Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

12 липня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» звернулось із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи тим, 31 серпня 2015 року між [PERSON] та ПрАТ «Київський страховий дім» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА4735ВМ. 23 лютого 2016 року в м. Києві по вулиці Струтинського, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «ГАЗ 33-02», державний номерний знак [NUMBER] та «Peugeot», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження в результаті чого завдано матеріальних збитків. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року, відповідач є винною особою у вчинення ДТП. 06 липня 2016 року ПрАТ «Київський страховий дім» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 24 986,89 грн.(1000 грн. франшиза) на користь страхової компанії потерплої в ДТП ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 09 серпня 2018 року між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» отримала права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди в порядку регресу по вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідачем не вжито ніяких дій щодо відшкодування завданої ним шкоди в добровільному порядку. 31 липня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 30 серпня 2019 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 02 вересня 2019 року. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, на підставі постанови Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням положенням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 гривень. (а.с. 9) У мотивувальній частині постанови суду: « [PERSON] , 23.02.2016 року о 12 год. 00 хв. керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33-02» державний реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись по вул.. Струтинського в м. Києві, не впевнився в безпеці руху, всупереч вимог п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Pevgeot 2008, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу. Крім того, 23.02.2016 року [PERSON] будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10а Правил дорожнього руху України.» Відповідно до частини третьої ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ-5221582. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до Страхового акту № 712-5292/1 сума страхового відшкодування до виплат потерпілому (власнику автомобіля «Peugeot» д.н.з. [NUMBER] ), в результаті його пошкодження в ДТП, складає 24 986,89 гривень. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. 01 липня 2016 ПрАТ «Київський страховий дім» видав наказ № 712-5292/1/1 про виплату (перерахування) страхового відшкодування до ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 24 986,89 грн. На підставі наказу, ПрАТ «Київський страховий дім» перерахувало ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» грошові кошти в сумі 24 986,89 грн., в рахунок виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №13223 від 06 липня 2016 року. 09 серпня 2018 року ПрАТ «Київський страховий дім» уклав Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги з ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор», за яким ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» отримала права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди в порядку регресу по дорожньо-транспортній пригоді. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до п. 38.1.1 (в) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23 942,00 грн., яке підлягає стягненню з відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, оскільки відповідач залишив місце дорожньо - транспортної пригод, що підтверджується поставною про вчинення адміністративного правопорушення, крім того, відповідач в межах даного спору не скористався процесуальним правом надати докази, які спростовують позицію позивача. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу в порядку регресу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 007 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved