overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

13.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 14.08.2004 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 516. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки під сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: Катерина, [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити, пояснила, що збереження сімї неможливе, а тому заперечувала проти надання подружжю строку на примирення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Іванова». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та просить шлюб розірвати, при цьому пояснив, що збереження сімї неможливе. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Перекалін/ О.В. 14.08.2004 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 516, що слідує із свідоцтва про шлюбу серії 1-ЖД № 119835 /а.с. 4/. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: Катерина, [INFO] /а.с. 6/, та [PERSON], [INFO] /а.с. 7/, що вбачається із відповідних свідоцтв про народження. У свідоцтвах про народження батьками вказані сторони по справі. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

13.07.2016 року позивач [PERSON] подав до суду цивільний позов до відповідачки, в якому просить розірвати з нею шлюб. Перед початком судового засідання позивач заявив клопотання про слухання справи без його присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідачки, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки якої невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1990 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з березня 2016 року, у кожного з них різні погляди на сімейне життя, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

13.07.2016 року позивач, діючи як законний представник свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 59813,07 грн, який підтримала у судовому засіданні. Представник відповідач позов не визнав. Представник третьої особи у судове засідання не прибув. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 26.10.2015 року позивач, діючи як законний представник свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], та відповідач (діючи як страховик через Агента - Державне підприємство «ДОКУМЕНТ» відповідно до Агентського договору №001 від 23.04.2014 року) уклали договір медичного страхування подорожуючих №2403 в інтересах [PERSON], строк дії з 27.10.2015 року по 27.10.2016 року, згідно якого страхувальнику гарантувалась виплата страхового відшкодування у розмірі 30000 євро за понесені медичні витрати у звязку із хворобою застрахованої особи і ці обставини встановлені зазначеним договором та квитанцією про сплату позивачем страхового платежу №13294278 у розмірі 100 грн. З 17.01.2016 року по 31.01.2016 року [PERSON] перебував на лікуванні у Харбінській дитячій лікарні Китайської Народної Республіки, діагноз бронхопневмонія з гіпертермією, слабкість дихання, виснаження, токсичне запалення легенів, слабкий ритм серця, сповільнений пульс і позивач витратила на його лікуванні власні кошти у розмірі 16910 юанів, що у національній валюті України становить 59813,07 грн (з відрахуванням франшизи у розмірі 100 євро). 11.03.2016 року позивач подав до відповідача заяву про настання страхового випадку та виплати йому страхового відшкодування, яка останнім залишена без задоволення. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування у розмірі 59813,07 грн, так як зобов'язання не виконується відповідачем згідно договору. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн, а на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.10.1988 р. він уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований у Лантратівській сільській раді Охтирського району Сумської області, актовий запис №7. Сімейне життя не склалося, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, через що виникають постійні сварки та скандали. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сімя розпалася, шлюбні стосунки припинено і відновлювати їх він не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернувся в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, вказавши на те, що запас психологічних ресурсів у нього вичерпано і у нього на даний час немає бажання проживати однією сімєю з відповідачкою Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, однак вказала, що підстави, зазначені у позовній заяві позивачем, є надуманими. Однак проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сімя вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сімї. З викладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 13.05.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 72657,53 гривні, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився ,надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність . Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 13.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір , та відповідач отримав кредит у розмірі 2792,40 гривень . Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту на 17.06.2016 року склався борг перед банком 72657,53 гривень, а саме борг за тілом кредиту 2292,40 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 18075,83 гривень, заборгованість за пенею 48353,23 гривень , штраф 500.00 гривень, штраф 3436, 07 гривень. Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором ,або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .Відповідно до ч.1ст 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ,зобов'язується надати грошові кошти(кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором ,а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту ,прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі . З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилався на те, що 29.02.2016 року він передав у займ [PERSON] грошові кошти у сумі 3000 грн. Дану суму передав відповідачу у термінове користування до 01.03.2016 року, що було засвідчено розпискою, яку було написано власноруч [PERSON] Беручи у займ кошти відповідач вказав, що бере грошові кошти на короткий термін та швидко їх поверне. Свої зобовязання відповідач не виконав, вказував на те, що йому повинні повернути грошові кошти та він поверне усю суму займу, а в подальшому взагалі почав ігнорувати зустрічі та не відповідав на дзвінки. Тому просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 3000 грн. примусово. [PERSON]В у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволені позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON]І у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення йому судової повістки, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із представленої позивачем розписки вбачається, що 29.02.2016 року він передав, а [PERSON]І прийняв у борг відповідно грошові кошти у сумі 3000 грн. та у строк до 01.03.2016 року зобовязався їх повернути., тобто між сторонами був укладений договір позики. У встановлений строк відповідач не повернув позивачу борг, тим самим не виконав покладені на нього обовязки тому позов підлягає задоволенню та з [PERSON]І на користь [PERSON] необхідно стягнути грошові кошти у сумі 3000(три тисячі) грн. примусово. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці про стягнення аліментів на його утримання, посилаючись на те, що він є особою похилого віку, постійно хворіє, має хворе серце та потребує постійного догляду та лікування. У судове засідання сторони не зявилися, направивши до суду заяви про слухання справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], розлучений, має доньку [PERSON], [INFO], має пільги «Дитина війни» та «Ветеран праці», отримує пенсію за віком у розмірі 1462,82 грн., інших доходів не має. Відповідач, [PERSON], заміжня, не працює, виховує доньку [PERSON] [INFO], та знаходиться на сьомому місяці вагітності, тому не може надати належного догляду позивачу. Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітня дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. [PERSON] постійно хворіє, має хворе серце, потребує постійного догляду від сторонніх осіб. Статтею 47 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в України» передбачено, що діти зобовязані піклуватися про батьків похилого віку, надавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обовязків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. У випадках коли батьки похилого віку знаходяться на державному утриманні в будинках-інтернатах, пансіонатах або інших установах, аліментні виплати на їх догляд сплачуються цим установам. Згідно ч.1 ст. 205 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення додаткових витрат на малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 5316 грн, які повязані з особливими обставинами - розвитком здібностей дитини. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що з вересня 2014 року і по 01.06.2016 року вона особисто витратила 10632 грн для розвитку здібностей сина, а тому відповідач повинен їй разово покрити 1/2 частину понесених витрат. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, в розмірі 1665 грн, вважає, що лише витрати на навчання у музичній школі та за вивчення дитиною англійської мови є обгрунтованими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, а відповідач проживає окремо від них та сплачує аліменти позивачу на утримання сина згідно судового рішення. Позивач з 01.09.2014 року по 01.06.2016 року самостійно здійснила оплату за навчання сина в музичній школі в розмірі 1530 грн, оплату за вивчення англійської мови в розмірі 1800 грн, оплатила проїзд дитини на змагання з футболу на загальну суму 5080 грн, придбала сину мобільний телефон вартістю 2222 грн, а всього на загальну суму 10632 грн. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів. Відповідно до вимог ст.185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається судом, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так як відповідач страждає рядом соматичних захворювань та перебував з приводу них на лікуванні, він має іншу малолітню дитину [PERSON], [INFO] (яка народжена в іншому шлюбі) та двох непрацездатних батьків [PERSON] та [PERSON] (які є інвалідами другої групи) відповідач (з якого присуджено стягнення аліментів та з врахуванням істотних даних про особу батька дитини) повинен компенсувати позивачу додаткові витрати на дитину в розмірі 2000 грн. Встановлені судом обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, на період її навчання, але не більш як до досягнення 23 років, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен утримувати дочку на період його навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками їх повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка з 01.09.2015 року і по 20.06.2017 року навчається в Чернігівському вищому професійному училищі побутового обслуговування, з денною формою навчання та мешкає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Враховуючи те що відповідач отримує пенсію та не має інших утриманців суд вважає, що він може здійснювати виплату позивачу аліментів на час навчання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини від його доходів і вказані обставини є підставами для часткового задоволенню позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

13.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №82 від 14.11.2015 року у розмірі 5311,49 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору кредитної лінії №82 від 14.11.2015 року та видаткового касового ордеру №767 від 14.11.2015 року відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 4000 грн, строком на 12 місяців, який повинен був щомісячно повертати позивачу, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 49% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості, але позичальник умови договору не виконує належним чином. Представник позивача Скумін М.Г. в судове засідання 31.10.2016 року не прибув, в поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не прибув без поважних причин. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору кредитної лінії №82 від 14.11.2015 року та видаткового касового ордеру №767 від 14.11.2015 року відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 4000 грн, строком на 12 місяців, який повинен був щомісячно повертати позивачу, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 49% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості Як вбачається з довідки - розрахунку, відповідач станом на 16.06.2016 року заборгував позивачу за вказаним договором 5311,49 грн, з них: 4000 грн - тіло кредиту, 1066,95 грн - відсотки, 244,54 грн - пеня. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На відповідача необхідно покласти цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання умов договору кредиту у вигляді стягнення грошових коштів та судові витрати по справі в розмірі 6689,49 грн.

Outcome: approved