Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти, посилаючись на те, що відповідач являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він не приймає участі у вихованні дочки більше 10 років, матеріально її не утримує, разом з дочкою не проживає. Мати дитини [PERSON] має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов'язків. Вихованням та утриманням неповнолітньої [PERSON] займається її дід [PERSON] Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дочки, не готує її до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на користь майбутнього законного представника неповнолітньої дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Представник третьої особи - виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за відсутності представника третьої особи, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Матір'ю неповнолітньої [PERSON] являється [PERSON], [INFO], яка має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов'язків (а.с. 9,11,13). Згідно з рапортом дільничного інспектора Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований [ADDRESS], але фактично мешкав за цією адресою з 18.07.2016 по 22.07.2016 ( а.с. 15). 02 серпня 2016 року комісією в складі: майстрів дільниці ТОВ «УЮТ-2011» [PERSON], [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], в присутності квартиронаймача [PERSON], було здійснено обстеження квартири [ADDRESS]. Головка по факту санітарно-технічного стану квартири, в результаті обстеження встановлено, що квартира однокімнатна на 6-му поверсі 9-типоверхового будинку загальною площею 30,3 кв.м, вікна, двері в наявності, газова плита в наявності, санітарно-технічне обладнання в робочому стані, і зроблено висновок про придатність обстеженої квартири для проживання, про що було складено відповідний акт (а.с. 14). Як вбачається з копії відповіді від 10 жовтня 2016 року за № 1360/3, наданої Криворізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, з [PERSON] було проведено співбесіду, в ході якої було з'ясовано, що він з дочкою не проживає більше 10 років, вихованням та утриманням дитини не займається, згодний з позбавленням його батьківських прав (а.с. 20). [PERSON] надавав письмові пояснення на адресу Служби у справах дітей, в яких пояснював, що в нього є дочка [PERSON], [INFO], з якою він не проживає близько 10 років, вихованням не займається, матеріально не утримує, згодний з позбавленням його батьківських прав (а.с. 44). Виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі Ради було надано висновок за № 7/29-4716 від 07.11.2016 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дочки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько ніяким чином не приймає участі у є вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає, з дочкою не спілкуються (а.с. 43). Як вбачається із заяви [PERSON], з якою він звернувся 10 жовтня 2016 року до Служби у справах дітей, він просив зібрати матеріали на позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки він не працює, вихованням та утриманням дочки не займається, дитина проживає зі своїм дідом [PERSON] (а.с. 4). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, починаючи з 14 листопада 2016 року на користь майбутнього законного представника дитини, допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved