Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона як працівник та член колгоспу ім. газети «Сільські вісті» за рішенням загальних зборів вселилася разом зі своєю сім»єю до житлового будинку [ADDRESS], де і проживає натепер. З 1982 року вона зареєстрована в цьому будинку, вартість якого становить 138325 грн, розпоряджається ним відкрито як власник більше 10 років, несе витрати по його утриманню та проводить ремонти. Колгосп як юридична особа не існує, його правонаступники та будь-які дані про передачу будинку відсутні. Приватний нотаріус відмовила їй у посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього, тому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на спірний житловий будинок, в разі задоволення позову судові витрати покласти на неї. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 16.05.2016 року до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач - сільський голова позов не визнав повністю. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того, доповнила, що сільський голова роз'яснював їй порядок приватизації житла. В судовому засіданні сільський голова Середівської сільської ради Згурівського району Київської області пояснив, що спірний житловий будинок перебуває на балансі сільської ради. Позивач має право оформити своє право власності на житло шляхом його приватизації у встановленому порядку, а не шляхом визнання права власності за набувальною давністю. В судовому засіданні третя особа пояснив, що він вселився в будинок як член сім»ї наймача [PERSON], з якою перебував у шлюбі до квітня 2016 року. Протягом п'яти років він проживає за іншою адресою, проте щодня приходив до спірного будинку, який вважає основним місцем свого проживання, де має власну кімнату, яку замикає на замок. Іншого житла він не має. Проводив ремонт у спірному будинку шляхом скління вікон. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у житловому будинку [ADDRESS] з 1986 року, який зареєстрований у погосподарській книзі Середівської сільської ради Згурівського району Київської області, та позивач є користувачем житла та головою цього домогосподарства (а.с.14-23, 26 - копії погосподарських книг та довідки). На цей будинок виготовлений технічний паспорт, вартість спірного будинку становить 138325 грн (а.с.5-9 - копія технічного паспорта). Позивач не має правовстановлюючого документа на будинок, у зв'язку з чим Приватний нотаріус Згурівського районного нотаріального округу Київської області Ківало І.В. відмовив позивачу в оформленні договору купівлі-продажу спірного будинку (а.с.27 - відмова). Спірний житловий будинок перебуває на балансі у відповідача, тобто у комунальній власності на підставі акту приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність від колгоспу ім. газети «Сільські вісті» (а.с.35, 36, 37 - довідка, копія акту з додатком). У цьому будинку був зареєстрований [PERSON] як член сім»ї наймача, шлюб позивача з яким було розірвано заочним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 24.03.2016, яке набрало законної сили 11 квітня 2016 року (а.с.47-48 - копія рішення). Судом достовірно встановлено, що позивач, проживаючи у спірному будинку з 1986 року, володіла цим майном на законних підставах як наймач будинку. Позивач, вимагаючи визнання за нею права власності на спірний будинок, посилається на те, що факт її проживання у цьому будинку з 1986 року та ліквідація колгоспу тягне за собою набуття права власності на підставі ст. 344 ЦК України. За положеннями ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (ст. 345 ЦК України). Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні позивач не довела наявності необхідних умов для задоволення судом вимог про визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України, оскільки спірний будинок перебуває на балансі у відповідача, позивач володіє майном з волі власника і завжди знала, хто є його власником. Таким чином, позивач обрала невірний спосіб захисту, який не відповідає специфіці правовідносин, що склались стосовно спірного майна. Позивач має підстави для набуття права власності на будинок шляхом його приватизації. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed