Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

14.09.2020 року ОСББ «Курузова-11» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за внесками по утриманню будинку та прибудинкової території. В позові позивач зазначив, що 22.04.2020 року на підставі заяви ОСББ «КУРУЗОВА 11» Хортицьким районним судом м.Запоріжжя був виданий судовий наказ 2-н/337/205/2020 про стягнення з [PERSON] заборгованості за внесками на обслуговування та управління будинку в сумі 7586 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі 210 грн. 20 коп. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.05.2020 року за заявою [PERSON] судовий наказ 2-н/337/205/2020 скасований, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком станом на 31.07.2020 року у сумі 6309 грн. 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 955 грн. 18 коп., 3 % річних від суми заборгованості у розмірі 508 грн. 86 коп., судовий збір 2102 грн. та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 23.09.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. 21.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому вона зазначила, що зверталася до голови ОСББ «Курузова-11» для реструктуризації заборгованості, але таке звернення не дало позитивних наслідків. Вважає, що сума заборгованості, вказана у позові, є завищеною, розрахунок наданий позивачем є неналежним доказом, договір про надання послуг з нею не укладався. Крім того позивачем не наданий детальний опис робіт виконаних адвокатом. Також просить при прийнятті судом рішення, вирішити питання про розстрочення виконання рішення суду. Позивач не скористався можливістю наданою ст. 179 ЦПК України, відгук на відзив відповідача суду не надав. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її адвокат Трофимова Г.М. у судове засідання не з`явилися, поважну причину не явки суду не повідомили, про розгляд справи у Хортицькому районному суді м.Запоріжжя обізнані, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачка та адвокат, не з`явилася до суду без поважних причин, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з наступним. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку входить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання, крім іншого, має право відповідно до законодавства та статуту: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте всупереч даної норми закону, Відповідачі не виконують своє зобов`язання щодо сплати внесків на утримання будинку. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири, що перебуває у його власності. Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. У відповідності до п.17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкової територією, затвердженими Постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року, власники квартир зобов`язані щомісячно вносити плату за обслуговування та ремонт будинку. Відповідно до п. 2 розділу 2 Статуту ОСББ «Курузова-11» співвласник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 10.01.2020 року, ОСББ «Курузова-11» є зареєстрованим та йому надано ідентифікаційний код 40592284 (а.с.21). Відповідно до Статуту, метою створення ОСББ «Курузова-11» є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та Статутом. Зазначене ОСББ «Курузова-11» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку та діє на підставі Статуту (а.с. 18-20). Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 22.09.2020 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] з 11.07.1990 року по теперішній час (а.с.26). Як вбачається з протоколу загальних зборів членів ОСББ «Курузова-11» № 4 від 01.04.2017 року, зборами встановлена сума внесків по управлінню будинком та прибудинкової території у розмірі 4 грн. 09 коп. за 1 м.кв. (а.с.23). Згідно розрахунку заборгованості від 31.08.2020 року, за адресою [ADDRESS] (площа 53 кв.м.), за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року були нараховані належні до сплати внески по управлінню будинком та прибудинкової території на суму 6936 грн. 64 коп., за вказаний період відповідачкою внесена в якості оплати послуг сума 868 грн. (а.с. 13). Суд приймає до уваги розрахунки заборгованості за період з 31.01.2018 року по 31.08.2020 року, надані позивачем, оскільки вони складені з чітким зазначенням нарахованих сум помісячно, протягом спірного періоду, суми заборгованості з наростаючим підсумком. Суд вважає розрахунок за вказаний період належним та допустимим доказом. Щодо суми заборгованості за внесками по управлінню будинком та прибудинкової території яка утворилася, станом на 01.01.2018 року у розмірі 241 грн. 20 коп., варто назначити наступне. Даний розрахунок заборгованості, як належний доказ, суд не сприймає, оскільки позивачем не зазначено за який саме період утворилася вказана заборгованість, та така сума виходить за межі періоду, заборгованість за який просить позивач стягнути з відповідачки. Враховуючи нарахуванні за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року внески по управлінню будинком та прибудинкової території на суму 6936 грн. 64 коп. та сплачені відповідачкою суми, в загальному розмірі 868 грн, заборгованість відповідачки по управлінню будинком та прибудинкової території за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року складає 6068 грн. 64 коп., яка підлягає стягненню у судовому порядку. В іншій2 частині зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Отже, оскільки відповідачка має заборгованість по оплаті послуг по управлінню будинком та прибудинкової території у розмірі 6068 грн. 64 коп., позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року. Зокрема ,статтею 625 ЦК України, врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних від простроченої суми виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення. Таким чином, згідно суми заборгованості з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачки 3 % річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року та надає розрахунок такої заборгованості, виходячи з суми 6309 грн., що становить суму 508 грн. 86 коп. Враховуючи, що за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року заборгованість відповідачки по управлінню будинком та прибудинкової території складає 6068 грн. 64 коп., тому необхідно проводити нарахування 3 % річних від вказаної суми. Згідно нарахувань та оплати послуг ОСББ «Курузова-11», за період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року сума заборгованості [PERSON] складає 2167 грн. 24 коп., тому 3% річних від простроченої суми становить 65 грн. 02 коп.; за період з 01.01.2019 року по 01.01.2020 року сума заборгованості складає 2601 грн. 24 коп. - 3% річних від суми заборгованості становить 78 грн. 04 коп., за період з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року сума заборгованості складає 1300 грн. 16 коп.- 3% річних становить 39 грн. 01 коп.., а всього 3 % річних від простроченої суми складає 182 грн. 07 коп., саме вказана сума підлягає стягненню з відповідачки. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача втрат від інфляції за прострочення сплати процентів за період з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року в розмірі 955 грн. 18 коп. варто зазначити наступне. Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. На підставі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. На підставі внесених до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» змін 24.12.2015 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Як вбачається з наданого суду розрахунку інфляційних втрат, індекс інфляції за вказаний період не перевищує граничній поріг встановлений ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тобто 103%, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат, варто зазначити наступне. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009,п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу та надає попередній орієнтовний розрахунок витрат, який складається з суми судового збору за подання позову - 2102 грн., вартість складання позовної заяви про стягнення боргу та додаткових документів - 500 грн., та участь у судових засіданнях представника, орієнтовно 2 засідання по 400 грн., а всього 3402 грн. (а.с.14). Але матеріали справи не містять доказів укладання між ОСББ «Курузова-11» та фахівцем в області права- адвокатом, договору про надання правової допомоги. Крім того, суду не наданий опис робіт, виконаних такою особою, акт прийому- передачі робіт або інші документи, які б підтверджували оплату суми правничої допомоги. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки витрат пов`язаних із отриманням професійної правової допомоги такими, що не підлягають задоволенню. Згідно матеріалів справи позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн., що підтверджується квитанціями, які приєднані до матеріалів справи. Враховуючи, що сума позову складає 7773 грн. 88 коп., позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на загальну суму 6250 грн. 71 коп., тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно до частини задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1690 грн. 15 коп. Крім того, відповідачка у відзиві на позов, просить розстрочити виконання рішення суду строком на 24 місяця, але жодних підстав, які були б взяті судом до уваги, в тому числі у щодо її неплатоспроможності, позивачка суду не вказала, та будь-яких доказів, звертаючись до суду з таким клопотанням, не надала, а тому клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Outcome: partial