Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

13 лютого 2017 року позивач, [PERSON], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Зіньківської міської ради Полтавської області, треті особи без самостійних вимог Відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON], про визнання права на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер 12 травня 2016 року, позивач не може оформити перехід права власності на ? частину земельної ділянки, із-за відсутності реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач, Зіньківська міська рада Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності. Треті особи без самостійних вимог Відділ у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, та [PERSON] надіслали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін та клопотання третіх осіб, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 12 травня 2016 року в місті Зіньків у віці 68 років помер чоловік [PERSON], [PERSON]. За останнім місцем його проживання: вул.. Соборності (до зміни назви вул. Комунарська)[ADDRESS], місто Зіньків, Полтавська область, відкрилася спадщина. Як спадкоємець першої черги за законом дружина, [PERSON] прийняла спадщину, так як на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за вказаною адресою і від спадщини не відмовилась. Інших спадкоємців які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає, до позивача, [PERSON], як спадкоємця [PERSON], вимог від кредиторів не предявлено, спадкування здійснюється за законом. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], також входить його право на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,15 га, що розташована на території м. Зінькова, Зіньківської міської ради, яка була передана [PERSON] та [PERSON] у спільну часткову власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства згідно державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №015445, зареєстрованого 05 лютого 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №804. 09 лютого 2017 року державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частину вказаної земельної ділянки з підстав відсутності її реєстрації у Державному земельному кадастрі. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову №166/02-31. Таким чином, відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі перешкоджає позивачу в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому законне право [PERSON] на спадкове майно підлягає судовому захисту. Згідно Витягів від 01 лютого 2017 року №99/86-17 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 0,10 га та 0,05 га, що розташовані на території м.Зіньків, Зіньківської міської ради їх сумарна нормативна грошова оцінка складає 400587,62 грн. Позивачем заявлено майнову вимогу на ? частину земельної ділянки, відповідно розраховано ціну позову 200293,81 грн., з якої сплачено і зараховано на відповідний рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 2002,94 грн. З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права на земельну ділянку перебуває у невизнаному стані по причині, що земельна ділянка, як обєкт цивільних прав не визначена у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права на ? частину земельної ділянки. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. г) ч.1 ст.81, ст. 791 Земельного кодексу України ст.16, ст. 328, ст. 346, ст.1217, ст.1218, ст.1223, ст.1225, ч.ч.1,3,5 ст.1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved