Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

15.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,4693 га, надану для ведення товарного с/г виробництва в адміністративних межах Карлівської міської ради, яка належала йому на підставі державного акта про право власності на землю серії І-ПЛ №044584. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набув право власності на вищевказану земельну ділянку, про що було виготовлено державний акт, який згодом був ним втрачений. Розпорядженням голови Карлівської райдержадміністрації від 20.04.2010 року, втрачений державний акт визнано недійсним і надано дозвіл на виготовлення дубліката, для чого позивачу необхідно було виготовити технічну документацію із землеустрою. Після виготовлення техдокументації позивач з'ясував, що у зв'язку зі змінами в законодавстві, видача дубліката державного акту - не можлива. Відділом Держземагенства у Карлівському районі, позивачу повідомлено, що з 01.01.2013 року, право власності на земельні ділянки посвідчується свідоцтвом, тому державні акти чи їх дублікати не видаються. Таким чином, позивач не може підтвердити своє право в позасудовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Про час дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Карлівської райдержадміністрації від 12.12.1996 року, [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 5,25 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). В подальшому, на підставі договору дарування від 27.11.2000 року, право на цю земельну частку (пай), було передано позивачу. Наведене підтверджується сертифікатом серії ПЛ № 0160534. (а.с. 24) 14.05.2001 року було складено акт про передачу такої земельної частки (паю) в натурі (на підставі рішення Карлівської міської ради та уже зазначеного договору від 27.11.2000 року). При цьому розмір земельної ділянки змінено і передано 4,47 га ріллі. (а.с. 26) До матеріалів справи долучено план меж земельної ділянки. (а.с. 27) Позивач зазначає у своєму позові, що виготовив Державний акт на вказану земельну ділянку, який пізніше ним було втрачено. Зазначені обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи розпорядженням голови райдержадміністрації від 20.04.2010 року №111 «Про надання дозволу на виготовлення дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] на території Голобородьківської сільської ради». (а.с. 7) До назви даного розпорядження пізніше було внесено зміни, розпорядженням голови райдержадміністрації від 09.11.2010 року №400, а саме: замінено слова «Голобородьківської сільської» на «Карлівської міської». (а.с. 8) З матеріалів справи вбачається, що таким чином було виправлено описку в назві. З розпорядження від 20.04.2010 року вбачається, що [PERSON] було втрачено Державний акт серії І-ПЛ №044584. (а.с. 7) Даний факт підтверджується також оголошенням в газеті, копія сторінки з якої, долучена до матеріалів справи. (а.с. 13) В судовому засіданні встановлено, що у 2012 році, [PERSON], було виготовлено технічну документацію із землеустрою по виготовленню дублікату втраченого державного акту. (а.с. 6) Кадастровий план земельної ділянки є додатковим свідченням того, що це та сама земельна ділянка, що була передана [PERSON], актом від 14.05.2001 року. (а.с. 12, 18, 26) Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, про що свідчить витяг від 07.02.2013 року. Площа зареєстрованої земельної ділянки 4,4693 га. (а.с. 17) Вище досліджені докази свідчать про те, що [PERSON] дійсно належить земельна ділянка площею 4,4693 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Карлівської міської ради, на яку було видано державний акт про право власності на землю серії І-ПЛ №044584, що пізніше був втрачений позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із втратою Державного акту, що посвідчував його право, [PERSON] не може вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому земельною ділянкою, оскільки його право не підтверджено. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2013 року, представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON], звернулася до начальника відділу Держземагенства з заявою, в якій просила повідомити перелік необхідних документів та можливість отримання дублікату державного акту на вищевказану земельну ділянку. (а.с. 14) На свій лист, [PERSON] отримала відповідь листом від 17.06.2013 року, в якому зазначено, що надання дублікату державного акту не можливе, оскільки з 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку посвідчується свідоцтвом. (а.с. 15) Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що також передбачено ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Оскільки видати дублікат втраченого державного акту про належність земельної ділянки [PERSON] не можливо, при цьому його право на таку ділянку встановлено судом, то він не може зареєструвати своє право відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі ст. 19 вищевказаного Закону. Тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 4,4693 га, надану для ведення товарного с/г виробництва в адміністративних межах Карлівської міської ради, яка належала йому на підставі державного акта про право власності на землю серії І-ПЛ №044584.

Outcome: approved