overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

14.03.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини . З позову вбачається, що сторони знаходились в фактичних шлюбних стосунках, від яких народилася дитина, [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивачка звернулась з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення нею повноліття. До судового засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Відповідач до судового засіданні не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно до свідоцтва про народження, відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Обовязок утримувати дітей до повноліття передбачено ст. 180 СК України . Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, має стабільний заробіток, та зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Отже підстави, які мають значення для визначення розміру стягуваних аліментів, відповідно до ст.182 СК України, відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дітей до досягнення ними повноліття, на користь матері, і стягнення здійснювати починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

14.03.2017 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що від шлюбу з відповідачем мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2011 р. з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця. Так як на теперішній час сума стягнутих аліментів не дає можливості хоча б частково забезпечити дитину всім необхідним, то просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір 1/4 частки доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду або відзив на позов не надав. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач перебували у шлюбі, від шлюбу мають дитину [PERSON],[INFO]. Рішенням Ленінського райсуду м. Миколаєва від 14.03.2011 р. з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця на утримання даної дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказані обставини а також законодавче збільшення мінімального розміру аліментів на дітей позов підлягає задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

14.03.2017 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 19 червня 2015 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Так як спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, а також розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, просила розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивачки вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивачка і відповідач вступили до шлюбу 19 червня 2015 року (актовий запис № 270). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини позивач не має та вважає подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивачки при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

14.03.2017р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд визнати п. 7.1 кредитного договору № ІFWWGA00000015 від 12.04.2007р. щодо оплати щомісячної комісії в розмір 0,92% в місяць винагорода за резервування ресурсів недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом перерахування щомісячних платежів без сплати 0,92% в місяць винагорода за резервування ресурсів недійсним, а сплачені платежі зарахувати в погашення тіла кредиту (а.с. № 2 - 4). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що 12.04.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний договір № ІFWWGA00000015 на суму кредиту у розмірі 20 000 доларів США, строком дії - до 25.04.2017р. Відповідно до умов укладеного договору позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 317,69 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди. Умовами договору (п. 7.1) передбачено сплату щомісячної комісії за користуванням кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Разом з тим, в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10.05.2007р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обов'язок сплачувати комісію позивач вважає несправедливою умовою договору, яка суперечить статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просив визнати вказану умову недійсною з моменту укладення договору. Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 02.11.2016р. - а.с № 25) надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити (а.с. № 51). Представник відповідача - Багрова Є.О. (діє на підставі довіреності № 8275-К-О від 29.12.2016р. - а.с. № 54) в судове засідання надала заяву, в якій,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

14.03.2017р. ЦОУ ПФУ в м. Дніпрі звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені суми пенсії в розмірі 18753 грн. 55 коп. (а.с. № 2 - 3). В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що 31.07.2006р. [PERSON] звернувся до Управління з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За наслідками розгляду заяви УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська 10.08.2006р. було прийнято протокол № 91222 про призначення відповідачу з 15.06.2006р. пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання. Разом із заявою про призначення пенсії відповідач надав позивачу довідки про заробіток для обчислення пенсії № 2407/5, 2407/4, 2407/3 від 24.07.2006р., які видані АТЗТ «Гірський клуб». Проте, у зв'язку з поданням АТЗТ «Гірський клуб», генеральним директором якого є відповідач, недостовірних даних про його заробіток, УПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська була надміру виплачена сума пенсії за період з 15.06.2006р. по серпень 2013 року в розмірі 30874 грн. 32 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

14.03.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2010 р. Мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з березня 2016 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гурова», стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 23.03.2018 р. було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12.04.2018 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять не надавати строк на примирення, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодні. На підставі п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

14.03.2018р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири № [ADDRESS]янськ Донецької області. Данна квартира належить її на підставі договору дарування квартири від 27.02.2018 року, реєстраційний номер 1155056414141. У вказаній квартирі на даний час зареєстрована її донька [PERSON] та [PERSON], відповідач по справі. Відповідач у зазначеній квартирі не мешкає з 2014 року по теперішній час. Добровільно знатися з реєстрації не бажає, ні яких затрат по утриманню житла він не несе, комунальні послуги не сплачує. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи за його відсутністю до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS]янськ Донецької області (а.с.6-9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]янськ [ADDRESS], але більше одного року у даній квартирі не мешкає (а.с.10-11). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 43 у будинку № 12 по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області, з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у квартирі № [ADDRESS]янськ Донецької області більш одного року та не є власником цієї квартири, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України він втратив право користування квартирою № 43 у будинку № 12 по вул. Батюка у м. Словянськ Донецької області. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

14.03.2018р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з травня 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. В свідоцтві про народження дитини батьком був записаний відповідач. У листопаді 2017 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, та з цього часу [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду та шляхом надіслання судових повісток, до судового засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Як встановлено у суді, та згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася у м. Слов'янськ Донецької області, [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], (а.с.5), [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] ( а.с. 3). Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.03.2018р. та до повноліття [PERSON]. Також, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

14.03.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила змінити розмір аліментів на утримання дитини, які стягувалися щомісячно за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.04.2012 р. з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в сумі 300 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього дочки [PERSON], [INFO], в сумі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати щомісячне утримання їх спільній неповнолітній дитині. Позивачка в судове засідання не з'явилась, письмово вимоги позову просила задовольнити, справу розглядати без неї (а.с. 16). Відповідач до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 17). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.04.2012 р. щомісячно сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн., зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Оскільки, відповідач за рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.04.2012 р. сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. на місяць, зазначений розмір в даний час не задовольняє потреб дитини, то розмір стягуваних аліментів необхідно змінити (збільшити) і щомісячно стягувати з нього кошти в сумі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи після набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дочки,- в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

14.03.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом двох місяців з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, малолітня дитини проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивач [PERSON] письмово просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище «[PERSON]» (а.с.2, 19-20). Відповідач [PERSON] письмово просив розглянути справу у його відсутність, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.17-18). Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що визначені ст.ст.51,55СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом двох місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні передбачені ст.ст.51,55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом двох місяців, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь [PERSON] 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору (а.с.1) та 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.7).

Outcome: approved