідальність і не несе ніякої кримінальної відповідальності за свої висновки. Крім того, всі свої висновки цей спеціаліст склав на підставі наданих йому матеріалів та фотографій. Яким чином, на який фотоапарат, хто і як робив фотографії, не відомо. Наскільки вони є достовірними, підтвердити неможливо. Такий документ - висновок № 019-15 від 08.04.2015 р., складений на підставі непідтверджених джерелах, не може бути належним доказом по справі. Крім того, зауважив, при складанні цього висновку було порушено п. 5 Методики проведення експертиз, яка є обовязковою для виконання всім спеціалістам-оцінювачам та експертам МЕТОДИКА товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів: «V Технічний огляд КТЗ. 5.1. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у / надання ними даних, необхідних для оцінки.» Тобто, той факт, що огляд т/з проводила одна особа, а висновок робила зовсім г особа, є грубим порушенням Методики, тобто норм чинного Законодавства України, а саме Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльні в Україні» від 13.12.2001 р. Тобто, такий висновок № 019-15 від 08.04.2015 р., складений з порушенням Методики, не може бути належним доказом по справі. Крім того, позивач вважає, що цей Висновок немає ніякого відношення до винесення рішення Страховиком, бо позивач ніколи не заперечував, що частина пошкоджених деталей кузову не відноситься до цієї події. Звертатися до спеціаліста для підтвердження цього факту немає потреби. Також Страховик у своїй відмові на виплату, посилаючись на Договір та Закон «Про страхування» вважає, що Страхувальник, тобто позивач, надав свідомо неправдиві відомості. Однак позивач так не вважає. Жодного разу, ні письмово, ні усно, він не наполягав, що всі вказані вище пошкодження відносяться саме до цієї страхової події. Напроти, він не заперечую, що вони відносяться до різних страхових подій. Тому відмовляти йому в отриманні страхового відшкодування, наполягаючи на його умислі - безпідставно. Тому відмова у виплаті страхового відшкодування є безпідставною. Крім того, ДТП було оформлено співробітниками ДАІ. В справі присутня довідка ДАІ, надана позивачем до офісу Страховика в день написання заяви. В цій довідці вказані наступні пошкодження авто: «счіс ЛКП заднього правого крила та бамперу заднього з правого боку, деформація заднього правого крила, счіс ЛКП декор, накладки заднього правого крила». Тобто, ДАІ вважає, що всі вказані пошкодження автомобіля позивача сталися саме в цей час та на цьому місці. Не приймаючи до уваги Адміністративних матеріалів ДТП, складених співробітниками ДАІ, ПАТ СК «УСГ» ігнорує діюче Законодавство України. Отримавши вказану довідку ДАІ, ПАТ СК «УСГ» не оскаржувала цього документу до керівництва ДАІ, ніяких скарг не подавалося і до міліції або прокуратури м. Харкова. Тобто, ПАТ СК «УСГ» погодилося з висновками ДАІ. Не дочекавшись виплати страхового відшкодування та довідавшись про його суму, на підставі п. 15 Договору страхування, позивач звернувся до СТО з питанням оцінки вартості збитку. Сума збитку, згідно Рахунку №ЗиФ-0283088 від 17.09.2015 р. складала 21542,29 грн. Відповідно до п. 15.2 Договору, «Страховиком протягом 5 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення і здійснюється огляд т/з». Відповідно до п. 15.5 Договору, Страховиком протягом 5 робочих днів з дати отримання всіх документів, приймає рішення (складає страховий акт) про сплату страхового відшкодування або про її відмову. Відповідно до п. 15.7 Договору, Протягом 14 робочих днів від дати складання страхового акту Страховик повинен сплатити страхове відшкодування. Заяву про подію та документи до офісу Страховика позивач надав 18.03.2015 р. Тобто, впродовж загалом19 робочих днів від дня одержання страховиком всіх необхідних документів та після прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, в строк до 14.04.2015 р. Страховик повинен був сплатити Страхувальнику страхове відшкодування. Встановлений Договором строк виплати відшкодування скінчився, але страхового відшкодування позивач так і не одержав. Це є грубим порушенням Договору страхування. Згідно з п. 19.1. Договору, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування одержувачу шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення платежу. Відповідно до ст. 20 п. 3 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик повинен здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової витати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Розрахунок пені - згідно з п. 19.1 Договору страхування встановлена пеня за затримку платежу. Вона складає 0,1% від суми заборгованості за кожний день. Платіж затримано з 14.04.2015 р. по 08.12.2015 р. на 238 днів. Сума збитку складає 21542,29 грн. Всього пеня за затримку платежу складає 5126,52 грн. Розрахунок пені: 21542,29 грн. х 0,1% = 21,54 грн. за один день. 21,54 грн. * 238 діб = 5126,52 грн. Крім того, грубо порушені права позивача як споживача послуг, адже страховий договір КАСКО складено між Страховиком та Страхувальником. Це є договір про надання страхових послуг. Страховик (Відповідач) надає страхові послуги, а Страхувальник (Позивач) отримує ці послуги і є їх споживачем. Адже, в цьому випадку, відповідач, не виконавши свої зобовязання Страховика, не сплативши Страхувальнику страхової відшкодування, тим самим не надав йому страхові послуги в повному обємі. Тим самим, Страховик порушив права Страхувальника, як споживача страхових послуг і порушив ЗУ «Про захист прав споживачів». 11.04.2016 р. позивач звернувся до суду з уточненими позовними вимогами до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», в яких просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 21542,29 грн. та пеню за затримку платежу в розмірі 7819,02 грн. Також просив стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 29.11.2014 р. між ним та ПАТ СК «УСГ» (Страховик) було укладено Договір страхування КАСКО № 43-2107-14-00032. За договором було застраховано належне йому майно, а саме а/м КІА, реєстр. №АХ 0023 ВХ. 16.03.2015 р. сталася страхова подія (ДТП), в якій було пошкоджено його а/м КІА, реєстр. № [NUMBER]. Не отримавши своєчасно страхового відшкодування, позивач подав до суду позовну заяву. Відповідно до п. 15.2 Договору, Страховиком протягом 5 робочих днів з дня тримання письмового повідомлення і здійснюється огляд т/з. Відповідно до п. 15.5 Договору, Страховиком протягом 5 робочих днів з дати тримання всіх документів, приймає рішення (складає страховий акт) про сплату страхового відшкодування або про її відмову. Відповідно до п. 15.7 Договору, протягом 14 робочих днів від дати складання страхового акту Страховик повинен сплатити строкове відшкодування. Заяву про подію та документи до офісу Страховика я надав 18.03.2015 р. Тобто, впродовж загалом 19 робочих днів від дня одержання страховиком всіх необхідних документів та після прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, (в строк до 14.04.2015 р.) Страховик повинен був сплатити Страхувальнику страхове відшкодування. Встановлений Договором строк виплати відшкодування скінчився, але страхового відшкодування я так і не одержав. Це є грубим порушенням Договору страхування. Згідно Договору, п. 19.1. «Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування одержувачу шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення платежу. Відповідно до ст. 20 п. 3 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик повинен здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з п. 19.1 Договору страхування встановлена пеня за затримку платежу. Вона складає 0,1 % від суми заборгованості за кожний день. Платіж затримано з 14.04.2015 р. по 11.04.2016 р. на 363 дні. Сума збитку складає 21542,29 грн. Розрахунок пені: 21542,29 грн. * 0,1% = 21,54 грн. за один день. 21,54 грн. * 363 дні = 7819.02 грн. Всього пеня за затримку платежу складає 7819,02 грн. Крім того, не отримавши своєчасно страхового відшкодування. 21.08.2015 р. позивач надіслав до страховика скаргу. В своїй скарзі він вказав всі факти події і просив Страховика переглянути своє рішення відносно відмови у виплаті страхового відшкодування. Відповіді на скаргу позивач не отримав (а.с. 39-40). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, підтримав уточнені позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити у повному обсязі. При цьому зазначив, що дійсно при складенні позовної заяви не вирахувана франшиза, передбачена Договором страхування, яка становить приблизно 5000 грн. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, та приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі. Направила суду письмові заперечення на позов, в яких зазначила, що Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі метання страхового випадку здійснити страхову виплату або іншій особі, визначеній в договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Так, 16 жовтня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та позивачем було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28- 00-14-00338 (далі - Договір). Оскільки вказаний Договір підписаний обома сторонами, то він вважається укладеним. 18 березня 2015 року до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся позивач з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 16 березня 2015 року в м. Харків, на пр. Тракторобудівників, 71, внаслідок ДТП сталося пошкодження його транспортного засобу. Оскільки вищезазначена подія має тільки ознаки страхового випадку, передбаченого п. 5 договору, та сама по собі не спричиняє обовязку страховика здійснити страхове відшкодування, а відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про страхування», п.10.3.4, п. 10.3.16 Правил на підставі яких, як було зазначено вище у разі необхідності страховик має право самостійно зясовувати причини та обставини страхового випадку. Крім того, відповідно до п. 9.3.2 р. 9 Договору, страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої страхувальником інформації і документів стосовно Т3, факту і обставин настання страхового випадку, розміру завданих збитків, та виконання страхувальником обовязків за Договором, робити запити до уповноважених органів відносно причин, обставин та наслідків страхового випадку. Оскільки вказаний випадок мав лише ознаки страхового випадку ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група» прийняло рішення про проведення страхового розслідування та самостійне встановлення причин та обставин вказаного випадку. Тому, 3 квітня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась з листом № 03/2096 до ДП Центру експертних досліджень з проханням провести дослідження на вирішення якого поставити наступне запитання: чи могли утворитись пошкодження зафіксовані на автомобілі КІА, реєстраційний № [NUMBER], внаслідок описаного механізму пригоди. За результатами проведеного дослідження експертом ДП Центру експертних досліджень було складено висновок спеціального інженерно-технічного дослідження транспортного засобу за № 09-15 від 8 квітня 2015 року. Так, згідно мотивувальної частини вказаного висновку: «...На автомобілі КІА Sorento, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер «КNАКU814DС5330714») мається, принаймні, три зони механічної дії з боку, відповідно, різних трьох окремих стооронніх об'єктів. Причому слідоутворюючі елементи усіх сторонніх об'єктів мали зовсім різні індивідуальні особливості, які відобразились на перелічених вище пошкоджених деталях автомобіля КІА Sorento. Пошкодження облицювання переднього бамперу. Ознаки дії з боку умовно першого стороннього обєкту відобразилися у межах верхньої частини облицювання переднього бамперу, приблизно на рівні правого краю нижньої декоративної решітки, у вигляді локально розташованого незначного (за розмірами) механічного пошкодження ковзно-деформаційного характеру. Сліди безпосереднього контактування зі слідоутворюючим елементом мають вигляд ділянки шириною ~ 3-4 см дрібних прямолінійних вертикальних подряпин довжиною біля 5 см, які поширюються зі збільшенням інтенсивності по напрямку знизу-вверх до висоти біля 60 см і закінчуються поперечним прямолінійним вузьким лінійчатим заглибленням у пластмасі шириною в декілька міліметрів. Наведені сліди мають ознаки ковзного (з притисканням) механізму утворення внаслідок зусиллі, спрямованого (відносно автомобіля) спереду-назад знизу-вверх з боку умовно першого стороннього об'єкту типу металевої пластини з контактуючим краєм шириною ~ 3+4 см та товщиною в декілька міліметрів. Зовнішній вигляд слідів стороннього механічного втручання, механізм та напрямок їх творення, у більшій ступені, характеризують контакт облицювання переднього бамперу автомобіля КІА з розташованим над опорною поверхнею елементом типу металевої пластини нерухомого стороннього обєкту, який відбувався при русі саме автомобіля КІА Sorento у фазі гальмування, коли його передня частина опускається зверху-вниз з Зображенням в момент контакту, відповідно, слідів, спрямованих знизу-вверх. Але, у той же час, виходячи з положення автомобіля КІА на заявленому місці пригоди, неможна категорично виключити випадок, коли, наприклад, якийсь автомобіль легкового типу із завантаженими в багажне відділення якимось предметами, у тому числі, металевою пластиною, рухався заднім ходом від стіни будівлі в напрямку передньої частини нерухомого автомобіля КІА Sorentо, вступивши в контакт виступаючим назовні краєм пластини з облицюванням переднього бамперу автомобіля КІА. Тобто, утворення локального незначного за зовнішнім виглядом та розмірами пошкодження на верхній частині облицювання переднього бамперу автомобіля КІА у вигляді вузького лінійчатого поперечного заглиблення довжиною ~ 3^4 см з нижче розташованими слідами ковзання могло статися у двох випадках, а саме: або (що малоймовірно) в рамках заявленої пригоди - при контакті з виступаючим назовні торцевим краєм предмету типу металевої пластини, завантаженої в багажне відділення невідомого, наприклад, автомобіля легкового типу під час його руху заднім ходом в напрямок передньої частини нерухомого автомобіля КІА Sогепtо; або (що більш ймовірно) в рамках іншої пригоди - при русі автомобіля КІА Sогепtо у фазі гальмування з наїздом передньою частиною на нерухому перешкоду з контактуючим елементом по типу металевої пластини. Пошкодження усіх деталей правого боку кузова (за винятком зони значних механічних пошкоджень на деталях задньої частини правого боку кузова). Ознаки взаємодії з елементами умовно другого стороннього обєкту відобразилися за поверхневим дотично-ковзним механізмом у вигляді чисельної кількості поздовжньо-орієнтованих хаотично розташованих дрібних поверхневих одиноких різної довжини та суцільних довгих подряпин прямолінійно-криволінійної форми, наявність яких зафіксована на усіх зовнішніх деталях правого боку кузова. Більшість суцільних подряпин починаються на правому боці облицювання переднього бамперу (або на передньому крилі), послідовно, зміщуючись вверх-вниз, розповсюджуються на фільонки передніх та задніх дверей і закінчуються на задньому крилі. Поздовжня орієнтованість, різноманітність форми та поверхневий неупорядкований характер ображення сукупності подряпин характеризують дотично-ковзний контакт усіх деталей правого боку кузова з чисельною кількістю хаотично розташованих твердих тонких предметів пруткового виду з пружними властивостями та відносно гострими кінчиками (типу звисаючих над поверхнею землі гілок дерев, кущів тощо), що відбувався при русі автомобіля КІА Sогепtо. Тобто. утворення чисельної кількості дрібних поверхневих подряпин на усіх деталях правого оку кузова не могло статися в рамках пригоди, обставини якої наведені у заяві про настання страхового випадку, а саме при нерухомому положенні автомобіля КІА. Пошкодження деталей задньої частини правого боку кузова. Пошкодження умовно третьої групи мають (при порівнянні з пошкодженнями перших двох груп) більш значимий масштабний вигляд і охоплюють найбільш виступаючі назовні ділянки деталей задньої частини правого боку кузова. Ознаки безпосереднього контактування зі слідоутворюючою поверхнею умовно третього стороннього обєкту відобразилися за поздовжньо-ковзним (з притисканням) механізмом у вигляді слідів ковзання загальною довжиною приблизно 50+60 см. Висотні параметри загальної зони стороннього механічного впливу оцінюються діапазоном висот ~ 30+95 см. Динамічно-деформаційний характер механічного впливу, геометричні характеристики загальної зони слідів взаємодії зі стороннім обєктом вказують на те, що пошкодження зовнішніх деталей задньої частини правого боку кузова автомобіля КІА не може бути наслідком дії з боку якогось рухомого об'єкту, який перемішувався б, наприклад, на теліжці ручним зусиллям людини. Тобто, відповідно до заявлених обставин пригоди слідує, що утворення пошкоджень повинно бути наслідком контактування із зовнішніми виступаючими назовні складовими деталями якогось іншого транспортного засобу невідомого типу, який мав рухатися боковою передньою (або задньою) частиною у поздовжньому напрямку до задньої частини правого боку нерухомого автомобіля КІА. При цьому, висотні параметри ознак стороннього механічного втручання, які залишилися на пошкоджених деталях в діапазоні висот ~ 30+95 см, вказують на те, що даним невідомим транспортним засобом мав би бути якийсь автомобіль легкового типу. Сліди ковзання включають декілька сукупностей поздовжніх горизонтально-орієнтованих переважно прямолінійних доволі глибоких подряпин та дрібних лінійчатих заглиблень не впорядкованого хаотичного характеру розподілення, які починаються: на задній крайовій ділянці правого заднього крила, де механічний вплив супроводжувався «хлопком» металу; на нижче розташованій ділянці правого боку нижньої частини облицювання заднього бамперу, яка знаходиться приблизно на одній умовній вертикальній лінії з початком зони слідів ковзання на крилі (на зн. № 19 початок слідів ковзання на крилі і на облицюванні схематично позначено вертикальною пунктирною лінією). Далі сліди ковзання зі збільшенням інтенсивності і розширенням загальної зони ознак взаємодії зі слідоутворюючою поверхнею стороннього обєкту послідовно розповсюджуються по напрямку (відносно автомобіля) ззаду-наперед (зн. №№ 19 - 22): на більш виступаючі назовні ділянки правого боку верхньої та нижньої частин облицювання, включаючи зовнішню бічну ділянку правого заднього грязьового щитка, і супроводжувалися зчісуванням шару пластмаси; на суміжні ділянки пластмасової накладки правого заднього крила та нижньої дугоподібної крайової випуклої частини безпосередньо крила, у межах якого також спостерігається «хлопок» металу. При цьому, на кінцевій ділянці взаємодії зі стороннім обєктом відобразилися сліди ковзання гачкоподібної форми, які утворилися спочатку по основному напрямку утворення загальної зони слідів ззаду-наперед, а потім дещо у зворотному напрямку спереду-назад (див. зн. № 22). Причому не виключається, що одиночні локально розташовані зчіс та відколок пофарбованого покриття, наявні на задньому краю правих задніх дверей, могли утворитися також при контактуванні з умовно третім стороннім обєктом. Необхідно відмітити, що на пошкоджених ділянках обох частин правого боку облицювання заднього бамперу та правого заднього крила немає якихось подовгуватих формацій округло-кутового (або гостро-кутового) поперечного перерізу поздовжньо-горизонтальної направленості, у яких відобразилися би індивідуальні конструктивні особливості та геометричні форми контактуючого елементу рухомого стороннього об'єкту, яким (згідно заявлених обставин пригоди) мав би бути лівий (або правий) бік переднього (або заднього) бампера якогось невідомого автомобіля легкового типу, що рухався би у поздовжньому напрямку прямим (або заднім) ходом у фазі щільного ковзання із задньою частиною правого боку нерухомого автомобіля КІА Sогепtо. Крім цього, у слідах ковзання відсутні ознаки, які залишаються на слідосприймаючих поверхнях при щільному ковзному взаємному контактуванні деталей двох транспортних засобів. А саме на поверхнях пошкоджених ділянок перелічених вище деталей: відсутні будь-які нашарування часток сторонніх речовин, що були би схожі на відокремлені частки лакофарбового покриття кузовних деталей іншого рухомого (за обставинами пригоди) автомобіля легкового типу, який повинен був просунутися по напрямку заду-наперед вздовж нерухомого автомобіля КІА Sогепtо у фазі щільного ковзного контакту своїми конструктивно виступаючими назовні деталями з переліченими вище деталями задньої частини правого боку кузова досліджуваного автомобіля; немає також і смугових нашарувань часток полімерної речовини розтягнутого зовнішнього вигляду, які могли би утворитися при контактуванні з не пофарбованою структурованою) поверхнею якоїсь пластмасової деталі іншого транспортного засобу наприклад, пластмасових накладок бамперів, крил, розсіювала бічного повторювала повороту тощо). У той же час, сліди, які строго за поздовжньо-горизонтальним ковзно-притискувальним механізмом відобразилися у пошкодженнях на перелічених вище деталях, характеризують взаємодію задньої частини правого боку кузова автомобіля КІА Sогепtо з пласкою дещо керівною вертикальною поверхнею твердого високоміцнісного стороннього обєкту. Особливістю будови слідоутворюючої поверхні даного обєкту є її значна шорсткість з наявністю у структурі чисельної кількості хаотично розподілених різновисоких дрібних виступів з гострими кромками (по типу оштукатуреної поверхні), загальні межи якої розташовувалися від рівня опорної поверхні: нижня межа - на відстані не більше 30 см; верхня межа - на відстані не менше 95 см. За заявленими обставинами пригоди та висотними параметрами відображення слідів ковзання виявляється, що якийсь інший невідомий автомобіль легкового типу, контактуючи за ковзним механізмом своїми виступаючими назовні комплектуючими деталями з переліченими вище деталями, повинен був рухатися вздовж задньої частини правого боку нерухомого автомобіля КІА Sогепtо спочатку по напрямку ззаду-наперед, а потім у зворотному напрямку, не залишаючи якихось інших слідів, окрім згаданих вище слідів ковзання. Однак проведений аналіз усіх відомих сучасних та застарілих марок (моделей) автомобілів легкового типу вказує на те, що у конструкціях їх бічних частин немає комплектуючих виступаючих назовні деталей, контактуючі елементи яких мали б строго іеотикальну орієнтованість без наявності якихось бічних виступів, розташовувалися би в діапазоні висот ~ 30+95 см і зовнішні поверхні яких мали би значно жорстку структуру по типу оштукатуреної поверхні. У той же час, взаємодія автомобіля КІА зі слідоутворюючою поверхнею умовно третього стороннього обєкту характеризується плавним поступовим утворенням слідів ковзання по усій довжині та висоті зони механічного втручання. Даний механізм утворення механічних пошкоджень (з урахуванням визначених та перелічених вище конструктивних особливостей слідоутворюючого обєкту) є характерними ознаками поздовжньо-ковзного контакту задньої частини правого боку кузова зі значно шорсткою пласкою дещо нерівною вертикальною поверхнею твердого високоміцнісного нерухомого (стаціонарного) об'єкту наприклад, типу вертикальної стіни будівельної конструкції, оштукатуреної цементним розчином), який відбувався при русі саме автомобіля КІА заднім ходом, а потім у зворотному напрямку. Але це суперечить заявленим обставинам пригоди, за якими автомобіль КІА на момент його пошкодження знаходився в нерухомому стані. Крім вищеозначеного, відмітили наступне. З фотознімків, зроблених при відтворенні положення автомобіля на заявленому місці пригоди, виявляється, що автомобіль КІА на момент пошкодження мав знаходитися на асфальтобетонному покритті з вибоїнами, які розташовані позаду та поряд із задньою частиною правого боку автомобіля. Рух якогось автомобіля легкового типу по покриттю з потраплянням коліс у вибоїни ' супроводжуватися коливанням його кузова у вертикальній площині, наслідком якого при ковзному взаємному контакті буде відображення у загальній масі слідів ковзання ділянок стрибкоподібної форми. Але у поздовжньо-горизонтальних слідах ковзання, наявних в задній частині правого боку кузова автомобіля КІА, ніяких стрибків вертикальної направленості немає...» Так, згідно резолютивної частини вказаного висновку: «Комплекс механічних пошкоджень на деталях, конструктивно розташованих в передній частині та по правому боку автомобіля КІА Sогепtо (державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер »КNАКUІ814DС5330714»), носить накопичувальний характер і з причин, викладених у дослідницькій частині висновку, не міг утворитися в рамках однієї пригоди, місце та обставини якої наведені у заяві про настання страхового випадку, а саме виключно при нерухомому положенні даного автомобіля на стоянці біля буд. № 71-В по пр. Тракторобудівників в м. Харків». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальнику свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Відповідно до п.п. 16.1.1 п. 16 Договору, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є надання страхувальником недостовірних відомостей під час укладення Договору, в тому числі, надання недостовірних відомостей в заяві на страхування та/або в період дії Договору. Відповідно до п.п. 16.1.5 п. 16 Договору, підставою для відмови у виплаті є надання Страхувальником (Вигодонабувачем), водієм, довіреними особами Страхувальника, застрахованою особою) недостовірних відомостей щодо часу, місця та обставин настання страхового випадку та механізму утворення ушкоджень, які виникли при його настанні. З урахуванням вказаних обставин ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що було повідомлено позивача листом № 03/2726 від 29 квітня 2015 року. Що ж стосується твердження позивача, що він в заяві про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування зазначив всі пошкодження, наявні на його транспортному засобі, та жодного разу не наполягав на виплаті страхового відшкодування за всі зазначені пошкодження, то для відповідача не зрозуміло, з якою метою він їх зазначав. Крім того, у обставинах настання події, які є додатком до заяви, позивач не заперечував того факту, що подія сталася саме 16 березня 2015 року, і останній не зазначив про якісь інші обставини чи механізм їх отримання. Крім того, у вказаних обставинах печатним шрифтом чітко зазначено, що позивачу (страхувальнику) при настанні події, та отриманні транспортним засобом ушкоджень, у графі Пошкодження транспортного засобу, які отримані внаслідок настання події» необхідно зазначити саме ті пошкодження, які були отримані під час події, про яку він зазначає у заяві про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Тому твердження позивача з приводу того, що він не знав, що зазначати, вважають безглуздими та не серйозними. Крім того, в акті огляду пошкодженого транспортного засобу, який було складено представником відповідача та підписано позивачем, зазначено про пошкодження всіх частин автомобіля, а не тільки задньої. Тому, знову ж таки твердження позивача вважають безглуздими. Більше того, якщо говорити лише про задню частину транспортного засобу та пошкоджень, які вона отримала та на яких наполягає позивач, то, як вже вище зазначалось у висновку спеціаліста, вказані пошкодження автомобіль міг отримати при русі заднім ходом та зіткненні з вертикальною стіною. Однак, позивач зазначає, по-перше, те, що в момент отримання вказаних пошкоджень його транспортний засіб перебував в нерухомому стані, по-друге, це був наїзд іншого транспортного засобу, що знову ж таки виключається висновком спеціаліста, по-третє, не відчути удар об стіну при русі назад позивач (водій транспортного засобу) не міг. Тому відповідач наполягає на тому, що позивач надав недостовірну інформацію про механізм, час та обставини отримання ушкоджень його транспортного засобу. Що ж стосується висновку спеціаліста та твердження позивача з приводу того, що спеціалістом під час проведення свого дослідження не було використано Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, то в даному випадку мало місце транспортно-трасологічне, а не товарознавче дослідження, під час проведення якого зазначена позивачем методика використанню не підлягає. Що ж стосується того твердження позивача, що відповідач зобовязаний задавати йому питання - на предмет того куди і які пошкодження відносяться, то вважають вказані твердження дитячими, оскільки є Договір страхування, з умовами якого позивач був ознайомлений та погодився, і згідно яких на відповідача такого обовязку не покладається. Більше того, на позивача, як на сторону Договору страхування покладається обовязок належного виконання своїх обовязків та надання достовірної інформації, як під час укладення Договору страхування, так і під час його виконання. Що ж стосується твердження позивача з приводу того, що працівники ДАІ вважали, що всі пошкодження задньої частини транспортного засобу позивача могли утворитися за обставин та на місці, про які зазначає позивач і він з ними погоджується, то, по-перше, працівники ДАІ не є фахівцями (спеціалістами) у галузі трасологічних (транспортно-трасологічних) знань, а тому вони лише фіксують факти, наявності ушкоджень. По-друге, погоджуючись з такими висновками працівників ДАІ, лише підтвердив факт надання недостовірної інформації. Що ж стосується розміру страхового відшкодування та доказу, який було надано в затвердження такого розміру страхового відшкодування. То, відповідно до п. 12.1 Договору розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ та/або ТО, документів, зазначених у розділі 11 частини 2 Договору. Крім того, відповідно до п. 12.2 Договору у разі настання страхових випадків по КАСКО (крім випадків конструктивної загибелі ТЗ та «Викрадення», не включаючи пошкодження ТЗ, які він тримав під час, внаслідок або після викрадення), страхове відшкодування розраховується за визначеною формулою. Так, надай позивачем рахунок, на підставі якого він просить здійснити виплату страхового відшкодування, датований 17 вересня 2015 року, в той час, як заявлена ним подія сталася 16 березня 1 15 року. Тобто, вказаний рахунок не можна брати до увагу при розрахунку страхового відшкодування, оскільки його складено по розцінках не на дату настання страхового випадку, що є істотним порушенням умов Договору страхування. Крім того, при розрахунку розміру страхового відшкодування за калькуляцією СТО фактичним одержувачем коштів повинно бути відповідне СТО. Якщо ж позивач бажає, щоб страхове відшкодування було виплачено на його рахунок, а не на СТО, то зобовязаний надати документ, який би свідчив про самостійну оплату виконаних робіт по ремонту автомобіля. Однак, бажаючи отримати страхове відшкодування на свою користь, позивач не надав жодного документу, який підтверджує таку оплату. Тому вважають, що вказане страхове відшкодування не може бути перераховано на його користь на його розрахунковий рахунок. Більше того, у випадку, коли отримувачем коштів є страхувальник, то страховик має право зарахувати страхове відшкодування на підставі довідкових матеріалів, у тому числі з використанням програмного забезпечення аудатекс або євротакс (розрахунок здійснюється страховиком), про що раніше зазначалось відповідачем. Крім того, відповідно до п. 12.2 Договору при розрахунку ВВР на підставі програмного забезпечення або акту автотоварознавчої експертизи страховик виплачує спочатку 80% страхового відшкодування, а решту 20% доплачує по факту документального підтвердження страхувальником здійснення таких витрат на відновлювальний ремонт. В такому випадку розмір страхового відшкодування був би наступний: 80 % страхового відшкодування виплачується відразу у розмірі 7963 гри. 77 коп., та наступних - 20%, які виплачуються після надання позивачем акту виконаних ремонтних робіт, що становить 1990 грн. 95 коп. Крім того, позивачем при розрахунку розміру страхового відшкодування не було взято франшизу, передбачену п. 11.8 частини 1 Договору у розмірі 2% по всіх випадках, крім «Викрадення», яка у грошовому еквіваленті становить 5600 гривень. Що ж стосується розрахунку штрафних санкцій, то, по-перше, вважають, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобовязання, тому підстав для їх нарахування та стягнення немає. По-друге, відповідно до п. 12.3 Договору, у розмір страхового відшкодування по КАСКО не включаються непрямі збитки та інші витрати, що можуть бути наслідками страхового випадку (штраф, упущена вигода, втрата прибутку (доходу), збитки від простоїв, вартість вкладання калькуляції СТО тощо). Тому, відповідно, якщо судом і буде встановлено порушення Договору з боку відповідача, то підстав для стягнення річних та інфляційних витрат відсутні, згідно умов укладеного Договору. Крім того, враховуючи той факт, що наданий позивачем рахунок не відповідає умовам Договору страхування і сума страхового відшкодування, яка б підлягала виплаті менша, то, відповідно і сума нарахованих штрафних санкцій має мати інший вигляд (розмір). Враховуючи вказані обставини відповідач вважає, що належним чином виконав взяті на себе зобовязання, тому підстави для стягнення пені та річних відсутні. В задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі (а.с.49-56). Також зазначила, що на час настання дорожньо-транспортної пригоди розрахунок страхового відшкодування страховою компанією не виконувався, оскільки [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Також відповідачу не відомо, чи має ліцензію на проведення експертних досліджень ДП Центр Експертних Досліджень та відповідну кваліфікацію спеціаліст [PERSON], яким складено Висновок № 019-15 спеціального інженерно-технічного дослідження транспортного засобу від 08 квітня 2015 року, на який посилається відповідач. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 29 листопада 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та позивачем було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28- 00-14-00338 (далі Договір страхування), яким було застраховано його автомобіль KIA Sorento, номерний знак [NUMBER] (а.с. 3-7). 16.03.2015 р. о 12.30 год. на проспекті Тракторобудівників, 71-В в м. Харкові внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль KIA Sorento, номерний знак [NUMBER], належний позивачу [PERSON], отримав механічні пошкодження: зчіс ЛКП, заднього правого крила та заднього бампера з правого боку, деформація заднього правого крила, зчіс ЛКП декоративної накладки заднього правого крила, що підтверджується довідкою ДАІ, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.8). 18 березня 2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 16 березня 2015 року в м. Харків, на пр. Тракторобудівників, 71, внаслідок ДТП сталося пошкодження його транспортного засобу. Листом від 29.04.2015 за вих. № 03/276 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок ДП Центр Експертних Досліджень № 019-15 від 08 квітня 2015 року (а.с. 11). Суд не приймає як належний засіб доказування висновок ДП Центр Експертних Досліджень № 019-15 спеціального інженерно-технічного дослідження транспортного засобу від 08 квітня 2015 року, оскільки суду не надано доказів атестації зазначеної установи на проведення даного дослідження і, зокрема, спеціаліста [PERSON] Крім того, невідомо, ким зроблені фотознімки, на підставі яких зроблені висновки (а.с. 72-84). Також суд не приймає до уваги, як належний засіб доказування, ремонтну калькуляцію № ПССКА-4587 від 18.02.2016, надану відповідачем, оскільки вказана калькуляція, як зазначила представник відповідача, складена аварійним комісаром відповідача, наявність у аварійного комісара кваліфікації оцінювача суду також не надано. Представник відповідача не заперечувала, що станом на квітень 2015 року сума страхового відшкодування не розраховувалася. Згідно з рахунком ПАТ «Завод ім.Фрунзе» № ЗиФ-0283088 від 17 вересня 2015 р., сума матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, складає 21542 грн. 29 коп. (а.с. 14). Франшиза за договором страхування складає 5600 грн. Таким чином, сума страхового відшкодування складає 15942 грн. 29 коп. Згідно з п. 19.1 Договору страхування, укладеного між сторонами, встановлена пеня за затримку платежу. Вона складає 0,1 % від суми заборгованості за кожний день. Платіж затримано з 14.04.2015 р. по 11.04.2016 р. на 363 дні. Сума страхового відшкодування складає 15942,29 грн. Розрахунок пені: 15942,29 грн. х 0,1% = 15,94 грн. за один день. 15,94 грн. х 363 дні = 5786.22 грн. Всього пеня за затримку платежу складає 5786,22 грн. Крім того, не отримавши своєчасно страхового відшкодування, 21.08.2015 р. позивач надіслав до страховика скаргу (а.с. 41-42). Відповіді на скаргу позивач не отримав. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у сумі 15942 грн. 29 коп. та пеню у розмірі 5786 грн. 22 коп. за несвоєчасне виконання зобовязання. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суд відмовляє за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Outcome: partial