Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13 вересня 2005 року помер чоловік позивача [PERSON], який на день смерті був постійним жителем [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Руслана Шеремета (колишня вул. Леніна), 90, яку позивач прийняла шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Проте [PERSON] не може оформити своє право на вказаний будинок, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, і за цих підстав нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник відповідача Піщанської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву від 28.03.2017 року за вих. № 130/02-34, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 021660 від 24.01.2006 року) [PERSON] помер 13 вересня 2005 року, про що Піщанською сільською радою зроблено відповідний актовий запис № 59. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про одруження (серії І-СР № 407468 від 20.01.1984 року) вбачається, що 20 січня 1984 року [PERSON] одружився з [PERSON], яка змінила своє прізвище на прізвище Ліва, про що 20.01.1984 року Піщанською сільською радою зроблено відповідний актовий запис за №1. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Піщанської сільської ради за вих. № 235 від 13.03.2017 року, згідно із записом у погосподарській книзі № 5, особовий рахунок № 358 за [PERSON], [INFO], який помер 13 вересня 2005 року, числиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1976 року побудови, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Шеремета Руслана (до перейменування Леніна), 90. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 березня 2017 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Руслана Шеремета, 90, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Розглядаючи даний позов суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Так із довідки, виданої виконкомом Піщанської сільської ради за вих. № 235 від 13.03.2017 року, згідно із записом у погосподарській книзі № 5, особовий рахунок № 358, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Шеремета Руслана (до перейменування Леніна), 90, побудований у 1976 році. Оскільки сам будинок був побудований в 1976 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що [PERSON] за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Шеремета Руслана (до перейменування Леніна), 90, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори № 386/01-16 від 05.04.2017 року після смерті [PERSON], який помер 13 вересня 2005 року, заведена спадкова справа 10 лютого 2006 року за № 89. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. 13 грудня 2006 року на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається із заяви Піщанського сільського голови за вих. № 130/02-34 від 28.03.2017 року відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловікаЛівого Г.В., і так як оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому враховуючи, що існують законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved