Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

13 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 01 травня 1988 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та сторони мають від шлюбу двох доньок: [PERSON] та [PERSON]. Зазначила також, що з квітня 2016 року відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивач вимушена самостійно їх забезпечувати. Посилаючись на те, що [PERSON] не бажає добровільно брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньок, є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу, інших утриманців не має, при цьому постійного офіційного заробітку не має, позивач вважала, що є підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги повністю. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.05.1988 року Нерушайською сільською Радою Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №07 (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], неповнолітньої [PERSON], [INFO], а також малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.5-8). З довідки виконкому Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 05.09.2016 року №804 слідує, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що на утриманні позивача перебувають неповнолітні та малолітні діти [PERSON] та [PERSON], при цьому [PERSON] є батьком цих дітей та повинен брати участь в їх утриманні, беручи до уваги згоду відповідача з розміром аліментів та відсутність доказів в матеріалах справи на підтвердження наявності у [PERSON] офіційного працевлаштування та стабільного регулярного доходу, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved