Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~14 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом та 09 січня 2018 року уточнивши свої позовні вимоги просить: визнати за нею як співзабудовника право на ? частини збудованого нею у шлюбі з [PERSON], але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку № 6 по вулиці Першотравневій в м. Корюківка Чернігівської області загальною площею - 81,3 кв.м. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що під час шлюбу був придбаний будинок в м. Корюківка, по вул. Першотравневій, 6, де вони на даний час проживають. Будинок був придбаний шляхом укладання нотаріально посвідченого договору дарування між [PERSON] та [PERSON]. Будинок був деревяним і загальна площа становила - 31,20 кв.м. Під час шлюбу ними було здійснене будівництво і перепланування даного будинку та здійснено прибудову до даного будинку та після будівництва загальна площа будинку суттєво збільшилась, та становить 81,3 кв.м.. Дане будівництво не прийнято в експлуатацію, але закінчене та мається технічний паспорт на нього. Після будівництва відносини з відповідачем у неї зіпсувались, відповідач вказує, що спірний будинок належить йому, а за взаємною згодою вони не можуть вирішити питання поділу спірного будинку, тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач та представник позивача надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні оскільки будівництво незакінчене, не прийнято в експлуатацію, тому позивач має право тільки на матеріали та обладнання яке придбали за час шлюбу, або компенсацію за використані матеріали. Також вказав, що відповідач є власником житлового будинку №6 по вулиці Першотравневій в м. Корюківка Чернігівської області, який був подарований йому його родичкою, відповідно до договору дарування. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 05 серпня 2000 року між [PERSON] [PERSON] [PERSON], був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області (актовий запис № 58), про що було видано Свідоцтво про шлюб від 05.08.2000 року серії 1-ЕЛ № 031980. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. За позовною заявою позивача про стягнення аліментів з відповідача Корюківським районним судом Чернігівської області була 09.07.2015 року розглянута цивільна справа №736/831/15-ц (провадження №2/736/195/15) про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох дітей, та стягнуто аліментів у розмірі1/3 частину його заробітку доходу. Під час шлюбу, 23.05.2003 року відповідачу було подаровано [PERSON] житловий будинок по вул. Першотравневій, 6, в м. Корюківка, який посвідчено нотаріально, будинок А-1 дерев?яний 11,4 м.кв. житлової площі. [PERSON] площа будинку (жила площа, кухня, кладова, сіні, веранда) становила в 2003 році - 31,20 кв.м., інвентарна вартість якого становила 7121,00 грн. В 2009 році подружжям було здійснене будівництво прибудови до бинку, №6, по вул. Першотравневій,м. Корюківки, що складалося в веранди площею - 8,2 кв.м., житлової кімнати площею - 24,4 кв.м., кухні площею 12,4 кв., санвузла площею - 6,5 кв.м. [PERSON] площа прибудови становила -51,5 кв.м., що підтверджується довідкою Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» №200/06-17 від 27.06.2017 року. Житлова площа будинку після будівництва становить 47,2 м.кв. загальна площа становить 81,3 кв.м. Будівництво здійснено самочинно, без порушення будівельних норм. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 року №534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостоворене нерухоме майно як обєкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів. Обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» за позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Так, новостоворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до - цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, тому такий обєкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Оскільки спірний будинок не прийнятий в експлуатацію і не здійснена державна реєстрація права власності на будинок, то він не може бути об'єктом права власності. Проте, відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Крім того, за змістом ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до довідки Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» №200/06-17 від 27.06.2017 року, будівництво здійснене в 2009 році має інвентарну вартість 250837,00 грн. Відповідно п.3. договору дарування будинку від 23.05.2003 року, інвентарна вартість будинку становила 7121,00 грн. Переобладнаний будинок №6 в м. Корюківка по вул. Першотравневій, в експлуатацію не введений, право власності на нього не зареєстроване, та є єдиним комплексом однієї будівлі. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №1193/1194/18-24 від 27.03.2018 року: вартість житлового будинку №6 по вулиці Першотравнева в м. Корюківка, Чернігівської області, що був набутий у власність за договором дарування від 23.05.2003 року, після проведення будівельних робіт по переплануванню, по площі становить: 29,8 кв.м. станом на момент проведення експертизи, вартість житлового будинку А-1 становить 157102,00 грн.; вартість житлового будинку №6 по вулиці Першотравнева в м. Корюківка, Чернігівської області, загальною площею 81,3 кв.м. після проведення поліпшень, станом на момент проведення експертизи, становить: 396889,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно одного з подружжя за час шлюбу істотно збільшилось, воно визнається об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі вищевказаного вбачається, що дійсно майно, а саме будинок №6 по вул. Першотравневій, перебудований, значно збільшився у вартості після перебудови та добудови, тому будинок є спільною власністю подружжя сторін. Виходячи з наведеного, а також, враховуючи правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі № 6-56цс12, суд прийшов до висновку, що, оскільки відповідач [PERSON], не вживає відповідних заходів до введення спірного новоствореного житлового будинку в експлуатацію та оформлення права власності на цей будинок у встановленому порядку, а позивач [PERSON] позбавлена можливості самостійно здійснити вказані дії, оскільки всі дозвільні документи на цей будинок оформлені на ім'я відповідача, що перешкоджає позивачу реалізувати своє право на отримання у власність частини новоствореного під час її шлюбу з відповідачем нерухомого майна, тому, слід визнати за позивачем як співзабудовником право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі із [PERSON], але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку №6 по вул. Першотравневій, в м. Корюківка, Чернігівської області загальною площею 81,3 кв. м., що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача. Відповідно ст.ст. 60, 62, 63, 69 СК України та ст.ст. 328, 331, 368, 372 ІІК України є підстави дійти висновку про те, що обєкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Відповідно вищевказаного, за позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. \~ \~ \~ \~Врахувавши ті обставини, що спірний обєкт незавершеного будівництва перебудовувався за час шлюбу за спільні кошти подружжя, не зберіг попередньої конфігурації попередньої подарованої будівлі, та є обєктом спільної сумісної власності подружжя, будівництво його, закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача, а сама позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, тому достатньо правових підстав для визнання за позивачкою права на 1/2 частину спірного обєкта незавершеного будівництва. Крім цього відповідачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження придбання та будівництва спірного майна за особисті кошти. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦПК України, а згідно з ст. 319 цього Кодексу, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial