Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

12 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Покровський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2017 року придбала автомобіль ЗАЗ SENS 2008 року, сірого кольору, серійний номер [NUMBER], державний номер [NUMBER], у гр. [PERSON]. за 5 тис. грн., про що надано розписку. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль зареєстровано за відповідачем [PERSON] Зареєструвати транспортний засіб на себе позивач не змогла у зв'язку тим, що не знайшла [PERSON] 30 червня 2018 року автомобіль було зупинено працівниками поліції, які повідомили, що автомобіль знаходиться у розшуку, як майно боржника за постановою Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. Також позивач зазначає, що вказаний автомобіль неодноразово перепродувався відповідачем [PERSON], у т.ч. гр. [PERSON] Позивач посилається на положення ст.ст. 319, 321, 336, 346, 347 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». 12 вересня 2018 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 13 вересня 2018 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали. 05.10.2018 року позивачем недоліки позовної заяви були усунуті. 09.10.2018 року відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 58). Інформація про місце реєстрації відповідачів була отримана судом 18.10.2018 року (а.с. 61). 19 жовтня 2018 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачам 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 грудня 2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 77). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що під час перебування в юридичному шлюбі з [PERSON] ними був придбаний автомобіль ЗАЗ SENS за кошти, які вона отримала від продажу свого житла. Приблизно в 2014 році, точної дати вона не пам'ятає, вони з чоловіком їздили до нотаріуса, де оформлювали довіреність на продаж автомобіля, грошей вони не отримували. Хто придбав цей автомобіль їй не відомо, позивача [PERSON] у нотаріуса вона не бачила. Вона не вимагає повернути автомобіль. Але на теперішній час з чоловіком шлюб розірваний, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі більше 60000 грн. на її користь, тому державним виконавцем був накладений арешт на автомобіль, оскільки жодних офіціальних доходів [PERSON] не має та не погашає заборгованість зі сплати аліментів. Вона лише бажає, щоб їй була погашена заборгованість зі сплати аліментів. Також пояснила, що позивач їх не розшукувала, оскільки їх сім'ю, як багатодітну, знають за місцем проживання всі. Вона не знає, що сказати з приводу позовних вимог [PERSON], оскільки їй не відомо, чи належить їй автомобіль на праві власності, як вона його купувала. Фактично відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи Покровського міськраонного відділу Державної виконавчої служби в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та пояснення, відповідно до яких на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно повідомлення ТСЦ № [NUMBER] МВС України в Донецькій області за боржником [PERSON] зареєстрований автомобіль ЗАЗ SENS, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. 16.05.2017 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника. 11.01.2018 року державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника [PERSON] Станом на 31.10.2018 року заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів складає 68758,64 грн. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить на праві власності автомобіль ЗАЗ SENS 2008 року, сірого кольору, серійний номер [NUMBER], державний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 14). Згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей 29.09.2014 року була нотаріально посвідчена довіреність від імені [PERSON] на представника [PERSON] на розпорядження транспортним засобом марки ЗАЗ, моделі SENS 2008 року випуску, державний номер [NUMBER],серійний номер [NUMBER]; 23.12.2014 року була нотаріально посвідчена довіреність на представників [PERSON] та [PERSON] на розпорядження зазначеним транспортним засобом; 29.12.2015 року була нотаріально посвідчена довіреність на представника [PERSON] на розпорядження зазначеним транспортним засобом, строк довіреності до 29.12.2018 року (а.с. 12-13). Зазначений витяг не містить відомостей про нотаріальне посвідчення довіреності на розпорядження зазначеним транспортним засобом на представника [PERSON]. Згідно розписці від 29.08.2017 року [PERSON] отримала від позивача [PERSON] гроші в сумі 5000 (п'ять тисяч гривень) за автомобіль ЗАЗ SENS, [NUMBER] (а.с. 15). Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Пунктом 8 вищевказаного Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 61-23233ск18. Таким чином, враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстрований за [PERSON], позовні вимоги про визнання права власності безпідставні і не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про зняття арешту з вказаного автомобілю суд зазначає, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позовні вимоги стосовно зняття арешту з майна є похідними і випливають з права власника на захист свого права та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки суд дійшов висновку, що позивач не набув права власності на вказаний автомобіль, тому вказаний арешт не порушує його прав, у зв'язку з чим така вимога позивача не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed