Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

14.06.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 25 грудня 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №85. Від цього шлюбу мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] . Як слідує далі з позову, з травня 2021 року вони з відповідачем припинили подружні стосунки, та ведення спільного господарства. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей. В позові зазначила також про те, що угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між мною та відповідачем не досягнуто. Стан здоров`я, та матеріальне становище відповідача, дозволяють утримувати спільних дітей. Відповідач офіційно працює у ФОП [PERSON] , отримує заробітну платню, отримує прибуток з підсобного господарства, має рухоме та нерухоме майно. Інших дітей відповідач не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Прохає стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Гуляйполе, Гуляйпільського району. Запорізької області, Україна, на її користь аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 05.10.2021 року надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, прохав розгляд справи проводити без його участі (а.с. 27). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Мирне Гуляйпільського району Запорізької області, паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий 31.01.2005 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4) та за даними позову мешкає за цією ж адресою. Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Гуляйполе Запорізької області, паспорт громадянина України № [NUMBER] виданий 25.02.2019 року, орган видачі 2327 (а.с. 6). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №11-11/680 від 12.03.2019 року, виданою Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради (а.с. 7) та інформації Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради №1109/11-11 від 17.06.2021 року (а.с. 7, 13). Шлюб між сторонами було укладено 25.12.2004 року, про що видано відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 25.12.2004 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей, що підтверджується копією свідоцтва про народження: [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 15.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 9), та копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 08.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 10). Батьком дітей зазначений відповідач - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у заяві про визнання позовних вимог, відомостей про свій незадовільний стан здоров`я чи будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо стягнення аліментів, не повідомив. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, працевлаштований, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем [PERSON] у заяві про визнання позовних вимог не зазначено, тому суд вважає, що останній, на теперішній час, має можливість сплачувати аліменти на двох дітей саме у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Також, взявши до уваги те, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про матеріальне їх забезпечення між сторонами не досягнуто, діти на теперішній час, перебувають на утриманні позивача, яка також має обов`язок щодо утримання своїх дітей, тому суд вважає за необхідне заявлений позивачем позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивач звернувся до суду із позовною заявою 14.06.2021 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дітей потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved