overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

13.03.2014 р. позивач звернувся до суду з дійсним позовом та просив визначити йому додатковий строк достатній для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON], який помер [INFO], посилаючись на те, що причиною пропуску строку прийняття спадщини була довготривала хвороба його матері (з травня 2013 року), внаслідок якої 25.01.2014 р. вона отримала першу групу інвалідності. Позивач також вказав, що померлому батькові належала квартира [ADDRESS], а спадкоємців крім нього (першої черги) не має тому, що його батьки не перебували у законному шлюбі. Тому, він змушений звернутися до суду з дійсним позовом і просить визнати причину пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті батька поважною. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, дав пояснення аналогічні доводам викладеним у позові. Представник відповідача - Станично-Луганської селищної ради, позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, з наступних обставин. У відповідності до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] та мав у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 7, 8-9). Також підтверджено документально, що матері позивача - [PERSON] 23.01.2014 р. встановлено перша група інвалідності (а.с. 10-12, 13). Представлені докази переконали суд в тому, що позивач є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті спадкодавця - [PERSON], строк на прийняття спадщини пропустив з поважної причини та йому варто визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

13.03.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 3-4 об.), в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 25081,16 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 15.10.2013 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 20579,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим станом на 11.02.2014 р. виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складає 25081,16 грн. В судове засідання 29.04.2014 р. представник позивача не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 43). В судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву, в якій визнала позов у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 44). З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.10.2013 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 20579,51 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-21). Банк свої зобов'язання виконав. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим станом на 11.02.2014 р. виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складає 25081,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 17200 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 455,67 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 5754,92 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1170,53 грн. (а.с. 5-5 об.). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Статтею 628 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

13.03.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу(а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.2003 р. зареєстровано шлюб з відповідачкою. Мають трьох повнолітніх дітей. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинили своє існування. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати не стягувати. Причини неявки відповідачки не відомі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивач просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

13.03.2015 позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 21.01.1995 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ними, але знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони 21.01.1995 року уклали шлюб, про що виконкомом Новоселівської сільської ради Тельманівського району Донецької області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1 (а.с.3). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ними, але знаходиться на утриманні позивачки (а.с.2). Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180 - 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

13.03.2015 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона 16.03.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя в них народилась донька [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона змушена звернутись в суд. Просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позов, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася 04 травня 2014 року, її батьками є сторони по справі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, відсутність у платника на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, інших обставин, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи 13.03.2015 року, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Із відповідача слід також стягнути в користь держави судовий збір в сумі 243,60 (двісті сорок три гривні шістдесят копійок)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

13.03.2015 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що в неї з відповідачем від спільного подружнього життя народився син [PERSON], 14.04.2010 р. Шлюб між ними в органах ДРАЦС не був зареєстрований. Відповідач визнає сина своєю дитиною, проте протягом останього року участі у вихованні не приймає, ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому вона змушена звернутись в суд. Уточнивши позов, просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього - сина [PERSON],[INFO], у розмірі ? частки всіх його доходів(заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, який, будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] народився 14.04.2010 року, його батьками є сторони по справі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, відсутність у платника на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, інших обставин, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із відповідача слід також стягнути в користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

13.03.2015 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 р. до 28.11.2014 р. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син мешкає разом з нею та є інвалідом з дитинства. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті на підставі ч.9 ст.74 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження - а.с.6. Згідно медичного висновку № 116 від 18.11.2014 року [PERSON] є інвалідом з дитинства в віці до 18 років - а.с. 7. Згідно довідки № 129 від 12.03.2015 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] за однією адресою -а.с.9. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

13.03.2015 р. до суду подано заяву, в якій заявник просив встановити факт належності документів, а саме: довідки з прокуратури Луганської області на ім'я [PERSON] №11-1100вих-14 від 12.11.2014р.; диплому Східноукраїнського державного університету на ім'я [PERSON] серії [NUMBER]; трудової книжки на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] - [PERSON] [INFO], зазначена розбіжність перешкоджає реалізації оформлення пенсійного забезпечення. Довірена особа заявника в судове засідання не з'явилася, письмово просив справу розглянути без нього, вимоги задовільнити повністю. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів суд визнає за необхідне заяву задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON], [INFO] на ім'я якого видано довідку з прокуратури Луганської області №11-1100вих-14 від 12.11.2014р., диплом Східноукраїнського державного університету серії [NUMBER], а також трудову книжку серії [NUMBER] та [PERSON] [INFO] на ім'я якого видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], від 24 липня 2014 р., є однією і тією ж особою. Зазначені правовідносини регламентуються п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, якщо прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки [PERSON], [INFO] на імя якого видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], від 24 липня 2014 р. та [PERSON] [INFO] на ім'я якого видано довідку з прокуратури Луганської області №11-1100вих-14 від 12.11.2014р., диплом Східноукраїнського державного університету серії [NUMBER], а також трудову книжку серії [NUMBER], є однією і тією ж особою але через написання її ім'я по-батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]» зазначена розбіжність не дає можливості для оформлення пенсійного забезпечення, то, за відсутності іншого визначеного законом порядку встановлення цього факту, факт належності йому зазначених документів необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: 1.Дипломом Східноукраїнського державного університету про вищу освіту серія [NUMBER]; 2.Довідка з прокуратури Луганської області №11-1100вих-14 від 12.11.2014; 3.Свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 26.12.1997р.; 4.Трудова книжка на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] від 19.06.2001р.; 5.Копією паспорта на ім'я [PERSON]; 6.Копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 29.07.2014р. на ім'я [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ 13.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по цивільній справі за його позовом до ТОВ Матеріальні ресурси м. Київ про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно. В заяві до суду заявник вказав, що при ознайомлені з рішенням суду від 18.07.2013 року, було виявлено що одну із вимог не було задоволено, а саме не враховано навіси, які єдиним майновим комплексом. Відповідно до ст. 220 ч. 1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне задовольнити дану заяву і постановити додаткове рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ Матеріальні ресурси м. Київ про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

13.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2011 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №212. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили в листопаді 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 30.07.2011 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.3. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], - а.с.4. Шлюбні відносини припинили в листопаді 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

13.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2011 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №212. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили в листопаді 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 30.07.2011 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, а.с.3. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], а.с.4. Шлюбні відносини припинили в листопаді 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved