Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

14.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом у якому прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивувала тим, що неповнолітній син протягом проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач є працездатним чоловіком, неофіційно працює і повинен утримувати дитину. Позивач надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує і прохає їх задовольнити. Також повідомила, що після розірвання шлюбу з відповідачем по справі, вона змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та обміняла паспорт. Відповідач також подав до суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 223 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], і в свідоцтві про народження дитини, батьком записаний відповідач (а.с.4). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, що спонукало позивача звернутися до суду з позовом. Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ці правовідносини регулюються ст. ст. 180, 182, 184, Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує, що відповідач працює неофіційно, є працездатним, молодим, здоровим чоловіком, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має. Суд також приймає до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2015 року складає 1032 грн. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує, що після розірвання шлюбу між сторонами по справі згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 29.12.2014 року (яке набуло законної сили20.01.2015 року) (а.с. 20), позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та отримала паспорт в якому її прізвище вказане як «[PERSON]» (а.с.21).

Outcome: approved