Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

13.08.2015 року ПАТ «[PERSON] МКБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором від 19.02.2008 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 174872,32 доларів США, яку банк просить стягнути солідарно з позичальника [PERSON], а також з його поручителя [PERSON] разом із судовими витратами. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем невірно зроблено розрахунок заборгованості та її розмір не доведено. Заслухавши представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 19.02.2008 року між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № К/08-09, за умовами якого банк надає позичальнику кредит для купівлі нерухомості та проведення ремонту в розмірі 225000 доларів США з терміном користування кредитом до 18.02.2018 року. Позичальник зобовязується сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 12% річних щомісяця згідно графіку погашення кредиту. 29.02.2008 року внесено зміни до кредитного договору, якими відсоткова ставка змінена з 12% на 11%. 20.06.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № К/08-09, за умовами якої банк розтермінував відповідачу погашення заборгованості по кредиту, яка станом на 20.06.2011 року становить 176165,80 доларів США. Позичальник зобовязується сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом згідно нового графіку погашення кредиту. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19.02.2008 року між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачами [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, на підставі якого [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати перед банком разом з позичальником як солідарні боржники. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Позивач вказує на те, що відповідачем [PERSON] умови договору не виконуються. Станом на 13.07.2015 року заборгованість за кредитним договором складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 147280,14 доларів США; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 15432,57 доларів США. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязань, встановлених договором. Пунктами 5.2 та 5.3 договору передбачено, що за будь-яке прострочення платежів банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а також за порушення вимог п.4.1.8-4.1.13 і 4.1.15 договору має право нарахувати штраф в розмірі 2% від суми кредиту за кожен випадок порушення. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 12159,61 доларів США. 08.06.2015 року відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Відповідачі доказів належного виконання умов договору не надали, а також не надали доказів того, що невиконання зобовязань за договором сталося не з її вини. Посилання представників відповідачів не невірний розрахунок суми заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки належним чином не підтверджено. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України). В п. 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.08.2015 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved