Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

13.09.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому посилаючись на те, що відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками відносно їх спільного сина - [PERSON], [INFO], його життям не цікавиться, допомоги на утримання не надає, не виявляє бажання спілкуватись з ним, уточнивши позовні вимоги, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від заробітку, але не менше 50% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 24.04.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина - [PERSON], [INFO] Після народження фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені, [PERSON] виїхав за межі України. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою та знаходилась на її утриманні. Рішенням Мирового судді судової ділянки №2 м. Котовськ Тамбовської області Російської Федерації від 04 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказане рішення про розірвання шлюбу позивачка отримала лише у 2017 році по адвокатському запиту. Протягом всього часу [PERSON] життям та розвитком сина [PERSON] не цікавився, участі в його вихованні не приймав, допомоги на його утримання не надавав та не виявляв будь-якого бажання спілкуватись з ним. Враховуючи, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивачки та дитини, не мав перешкод у спілкуванні з дитиною, проте не мав вольового бажання виконувати відносно дитини покладені на нього законом батьківські обов'язки, позивач вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Заводського районного суду м. Миколаєва, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення по справі на розсуд суду, приймаючи до уваги наданий Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши надані ними докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З 24 квітня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС адміністрації м. Котовськ Тамбовської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії [NUMBER] від 25.08.2009 року, актовий запис №52. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2010 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського правління юстиції, актовий запис №2124. Рішенням Мирового судді судової ділянки №2 м. Котовськ Тамбовської області Російської Федерації від 04 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після народження фактичні дитини шлюбні відносини між сторонами були припинені, [PERSON] виїхав за межі України. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою та знаходилась на її утриманні, що підтверджується довідкою від 14.02.2017 року №78, виданою адміністрацією Заводського району сектору забезпечення та координації соціальних питань територіальних утворень «Мала Корениха». Згідно висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає не доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його дитини, [PERSON], [INFO] (висновок №460/02.02.01-22/22/14/18 від 06.03.2018 року) у звязку з тим, що мати дитини [PERSON] також не в повній мірі займається вихованням дитини, перебуваючи на заробітках за кордоном та лишаючи дитину на вихованні у бабусі та тітки. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Частиною 5 ст. 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі з висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та підклування, батько [PERSON] - [PERSON], життям дитини не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не забезпечує її утримання, не надає дитині доступу до її загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен оремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його дитини [PERSON], [INFO],судом не приймається до уваги, оскільки не спростовує факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а факт тимчасового виїзду матері дитини на заробітки в іншу країну не звільняє батька від обов'язку піклуватись про дитину. Зазначені фактори також свідчать про те, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина - [PERSON] позивачці не надає, не забазпечує його усім необхідним для повноцінного та гормонійного розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За такого суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, ніяким чином не цікавляться ним, матеріальної допомоги на його утримання не надає, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Крім того, з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - сина[PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду - 13.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved