overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO] В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що [PERSON], який є батьком заявниці, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, неодноразово лікувався в стаціонарному відділенні психіатричної лікарні. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, потребує опіки та постійного догляду. В судовому засіданні заявник, заінтересована особа та прокурор підтримали заяву, просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру №4 від 25.06.2014 №1688 (а. с. 5), [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - психіатра, у зв'язку з хронічним нервово-психічним захворюванням. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2015 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу відносно психічного стану здоров'я [PERSON], [INFO]. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 294 від 08.04.2015 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді судинно-атрофічного слабоумства. [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує встановлення над ним опіки (а. с. 26-27 - висновок судово-психіатричного експерта № 294 від 08.04.2015 року). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому на підставі ст. 39 ЦК України [PERSON] визнається недієздатним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, розташованим по [ADDRESS], який належить їй на праві власності, зобов`язавши відділ ДМС України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], який визнаний таким, що втратив право користування приміщенням в житловому будинку, який належить на праві власності позивачці. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно. Про поважні причини своєї неявки не повідомив. За період з січня 2015 року по 01 квітня 2015 року заперечень на позовну заяву не надав. Ухиляється від явки в судове засідання. Начальник Баглійського РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України в Дніпропетровській області В.Г. Агєєв в судове засідання не з`явився, письмово повідомив суд, що просить розглянути справу без представника міграційної служби. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. Згідно з рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.10.2014 року, яке набрало законної сили, [PERSON] позбавлено права користування житловим приміщенням, будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності. [PERSON] виселений з будинку з наданням права проживання в іншому житловому приміщенні, розташованому за адресою [ADDRESS]. Позивачка рідна мати відповідача, пояснила в судовому засіданні, що [PERSON], її син, не виконує рішення районного суду і не бажає зніматися з реєстрації, порішаючи її права власника житла. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України [PERSON] має право користуватись, володіти та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача у будинку, який належить позивачці на праві приватної власності, позбавляє її можливості володіти, користуватися і розпоряджатися майном, придбаним для використання та проживання в ньому. Викладені обставини дозволяють суду задовольнити позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод, зняття з реєстрації. Позивачка бере на себе витрати, пов`язані з розглядом справи в суді. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що з 15.05.2013 року вона знаходиться у незареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання між сторонами припинено з листопада 2014 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини де вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач на утримання дитини матеріальну (грошову) допомогу не надає, самій матеріально тяжко утримувати дитину, тому змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходе такого висновку. Матеріали справи вказують на те, що сторони з 25 лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 травня 2014 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копії) серії [NUMBER]. Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи майнове становище відповідача [PERSON], який не працює та з врахуванням вимог ст.182 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2005 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Інших платежів аліментного характеру відповідач не має. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.3. Син проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, - а.с.4. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 1999 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на подружнє життя, ведення домашнього господарства та виховання дітей, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності. (а.с.2). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 1999 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Подружні стосунки припинені, позивачка наполягає на розлученні, миритись не бажає. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на подружні стосунки, ведення домашнього господарства та виховання дітей. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 22.01.2002 до 26.05.2014 року перебувала із [PERSON] у шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З червня 2013 року сама виховує і утримує дітей, а оскільки їй одній важко забезпечити їх всім необхідним, то змушена вимагати стягнення аліментів із їх батька у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечив. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи документами (а.с.3-5) сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які згідно довідки виконкому Стар'явської сільської ради № 2 від 12.01.2015 року перебувають на утриманні позивачки. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченою, а отже очевидно, що їй важко самій утримувати дітей, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], здоровий, житлом забезпечений, інших утриманців не має, має спеціальність і дохід від тимчасових заробітків, згідний, а отже і може сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

15.01.2015 року [PERSON] звернулася з заявою до суду про надання їй права на шлюб, посилаючись на те, що вона бажає укласти шлюб з [PERSON], оскільки чекає від нього дитину. У реєстрації шлюбу їй відмовлено, оскільки вона не досягла віку, з якого можна зареєструвати шлюб, у зв'язку з чим, просить надати її право на шлюб, з вказаною особою. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд надати дозвіл [PERSON] на шлюб. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви його дочки [PERSON]. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому в судове засідання не з'явився, подав заяву про відсутність заперечень та слухання справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка народилась [INFO] і не досягла шлюбного віку, є вагітною і має намір укласти шлюб з [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються: поясненнями заявниці; паспортом серії [NUMBER], виданим Київським РВ у м.Донецьку ГУ ДМС України в Донецькій області; довідкою №6 від 05.01.2015 року поліклініки Ярмолинецької ЦРЛ. Відповідно до ст.22 ч.1 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. В силу ст.23 цього Кодексу право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON] та [PERSON] добровільно виявили бажання укласти шлюб, що підтвердили в судовому засіданні, перешкод для надання дозволу на право на шлюб судом не виявлено. Заявниця погоджується на укладення шлюбу і це відповідає її інтересам. За таких обставин суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню і [PERSON], яка не досягла шлюбного віку, слід надати право на шлюб, оскільки це відповідає її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

15.01.2015 року до суду звернулася заявниця. Вимоги мотивувала тим, що до липня 2014 року вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В липні 2014 року заявниця як біженка переїхала до м. Охтирка для проживання на час проведення антитерористичної операції. 10.12.2014 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області про взяття на облік та призначення і нарахування пенсії відповідно до педагогічного стажу роботи більше 33 років. На своє звернення заявниця отримала письмову відповідь, згідно якої при призначення пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі Сумської області неможливо врахувати заробітну плату за даними персоніфікованого обліку у зв'язку з тим, що в реєстрі застрахованих осіб її прізвище вказано як «[PERSON]», замість вірно вказаного в належному їй паспорті громадянки України «[PERSON]». Посилаючись на різницю написань її прізвища заявниця просила встановити факт того, що індивідуальні відомості про застраховану особу згідно витягу з реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5, виписані на ім'я [PERSON], номер облікової картки: [NUMBER], належать [PERSON], [INFO], уродженки м. Охтирка, Сумської області, оскільки встановлення даного факту необхідне для оформлення пенсії. В судове засідання заявниця не прибула, подала заяву, в якій просить задовольнити вимоги за заявою про встановлення факту та розглянути справу у її відсутність на підставі наявних доказів. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у вирішення справи поклалась на розсуд суду. Суд, проаналізувавши матеріали справи, надані заявницею доказами та оцінивши їх в сукупності, встановив виникнення правовідносин з встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються ст.ст. 256-259 ЦПК України. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України наданими заявницею доказами: копією паспорту, копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про одруження, копією трудової книжки заявниця довела факт, який має для неї юридичне значення, а тому вимоги підлягають задоволенню, оскільки суперечностей судом не встановлено, а заявлений факт необхідно встановити для оформлення пенсії. На підставі ст.ст. 6, 10,11, 112, 235, 256-259 ЦПК України суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

15.01.2015 року ДП «Балаклійське лісове господарство» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним знесенням зелених насаджень в сумі 199,64 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23.12.2014 року в кварталі 1 виділу 4 Високобірського лісництва ДП «Балаклійське лісове господарство» [PERSON] здійснив порубку сосни звичайної сиро ростучої діаметром 4 см. (новорічна ялинка)в кількості 1 штуки без отримання у встановленому законом порядку спеціального дозволу, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП. Своїми діями відповідач заподіяв державі шкоду в розмірі 199,64 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 23.12.2014 року відповідач самовільно, без відповідного дозволу, в порушення вимог ст. 69 Лісового Кодексу України скоїв порубку сосни звичайної сироростучої діаметром 4 см. (новорічна ялинка) в кільності 1 штуки в кварталі 1 виділ 4 Високобірського лісництва ДП «Балаклійське лісове господарство», про що складено протокол № 000093 про адміністративне правопорушення від 23.12.2014 року (а.с. 6). 23.12.2014 року на підставі протоколу було винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 гривень( а.с.7). Внаслідок порушення лісового законодавства [PERSON] завдав державі майнової шкоди, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 23.07.2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» складає 199,64 грн., що підтверджується довідкою №11-11/62 від 14.01.2015 року. ( а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 107 Лісового Кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] збитки, завдані незаконною порубкою в сумі 199,64 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати.

Outcome: approved