Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

14 червня 2017 року, [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на злісне невиконання відповідачем, своїм колишнім чоловіком, шлюб з яким був розірваний заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 16.01.2012 р., яке набрало законної сили 27.01.2012 р., своїх батьківських обов'язків по вихованню, утриманню і піклуванню щодо їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO], беручи до уваги інтереси доньки, яка з постійно проживає з нею і яку вона повністю одноособово утримує та виховує, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та збільшити розмір аліментів з 1/4 частини від усіх видів щомісячного заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.11.2010 р., які стягуються з останнього на її користь на утримання [PERSON], [INFO] за виконавчим листом № 2-2475/10 від 28.12.2010 р. - до 1/3 частини від усіх видів щомісячного заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи це знаходженням на її утриманні ще однієї доньки [PERSON], [INFO], яку вона народила від іншого чоловіка та своїм скрутним матеріальним становищем. В судове засідання позивачка не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надавши суду свою письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити і слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с. 30,35). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток з відмітками про вручення судових повісток, а тому вважається повідомленим про час і місце судового розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 26,31). Представниця 3-ої особа Органу опіки та піклування в особі Овідіопольської РДА в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, надавши суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов, який просила задовольнити та проханням про слухання справи за її відсутності з посиланням на висновок № 01/01-25/2287 від 09.10.2017 р. (а.с. 30,36). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до умов ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу Особи можуть бути позбавлені батьківських прав - лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Однак, вимогами статті 169 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При чому, суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 166, частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із приписами ст. 184 СК України - якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача - може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі - підлягає індексації відповідно до Закону. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із статтею 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Статтями 194,195 СК України передбачено - аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Суд встановив, що шлюб між позивачкою та відповідачем, в якому у сторін народилася малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 08.08.2012 р., в якому батьком дитини записаний відповідач - був розірваний заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 16.01.2012 р., яке набрало законної сили 27.01.2012 р. (а.с. 15,17). Згідно довідки Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 06.03.2017 р. № 780/13 - позивачка не отримувала аліменти від [PERSON] в період з 01.01.2016 р. по 01.02.2017 р. згідно виконавчого листа № 2-2475/0 виданого 28.12.2010 р. Овідіопольським райсудом Одеської області про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячного заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.11.2010 р. Боржник ухиляється від сплати аліментів, майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє (а.с. 14). З матеріалів позову вбачається, що після розірвання шлюбу, відповідач перестав приймати участь у вихованні малолітньої доньки, не бачиться з нею і не піклується про неї, не спілкується з донькою, яка після розірвання шлюбу проживає разом із своєю матір'ю - позивачкою. Згідно письмової заяви відповідача від 14.03.2017 р. на адресу Знам'янської РДА - він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 34). У висновку Органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 01/01-25/2287 від 09.10.2017 р., з яким повністю погоджується суд, на підставі ч. 5 ст. 19 СК України, беручи до уваги інтереси дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 32-33). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач злісно ухиляється виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховування, утримання та піклування щодо своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а тому у суду є всі підстави позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, і позов в цій частині є обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню. В той же час, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів з відповідача на підставі виконавчого листа № 2-2475/0 виданого 28.12.2010 р. Овідіопольським райсудом Одеської області про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячного заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.11.2010 р., враховуючи, що підстави, на які посилається позивачка з приводу збільшення розміру аліментів, а саме, знаходження на її утриманні ще однієї доньки [PERSON], [INFO], яку вона народила не від відповідача, а від іншого чоловіка - не відносяться до розміру аліментів, які стягуються з відповідача на його доньку [PERSON], [INFO], а також враховуючи те, що в порядку ст.ст. 194,195 СК України позивачка має право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за минулий час, беручи до уваги той факт, що відповідач сплачував аліменти на свою доньку починаючи з 2010 р. по 2016 р. і має на сьогодні заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.01.2016 р. по 01.02.2017 р., тобто за 1 рік, що є несуттєвим проміжком часу в порівнянні з періодом, за який він сплачував аліменти на протязі 6 років, що підтверджується вищевказаною довідкою Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 06.03.2017 р. № 780/13, а тому, на думку суду не є злісним боржником, який ухиляється від сплати аліментів. Крім цього, у суду відсутні будь-які належні та допустимі документальні докази, передбачені ст.ст. 57-60 ЦПК України щодо платоспроможності відповідача сплачувати збільшений розмір аліментів на свою дитину, враховуючи відсутність даних про його матеріальний, сімейний стан та здоров'я. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачку було звільнено судом від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави у розмірі 640 грн.

Outcome: partial