Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] засобами поштового зв'язку звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, який надійшов до суду 18 грудня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 27 грудня 2018 року позивачем поштою направлено виправлений позов, який надійшов до суду 08 січня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі ордеру № 1767, виданого 18 травня 1984 року ВК Дніпропетровської міськради, вона є наймачем житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 1990 року, який було розірвано заочним рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року. [PERSON] проживав у спірній квартирі до 2009 року. У 2009 році він виїхав до Російської Федерації, після повернення до України мешкає у м. Харкові, до спірної квартири проживати не повернувся, у квартирі не проживає, його речей в ній немає, комунальні послуги він не сплачує, поточний ремонт не здійснює, добровільно зніматися з реєстрації не бажає. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також стягнути з відповідача на свою користь поштові витрати у розмірі 100 гривень, витрати, пов'язані із прибуттям до суду у розмірі 50 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 гривень та судовий збір. Відповідачеві [PERSON], у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до обмінного ордеру № 1767 від 18 травня 1984 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міськради, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 12). 03 листопада 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с. 30). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с. 15). Відповідно до актів про не проживання, складених 26 серпня 2018 року, 15 вересня 2018 року та 26 листопада 2018 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], затвердженим головою правління ОСББ «Галицького 43» [PERSON], відповідач [PERSON] у квртирі не проживає (а.с. 16, 17, 18). У спірній квартирі [ADDRESS] окрім позивача та відповідача також зареєстрована донька позивача [PERSON], про що зазначено у довідці № 14643 від 26 вересня 2018 року, яку було видано Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради (а.с. 13). Відповідно до довідки від 02 травня 2018 року, виданої сектором кримінальної поліції Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідач з 2009 року мешкає за межами Дніпропетровської області, а саме за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є членом сім'ї наймача, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні спірної квартири не бере, його речей у квартирі немає, з 2009 року проживає за адресою: [ADDRESS], перешкод у проживанні йому ніхто не чинить, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на поштові пересилання, витрат, пов'язаних із прибуттям до суду та витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що у їх задоволенні слід відмовити за наступних підстав. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У позовній заяви позивачем зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому витрати на правничу допомогу складають 3 000 гривень. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг і вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); витрати, що понесені адвокатом у зв'язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (час, витрачений на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність), також до матеріалів справи стороною позивача не надано підписаного акту прийнятих робіт [PERSON], підтвердження оплати нею послуг адвоката. Крім цього позивачем не надано суду підтвердження поштових витрат у розмірі 100 гривень, не зазначено, з чого вони складаються, відсутня деталізація, кому та коли відбувалося направлення поштової кореспонденції, якого характеру та з якого питання вона надсилалася. Разом з тим, вимоги щодо компенсації витрат, пов'язаних з прибуттям до суду не підлягають задоволенню, оскільки провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що не передбачає прибуття сторін та їх особистої участі у судовому засідання, а спір вирішується судом за письмовими матеріалами справи та заявами по суті без участі сторін та їх представників. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved