overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

13 січня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 12 вересня 2014 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС Краснокутського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 96. Даний факт підтверджений повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 29 січня 2016 року. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила розглядати справу у її відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

13 січня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 18 червня 1988 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Новоамвросіївською селищною радою Амвросіївського району Донецької області, актовий запис № 9. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з 2000 року через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявилася, надав заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії V-НО №294229, виданого 18 червня 1988 року Новоамвросіївською селищною радою Амвросіївського району Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №9, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

13 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 07 червня 1975 року шлюбу, в якому вони мають повнолітніх дітей, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 2013 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримавїла в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

13 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 19.09.1997 року шлюбу, в якому вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], який народився [INFO], сина [PERSON], який народився [INFO], мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з грудня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

13 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах представник позивача та відповідач просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2002 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з 2005року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважать неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. У зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за доцільне розподілити оплату судових витрат між сторонами порівну та стягнути з відповідач на користь позивача 275,60 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

13 січня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 69, у будинку № 14, по пр-ту М. Жукова, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі понад встановлений законом строк без поважних причин. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивачів, допитавши свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована у [INFO], що підтверджується довідкою № 2283 від 27 липня 2015 року, виданий КП «ЖКС Вузівський». Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 24 вересня 2002 року, виданого Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з 2012 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, вселитися вона не намагалася, позивачі не перешкоджали відповідачеві у проживанні у зазначеній квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, тому суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 69, у будинку № 14, по пр-ту М. Жукова, у м. Одесі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

\~ 13 січня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначала, що 21 листопада 2009 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі, 04 травня 2010 року народився їх син [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, вони припинили шлюбні стосунки і, вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, бажала залишити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу «Легета». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб 1-ФП №058257, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2009 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 619. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Стрижкіна» на «Легета». Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишився проживати біля матері. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітньої дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

13 січня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 3 липня 2012 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 3 липня 2012 року виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 6. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

13 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 437824, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. [PERSON] являлася двоюрідною сестрою матері заявника [PERSON]. Той факт, що [PERSON] є матірю заявника підтверджується його свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,62 га на території Левадівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, яку вона мала у власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ ОД № 015719. Дану земельну ділянку [PERSON] заповіла [PERSON]. Проте він від спадщини відмовився на користь заявника. В звязку з відмовою від спадщини після смерті [PERSON], спадкоємцем за заповітом [PERSON] на користь заявника, тому він являється спадкоємцем на вищезазначену спадщину. [PERSON], звернувся в нотаріальну контору з питання оформлення спадщини. Але він не може її оформити, тому що заявник документально не може довести, що [PERSON] є його двоюрідною тіткою, тобто двоюрідною сестрою його матері [PERSON]. Заявник не може документально довести, що [PERSON], та його мати [PERSON], являються двоюрідними сестрами. Йому невідомо, коли та де родилася мати [PERSON], коли та де реєструвала вона шлюб. Встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], являється його двоюрідною тіткою, заявнику необхідно для оформлення спадщини після її смерті. Заявник [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Зацікавлена особа представник Левадівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявника підтримує, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити. Встановити факт, що [PERSON], яка померла 13 січня 2016 року, дійсно являється двоюрідною тіткою [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], [NUMBER], виданий Миколаївським РВ УМВС України в Одеській області 17.04.1998 року, оскільки даний факт підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), копією Державного акта на право приватної власності на землю на імя [PERSON] ( а.с. 5 ), копією заповіту ( а.с. 6 ), копією [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 7 ), копією заяви про відмову від спадщини [PERSON] ( а.с. 8 ), заявою свідка [PERSON], який підтвердив даний факт ( а.с. 9 ), заявою свідка [PERSON], який підтвердив даний факт ( а.с. 10 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 11 ), листом державного нотаріуса [PERSON] ( а.с. 12 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 13 14 ). Згідно статті 315 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

13 січня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 16648 грн. 06 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином через оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 11 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а/с 6). Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 листопада 2015 року утворилася заборгованість в сумі 16648 грн. 06 коп., з якої 2047 грн. 88 коп. - заборгованість по кредиту, 10531 грн. 22 коп. заборгованість по процентам, 2800 грн. заборгованість по комісії, 1268 грн. 95 коп. заборгованість по судовим штрафам, що підтверджується розрахунком (а/с 4-5). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір та витрати, повязані з оголошенням у пресі про виклик відповідача у судове засідання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

13 січня 2016 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення яким [PERSON] виділено у натурі із спільної часткової власності у будинку № 44 по вул. Чехова в м. ІІІостка Сумської області 31/100 частину вказаного будинку, з господарськими будівлями, а саме: приміщення квартири № 3: - коридор площею 3,6 кв. м. позначений на плані цифрою IV; кухню площею 5,4 кв. м. позначену цифрою V; коридор площею 3,6 кв. м. позначений на плані цифрою VI, житлову кімнату площею 17,9 кв. м. позначену цифрою 3-1; а також господарські будівлі і споруди - два сараї позначені літерами «Б», «Г» та вбиральню «У». 19 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення із зазначенням у його резолютивній частині про виділення як окремого обєкту нерухомості виділеного майна, оскільки ухвалене рішення не може бути виконане та виділена позивачу в натурі частка нерухомого майна не може бути зареєстрована реєстраційною службою. Подаючи позовну заяву позивач у мотивувальній частині позову зазначав про те, що кожна з цих квартир має окремий вхід, окремі системи опалення, електропостачання та водопостачання. Між власниками не виникало та на даний час немає спору про порядок користування своєю частиною будинку та надвірних будівель. Квартира № 3, що належить позивачу, має окремий вхід з вулиці, і тому з іншими співвласниками у позивача немає навіть спільного двора. Склався також і порядок користування земельною ділянкою. Однак, у прохальній частині позовної заяви помилково не було зазначено про виділення позивачу вказаного майна як окремого обєкту нерухомості і тому вказане питання можна вирішити тільки шляхом винесення додаткового рішення по справі. В судовому засіданні заявник позивач по справі: [PERSON] заяву підтримав, мотивуючи тими ж самими обставинами. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти заяви позивача. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню і в звязку з цим необхідно ухвалити додаткове рішення та його резолютивну частину викласти в наступній редакції: «Виділити [PERSON] у натурі із спільної часткової власності у будинку № 44 по вул. Чехова в м. ІІІостка Сумської області 31/100 частину вказаного будинку, з господарськими будівлями, як окремий обєкт нерухомості, а саме: приміщення квартири № 3: - коридор площею 3,6 кв. м. позначений на плані цифрою IV; кухню площею 5,4 кв. м. позначену цифрою V; коридор площею 3,6 кв. м. позначений на плані цифрою VI, житлову кімнату площею 17,9 кв. м. позначену цифрою 3-1; а також господарські будівлі і споруди - два сараї позначені літерами «Б», «Г» та вбиральню «У»». В інший частині рішення залишити без змін.

Outcome: approved