Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

14.01.2015 року представник заявника в особі головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Обласного протитуберкульозного диспансеру №6» м. Лозова Харківської області (далі - ОПТД №6) Кушнарьова І.О. звернулась до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі медичного висновку Кушнарьової І.О., яка є лікуючим лікарем [PERSON], від 17.12.2014 року, хворий має заразну форму туберкульозу та потребує госпіталізації у стаціонарному режимі. Хворий знаходиться на обліку в ОПТД № 6 з червня 2014 року. За час спостереження хворий знаходився на лікуванні в ОПТД № 4 м. Ізюм та самовільно переривав лікування 23.07.2014 року. Хворий порушує епідеміологічний режим та ухиляється від стаціонарного лікування, створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби. В зв'язку з викладеним, представник заявника просить прийняти рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] на лікування до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 1 м. Харкова у закрите відділення для примусового лікування хворих на туберкульоз терміном на 3 місяці. В судовому засіданні представник заявника в особі Рибицької С.А., а також головний лікар Кушнарьова І.О., заявлені вимоги підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] згідно ст.285 ЦПК України в судове засідання не викликалася, оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши пояснення представника заявника, головного лікаря І.О.Кушнарьову дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, з наступних підстав: Згідно зі ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Згідно ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» - особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу, потребує госпіталізації у стаціонарному режимі строком на 3 місяці, що підтверджується медичним висновком про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до протитуберкульозної установи від 15 січня 2015 року. [PERSON] знаходиться на обліку в ОПТД № 6 з червня 2014 року. За час спостереження він знаходився на лікуванні в ОПТД № 4 м. Ізюм та самовільно переривав лікування 23.07.2014 року. [PERSON] порушує епідеміологічний режим та ухиляється від стаціонарного лікування, зловживає алкоголем. Останній раз він був на прийомі у фтизіатра 20.11.2014 року. В зв'язку з захворюванням, [PERSON] є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують. Відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. За таких обставин, заява є обґрунтованою та [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації для лікування від активної форми туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved