overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

13.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини, регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Просила суд стягувати на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення за наявними обставинами в справі. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що малолітня донька [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері, а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

13.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 17 лютого 2001 року Сошниківською сільською радою Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за № 01. Від даного шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через різні погляди на життя, шлюб виявився невдалим, і сторони припинили сімейні стосунки. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнав, позивач позов підтримала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 17 лютого 2001 року у Сошниківській сільській раді Бориспільського району Київської області укладено та зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Сошниківською сільською радою Бориспільського району Київської, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за № 01 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають дитину доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін не надавати строку для примирення, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

13.02.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 28660,07 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №DNH4KP27470192 від 29.03.2006 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 1999,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 21.01.2014 року становить 28660,07 грн. і складається з наступних сум: 1600,86 грн. - заборгованість за кредитом; 8447,28 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16770,97 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1340,96 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 286,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за допомогою оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №35 (1528) від 15.05.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.4-8. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 28660,07 грн., яка складається з наступних сум: 1600,86 грн. - заборгованість за кредитом; 8447,28 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16770,97 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1340,96 грн. - штраф (процентна складова), - а.с.3. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28660,07 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 286,60 грн. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

13.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 08.06.2013року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 283. До цього вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року та у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 01.01.2014 року, спільне життя не склалося через втрату взаєморозуміння, поваги одне до одного та почуття, на яких створювалася сім'я, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2008 року, а з 08.06.2013 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). [INFO] у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачем (а.с.6). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 01.01.2014 року, спільне життя не склалося через втрату взаєморозуміння, поваги одне до одного та почуття, на яких створювалася сім'я, тому суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний між сторонами. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 25.02.2014 року Київським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про відкриття провадження по справі. Ухвалою суду від 28.04.2014 року позовну заяву залишено без розгляду. 18.06.2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2014 року скасовано, справу направлено до того ж суду для продовження розгляду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщався належним . Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 18.04.2006 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у сумі 4000,00 грн. Так, позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 4000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.01.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 25013,12 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

13.02.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 26.05.1998 року по 11.12.2007 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 26.05.1998 року по 11.12.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя і сім'ю. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подружжя проживає окремо. За твердженням позивача подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, як примирення між сторонами. Позивач та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивач позов підтримує, просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 5-6). Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом та спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 2807 грн. 47 коп. та судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № 0282012961БН/2012-11 (далі - Договір). Відповідно до п. 2.1. Договору [PERSON] відкрито кредитні лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4500,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Кредит надано для оплати будь-яких операцій у разі недостатності власних грошових коштів [PERSON] на картковому рахунку. Відповідно до п. 2.2. Договору дія кредитної лінії припиняється 31.10.2014 року. Згідно п. 2.3. Договору за користування кредитом [PERSON] зобов'язана сплачувати помісячно проценти, нараховані за процентною ставкою у розмірі 36,00% річних. Згідно п. 3.5. Договору [PERSON] зобов'язана погашати кредит на умовах п. 2.4. Договору, згідно якого розмір ліміту кредитної лінії зменшується автоматично щомісяця рівними частинами. Відповідно до п. 7.2.1. Договору [PERSON] зобов'язана повернути кредит не пізніше терміну припинення кредитної лінії, а у випадку надіслання банком вимоги про дострокове повернення кредиту, - не пізніше терміну, вказаного у відповідній вимозі банку. 19.12.2013 року [PERSON] направлено претензію з вимогою повністю погасити заборгованість за кредитною лінією у зв'язку з порушенням п.7.2.2., п. 7.2.4 Договору, яку [PERSON] залишила без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи, відповідач умови договору не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 2 807 грн. 47 коп., яка складається з: 2436,92 грн. - прострочена заборгованість, 326,90 грн. - прострочена заборгованість за процентами за період з 13.11.2012 року по 12.02.2014 року, 38,19 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 5,46 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 6) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послалась на те, що 18.11.2006 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось. Позивач зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями. Постійний обман, байдужість і небажання останнього вирішувати побутові проблеми зробило їхнє життя нестерпним. Вказує, що спільного господарства з відповідачем не ведуть. 01.04.2014 року відповідач подав до суду заяву про надання строку для примирення, посилаючись на те, що хоче аби діти росли в повноцінній родині, мали як рідну матір, так і рідного батька. Позивач в судовому засіданні 01.04.2014 року позовні вимоги підтримала та пояснила, що до відповідача немає почуття любові, поваги, довіри, тому збереження їхньої сім'ї вважає неможливим. Зазначає, що останній зловживає спиртними напоями, проявляє агресію. Вказує на те, що відповідач застосував до неї фізичну силу, в результаті чого вона потрапила в лікарню. З відповідачем проживають в різних кімнатах. Також вказала, що чоловік під приводом відрядження поїхав з іншою жінкою в Карпати. В подальшому позивач подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 01.04.2014 року позов не визнав та пояснив, що алкоголем не зловживає. На рахунок побиття позивача пояснив, що таке було лише один раз долонею по обличчі. Зазначає, що проживає з позивачем в одній квартирі, однак в різних кімнатах, непорозуміння виникають часто. В подальшому подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5, 6). Сімейне життя в сторін не склалося. Позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. Позивач втратила до відповідача почуття любові, поваги та довіри, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved