Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, в загальному розмірі 23423 грн., посилаючись на те, що 30 березня 2015 року в приміщенні будинку, що розташований по вул.Зеленій, 1 с.Тихомель Білогірського району Хмельницької області, відповідач заподіяв йому, позивачу, тілесні ушкодження. Зазначає, що окрім матеріальних затрат на відновлення здоровя, йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що з приводу нанесення тілесних ушкоджень він змушений був проходити обстеження в Хмельницькій обласній лікарні та в Шепетівському міжрайонному відділенні судово-медичної експертизи, а також знаходився на стаціонарному лікуванні в Білогірській центральній районній лікарні, а тому з цих підстав просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пояснивши, що позивач просить стягнути матеріальну та моральну шкоду за тілесні ушкодження, які він йому не заподіював і які не підтвердженні під час досудового розслідування та не встановлені судом при ухваленні вироку. Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року, який набрав законної сили 11 серпня 2015 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та засуджено до 150 годин громадських робіт за необережне заподіяння потерпілому [PERSON] тілесного ушкодження у вигляді перелому шостого ребра по середньо-аксилярній лінії зліва, яке згідно висновку судово-медичної експертизи від 10 квітня 2015 року № 118 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликає тривалий розлад здоровя. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовної якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього ж Кодексу розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що відповідач [PERSON] засуджений за необережне заподіяння [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження, позивач внаслідок отриманої травми змушений був звернутися за медичною допомогою в Білогірську центральну районну лікарню, де оглядався лікарем-хірургом та отримав лікарські призначення (дихальна гімнастика, аміроксол, диклак гель та ібупрофен) (а.с. 40), в звязку з протиправними діями відповідача також вимушено проходив медичне обстеження в судово-медичного експерта Шепетівського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи (а.с. 21-22), вимушено зявлявся на виклики органів досудового розслідування та суду, чим було порушено його звичний спосіб життя. При цьому враховується ступінь тяжкості тілесного ушкодження, заподіяного необережним злочином, його наслідки, тривалість досудового розслідування та розгляд кримінальної справи в суді, що в сукупності тривало три місяці, відсутність будь-яких даних про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з приводу перелому ребра, а також негативну поведінку самого позивача [PERSON], який згідно вироку суду вчинив неправомірну поведінку до самого [PERSON], що визначено у вироку суду помякшувальною обставиною для призначення покарання обвинуваченому, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Що ж стосується позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином в сумі 3423 грн., то суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що визначена позивачем [PERSON] в позовній заяві матеріальна шкода в сумі 3423 грн. повязується із отриманням останнім легких тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми голови з послідуючими наслідками (а.с. 35-45). Так, згідно висновку судово-медичного експерта від 10 квітня 2015 року № 118 у [PERSON], окрім перелому шостого ребра по середньо-аксилярній лінії справа, були виявлені рани в потиличній ділянці голови та садна на шкірі обличчя та шиї, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості (а.с. 21-22). Разом з тим, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, доказів про те, що вказані тілесні ушкодження заподіяні позивачу [PERSON] саме відповідачем [PERSON], позивачем суду не надано, не встановлено таких і судом. Більше того, судом встановлено, що під час досудового розслідування постановою слідчого СВ Білогірського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 22 квітня 2015 року діяння [PERSON] по кримінальному провадженню № 12015240090000065 були перекваліфіковані на ст. 128 КК України за відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Таким чином, оскільки в силу норм матеріально-процесуального права стягнення шкоди, заподіяної злочином, нерозривно повязано з винною поведінкою особою, яка її завдала, враховуючи презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також те, що на даний час вина [PERSON] в заподіянні [PERSON] тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми голови в установленому законом порядку не доведена, то позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за необережне заподіяння [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді перелому ребра, що встановлено та підтверджено вироком суду, оскільки витрати по даному ушкодженню здоровя позивачем не підтверджені належними доказами, а лише наявні в справі рекомендації хірурга по призначенню дихальної гімнастики та медикаментозних препаратів, придбання яких не підтверджено жодними документами (а.с. 40). Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. п. 2, 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial