Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

14 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з усіма надвірними забудовами, розташованого в с. Мішково-Погорілове по вул. Миколаївська, 32 (колишня вул. Чапаєва, 24) Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, укладений між [PERSON] та [PERSON]І від 01 лютого 2000 року, дійсним. А також визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0, 15 га, розташовану в с. Мішково-Погорілове по вул. Миколаївська, 32(колишня вул. Чапаєва, 24) Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 01 лютого 2000 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу № 29 житлового будинку з усіма надвірними забудовами та земельною ділянкою 0,15 га, розташованого в с. Мішково-Погорілове по вул. Чапаєва, 24 Жовтневого району Миколаївської області, на Універсальній Товарній біржі РіКо-Альянс, без наступного нотаріального посвідчення договору. Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі істотні його умови та виконали в повному обсязі всі зобов'язання одна перед одною за ним, зокрема, відповідач передав житловий будинок з будівлями та земельною ділянкою у власність позивачу та технічну документацію на нього, а позивач сплатила вартість вказаного нерухомого майна, прийняв його у власність. Уклавши біржовий договір, сторони вважали цей договір дійсним на момент його укладення та не здійснили його нотаріального посвідчення, фактично ухилившись від такого оформлення. 13 квітня 2011 року [PERSON] помер. В теперішній час їй стало відомо, що вказаний договір є недійсним, оскільки його не посвідчено нотаріусом. Крім того [PERSON] отримав вищевказаний житловий будинок з земельною ділянкою у спадщину за заповітом від [PERSON] але право власності на земельну ділянку на своє ім'я не оформив та згідно державного акту на право приватної власності на землю вказана ділянка належить [PERSON] Придбавши у [PERSON] житловий будинок з усіма надвірними забудовами, розташованого в с. Мішково-Погорілове по вул. Чапаєва, 24 Жовтневого району Миколаївської області, позивач вважає, що отримала право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, оскільки будинок і земельна ділянка є цілісним об'єктом та право власності на земельну ділянку виникло одночасно із виникненням права власності на житловий будинок. На підставі викладеного позивач звернулася до суду з позовом і просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та дату слухання повідомлена належним чином та своєчасно, надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та позов задовольнити. Відповідач -Мішково-Погорілівська сільська рада Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області свого представника в судове засідання не направив, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа- товарна біржа РІКо-Альянс свого представника не направила, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до письмового договору купівлі-продажу № 29, укладеного та зареєстрованого на Універсальній Товарній біржі РіКо-Альянс 01 лютого 2000 року, позивач [PERSON] придбала у [PERSON] цілий житловий будинок з усіма надвірними забудовами та земельною ділянкою 0,15 га, розташованого в с. Мішково-Погорілове по вул. Чапаєва, 24 Жовтневого району Миколаївської області, зазначене домоволодіння, розташоване на земельній ділянці 0, 15 га, складається з: жилого будинку літ.А, жилою площею 29,60 кв.м, сараїв- В,Г, уборної-Д, погреба-П, огорож-№2,3, споруд-№ 4,5, [PERSON] договір зареєстрований в бюро технічної інвентаризації (а.с. 11). Згідно даних технічного паспорту та довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Мішково-Погорілове по вул. Чапаєва, 24 Жовтневого району Миколаївської області є [PERSON] (а.с.19-20, 64). Виходячи з даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відомості щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на майно, розташоване за адресою: с. Мішково-Погорілове по вул. Чапаєва, 24 Вітовського району Миколаївської області, відсутні (а.с.60). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 01720 виданого 18 серпня 1994 року на підставі рішення Мішково-Погорілівської сільської Ради народних депутатів № 43 від 04 серпня 1994, власником земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої на території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, значиться [PERSON] (а.с12). Зі змісту довідки Відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року вбачається, що згідно Книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зареєстрована земельна ділянка за [PERSON] на підставі рішення Мішково-Погорілівської сільської Ради народних депутатів № 43 від 04 серпня 1994 року в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в с. Мішково-Погорілове вул. Чапаєва, 24, площею 0,15 га серії МК № 01720 виданого 18 серпня 1994 року, за реєстраційним № 318, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.58). Відповідно до рішення № 14 від 05 лютого 2007 року Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, була змінена нумерація житлового будинку № 24, по вул. Чапаєва в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області на № 32 (а.с.63). Відповідно до рішення № 9 від 24 травня 2016 року Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, було переменовано об'єкт топонімики (вулиці) з вулиці Чапаєва в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області на вулицю Миколаївську (а.с.9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 13 квітня 2011 року (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 11 січня 1999 року (а.с.14). Відповідно до повідомлення Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 22 вересня 2016 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 22 вересня 2016 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 13 квітня 2011 року, не заводилась (а.с. 30). Дослідивши копію спадкової справи № 254/99, після смерті [PERSON] судом встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 11 січня 1999 року, до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області звернувся [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілий жилий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області по вул. Чапаєва, 24, розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 01720 виданого 18 серпня 1994 року (а.с.45-56). Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин (купівлі будинку), передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що сторони узгодили всі суттєві умови договору купівлі-продажу, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання його дійсним. Пунктом 18 ґ Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Положення ч.1 ст.15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, та встановивши, що позивач набула прав на вищевказану земельну ділянку відповідно до приписів ст. 30 Земельного кодексу в редакції 1990 року, проте не одержала щодо цього майна Державного акту, який на час виникнення прав позивачки щодо цього майна представляв собою документ, що підтверджував право власності особи відносно земельної ділянки, та зі зміною законодавчих норм позбавлена можливості отримати такий правовстановлюючий документ нині, тому на підставі ст.16 ЦК України, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вищевказану земельну ділянку. Виходячи з викладеного, суд вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконали угоду, зазначений договір ніким не оскаржується та не оспорюється, втім, продавець ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що позбавляє позивача можливості підтвердити законність набуття спірного майна у позасудовому порядку. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved