Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконним та скасування наказ про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що у 1989 році його прийнято на посаду вчителя географії, заступника директора з навчально-виховної роботи, а з 2000 року - директор ліцею. 19 вересня 2014 року наказом № 885к його звільнено з займаної посади за прогули відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі складених 03, 04 та 19 вересня 2014 року актів про відсутність на робочому місці та подання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, а обставини, викладені в актах про його відсутність на робочому місці невірними. Через специфіку займаної посади він об'єктивно не має можливості постійно перебувати на відведеному йому робочому місці. Після виявлення відсутності його на робочому місці не здійснено жодних заходів із з'ясування його місцезнаходження чи стану здоров'я. Вважає, що комісія, яка склала акти про відсутність, була упередженою та необ'єктивною. У результаті незаконного звільнення йому не нараховується заробітна плата, тому відповідач, при поновленні його на раніше займаній посаді, зобов'язаний виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Діями відповідача завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 гривень та пояснює стражданнями, що довелося перенести йому, зокрема порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я. Просить суд ухвалити рішення, яким: · визнати незаконним та скасувати наказ № 885к від 19 вересня 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про його звільнення, · визнати незаконним наказ № 1046к від 17 листопада 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про його звільнення, · поновити його на посаді директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва з дати звільнення, · стягнути заборгованість за заробітною платою, іншими грошовими виплатами, яка виникла станом на дату винесення судового рішення, · стягнути з відповідача 5 000 грн. моральної шкоди, допустивши негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі. У заяві про уточнення позовної заяви позивач просить: · визнати незаконним та скасувати наказ № 885к від 19 вересня 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про його звільнення, · визнати незаконним наказ № 1046к від 17 листопада 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про його звільнення, · визнати незаконним наказ № 1165к від 24 грудня 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про його звільнення · поновити його на посаді директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва з дати звільнення, · стягнути заборгованість за заробітною платою, іншими грошовими виплатами, яка виникла через вимушений прогул станом на дату винесення судового рішення, · стягнути з відповідача 5 000 грн. моральної шкоди, допустивши негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що позивач був відсутнім на роботі 02 та 03 вересня 2014 року після 13 год. 00 хв., на телефонні дзвінки начальника управління освіти та працівників управління не відповідав, письмові пояснення про відсутність на роботі надавати відмовився. Крім того, 04 вересня 2014 року позивач також був відсутній на своєму робочому місці протягом всього дня. Письмових пояснень також не надав. Представники третьої особи в судовому засіданні також заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не оспорюється учасниками судового розгляду, що [PERSON] працює ліцеї «Голосіївський» № 241 м. Києва з 1989 року на посадах вчителя географії, заступника директора з навчально-виховної роботи, а з 2000 року - директор ліцею. На виконання наказу № 529к від 03 жовтня 2011 року Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 03 жовтня 2011 року був переукладений контракт із [PERSON] з 06 жовтня 2011 року по 30 вересня 2016 року. (а.с. 65-68) Наказом № 885к від 19 вересня 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON] звільнено з роботи у зв'язку з прогулами (відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 02,03 вересня 2014 року після 13 год. 00 хв., 04 вересня 2014 року цілий день) без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 75) Наказом № 1034к від 07 листопада 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасовано наказ від 19 вересня 2014 року № 885к «Про звільнення [PERSON].». (а.с. 77) Наказом № 1046к від 17 листопада 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17 листопада 2014 року [PERSON] звільнено з роботи у зв'язку з прогулами (відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 02,03 вересня 2014 року після 13 год. 00 хв., 04 вересня 2014 року цілий день) без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 79) Наказом № 1165к від 24 грудня 2014 року Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внесено зміни до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 листопада 2014 року №1046к «Про звільнення [PERSON].» - слова та цифри «17 листопада 2014 року» у тексті наказу замінити словами та цифрами «24 грудня 2014 року». (а.с. 58) Підставою для звільнення стало подання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 09 вересня 2014 року № 100-7565, акти від 03 та 04 вересня 2014 року, акт від 19 вересня 2014 року про відмову [PERSON] надати пояснення. Вбачається, що Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація порушила клопотання щодо звільнення [PERSON] з посади директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом, порушення трудової дисципліни, відсутністю на роботі без поважних причин. Зазначено, що [PERSON] був відсутній на роботі без поважних причин 02 та 03 вересня 2014 року після 13 години, на телефонні дзвінки не відповідав, 04 вересня 2014 року - цілий робочий день, про що складено акт. Письмове пояснення про відсутність на роботі 04 вересня 2014 року надавати відмовляється, пояснюючи тим, що він знаходився в прокуратурі. (а.с. 70) Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. У відповідності до пункту 24 цієї постанови прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Пунктом 25 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку визначено, що порушення трудової дисципліни може вважатися прогулом лише за наявності вини працівника. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Правом оцінювати поважність причин відсутності працівника на роботі законом наділений суд при виникненні спору. З акту від 03 вересня 2014 року вбачається. що [PERSON] 02 та 03 вересня 2014 року після 13 год. 00 хв. був відсутній на роботі. На телефонні дзвінки начальника управління освіти Комракової М.І. та працівників управління освіти не відповідав. Секретар школи [PERSON] пояснила відсутність [PERSON] на роботі тим, що він «відлучився по справах». Позивач письмове пояснення про відсутність на роботі 02 та 03 вересня 2014 року після 13 год. надавати відмовляється. (а.с. 71) З акта від 04 вересня 2014 року вбачається, що 04 вересня 2014 року о 12 год. 08 хв. директор ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва [PERSON] відсутній на своєму робочому місці. Зі слів секретаря директора та заступника директора з навчально-виховної роботи ліцею директор в телефонному режимі до початку свого робочого дня, а це приблизно 0 08 год. 30 хв. повідомив, що зранку він перебуватиме у прокуратурі, про що по телефону повідомив начальника управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 72) Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. З акту від 19 вересня 2014 року вбачається, що у приміщенні Департаменту освіти і науки, молоді та спорту за адресою: м. Київ, бул. Т.Шевченка, 3, каб. № 406 в присутності [PERSON] переглядали та зачитували зміст наступних документів: актів, складених працівниками управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва, подання голови Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про звільнення [PERSON] у зв'язку з відсутністю на робочому місці 02, 03. Та 04 вересня 2014 року. Після цього за дорученням директора Департаменту було запропоновано позивачу в межах виконання ст. 149 КЗпП України надати письмові пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни та попереджено, що за результатами розгляду подання та відповідного пояснення [PERSON] директором Департаменту буде прийматися управлінське рішення, у тому числі, це можливо, і звільнення з займаної посади. [PERSON] надати письмові пояснення відмовився, мотивуючи тим, що він має право давати пояснення у присутності адвоката або, згідно ст. 63 Конституції України, не давати їх взагалі, та повідомив, що підійде до адвоката, який працює поряд, після спілкування з ним можливо напише пояснення. В усних поясненнях [PERSON] відзначив, що його переслідування з боку керівництва управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації розпочалися з березня 2014 року, причиною яких стала відсутність лікарняного листа за 13 березня 2014 року. (а.с. 73-74) У судовому засіданні позивач такий факт заперечував та пояснив, що надати усні чи письмові пояснення з приводу відсутності на роботі 02 та 03 вересня 2014 року не пропонували. [PERSON] зазначив, що є обґрунтовані обставини відсутності його 04 вересня 2014 року на робочому місці, що легко перевіряються. А також відмітив, що звільнення було проведено з грубим порушенням чинного трудового законодавства. Не було утворено комісії, яка б зафіксувала його відсутність на роботі та не виконання ним службових обов'язків. Під час винесення наказу про звільнення адміністрацією навчального закладу не було надано жодних документів, що свідчили б про ці порушення. На думку позивача, він, перебуваючи в прокуратурі 04 вересня 2014 року, захищав інтереси ліцею. Отже його відсутність на робочому місце - не прогул, а звільнення з посади - це порушення чинного законодавства. На підтвердження своїх вимог у судовому засіданні сторона позивача посилалась на покази свідків. Так, допитана судом у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що працює в управлінні освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. 02 та 03 вересня 2014 року позивача не було на роботі після 13 год. Про відсутність позивача на роботі комісія дізналася з телефонної розмови з секретарем ліцею [PERSON] З метою перевірки факту відсутності [PERSON] на роботі комісія до ліцею не виїздила. З табелю обліку робочого часу, наданого управлінням освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що 02 та 03 вересня 2014 року [PERSON] протабельований як такий, що був на роботі. (а.с. 90) За таких обставин, суд критично оцінює доказ сторони відповідача - Акт від 03 вересня 2014 року про відсутність позивача на робочому місці та Акт від 19 вересня 2014 року про відмову позивача від надання письмових пояснень. Зазначені акти складені комісією працівників управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тобто зацікавленими особами. Стороною відповідача не заявлялось клопотань про допит в якості свідків осіб, що складали акти, викладене в яких стало підставою для звільнення позивача. Обов'язок доказування при вирішенні трудових спорів покладений на роботодавця. Крім Акту від 03 вересня 2014, який оцінено судом критично через його суперечливість з показами свідка та табелем обліку робочого часу за вересень 2014 року, інших переконливих та беззаперечних доказів відсутності позивача на роботі понад три години без поважних причин сторона відповідача суду не надала. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення [PERSON] прогулу в розумінні закону, тому підстав для звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не було. Суд також враховує, що прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин робочого дня без поважних причин, проте у судовому засіданні встановлено причини відсутності позивача на роботі - відсутність на робочому місці [PERSON] була пов'язана з присутністю його у прокуратурі, де вирішувалось питання щодо навчального закладу. Також при звільненні позивача не враховано положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України й не надано оцінку наявності проступку та його ступеню тяжкості, вини в діях працівника та заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, не враховано попередню роботу позивача, його характеристики, стаж роботи та ставлення до нього трудового колективу. Суд вважає, що в такому випадку звільнення позивача відбулось з грубим порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України. За таких обставин оспорювані накази про звільнення [PERSON] з роботи за допущений прогул без поважних причин суперечить вимогам закону, є незаконними та підлягають скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на те, що наказ про звільнення є незаконним, підлягають задоволенню й вимоги про поновлення позивача на посаді директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва з 24 грудня 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У довідці управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 771 від 23 грудня 2014 року наведено розмір заробітної плати позивача помісячно (а.с. 53). Заробітна плата [PERSON] за останні два місяці роботи складала 6 695,11 грн. за вересень 2014 року, 5169,94 грн. за жовтень 2014 року та 7403,08 грн. за листопад 2014 року. Середньомісячна зарплата становить 6422 грн. 71 коп., відповідно середньоденна заробітна плата становить 291,94 грн. судом встановлено, що з 01 вересня 2014 року по 24 грудня 2014 року заробітна плата позивачу виплачена в повному обсязі. Таким чином, з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу - 13 робочих днів за період з 25 грудня 2014 року по день ухвалення рішення судом - 14 січня 2015 року в розмірі 3 795,22 грн. Суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки порушені її трудові права. Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 3000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає допуску до негайного виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Outcome: partial