overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 березня 1992 року. Від подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння з чоловіком. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згодний. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 28 березня 1992 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що зроблено відповідний актовий запис №25. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 3). Причиною розпаду сім'ї стала втрата взаєморозуміння між подружжям, у зв'язку з чим подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, - [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON]. необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на її утриманні, вказавши, що відповідач є її батьком, вона є повнолітньою і на даний час навчається в Національному університеті державної податкової служби України Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету ДПС України, на 3 курсі, денна форма навчання за договором, потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі вказаному в позовній заяві, так як вона продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнає, вказує на те, що він на даний час не працює, так як хворіє. На його утриманні є неповнолітня дитина від другого шлюбу. Вважає, що матір позивача, яка має гідну заробітну плату, здатна сама забезпечити дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). [PERSON]. на даний час повнолітня, навчається на 3 курсі в Національному університеті державної податкової служби України Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету ДПС України, денна форма навчання за договором, строк закінчення навчання 30 червня 2015 року, що підтверджується довідкою Національного університету державної податкової служби України Київського фінансово-економічного коледжу Національного університету ДПС України за № 7075 від 08 травня 2014 року (а.с. 8). Батько добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 199 СК України яка передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, та ст. 200 СК України - яка визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан повнолітньої дитини та відповідача, який на даний час не працює, інвалідності не має, та приймаючи до уваги, що основні витрати на навчання дочки несе мати, враховуючи при цьому вимоги ст.ст. 182, 200 СК України - обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів, та вимоги ст. 184 СК України визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що розмір аліментів необхідно визначити у половині прожиткового мінімуму для повнолітніх, який на даний час становить 1218 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що він є батьком неповнолітньої [PERSON], так як згідно свідоцтва про народження [PERSON], вона народилась [INFO], а відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 06.03.2008 року, і до цього часу не вирішив питання про своє батьківство. Також суд не погоджується з твердженням відповідача, що мати позивача має можливість в повній мірі забезпечити дитину, так як обов'язок батьків по утриманню дитини є взаємним. Судові витрати - судовий збір стягнути з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач не надає матеріальної допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2008 року, від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дитини, яка проживає разом із матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач - працездатний, інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом, не має, дитина перебуває на диспансерному обліку як така, що часто та тривало хворіє вірусними інфекціями, самостійного джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. ст.179, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 22 жовтня 2013 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 21. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 22 жовтня 2013 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22 жовтня 2013 року. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2013 року [PERSON], в рахунок наданих їй з січня по жовтень 2013 року продуктів харчування з магазину «[INFO]» на загальну суму 9526 грн., уклала з нею договір позики на вказану суму на строк до 01 січня 2015 року, зі сплатою щомісячно 794 грн. Посилаючись на те, що на теперішній час відповідачкою в рахунок боргу сплачено лише 400 грн., просила стягнути з відповідачки суму боргу у розмірі 9126 грн. та понесені нею судові витрати. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. 25 жовтня 2013 року [PERSON], в рахунок одержаних нею продуктів харчування в період з січня по жовтень 2013 року в магазині «[INFO]», що належить, як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області від 03 лютого 2009 року № 384, [PERSON], яка є згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії [NUMBER] фізичною особою-підприємцем, зобов'язалася повернути останній борг в сумі 9526 грн. в строк до 01 січня 2015 року, зі сплатою щомісячно по 794 грн., що свідчить про укладення між сторонами договору позики у відповідності зі ст. 1046 ЦК України. Даний факт підтверджується розпискою, наданою позивачці відповідачкою. На теперішній час відповідачкою в рахунок боргу сплачено позивачці лише 400 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. З врахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки про стягнення боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачкою [PERSON] сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме того, що вона є двоюрідною племінницею [PERSON], посилаючись на те, що свідоцтво про народження його матері, а її двоюрідної бабусі [PERSON] не збереглося. Вказана обставина унеможливлює прийняття спадщини за законом після смерті дядька. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та наполягає на її задоволенні. Представник заінтересованої особи-Хмельницької міської ради у вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши обставини справи суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], спадкоємцем померлого є його двоюрідна племінниця [PERSON], яка звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом. Доказом того, що заявниця є двоюрідною племінницею [PERSON] є свідоцтво про народження заявниці, де батьком зазначено [PERSON]; свідоцтвом про народження батька заявниці, де матір'ю зазначено [PERSON]; свідоцтвом про народження спадкодавця [PERSON], матір'ю якого є [PERSON]; договором дарування квартири; архівною довідкою від 03.07.2014 року; довідкою нотконтори від 10.07.2014 року про відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON], поясненнями свідків в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] про те, що окрім [PERSON] інших родичів у померлого [PERSON] не було. Саме вона здійснювала його поховання та брала участь у похованні його матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на вступ до шлюбу з [PERSON] Заявник у судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримала. Законний представник заявника, батько [PERSON], у судове засідання з'явився, заяву підтримав. Зацікавлена особа, [PERSON], у судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та зацікавлених осіб, суд вважає за доцільне заявлену вимогу задовольнити з наступних підстав. [PERSON], [INFO], станом на дату пред'явлення заяви до суду перебуває на 7-8 тижні вагітності, що підтверджується Висновком ВКК №115 від 05 травня 2014 року, та є неповнолітньою. Маючи бажання вступити до шлюбу та зберегти спільну з [PERSON] дитину, заявник звернулася до РАЦСу з заявою про реєстрацією їх шлюбу, однак їй було відмовлено у зв'язку з недосягненням відповідного віку. Заявник та зацікавлена особа разом проживають, чекають на спільну дитину та бажають вступити до шлюбу, що змусило їх звернутися до суду. Згідно ч.2 ст.23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла чотирнадцятирічного віку, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає за доцільне заявлену вимогу задовольнити, надати [PERSON] право на вступ та реєстрацію шлюбу з [PERSON], оскільки це відповідає їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Зазначала, що внаслідок окремо проживання з відповідачем, не підтримання шлюбних стосунків та неможливість подальшого спільного проживання однією сім'єю, просила шлюб розірвати. Судові витрати зобов'язалась нести самостійно. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що з 09 липня 2011 року [PERSON], 1972 року народження, та [PERSON], 1974 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №26 (а.с.5). Позивачка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] Відповідач зареєстрований та проживає по [ADDRESS] Шлюбні відносини сторін фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 5 січня 2005 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала різні погляди на життя та ведення спільного господарства, проживання окремо з 2005 року, оскільки фактично проживали разом лише 3 місяці. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі, про що свідчить № 114 газети «Урядовий кур'єр» від 26 червня 2014 року, причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав (а.с. 26). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 5 січня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, а/з № 1, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки Леб'язької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 232 від 11.04.2014 року проживає з позивачем (а.с. 7). Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та ведення спільного господарства і проживання окремо з 2005 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Таким чином, є підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання доньки, 2014 року народження, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. При цьому, вказала, що донька знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги батько не надає, хоча має неофіційні підробітки. Відповідач позовні вимоги визнав частково та при визначенні розміру стягнення просив врахувати наявність у нього іншого утриманця. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданим на підставі актового запису №68 в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.6) та є батьками [PERSON], [INFO], про що суду надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 лютого 2014 року за актовим записом №3, місце державної реєстрації - Виконавчий комітет Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.7). Дитина проживає з матір'ю в с.Павлівка Снігурівського району Миколаївської області, що вбачається з довідки про склад сім'ї від виконавчого комітету Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за №686 від 12.05.2014 року (а.с.8). Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує, що стан здоров'я дитини є задовільним, матеріальне утримання дитині надає мати з розміру соціальної допомоги, власного (спадкового) майна дівчинка не має. Відповідач не працює, джерелом його матеріального забезпечення слугує дохід від підсобного господарства, також він сплачує аліменти на утримання доньки, 2012 року народження за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року. Інших обставин, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення відповідач суду не повідомив. Відповідно положень ст.183 СК України, суд визначає стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька розміром 1/6 його доходу.

Outcome: partial