Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

15.01.2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання договору на виготовлення та встановлення ПВХ конструкцій (металопластикових вікон) та металевих дверей, стягнення заборгованості за договором в сумі 13000 грн., неустойки за невиконання умов договору в сумі 1547 грн., посилаючись на те, що між ним та відповідачем 03.08.2013 року був укладений письмовий договір № 1638 на виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій (металопластикових вікон Win Open) та дверей металевих ТР-С21. Вартість робіт за даним договором становила 13000 грн. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу передплату в розмірі 100%. Термін виконання зазначеного договору 31 робочих днів з моменту перерахування коштів. Відповідач ухиляється від умов договору, віконні блоки та двері в житлі позивача не поставлені, у добровільному порядку повернути передплату відповідач відмовляється. Неодноразові звернення до відповідача виконати замовлення, а потім розірвати договір та повернути кошти відповідачем ігноруються, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач до судового засідання надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач викликався до суду рекомендованим листом. Але, з довідки поштового робітника про причини невручення на рекомендованому листі вбачається, що лист повернутий у зв'язку зі спливом терміну зберігання. Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендований лист з судовою повісткою на пошті є відмовою останнього одержати судову повістку. Частина 8 ст. 76 ЦПК України передбачає, що у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, ні повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно письмового договору № 1638 на виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій (металопластикових вікон Win Open) та дверей металевих ТР-С21 від 03.08.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вартість робіт становить 13 000 грн. (а.с.4). Позивач відразу, 03.08.2013 року, сплатив відповідачу передплату в розмірі 100% в сумі 13 000 грн., що підтверджується свідченнями на договорі, записаними та скріпленими підписом та печаткою відповідача та позивача. (а.с.4). Відповідно до умов п. 3.2 договору відповідач зобов*язався виготовити та доставити замовлення протягом 31 робочого дня з моменту перерахування коштів. Згідно до п. 4.2 договору, у разі невиконання виконавцем п. 3.2. із власної вини виконавця, зобов*язується виплатити неустойку в розмірі 1% вартості цього договору за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Дія вказаного договору була закінчена 16 вересня 2013 року, тобто 31 робочих дні. Вартість договору згідно до п. 2.1 становить 13000 грн., тобто 1 % вартості договору становить 130, 00 грн. На 10.01.2014 рік кількість прострочених календарних днів складає з 16.09.2013 року по 10.01.2014 рік - 119 днів. У даному випадку предметом неустойки є грошова сума 1 547, 00 грн. (130, 00 грн. Х 119днів), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач за умовами договору одразу сплатив відповідачу 13000 грн., які до теперішнього часу відповідачем йому не повернуті, тому дана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення договору між позивачем та відповідачем та факт невиконання останнім своїх зобов'язань за умовами договору, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість задоволення позову про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми по договору № 1638 від 03.08.2013 року в розмірі 13000 грн. та суми неустойки за несвоєчасне виконання умов договору за період з 16.09.2013 року по 10.01.2014 рік в розмірі 1547 грн. При задоволенні вимог позивача, за правилами ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо його звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави стягненню підлягають витрати на судовій збір у сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved