Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

12 жовтня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3930,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 25.09.2015 року має заборгованість 94907,83 грн, що складається з 3925,08 грн. - заборгованість за кредитом, 18531,79 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2263,68 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 70187,28 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штраф 1631,03 грн. 20.01.2016 року представник позивача уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що з боржника підлягає стягненню сума заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період, відповідний загальному терміну позовної давності, з 08.10.2010 року по 08.10.2015 року. Так відповідно до розрахунку, розмір прострочення за тілом кредиту становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 3925,08 грн., розмір % стави в день дорівнює 0,54%,т.ч., ума заборгованості по відсоткам з розрахунку 3925,08 грн.*0,54%*1825 днів/100 складає 38681,66 грн. Представник позивача просив стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 08.10.2010 року по 08.10.2015 року у розмірі 38681,66 грн., а також судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі викладених в позовній заяві обставин. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх безпідставними та просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3939,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії договору (а.с. 6-10). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року. Рішення набрало законної сили 29.12.2015 року. (а.с. 50). Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська послався на те, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору №DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року закінчився 30.07.2009 року, т.ч. позовна давність сплинула 30.07.2012 року, з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість виникла з 02.09.2007 року, однак позивач звернувся із позовом до суду лише в 2013 році, та із заявою про поновлення пропущеного строку не звертався. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст.267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, ж підставою для відмови у позові. Враховуючи той факт, що рішенням суду, що набрало чинності, встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №DNXRRX01510415 від 30.07.2007 року, а також наявність заяви представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed