Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до Орджонікідзевського відділу виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про зняття арешту. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя був виданий виконавчий лист №2-1045 від 31.03.2008 року. 29 листопада 2013 року постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №27685088 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. На даний час виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа завершено та виконавчий лист повернуто стягувачу [PERSON], згідно її письмової заяви про повернення виконавчого документа та відсутності претензій зі сплати по аліментам. В квітні 2014 року у нотаріуса йому стало відомо, що на належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, для забезпечення виконання рішення про стягнення аліментів. У відділі ДВС йому повідомили, що зняти арешт з майна немає можливості, оскільки виконавче провадження завершено та порадили звернутися до суду. Таким чином залишення арешту на його майно після закінчення виконавчого провадження та відсутності необхідності примусового виконання рішення, позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої майнові права. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS], який був накладений постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №27685088. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Циклаурі К.В., яка на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням провести судове засідання без участі представника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1045 виданого 31.03.2008 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), у зв'язку з виникненням заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці, був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON], що підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 листопада 2013 року. З заяви [PERSON] від 05 червня 2014 року на ім'я начальника Орджонікідзевського ВДВС вбачається, що [PERSON] претензій до [PERSON] по аліментам не має та просить повернути виконавчий лист без подальшого виконання. Відповідно до постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 06 червня 2014 року №27685088, виконавчий лист №2-1045 від 31.03.2008 р. виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) повернутий стягувачу, згідно її письмової заяви від 05.06.2014 року про повернення виконавчого документа та відсутності із сплати аліментів. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 2011 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., та витягу про державну реєстрацію прав від 31.03.2011 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи той факт, що заборгованість по аліментах у позивача відсутня, а арешт з рухомого та нерухомого майна, належного позивачу на праві власності, державним виконавцем не знято, суд вважає, що наявність арешту на все рухоме та нерухоме майно позивача, порушує його право власності щодо розпорядження зазначеним майном. Відновлення порушеного права власності у даному випадку можливе шляхом звільнення майна з-під арешту. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про зняття арешту з квартири [ADDRESS], накладеного постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ від 29 листопада 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Враховуючи наведене,

Outcome: approved