Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

12 травня 2017 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Маяківською сільською радою Слов'янського району Донецької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти, суперечки, спільне життя між ними стало неможливим та нестерпним. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року справа №2/243/1392/2015, шлюб між сторонами було розірвано. На теперішній час діти мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач дітям матеріально не допомагає, дітей не відвідує. В липні - серпні 2017 року позивач має намір направити сина - [PERSON], тимчасово виїхати за межі країни, до Італії на оздоровлення та відпочинок дитини. Строки поїздки - з 17 липня по 31 серпня 2017 року. Організацією поїздки займається МГО «Спілка Молоді Київщини», куди вона зверталася за допомогою в оздоровленні дітей. Для виїзду за кордон дитини необхідно отримати згоду на це обох батьків, оскільки відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідач не бажає без будь-яких поважних та обґрунтованих причин належним чином оформити свою згоду на перетинання кордону їх дитиною - [PERSON], [INFO]. Без згоди батька отримати дозвіл на виїзд на межі України та перетинання кордону неможливо, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На теперішній час, позивач має можливість відправити дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, до Італії. Крім того, [PERSON] навчається у 4 класі, вивчає іноземні мови та подорож за кордон може сприяти його мовних здібностей. Просить суд, надати дозвіл [PERSON], який народився [INFO] року в м. Слов'янську Донецької області, на тимчасовий виїзд за межі України в складі туристичної групи із України в Італію та інші країни Шенгенської угоди і Європи, термін з 15 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року, без згоди батька [PERSON], та надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду [PERSON] за межі України без згоди батька. Позивач [PERSON], про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача - адвокат Неминущій Г.Л., який діє на підставі Договору про надання адвокатських послуг від 19 грудня 2016 року (а.с.9), у судове засідання не з'явився. 18 травня 2017 року до суду надав Заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, що направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с.15). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 22 травня 2017 року від представника третьої особи надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та винести рішення на розсуд суду (а.с.14). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки і піклування Слов'янської міської ради Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого 12 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно Заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 квітня 2015 року справа №2/2355/15-ц, шлюб, зареєстрований 12 жовтня 1995 року Маяківською сільською радою Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 7, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], розірвано. Місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], визнано разом з матір'ю [PERSON] (а.с.8). З Листа № 27 від 03 травня 2017 року Міжнародної Громадської Організації «Спілка молоді Київщини» вбачається, «Спілка молоді Київщини» - міжнародна, молодіжна, громадська організація. На протязі двадцяти семи років проводить роботу по організації оздоровлення та відпочинку дітей за кордоном, а першу чергу, дітей які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітей - сиріт, дітей - інвалідів, дітей з багатодітних та малозабезпечених сімей, дітей із зони АТО та дітей, батьки яких були учасниками бойових дій у зоні АТО. «Спілка молоді Київщини» отримала запрошення від італійської асоціації «I Bambini dell'Est» м. Мілан Італія, президентом якої є [PERSON], для дитини [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON], належним чином оформила нотаріальний дозвіл на поїздку для оздоровлення та відпочинку свого сина, батько дитини [PERSON], не надав належним чином оформлений у нотаріуса дозвіл (а.с.7). Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У ст. ст. 3, 6 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як встановлено в судовому засіданні сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю [PERSON], відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Позивач бажає з 15 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року тимчасово відправити сина за межі країни - до Італії, для його оздоровлення та відпочинку, але отримати на це офіційний дозвіл від відповідача не має згоди. Суд вирішуючи позовні вимоги про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за межі України з 15 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року, без згоди відповідача, враховує, що виїзд дитини за межі України сприятиме всебічному та гармонійному розвитку, розширенню кругозору, та розвитку мовних здібностей, тому відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Що стосується вимоги позивача про надання їй дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду її сина за межі України в період з 15 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи цю вимогу, позивач посилалася на ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», відповідно до якої документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Між тим, вказана норма Закону на теперішній час викладена в редакції Закону України № 1474-VIII від 14 липня 2016, якою виключено із переліку документів, що надають право на виїзд з України, проїзний документ дитини. Також, з 01 квітня 2015 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 682 втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», якими було передбачено, що за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п.1, п.2, п.3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07.05.2014 року, право на виїзд з України і в'їзд в Україну дає паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який має право отримати кожен громадянин України. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років. Відповідно до п.20 вказаного Порядку оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється: 1) особі, яка досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі її особистої заяви-анкети; 2) особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. З огляду на приведені норми, вимога позивача щодо надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон без згоди батька є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: partial