Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

13.12.2017 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області\~ з вище зазначеним позовом, з проханням : зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2012 року з 1/3 до 1/5 частини заробітку щомісячно, починаючи від дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів дна дитину відповідного віку на кожну дитину (а.с.1-3). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2016 року він уклав другий шлюб, від якого [INFO] в них народився син [PERSON] . Зважаючи на ту обставину, що в нього змінився сімейний\~ стані, наявні законні підстави для зменшення розміру аліментів з урахуванням наявності у нього, як платника аліментів, ще однієї дитини, а також тимчасово непрацездатної дружини, яка здійснює догляд за новонародженою дитиною. Він також зазначає, що з 1 червня 2016 року по 31 травня 2017 року сплатив\~ відповідачу 713527,59 гривень, що в середньому складає 59460,63 гривень щомісячно. В підготовчому засіданні позивач подав заяву про уточнення позовних, відповідно до якої просить визначити розмір аліментів в розмірі 1/5 частки заробітку щомісячно. Відповідачем подано заяву, за змістом якої вона зі зменшеними позовними вимогами погоджується та їх визнає. Судом роз`яснено наслідки прийняття поданих заяв, наслідки сторонам зрозумілі, проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог на підставі поданих заяв, не заперечують. Дослідивши подані заяви та письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За змістом п.п.1,2 ч.1 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;\~ позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так, відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з вимогами ч.2 цієї статті до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. За змістом ч.4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З долучених до позовної заяви документів вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Бориспільського міськрайонного суду\~ Київської області від 03 грудня 2012 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.11.2011 ороку та до досягнення дітьми повноліття (а.с.8,9,10). 06 травня 2016 року позивач [PERSON] уклав шлюб з громадянкою [PERSON] , від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Позивач працює командиром повітряного судна в ПрАТ «Міжнародні Авіалінії України», отриманий ним дохід за період з грудня 2016 по травень 2017 року включно складав 1330913,47 грн. (а.с.13-14). За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що з моменту стягнення аліментів змінився сімейний стан позивача, внаслідок чого є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача, та, оскільки визначений позивачем розмір аліментів визнаний відповідачем, позов підлягає задоволенню відповідно до ст.206 ЦПК України. При цьому суд звертає увагу, що з урахуванням розміру заробітку позивача, визнання відповідачем позову не суперечить закону\~ та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50% від сплаченого судового збору, що становить 320 гривень (фактично сплачено 640 гривень, а.с.4). На підставі викладеного,

Outcome: approved