Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

14 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень, просить визнати за ним право власності на 3/8 частини житлового будинку № 8 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Нова в с. Полігон Вітовського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 10 липня 2004 року. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 10 липня 2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 8 по вул. Нова в с. Полігон Вітовського району Миколаївської області. 1/2 частина вказаного житлового будинку належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 08 лютого 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 173. Інша 1/4 частина спірного житлового будинку належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] від 08 лютого 1990 року зареєстрованого в реєстрі за № 174. Іншу 1/4 частину отримав позивач у спадок після смерті [PERSON] Однак вступити у спадкові права він позбавлений можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок Свідоцтва про право власності, а також Свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує право власності [PERSON] на вказане спадкове майно. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій уточнені вимоги підтримав та просив справу розглянути на підставі наданих письмових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Відповідно до змісту протоколу судового засідання № 13-118/2016 від 01 грудня 2016 року Комаричського районного суду Брянської області, остання заявлені позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті матері, більш того мати була зареєстрована та проживала разом із нею з 1989 року по день смерті, а саме до 2004 року, а тому вона є такою, що фактично прийняла спадщину. Після смерті матері в 2005 році вона зверталась до нотаріуса на території Російської Федерації із заявою про прийняття спадщини після її смерті, в тому числі і на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: с. Полігон, вул. Нова, 8 Вітовського району Миколаївської області. Нотаріусом Комаричського нотаріального округу Брянської області 02.07.2010 року їй було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, а саме: на земельну ділянку площею 1200 кв.м, що розташована в с. Комаричи, вул. Заводська, 19 Камаричського району Брянської області для індивідуального житлового будівництва. Просила відмовити у задоволенні позову, оскільки теж претендує на частину спадщини. Не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності. Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом роз'яснень законодавства державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказану частину житлового будинку. Зокрема, підставою відмови зазначено неможливість встановлення точного коло спадкоємців після смерті [PERSON] та відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок на ім'я померлої (а.с.26). Дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне. 10 липня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МР № 631221, виданим відділом запису актів цивільного стану Комаричського району управління запису актів цивільного стану Брянської області, актовий запис № 222 (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 8 по вул. Нова в с. Полігон Вітовського району Миколаївської області. 1/2 частина вказаного житлового будинку належить померлій на підставі свідоцтва про право власності від 08.02.1990 року, як частка в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, зареєстрованого в реєстрі за № 173 (а.с. 14). Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.06.2007 року. Інша 1/4 частка спадкового будинку належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.1990 року після смерті чоловіка [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 174 (а.с. 16). 1/4 частка спірного будинку успадкував позивач після смерті батька [PERSON] (а.с. 16). Цей факт також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 19- 21), а також довідкою ММ БТІ від 15.12.2015 року (а.с. 22). Земельна ділянка площею 0,1581 га на якій розташований спадковий будинок, належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 923295, що виданий на підставі рішення 19 сесії 5 скликання Полігонівської сільської ради Вітовського (Жовтневого)району Миколаївської області від 18.12.2007 р. № 17 (а.с. 23). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вказує позивач, оригінали правовстановлюючих документів на спірне майно у нього відсутні. Зі змісту матеріалів виконання судового доручення слідує, що вказані документу утримуються відповідачкою. Дослідивши копію спадкової справи № 6/2005 після смерті [PERSON], померлої 10.07.2004 року, судом встановлено, що [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за законом, у передбачені ст. 1270 ЦК України строки. Зі змісту матеріалів судового доручення вбачається, що відповідачем [PERSON] також подано заяву до нотаріуса Комаричського нотаріального округу Брянської області від 10.01.2005 року про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], в тому числі у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по вул. Нова, 5 в с. Полігон Вітовського району Миколаївської області та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.07.2010 року у вигляді земельної ділянки площею 1200 кв.м., що знаходитися в с. Комаричи, вул. Заводська, 19 Комаричського району Брянської області. Виходячи з викладеного, спадкоємцями першої черги, що звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна відсутні. Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Враховуючи викладене та встановивши, що відповідно до ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та спадщину прийняв, але можливість нотаріального оформлення його спадкових прав після смерті матері вичерпана, суд вважає, що спадкові права [PERSON] підлягають захисту. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно (3/4 його частини) входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1261,1268 Цивільного кодексу, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], але не єдиним, та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на частину спадщини гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, а тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом, шляхом визнання за ним права власності на 3/8 частини вказаного спадкового майна.

Outcome: approved