Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

13 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом ПАТ КБ «ПриватБанк»)звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 11.01.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON]\~ був укладений кредитний договір MRXRFB03000282, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1 748,00\~ гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04\~ % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак відповідач вказаних умов договору не виконав, у звязку із чим\~ станом на 03.12.2014 року заборгував позивачу суму в розмірі 44 625,96 гривень, яка складається з заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 13 192,67 гривні, 31 433,29 гривні пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Під час розрахунку суми заборгованості враховується сума в розмірі 5299,77 гривень, яка була задоволена судовим наказом виданим Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 22.12.2008 року, а тому заборгованість становить 39 326,19 гривень. А також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксований), 1 966,31 гривень штраф (процентна складова). Отже остаточно заборгованість становить 41 792,50 гривні. На підставі вище викладеного представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 41 792,50 гривні, та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 417,92 гривень. Заочнім рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 червня 2015 року, у задоволенні зазначеного позову було відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, та 27 червня 2017 року цивільна справа надійшла на новий розгляд до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибула, просила розглядати справу у її відсутність на підставі наявних доказів, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Інші заяви та клопотання з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідачу [PERSON] судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверт був повернутий на адресу суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявну письмову згоду представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-26 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так матеріалами справи встановлено, що 11 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (з 05 жовтня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі Банківської ліцензії № 22) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № MRXRFB03000282, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1748,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 08 листопада 2007 року. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення \~цивільних прав та обовязків. Статтями 1054, 526 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору й вимог чинного законодавства. \~\~ У відповідності до ч.1 ст. 530, ст. 1049 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 610, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У грудні 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» через невиконання позичальником [PERSON] зобовязань за договором кредиту звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про видачу судового наказу. Наказом Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2008 року, який набрав чинності 01 січня 2009 року, з [PERSON] на користь ЗКТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за договором кредиту у загальній сумі 5299,77 гривень. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ [PERSON] від 23 вересня 2011 року судовий наказ було повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме через не проживання боржника [PERSON] за місцем реєстрації в місті Маріуполі по вулиці Панфілова, 71-8. Відомостей щодо подальшого виконання зазначеного судового рішення в ході розгляду справи сторонами не надано та судом не здобуто. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання/неналежне виконання грошового зобовязання, не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, відсотків за користування грошима, передбачених умовами договору та положеннями чинного законодавства. Згідно із розрахунком, наданим представником позивача, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № MRXRFB03000282 від 11.01.2007 за період з 11.01.2007 по 03.12.2014 становить 39326,19 гривень та складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13 192,67 гривні,\~ пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 31 433,29 гривні. А також штраф 500,00 гривень штраф (фіксований) та 1966,31 гривень штраф (процентна складова) а всього 41 792,50 гривень. В\~ розрахунок суми\~ заборгованості не входить\~ заборгованість стягнута за\~ судовим наказом, який видано 22 грудня 2008 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області, у сумі 5299,77 гривень. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування факту повного чи часткового виконання ним грошового зобовязання у предявлений до стягнення період, і тим самим його не оспорює. Разом із тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20.10.2014 року., Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач [PERSON] Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальникові [PERSON] пені за період з 14.04.2014 по 03.12.2014 включно у загальній сумі 4630,63 гривень, а також штрафів у загальній сумі 2466,31 гривень, нарахованих відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 03.12.2014. Таким чином суд, частково задовольняючи предявлений позов, вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у вигляді відсотків за користування кредитними коштами та пені у загальній сумі 34695,56 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову у сумі 346,96 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial