Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

13.03.2020 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 03.11.2012 її донька [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . [INFO] у відповідачів народилася донька, [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] переїхала проживати до [PERSON] у м. Лебедин Сумської області. Рішенням суду від 21.10.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Одночасно цим судовим рішенням з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки на користь [PERSON] , проте виконавчий лист до примусового виконання не пред`являвся. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом з малолітньою донькою переїхала проживати в м. Охтирка Сумської області, де працевлаштувалася вчителем початкових класів школи №5. У 2018 році [PERSON] вирішила звільнитися з роботи з метою виїзду на заробітки за кордон. Відповідачі домовилися між собою, що на час виїзду [PERSON] за кордон дитина залишиться проживати з [PERSON] , але за умови безперешкодного спілкування з дитиною, зустрічей та можливості прийняття участі у вихованні та розвитку дитини з боку матері та бабусі ( [PERSON] ). У жовтні 2018 року малолітня [PERSON] переїхала проживати до батька, а у листопаді 2018 року [PERSON] виїхала за кордон на заробітки, звідки періодично надсилає грошові кошти на утримання доньки. У листопаді 2019 року поштою надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів за рішенням суду та стягнення аліментів на утримання дитини. При зверненні до [PERSON] вона зіштовхнулося з докорами, сварками та конфліктами з чітко визначеною позицією, що вона не побачить онуку, спілкування з онукою забороняється, до участі у вихованні та розвитку дитини її не допускається. При зверненні до [PERSON] доведено, що приїзд у м. Лебедин є неможливим, остання не може сприяти захисту прав і інтересів позивачки як бабусі, не може забезпечити реалізацію її прав щодо онуки. При зверненні до навчального закладу, де навчається малолітня дитина, педагогічним складом повідомлено, що батько дитини заборонив їй видавати онуку, в тому числі повідомляти будь-яку інформацію про розвиток та навчання дитини. [PERSON] також інформацію про розвиток, виховання та навчання дитини не повідомляє. Таким чином вона, як бабуся малолітньої [PERSON] , позбавлена будь-якого права та можливості зустрічей з онукою, спілкування з нею, прийняття участі у розвитку та вихованні дитини. Тому просить усунути перешкоди у зустрічах та спілкуванні з малолітньою дитиною, прийнятті участі у вихованні та розвитку малолітньої дитини шляхом визначення її участі у систематичних зустрічах та спілкуванні, прийнятті участі у вихованні та розвитку малолітньої [PERSON] , [INFO] , з урахуванням та пріоритетним захистом прав і інтересів останньої, з періодичністю, визначеною судом, у спосіб, режим та графік участі зі сприятливим режимом для малолітньої дитини: - періодичні побачення два рази на місяць першої та третьої суботи з 10.00 год. до 10.00 год. понеділка з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень на території м. Лебедин Сумської області, з правом виїзду з дитиною у м. Охтирка Сумської області, перебування малолітньої дитини з ночівлею у квартирі [ADDRESS] , без присутності та участі батька [PERSON] та матері [PERSON] з поверненням дитини батькам за їх домовленістю після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком; - у канікулярний період під час осінніх, зимових та весняних канікул перші 3 доби кожних канікул з проживанням малолітньої дитини у квартирі позивачки за адресою [ADDRESS] , без присутності та участі батька [PERSON] та матері [PERSON] з поверненням дитини батькам за їх домовленістю після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком; - у канікулярний період під час літніх канікул з 1 по 15 червня, з 1 по 15 липня, з 1 по 15 серпня щороку з проживанням малолітньої дитини у позивачки в квартирі за адресою [ADDRESS] , з правом переміщення дитини бабусею по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення без участі та присутності батька [PERSON] та матері [PERSON] з поверненням дитини батькам за їх домовленістю після закінчення режиму зустрічі за визначеним графіком; - за домовленістю з батьками дитини у разі зміни обставин (хвороба, зміна розпорядку шкільних занять та інше) визначений та встановлений порядок може бути змінений у кожному конкретному випадку за обов`язкової умови, що загальний встановлений час спілкування позивачки з онукою не був зменшений, зобов`язавши відповідачів дотримуватися визначеного та встановленого судом способу, режиму і графіку прийняття участі позивачки у зустрічах, спілкуванні та вихованні малолітньої [PERSON] на підставі визначеного та затвердженого судом режиму зустріч та спілкування, прийняття участі у вихованні та розвитку малолітньої дитини. Судові витрати просить вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України. 31.03.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він позовні вимоги визнає частково, а саме в частині права позивачки спілкуватися та брати участь у вихованні онуки [PERSON] , решту позовних вимог не визнає в повному обсязі. Вважає, що позивачка зловживає своїми процесуальними правами в частині звернення з цим позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області, оскільки їй достеменно відомо, що її донька [PERSON] не проживає на території України, а з листопада 2018 року перебуває та постійно проживає у Республіці Польща. А місце проживання малолітньої [PERSON] визначене з ним. Отже, підстав звертатися із даним позовом до [PERSON] у позивачки немає. По суті спору зазначає, що рішенням суду від 21.10.2016 було розірвано шлюб між ним та [PERSON] , але вони продовжували спільно проживати, вели спільне господарство та спільно виховували доньку [PERSON] . У жовтні 2018 року [PERSON] виїхала за кордон України, спочатку до Китайської народної Республіки, пізніше до республіка Польща, де перебуває по теперішній час. Саме з жовтня 2018 року малолітня донька проживає виключно з ним та перебуває на його повному утриманні. З його боку ніколи не чинилися перешкоди позивачці у спілкуванні з її онукою, навпаки, він сприяв спілкуванню та намагався підтримувати зв`язок дитини з бабусею, однак остання не виявляла бажання спілкуватися з онукою, останні два місяці навіть не телефонувала. Вважає, що даний спір виник виключно в результаті помсти за поданий ним до Лебединського районного суду Сумської області позов про стягнення з доньки позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки. Ним визнається право позивачки на спілкування з малолітньою [PERSON] , хоча він не впевнений, що це не зашкодить інтересам дитини, оскільки остання не прихильна до позивачки та, на його думку, спілкування буде відбуватися під примусом. Також зазначає, що він категорично заперечує проти встановлення запропонованого позивачкою графіку участі у спілкуванні та вихованні дитини. Так, його донька навчається у першому класі Лебединської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, де навчання проводяться щоденно з понеділка по п`ятницю з 08.30 год. по 13.15 год., а інколи залишається в групі продовженого дня для додаткових занять. Вважає, що пропуски навчання у понеділок два рази на місяць відповідно до побажань позивачки не лише нашкодять дитині, а й є недопустимими та неприйнятими. Окрім навчання у школі донька навчається у Лебединській дитячій школі мистецтв ім. народного артиста Б.Р. Гмирі у першому класі по класу хореографії та відвідує навчальні години щотижня у понеділок, середу та п`ятницю з 13.40 год. по 15.15 год. Також донька відвідує секцію кіокушин карате у спортивній школі, де зайняття проходять щотижня у вівторок та четвер з 16 год. по 17 год., а в суботу з 13 год. по 14 год. Вважає, що пропуски навчання у школі мистецтв та у спортивній школі є також неприйнятними та будуть шкодити інтересам і здоров`ю дитини. До того ж навчання у спортивній школі відбувається незалежно від канікул у загальноосвітній школі. Тому вважає, що найкращим інтересам дитини, забезпеченню її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі відповідають періодичні побачення його доньки [PERSON] та її бабусі [PERSON] , які не зашкодять інтересам дитини, що мають відбуватися два рази на місяць першої і третьої неділі з 10 год. по 16 год. з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень на території м. Лебедин Сумської області за його участі без права виїзду з дитиною у м. Охтирка Сумської області, з поверненням дитини батькові. Відносини його доньки та позивачки є доволі непривітливими, дитина не прихильна до позивачки та їх спілкування без його присутності може зашкодити психологічному стану дитини. Щодо неможливості вивозу позивачкою її онуки до м. Охтирка Сумської області та залишення її на ночівлю вказує, що квартира позивачки є однокімнатною, площа кімнати становить 16,80 грн. Окрім позивачки в цій квартирі проживає її син [PERSON] , та як зазначає позивачка в позовній заяві, її донька [PERSON] . Все це унеможливлює тимчасове користування його донькою квартирою [ADDRESS] , оскільки вона не містить не лише кімнати, а навіть ліжка, на якому дитина могла б спати. Відвозити дитину до м. Охтирка для відвідування дитячих майданчиків, парків тощо, недоцільно у зв`язку з тим, що відстань між м. Лебедин та м. Охтирка становить 60 км, враховуючи незадовільний стан дороги, час, за який автомобіль може проїхати цю відстань, складає 1 год. 30 хв. в один бік. Дорога до м. Охтирка і назад до м. Лебедин становитиме 3 год., що негативно відображатиметься на дитині. Крім того, звертає увагу, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження перешкоджання в реалізації її права на участь у спілкуванні та вихованні онуки. Тому просить задовольнити позовну заяву частково, встановивши запропонований ним графік (т. 1 а.с. 82-88). Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник позивачки додатково пояснив, що дитини знаходиться під впливом батька, останній маніпулює, не надає дитину позивачці для спілкування, за рік було дві-три зустрічі й лише одна наодинці, всі інші зустрічі відбувалися у присутності батька. Також зазначає, що висновки органів опіки та піклування складені з порушенням та виключно на умовах відповідача [PERSON] , мати дитини [PERSON] до роботи комісій не запрошувалася. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що певний час вона спілкувалась з онукою, потім спілкування стало припинятися, можливо через зайнятість, можливо через якісь образи. Навесні 2020 року спілкування відновилося, зустрілася з дитиною. Передусім вона телефонувала онуці, однак остання часто не брала слухавку або відбивала дзвінок. Інколи дитина каже, що не хоче розмовляти, тому вважає, що чиниться вплив батька на дитину, батько її налаштовує так. 19.09.2020 попрохала [PERSON] про зустріч з онукою, останній дозволив, спілкувалися без участі батька на нейтральній території. Коли звертається щодо зустрічі з онукою до [PERSON] , останній не відмовляє. Вказує, що у неї педагогічна освіта, на даний час працює заступником директора ЗОШ, тому зможе забезпечити належне спілкування з дитиною. Також вважає, що може забирати дитину на канікули. Вона мешкає в однокімнатній квартирі сама, її повнолітній син лише зареєстрований в її квартирі, але не проживає, перебуває за кордоном. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, та просили встановити запропонований ними графік спілкування та участі позивачки у вихованні онуки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про визнання позовних вимог, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (т. 1 а.с. 230-231). Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримують позиції, викладені у висновках органу опіки та піклування, які надані до суду. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Конституції України, Сімейного кодексу України та інших нормативно-правових актів, що регулюють права та інтереси дитини. Так відповідно до ст.ст. 51, 52, 55 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. В ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набрала чинності для України 27.09.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набрала чинності для України 27.09.1991, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ч.ч. 8-10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] доводиться останній бабусею, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.10.1989 відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.11.2012 Лебединським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.03.2013 Лебединським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області (т. 1 а.с. 16, 17, 24). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, з [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 25-26). Із заяви від 17.09.2019, справжність підпису в якій засвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В., зареєстрованої в реєстрі за №2508, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання та реєстрації судом та/або будь-якими органами опіки та піклування її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за постійним місцем реєстрації та проживання її батька - [PERSON] . Сторони не оспорюють, що на даний час малолітня [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.09.2019 (т. 1 а.с.29), рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 23.10.2019 №267 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» (т. 1 а.с. 90). В позовній заяві позивачка зазначає, що вона позбавлена будь-якого права та можливості зустрічей з онукою, спілкування з нею, прийняття участі у розвитку та вихованні дитини. Разом з цим, як з пояснень відповідача [PERSON] , так із пояснень позивачки [PERSON] , наданих в судових засіданнях, вбачається, що батько малолітньої дитини не заперечує проти спілкування з онукою та прийнятті участі у її вихованні, фактично сторони не дійшли згоди щодо порядку такого спілкування та участі у вихованні. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до довідки Лебединської дитячої школи мистецтв ім. нар. арт. Б.Р. Гмирі від 26.03.2020 №9 [PERSON] , [INFO] , навчається в даному закладі у 1-му класі по класу хореографії та відвідує навчальні години у понеділок, середу та п`ятницю з 13.40 год. по 15.15 год. (т. 1 а.с. 91). Згідно з довідкою від 26.03.2020 за підписом Президента Лебединської федерації кіокушин карате [PERSON] , [PERSON] відвідує секцію кіокушин карате щовівторка та щочетверга з 16.00 год. до 17.00 год., й щосуботи з 13.00 год. до14.00 год. (т.1 а.с. 92). З довідки Лебединського ДНЗ (ясла-садок) «Калинка» Лебединської міської ради від 10.03.2020 №01-20/25 вбачається, що [PERSON] виховувалася в цьому закладі з 01.07.2015 по 01.08.2016 включно та з 05.11.2018 по 13.08.2019 включно. За час виховання [PERSON] в закладі її бабуся [PERSON] дошкільний навчальний заклад не відвідувала (т. 1 а.с. 93). Згідно з довідкою Лебединської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 23.03.2020 №42, мати учинеці 1-А класу [PERSON] відвідувала навчальний заклад за період навчання дитини з 01.09.2019 декілька разів у вересні місяці. Бабуся [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину. Офіційних запитів зі сторони даних осіб щодо навчання [PERSON] до навчального закладу не надходило (т. 1 а.с. 94). Відповідно до довідки від 25.03.2020 за підписом депутата Лебединської міської ради Дяченко Ю.І., виданої [PERSON] , що проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в тому, що його донька [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою разом з батьком з листопада 2018 року. З листопада 2018 року бабуся [PERSON] у вихованні [PERSON] участі не приймала, справами онуки не цікавилася та відвідувала онуку декілька разів. В період з жовтня 2019 року по 25.03.2020 не відвідувала онуку жодного разу, що засвідчують сусіди (т. 1 а.с. 95). Стороною відповідача надана довідка про психологічне обстеження [PERSON] , [INFO] , в якій практичний психолог [PERSON] для продуктивного вирішення ситуації, що склалась, рекомендує: вирішити питання стосовно змістовності та доцільності примусових зустрічей та спілкування [PERSON] з біологічною мамою та бабусею, враховуючи перш за все інтереси дитини; знайти можливість створити безпечні умови для зустрічі з біологічною мамою та бабусею на нейтральній території і в присутності батька; переглянути умови перебування з біологічною мамою після досягнення дитиною 14-ти річного віку, за умови, що до того часу дівчинка зможе бачитись з нею в безпечній обстановці і поступово прийме маму і бабусю в свою близьке оточення (т. 2 а.с. 26-28). Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка можу висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні в присутності психолога пояснила, що бабуся інколи телефонує до неї, коли вона бажає, то розмовляє з нею. Бабуся раніше рідко приходила до них й спілкувалася з мамою, а вона сиділа з батьком. Коли вона стала проживати з батьком, бабуся до неї не приїжджала. Вона відвідує танці, гурток з англійської мови, карате. Вона не хотіла б проводити більше часу з бабусею, так як у неї відсутні теми розмов з бабусею, а з татом їй веселіше. Бабуся її не ображає й батько говорить, щоб вона спілкувалася з бабусею, але вона не бажає. Вона бажає зустрічатися з бабусею лише у присутності батька, оскільки їй з ним комфортно. З мамою також не хоче спілкуватися, коли разом проживали з мамою, то хотіла з нею спілкуватися, а на даний час мабуть відвикла від неї, не скучає за нею. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до п. 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Частиною 6 ст. 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Ухвалою суду від 31.03.2020 зобов`язано виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області та виконавчий комітет Лебединської міської ради Сумської області надати висновок про способи участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] (т. 1 а.с. 98). Органом опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради був наданий висновок від 26.05.2020 №01-14/1407 щодо способу участі бабусі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає, що встановлення запропонованого батьком [PERSON] порядку спілкування та участі у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , бабусею [PERSON] відповідатиме інтересам дитини (т. 1 а.с. 145-146). Також рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 26.05.2020 №120 «Про затвердження та надання до суду висновку органу опіки та піклування» затверджено висновок про визначення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , відповідно до якого виконавчий комітет Лебединської міської ради в особі органу опіки та піклування вважає за доцільне визначити способи участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] у вигляді систематичних побачень із малолітньою онукою [PERSON] два рази на місяць першої і третьої неділі з 10 год. до 16 год. з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень на території м. Лебедина Сумської області, за участі батька [PERSON] , без права виїзду з дитиною до м. Охтирка Сумської області, з поверненням дитини батькові (т. 1 а.с. 150-154). Дослідивши надані висновки органів опіки та піклування, а також надані витяг із протоколу №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Охтирської міської ради від 22.05.2020 (т. 1 а.с. 213) та акт обстеження умов проживання (т. 1 а.с. 214), встановлено, що при їх складенні були враховані пояснення батька та бабусі дитини, а також самої малолітньої дитини, обстежені умови проживання останніх, досліджені документи, які стосуються даної справи. При визначенні порядку побачень комісією було враховано вік дитини, графік її навчання та навчальне навантаження на дитину, у тому числі відвідування дитиною додаткових занять, гуртків, необхідність її відпочинку у звичній та комфортній для дитини обстановці, віддаленість місця проживання особи, яка бажає брати участь у вихованні дитини, від місця проживання дитини, тривалість часу на дорогу, її складність для дитини. Доводи сторони позивача, що висновки органів опіки та піклування не можуть бути прийняті судом як належні, оскільки мати дитини [PERSON] не запрошувалася до роботи комісій, суд оцінює критично, так як [PERSON] перебуває за кордоном, а малолітня дитина за її згодою проживає разом з батьком. Таким чином, суд дійшов висновку, що висновки органів опіки та піклування є обґрунтованими та такими, що не суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначав про відсутність перешкод у спілкуванні дитини з бабусею з його боку, між тим сторони не дійшли згоди щодо розпорядку згідно з яким вони повинні спілкуватися. Суд приймає до уваги вказану обставину, оскільки право бабусі на спілкування з онукою закріплене чинним законодавством, а встановлення графіку такого спілкування в судовому порядку сприятиме більш чіткому розмежуванню прав та обов`язків бабусі та задоволенню інтересів дитини в частині наявності регулярного спілкування з нею, а не періодичного та невизначеного, що суперечило б гармонійному психоемоційному стану дитини. Відповідач [PERSON] погодився із встановленням способу участі у вихованні та спілкуванні позивачки з малолітньою [PERSON] , визначеними висновками органів опіки та піклування, та в судовому засіданні заперечував можливість зустрічей бабусі з онукою без його присутності, пославшись на те, що відносини малолітньої дитини та позивачки є доволі непривітливими, дитина не прихильна до позивачки та їх спілкування без його присутності може зашкодити психологічному стану малолітньої [PERSON] . Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження тієї обставини, що спілкування дитини з бабусею без участі батька протягом шести годин два рази на місяць на території міста її проживання перешкоджатиме нормальному розвитку дитини або порушить її усталений розпорядок дня, з відривом від звичайного для дитини середовища. Також, суд зазначає, що останнім часом між позивачкою та відповідачем [PERSON] склалися емоційно напружені відносини, про що свідчить відсутність між ними порозуміння у добровільному встановленні порядку участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онукою. Вказана обставина може негативно вплинути не лише на психоемоційний стан малолітньої дитини, а й на її сприйняття образу бабусі в цілому, а тому суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, досліджених доказів, вважає, що для налагодження контакту бабусі та онуки зустрічі між ними повинні відбуватися без присутності батька, з метою формування у дитини довірчих стосунків з бабусею, налагодження спілкування між ними. Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили що спілкування позивачки з онукою без присутності батька зашкодить дитині, буде суперечити інтересам останньої та перешкоджатиме нормальному розвитку або обумовлювали б побачення бабусі з онукою у присутності інших осіб. За таких обставин, суд вбачає підстави для відступлення від висновку органу опіки та піклування про участь бабусі у спілкуванні та вихованні онуки щодо обов`язкової присутності батька при побаченні з дитиною. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, вік та потреби дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та визначення участі позивачки у вихованні, розвитку та спілкуванні із малолітньою [PERSON] шляхом періодичних зустрічей з дитиною два рази на місяць першої і третьої неділі з 10.00 год. по 16.00 год. з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів на території міста Лебедин Сумської області без присутності батька [PERSON] , з поверненням дитини до батька після закінчення зустрічі за визначеним графіком, а також зобов`язання відповідачів дотримуватися визначеного та встановленого судом способу, режиму і графіку прийняття участі позивачки у зустрічах, спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та в разі неможливості участі у вихованні та спілкуванні з дитиною внаслідок об`єктивних обставин (хвороби дитини, зміни розпорядку та іншого) надати інший час замість встановленого графіком. Суд зазначає, що дитина не може бути заручником неприязних стосунків сторін по справі і останні повинні знайти підстави для унеможливлення психологічного травмування малолітньої дитини, яка повинна виховуватися у любові до близьких і відчувати цю любов від них, тому зазначений порядок відповідатиме як інтересам малолітньої [PERSON] , яка матиме змогу спілкуватися з бабусею у звичному для неї режимі та, водночас, розвиватися згідно її віку, відвідуючи школу та гуртки, так і інтересам позивачки, яка матиме достатньо часу для спілкування з онукою. Такий порядок не суперечить інтересам дитини та не позбавляє відповідачів можливості виховувати та розвивати її. Суд звертає увагу на те, що з урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду з позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (50%), з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження,забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 зі змінами від 28.02.2018 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Частинами 1, 9 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених поштових витрат, пов`язаних з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, а саме надіслання доказів щодо понесених судових витрат, надані квитанції від 02.10.2020 на загальну суму 70 грн (т. 2 а.с. 5-6). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані договір про правничу допомогу від 19.02.2020, акт від 02.10.2020 про приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) з розрахунком витрат, розрахункову квитанцію від 19.02.2020 про оплату 3500 грн (т. 1 а.с. 243-244, т. 2 а.с. 1-4). Також, позивачкою був сплачений судовий збір в сумі 1681,60 грн при подачі позовної заяви до суду. Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідачів в рахунок відшкодування судових витрат по 1312,90 грн (1681,60 грн (сплачений судовий збір) + 70 грн (поштові витрати) + 3500 грн (витрати на правничу допомогу)) х 50%) з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial