Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

13 листопада 2019\~року позивач\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просила стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує на те, що з 29 червня 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року був розірваний. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем. Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину та не приймає участі у вихованні дитини. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. 02 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме просить стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення. В обгрунтування відзиву зазначив,\~що з 29 червня 2013 року він дійсно перебував у шлюбі з відповідачем, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року був розірваний. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати з позивачем. При цьому, він продовжує постійно спілкуватись з сином та приймає участь у його вихованні і утриманні. Твердження позивача про те, що відповідач не приймає участі в утриманні сина, є неправдивими. Протягом останнього року відповідач щомісяця сплачував позивачу грошові кошти на утримання сина у розмірі 1\~500,00 грн. на місяць. Також, він постійно приймає участь у додаткових витратах на сина. У вересні 2019 року відповідач перерахував позивачу 1\~880,00 грн., у жовтні 2019 року 1\~500 грн., у листопаді 1\~608,04 грн. Позивач фактично зловживає своїми батьківськими правами, періодично обмежуючи його спілкування з сином. Протягом 2019 року відповідач не був офіційно працевлаштований та не має стабільного і постійного заробітку, у зв`язку з чим вважає, що доцільним способом стягнення аліментів є визначення їх у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно, які він спроможний сплачувати. Також вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів з 28 жовтня 2019 року задоволенню не підлягають, оскільки за жовтень і листопад аліменти ним вже сплачені, що підтверджується відповідними квитанціями. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн. щомісячно. Відповідач додатково пояснив суду, що він працює неофіційно, інших дітей не має, рухомого та нерухомого майна він також не має. Спільна з позивачем дитина має добрий стан здоров`я. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 29 червня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року по справі № 204/4868/19 було розірвано (а.с. 3). Вказане рішення набрало законної сили 28 жовтня 2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 16 жовтня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1044 (а.с. 5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: позивач [PERSON] мати, та відповідач [PERSON] батько. Сторонами визнавалося,\~що малолітній\~ [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно\~до ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З викладеного вбачається, що в даному випадку саме позивачу, як матері дитини, разом з якою проживає дитина, належить право вибирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а тому твердження відповідача про те, що аліменти на утримання дитини з нього слід стягувати саме у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу, судом до уваги не приймаються та відхиляються. При визначені розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже має можливість утримувати дитину. Судом також встановлено та визнавалося сторонами що спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , має добрий стан здоров`я. Відповідач інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково, у твердій грошовій формі у розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно. Вирішуючи питання\~про розмір\~стягнення аліментів,\~суд вважає,\~що справедливим\~та об`єктивним\~розміром стягнення\~аліментів буде\~ј частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину починаючи з 28 жовтня 2019 року є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки з даною позовною заявою позивач до суду звернулась лише 13 листопада 2019 року, і тому саме з цього дня вони підлягають стягненню. Крім того, оцінюючи пояснення відповідача щодо того, що за жовтень та листопад 2019 року аліменти на утримання сина він вже сплатив і тому аліменти слід стягувати починаючи з дня ухвалення рішення по справі, суд до уваги їх не бере та відхиляє, оскільки відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до\~уваги викладене\~та той\~факт,\~що кожен\~з батьків\~повинен виконувати\~свій обов`язок\~з утримання\~дитини належним\~чином та\~у рівній\~мірі нести\~витрати на\~дитину,\~враховуючи часткове\~визнання відповідачем\~позову, дослідивши\~та оцінивши\~наявні у\~справі докази, суд\~приходить до\~висновку про\~необхідність часткового\~задоволення позовних\~вимог позивача\~та стягнення\~з відповідача\~аліментів на\~утримання неповнолітнього\~сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13 листопада 2019 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, на користь матері [PERSON] , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог до\~ст. 141 ЦПК України,\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial