Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

13.12.2018 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, визнання права на закінчення процесу безоплатної передачі у власність земельної ділянки. В обгрунтування позовних вимог, позивачі вказали, що після смерті [PERSON], яка померла 04.03.2018 р. відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в с. Наливайківка, вул. Центральна, 88 Макарівського р-ну, Київської області, та права на закінчення процесу безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,2500 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222785201:01:010:0032, розташованої за тією ж адресою. Вони є спадкоємцями за заповітом майна покійної [PERSON], які спадщину прийняли, оскільки подали до нотаріуса відповідні заяви. Проте, нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в с. Наливайківка, вул. Центральна, 88 Макарівського р-ну, Київської області, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на нього спадкодавця. Окрім того, за життя [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер 3222785201:01:010:0032), проте не встигла отримати правовстановлюючі документи на своє імя, тому для вирішення даного питання позивачі звернулися до суду. Позивачі просять суд: визнати за ними [PERSON], [PERSON], [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 04.03.2018 р., в рівних долях по 1/3 частці за кожним на житловий будинок загальною площею 63,0 кв. м., житловою площею 35,5 кв. м. (літ. А), погосподарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), ганок (літ. а1), літня кухня (літ. Б), погріб (літ. В), колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3, що знаходиться в с. Наливайківка, вул. Центральна, 88 Макарівського р-ну, Київської області; -визнати за ними [PERSON], [PERSON], [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 04.03.2018 р., в рівних долях по 1/3 частці за кожним право на закінчення процесу безоплатної передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222785201:01:010:0032, місце розташування: с. Наливайківка, вул. Центральна, 88 Макарівського р-ну, Київської області. Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Мазки Н.Б. від 14.12.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В. від 06.02.2019 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], прийнято до свого провадження. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.03.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої 04.03.2018 р. [PERSON], яка в подальшому надійшла до суду 15.03.2019 р. та приєднана до матеріалів справи. У підготовче засідання 19.03.2019 року позивачі не зявилися, в позові просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Від відповідача [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області, надійшов лист про розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи до майна померлої 04.03.2018 р. [PERSON], суд встановив наступне. 04.03.2018 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 431300, видане 06.03.2018 р. Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Макарівського р-ну Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 16), яка була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті за адресою: с. Наливайківка Макарівського району Київської області, вул. Центральна, буд. 88. Разом з нею був зареєстрований її син [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом від 29.01.2018 р. посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2, відповідно до якого [PERSON] зробила таке розпорядження: земельну ділянку, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222785200:03:012:0017, серія ЯГ № 155034, виданий 30.11.2007 року, площею 2,880 га із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла своїй внучці [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]); право на земельну частку (пай), яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2006 року (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 335850, виданий 25.01.2002 року), площею 3,98 га в умовних кадастрових гектарах заповіла своїй внучці [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]); все інше рухоме і нерухоме майно, яке буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла в рівних долях: своїй внучці [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), своїй внучці [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), своєму синові [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) (а.с. 17). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №41/2018 до майна померлої 04.03.2018 р. [PERSON], заведеної приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] - внучка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - син, які є спадкоємцями за вказаним заповітом. Інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно Експертного висновку № 056/396-а від 03.04.2018 р. наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, щодо розбіжності в документах (в свідоцтві про смерть [PERSON], свідоцтві про народження [PERSON]В.) в імені [PERSON], де вказано «Наталія» - «Наталка», ці імена є ідентичними (а.с. 18). 27.11.2018 р. приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] листом № 628/02-14, відмовив позивачам у видачі на їх імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в с. Наливайківка Макарівського району Київської області, вул. Центральна, буд. 88, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на вказане спадкове майно (а.с. 24). Так, згідно виписки з погосподарської книги №5 за 2016-2020 роки, встановлено, що власником житлового будинку в с. Наливайківка Макарівського району Київської області, вул. Центральна, буд. 88 вказана [PERSON] (а.с. 15). Згідно технічного паспорта виготовленого ФОП [PERSON] 04.02.2018 р., до складу домоволодіння за адресою: с. Наливайківка Макарівського району Київської області, вул. Центральна, буд. 88, входить: житловий будинок загальною площею 63,0 кв. м., житловою площею 35,5 кв. м. (літ. А), погосподарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), ганок (літ. а1), літня кухня (літ. Б), погріб (літ. В), колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3 (а.с. 25-29). Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, в графі «Рік побудови» зазначено: 1960. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95 р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, а також зазначено, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги Юрівської сільської ради є доказом належності вказаного домоволодіння в с. Наливайківка Макарівського району Київської області, вул. Центральна, буд. 88 на праві власності [PERSON]. Щодо земельної ділянки площею 0,2500 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: с. Наливайківка, вул. Центральна, 88 Макарівського р-ну, Київської області, згідно Витягу з рішення [PERSON] сільської ради Макарівського району Київської області №182-24-VІІ від 22.12.2017 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2500 га, за адресою: с. Наливайківка Макарівського району Київської області, вул. Центральна, 88. Також, ТОВ «ТЕРА-М» розроблено проект землеустрою, та згідно Витягу з Державного земельного кадастру (номер витягу НВ-3211168482010, дата державної реєстрації земельної ділянки 02.03.2018 р.) (а.с. 19-20), розроблено кадастровий план вказаної земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер 3222785201:01:010:0032 (а.с. 21-23), отже [PERSON] розпочала процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, проте за життя процедуру приватизації не завершила, не встигла отримати правовстановлюючий документ на неї на своє імя. Тому позивачі позбавлені права отримати відповідні свідоцтва у нотаріуса на вказану земельну ділянку. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Земельного кодексу України. Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, про що зазначено у ст. 1261 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, \~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»). Як встановлено ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних\~№24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом майна померлої 04.03.2018 р. [PERSON], спадщину прийняли, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також увійшло право на завершення процесу приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер 3222785201:01:010:0032). \~ \~ \~ \~Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved