Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

13 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 26 грудня 2003 року у зазначеній квартирі було зареєстровано сина позивача, відповідача по справі [PERSON] Пять років відповідач в квартирі не мешкає оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі міста, його речі в квартирі відсутні, повертатися він не має наміру. Позивач через те, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі, змушена нести зайві витрати на утримання квартири, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час в звязку із скрутним матеріальним становищем та підвищенням цін на житлово-комунальні послуги у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача [PERSON], який добровільно з реєстрації не знявся, а тому позивач звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 23 в будинку № 396 по вул.Трудовій в м.Костянтинівка Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутність та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 16 вересня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3-1924 (а.с.12), витягом з Державного реєстру правочинів № 7724318 від 16 вересня 2009 року (а.с.13), витягом Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 вересня 2009 року (а.с.14). 26 грудня 2003 року у зазначеній квартирі було зареєстровано сина позивача, відповідача по справі [PERSON], що підтверджується копією його паспорта (а.с.9-10), довідкою Костянтинівського МВ ГУДМС України в Донецькій області № 49-3365 від 20 листопада 2015 року (а.с.17). Останні пять років відповідач [PERSON] в квартирі не мешкає оскільки виїхав на постійне місце проживання за межі міста, його речі в квартирі відсутні, повертатися він не має наміру. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] пять років не мешкає в квартирі [ADDRESS], факт його реєстрації в квартирі позбавляє позивача права розпоряджатися належним йому майном повною мірою, призводить до зайвих витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо, є порушенням права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved