Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

13.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON], НАСК «Оранта», зазначав, що 27.04.2015 року в м. Чернівці по вул. Головній, 265 А, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER],рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль марки «Міцубісі Ланцер» отримав технічні пошкодження на загальну суму 29683 грн., з яких замінено пошкоджені деталі на суму 24123 грн. та виконано робіт по заміні деталей на суму 5560 грн. Посилаючись на те, що вина відповідача у скоєнні ДТП була доведена постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.06.2015 року, третя особа НАСК «Оранта», у якої був застрахований автомобіль відповідача, не відшкодувала спричинену йому шкоду, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 29683 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої тим, що він переніс емоційні, душевні страждання, викликані пошкодженням його майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на ці ж обставини. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, пояснив, що дійсно відповідач [PERSON] 27 квітня 2015 року під час руху заднім ходом на належному йому автомобілі марки «БМВ» порушив правила дорожнього руху та пошкодив деталі автомобіля «Міцубісі Ланцер», яким керував позивач. Однак за договором страхування, який відповідач уклав з НАСК «Оранта»12 вересня 2014 року відшкодувати спричинену шкоду позивачу повинна страхова компанія, тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи НАСК «Оранта» в судове засідання не з»явився, просив розглянути справу у його відсутності, надав пояснення до позову, в якому зазначив, що на дату настання ДТП 27 квітня 2015 року у НАСК «Оранта» було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу БМВ-5-серія д.н.з. СЕ 6873ВВ за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А1 1896868 від 12 вересня 2014 року. 28 квітня 2015 року НАСК «Оранта» було отримано від [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 27 квітня 2015 року. Представником НАСК «Оранта» було оглянуто автомобіль позивача та встановлено які деталі було пошкоджено. Прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON]В.(власнику автомобіля) в розмірі 2787,60грн. Тому представник вважає, що НАСК «Оранта» виконала свій обовязок за договором страхування. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд знаходить, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, і це не оспорюються сторонами, що 27.04.2015 року в м. Чернівці по вул. Головній, 265 А, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль марки «Міцубісі Ланцер» отримав технічні пошкодження. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.06.2015 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На час настання ДТП відповідачем [PERSON] у НАСК «Оранта» було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу БМВ-5-серія д.н. СЕ 6873ВВ за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А1 1896868 від 12 вересня 2014 року та 28 квітня 2015 року НАСК «Оранта» було отримано від [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 27 квітня 2015року. Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується листом НАСК «Оранта» від 27 травня 2015 року № 09-02-09/8010. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пленум вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ в постанові №4 від 1 березня 2013 року (п.16) «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначав: відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку із цим при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обовязку зясовується судом першої інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. З обставин даної справи вбачається, що відповідачем [PERSON] виконано обовязок щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка та не дано згоду на відшкодування шкоди позивачу. При таких обставинах шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Судом в процесі розгляду цивільної справи на виконання вимог ст.ст.10 ч.4, 33 ЦПК України розяснено представнику позивача право на притягнення в якості відповідача НАСК «Оранта», однак представник не дав на це згоди та вважав, що обовязок відшкодування шкоди лежить саме на відповідачеві [PERSON] Згідно ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що ним заявлені вимоги про відшкодування шкоди в повному обємі відповідачем [PERSON] При цьому позивачем не прийнято до уваги ту обставину, що НАСК «Оранта» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] (власнику автомобіля) в розмірі 2787,60грн. та не зясовано чому страховик при наявності договору страхування прийняв рішення про часткове відшкодування шкоди. Отже, суд виходячи з принципу диспозитивності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], як до неналежного відповідача, слід відмовити.

Outcome: dismissed