Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

14 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Обґрунтував позивач свої вимоги тим, що він та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивачу належить 7/12 частин житлового будинку, власником іншої частини є відповідач. Згоди між співвласниками щодо виділу майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності не досягнуто, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та вказав, що позов визнає. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником 7/12 часток житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу 7/12 часток в праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами від 21 січня 2012 року та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7, 8-9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником іншої частини вказаного житлового будинку є відповідач по справі - [PERSON] . [PERSON] фактично користується 7/12 частиною житлового будинку з господарськими спорудами, яка складається з: кухня літ. 1-1 площею 5,4 кв.м., коридор літ. 1-2 площею 6,6 кв.м., кімната літ. 1-3 площею 14,4 кв.м., ванна літ. 1-9 площею 1,1 кв.м., кімната літ. 1-4 площею 18,0 кв.м., кімната літ. 1-8 площею 10,3 кв.м., загальною площею 55,8 кв.м., в тому числі житловою площею 42,7 кв.м.; на земельній ділянці: гараж літ «Г-1», що не заперечується і визнається відповідачем. На даний час між приміщеннями, які належать позивачу на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, які належать відповідачу є тільки стінка, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку, на земельних ділянках встановлений паркан, який їх розділяє. Приміщень, якими сторони користуються спільно немає. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту наведених норм суд приходить до висновку, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року). Згідно Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № б/н від 18 травня 2020 року 7/12 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може виділена в натурі. За фактичних обставин реалізація права співвласника [PERSON] щодо виділу належної йому частки в житловому будинку жодним чином не порушить права іншого співвласника - [PERSON] , оскільки запропонований позивачем варіант виділу здійснено відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved