overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

12 червня 2018 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], до ПП «АВТЕХ» та ПП «КОНСАЛ-ДІ» про визнання договорів недійсними та стягнення коштів, і постановлено рішення, яким вимоги позивачки задоволено повністю. Під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою з розрахунку витрат на правову допомогу, складеною адвокатом [PERSON] (а. с. 7), витрати на правову допомогу складають 3800 грн, які були сплачені адвокату позивачкою, що підтверджується відповідною квитанцією від 24 грудня 2017 року (а. с. 20, зв.бік). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Відтак, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки 3800\~грнв рахунок витрат на правову допомогу. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

12 червня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання шлюбу. Посилався на те, що він 04 червня 1993 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 940, зареєстрував шлюб з відповідачем. Мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначав, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З лютого 2011 року проживають окремо. Просив, шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON] розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Установлено, що 04 червня 1993 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 940. Сторони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки з лютого 2011 року, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

12 червня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] року померла мама позивача [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1,56 та, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] заповіту не складала, тому спадщина відкрилася за законом, позивач є сином померлої та відповідно спадкоємцем за законом 1-ої черги, інших спадкоємців котрі могли би претендувати на спадщину не має, з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ніхто не звертався. 31 травня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. з питанням видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті матері, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що належало [PERSON], померлій [INFO] року, яка проживала в [ADDRESS] в зв'язку з тим, що позивач згідно поданих документів спільно не проживав і не був зареєстрований із [PERSON] та звернувся до нотаріальної контори після спливу строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки хворів, а тому звернувся до суду та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив задовольнити позов у підготовчому засіданні, оскільки відповідач позов визнає. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав відзив на позовну заяву, в якому вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини і просить справу розглядати без його участі. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

12 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 листопада 2001 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1265. В шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказує, що через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства подружні стосунки погіршилися. Шлюб на даний час існує формально. Переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, а тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає повністю. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №058048 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №1265 (а.с. 4). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 11,12). Судом встановлено, що сторони на даний час спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, останні дійшли спільної згоди щодо доцільності розірвання шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

12 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 19 лютого 2011року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодний. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 19 лютого 2011 року та зареєстрували свій шлюб у Виконавчому комітеті Грузько-Зорянської селищної ради Гірницького району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 4 (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

12 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 01.08.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. Мають неповнолітнього доньку [PERSON], 2016 року народження. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинено у квітні 2017 року, до чого призвела відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на сімейні відносини та обов'язки, часто виникаючі сварки. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 вересня 2018 року за клопотанням відповідача подружжю надавався строк для примирення терміном до 05 жовтня 2018 року. Позивач [PERSON]. до підготовчого судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред'явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01 серпня 2015 року, актовий запис № 366. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на визнання пред'явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що наданий судом строк для примирення подружжя не призвів до дієвого результату і судом вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

12 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 15 лютого 2014 року. З осені 2016 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

12 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 20.12.1989 року в с. Кутище Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 20. Позов обґрунтовується тим, що 20.12.1989 року сторони уклали шлюб. В шлюбі народилась донька, яка на даний час вже повнолітня. Шлюб між ними тривалий час існує формально. Ще коли вони проживали разом відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки та конфлікти, а в 1998 році залишив сімю та проживав окремо. З того часу вони не спілкуються, не підтримують жодних відносин. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а примирення є неможливим. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечує. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, \~ дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. З свідоцтва про шлюб серії І-НМ №470264 від 20.12.1989 року встановлено, що 20.12.1989 року сторони уклали шлюб. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~статті 110 Сімейного кодексу України\~визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2\~статті 112 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально. За наведених вище обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

12 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS], з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі за вищевказаною адресою не проживають без поважних причин з 2005 року та не сплачують нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду сповіщались через оголошення на офіційному веб-сайті Cудової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в [ADDRESS], власником якої є позивач. Відповідно до акту від 15.05.2018, затвердженого керуючим ОЖБК м. Чернігова, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не мешкають з 2005 року за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважних причин відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад один рік судом не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратила право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

12 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 02 грудня 1977 року у відділі по м.Братску Центрального адміністративного округу управління служби ЗАГС Іркутської області, актовий запис № 135, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з січня 1997 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 02 грудня 1977 року у відділі по м.Братску Центрального адміністративного округу управління служби ЗАГС Іркутської області, актовий запис № 135, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СТ № 713247 (а.с.18). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони з січня 1997 року подружжя спільного господарства не веде, спільним побутом не пов'язано, майновий спір відсутній. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved