Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

12 травня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом. В обґрунтування позову зазначено, що 23 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номера, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Узяті на себе зобовязання за договором [PERSON] не виконувалися належним чином у звязку з чим станом на 31 березня 2016 рік утворилася заборгованість у розмірі 11\~084,43 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 382,84 гривень, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 6885,66 гривень, нарахована пеня та комісія у сумі 3050,00 гривень, а також нараховані штрафи у сумі 250 гривень (фіксована частина) та у сумі 515,93 гривень (процентна складова). З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] на його користь вищевказану суму заборгованості у розмірі 11\~084,43 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1378,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що дійсно 23.10.2008 року на підставі заповненої анкети-заявки [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку зі встановленим на ній кредитним лімітом. Строк дії вказаної картки закінчився через рік та жодних угод про продовження строку дії вказаного кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «Приватбанком» не укладалося. Оскільки строк дії картки закінчився у жовтні 2009 року, а банк звернувся до суду з вказаним позовом лише у травні 2016 року, останнім пропущений строк позовної давності. За таких обставин просив суд застосувати положення стосовно пропуску строку давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, просив врахувати що фактично жодних кредитних договорів з позивачем [PERSON] не укладав, а заповнена ним анкета-заявка, яка долучена до позову, не є таким договором та не свідчить про наявність договірних відносини між Банком та відповідачем. На наступне судове засідання представник відповідача не зявився, причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим судом прийнято рішення про продовження розгляду справи за відсутності відповідача та його представника. Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Статтею 624 ЦК України\~передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 1 статті 207 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Як встановлено з матеріалів справи 23.10.2008 року [PERSON] подав заяву, якою підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та просив надати йому банківські послуги оформити кредитну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Своїм підписом [PERSON] підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку. Отже, [PERSON] погодився з тим, що така заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір надання банківських послуг (оформлення кредитної картки). В цей же день [PERSON] на підставі вказаної заяви отримав кредитну картку, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі заяви, що також було визнано і не оспорювалося представником відповідача в судовому засіданні. За таких обставин суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що між сторонами не був укладений договір, оскільки такі доводи спростовуються наявними матеріалами справи. За умовами вказаного договору Банком було видано [PERSON] платіжну картку із встановленим кредитним лімітом та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30 % річних (2,5% на місяць). Також, за умовами укладеного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, погашати кредит у розмірі 7% від наявної заборгованості, але не менше 50 гривень. [PERSON] взяті на себе зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно представленого позивачем письмового розрахунку його заборгованість за договором б/н від 23.20.2008 року станом на 31 березня 2016 рік становить 11\~084,43 гривень з яких: 382,84 гривень заборгованість за кредитом; 6885,66 гривень заборгованість за відсотками; 3050,00 гривень нарахована комісія; а також нараховані штрафи у сумі 250 гривень (фіксована частина) та у сумі 515,93 гривень (процентна складова). Заперечуючи проти задоволення позову представник позивача посилався на пропуску позивачем строку позовної давності щодо стягнення вказаної заборгованості за договором, про що подав відповідну письмову заяву. Згідно із ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За приписами ч.1\~ст.259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність (ст. 258 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, котра його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Згідно із\~ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України\~), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України\~стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12-ма місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, котра, в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Частиною 1\~ст.264 ЦК України\~встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3\~ст. 264 ЦК України). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, серед іншого, належати і часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Згідно представленої довідки позивачем за кредитним договором б/н від 23.10.2008 року [PERSON] було видано платіжну картку №5577212901641558 з терміном дії грудень 2011 рік; а також 15.06.2011 року видано нову платіжну картку №5577212704676967 з терміном дії до січня 2015 року. За допомогою вказаної картки №5577212704676967 відповідач здійснював різні транзакції, зокрема по сплаті в магазинах, отримання коштів через банкомати, що чітко прослідковується у виписці по особовому рахунку. З матеріалів справи вбачається, що жодна із сторін договору не проінформувала про припинення його дії. Натомість, відповідач у 2011 році отримав нову кредитну картку, термін дії якої встановлений до 01.2015 року. За даною кредитною карткою відповідачем здійснювалось зняття готівки та розрахунки за товар чи послуги і остання операція згідно виписки по особовому рахунку проведена 25 липня 2013 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 12 травня 2016 року, тобто в межах трьохрічного строку. За таких обставин доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності є безпідставними, не відповідають встановленим обставинам у справі та до уваги судом не приймаються. Оскільки відповідачем належним чином умови укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанком» не виконувалися, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 31 березня 2016 рік у розмірі 11\~084,43 гривень з яких: 382,84 гривень заборгованість за кредитом; 6885,66 гривень заборгованість за відсотками; 3050,00 гривень нарахована комісія; а також нараховані штрафи у сумі 250 гривень (фіксована частина) та у сумі 515,93 гривень (процентна складова)., вимоги позивача стосовно стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1378,00 гривень, які були понесені позивачем і підтверджені квитанціями, підлягають стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». На підставі викладеного,

Outcome: approved