overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 6635,50 грн. та сплаченого при подачі позову 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що він, згідно розписки від 13.09.2013 року дав в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 6635,50 грн. з кінцевим терміном повернення до 13.05.2014 року. Однак в зазначений у розписці строк відповідач гроші не повернула та ухиляється від виконання свого зобов'язання. На підставі викладеного позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 6635,50 грн., а також сплачені при подачі позову судові витрати - 243,60 грн. судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов в порядку заочного розгляду справи, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 13.09.2013 року дав в борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 6635,50 грн. з кінцевим терміном повернення до 13.05.2014 року, - а.с.4. Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню боргу не виконала. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 6635,50 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 05 червня 1991 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Діти від шлюбу повнолітні. Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося, з причини, що за час спільного проживання постійно виникали скандали та сварки на побутовому грунті. Не могли найти спільної мови з питань побуту, ведення спільного господарства, обов'язків чоловіка та дружини. Намагались налагодити стосунки, однак це не дало ніяких результатів. Спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю немає. Позивачем до суду була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення, причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи у її відсутність суду не надала. На підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 05 червня 1991 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як впевнений, що сім'ю зберегти неможливо. Збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що 15.09.2001 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна не має. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області 29 листопада 2013 року сторонам був наданий строк для примирення, але сторони не примирились. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був інформований. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15.09.2001 року виконкомом Щербинівської селищної ради м. Дзержинська, Донецької області, актовий запис № 21 (а.с.6). Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивачка бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що з 30.04.2010р. перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем та проживають однією сім'єю, від спільного проживання у них народилася дочка - [PERSON], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народженням дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки - [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбних відносинах з 11.12.2010 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.2. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.4. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, просила визнати за нею право власності на гараж в гаражному масиві «Ветеран-Раково-3» по [ADDRESS], за відповідачем право власності на автомобіль «Geely» модель «МR-7151А», реєстраційний номер [NUMBER]», також стягнути з відповідача 20 000 грн. компенсації вартості виділеного майна, посилаючись на те, що вказане майно вони придбали у шлюбі, який за рішенням суду розірвано, користуватися спільно зазначеним майном сторони не можуть. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив позовні вимоги в частині стягнення компенсації, в решті наполягає на позові з врахуванням визначеного в заяві варіанту поділу. Відповідач [PERSON]. позов визнав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебуваючи з 31.08.1974 року в зареєстрованому шлюбі, придбали 06.09.2004 року гараж в гаражному масиві «Ветеран-Раково-3» по [ADDRESS] та 05.01.2009 року автомобіль «Geely» модель «МR-7151А», реєстраційний номер [NUMBER]». Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Спільно користуватися придбаним майном сторони не можуть. Вказані обставини підтверджуються: рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.03.2012 року, витягом про реєстрацію права власності на гараж, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, поясненнями представника позивача та відповідача. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, суд вважає, за можливе задоволення позову за погодженим сторонами варіантом. Судові витрати складають 247,80 грн., що пропорційно до вартості майна, що підлягає поділу, та розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.09.1989 року Южноукраїнським міським відділом ЗАГС м. Южноукраїнськ Миколаївської області, актовий запис № 242. Свої вимоги мотивує тим, що 16.09.1989 року вони з [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що вони з відповідачем виявилися зовсім різними людьми, у кожного з них своєрідний характер, свої погляди на життя та побут, через що в сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння. [PERSON] не згоден розривати шлюб в органах РАЦС, тому вона змушена звернутися до суду. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу з відповідачем бажає залишити собі прізвище, яке отримала під час державної реєстрації шлюбу, тобто - [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що наданий судом строк на примирення тривалістю 3 місяці не мав позитивних наслідків. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке тривалий час не підтримує шлюбних відносин, наданий судом строк для примирення не мав позитивних наслідків, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від спільного проживання з ним має дитину - доньку [PERSON], [INFO], від утримання якої [PERSON] ухиляється. Тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. При цьому позивачка пояснила, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується поясненнями позивачки та довідкою Многопільської сільської ради Амвросіївського району № 417 від 13.11.2013 року. Відповідач не надав суду доказів того, що є підстави для звільнення його від обов`язку утримувати дитину. Відповідач також не надав доказів того, що розмір аліментів, які з нього просить стягнути позивачкка, є завеликим. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини та встановити розмір аліментів у частці від заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

14.11.2013 року [PERSON] звернулася із заявою про визнання фізичної особи - [PERSON] недієздатним, заінтересована особа: відділ опіки та піклування Урожайнівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим. Вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є братом заявника. Після ДПТ його стан здоров'я різко погіршився, він став погано орієнтуватися на місцевості. Також [PERSON] страждає епілепсією. 12.08.2013 року [PERSON] був визнаний інвалідом першої групи «А» із зазначення у довідці, що він потребує постійного стороннього догляду. Заявник у судовому засідання підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити по мотивах, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні підтримав заяву та не заперечував проти призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, всебічно з'ясувавши обставини, на які посилався заявник, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є сестрою [PERSON]. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК № 016843 [PERSON] є інвалідом першої групи «А» загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Згідно з довідкою виконавчого комітету Урожайнівської сільської ради Сімферопольського району АР Крим № 1525 від 21.10.2013 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має сім'ю у складі: матері - [PERSON], брата - [PERSON], доньки - [PERSON]. Відповідно до висновків акту № 956 амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає тяжким психологічним захворюванням - судинна деменція з гострим початком, неускладнена. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з листом виконавчого комітету Урожайнівської сільської ради Сімферопольського району № 1074/02-14 від 28.10.2013 року, виконавчий комітет Урожайнівської сільської ради Сімферопольського району не заперечує проти призначення заявника опікуном над [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] про визнання [PERSON], недієздатним є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Також слід призначити заявника опікуном над [PERSON]. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

14.11.2013 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області постановлення рішення яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення задоволені, але в рішенні не було вирішено питання про стягнення судового збору при розгляді справи. Згідно ст..220 ч.1 п.4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представник позивача не з'явився до судового засідання. У судовому засіданні відповідач порити постановлення додаткового рішення не заперечував. Явка учасників судового засідання не є обов'язковою, а тому суд вважає справу розглядати у відсутності представника позивача, відповідне до ст..220 ч.3 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим винести додаткове рішення, яким стягнути [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовій збір в розмірі 229,40 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

14.11.2013 року ПАТ «Імексбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00018062/1 від 01.10.2012 року, укладеного між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON], у розмірі 37006,83 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 01.10.2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №999-00018062/1, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, на підставі якого банк надав відповідачу овердрафт за допомогою платіжної карти Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 32000,00 грн., зі сплатою 19% річних від суми заборгованості, строком до 30.09.2015 р. Виходячи з умов кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконував, чим порушив терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 12.09.2013 року склала 37006,83 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 27766,23 грн., сума заборгованості по сплаті відсотків - 2290,60 грн., комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 2250,00 грн., штрафні санкції - 4700,00 грн. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved