Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

14.05.2020 року ТзОВ «ВЕНДОР ФІНАНС», звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту № ІФ01-00753 від 25.02.2019 року в розмірі 4000.00 грн. В обґрунтування позову ТзОВ «ВЕНДОР - ФІНАНС» вказує, що відповідно до укладеного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 4000.00 грн., строком користування на 14 днів та сплати процентів за користування кредитом за пільговою ставкою 0,001 % в день. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів у строк до 11 березня 2019 року. В порушення умов договору, відповідачем не проводилась належним чином оплата грошових коштів у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.03.2020 року заборгованість складає 32 780.56 грн . Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону,\~ причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.02.2019 року між ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] \~ було укладено договір фінансового кредиту № ІФ01-00753 і згідно даного договору останній було надано кредит в розмірі 4000.00 грн. Відповідно до умов договору, надання банківських послуг, відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач [PERSON] зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконала і станом на 01.03.2020 року, має непогашену заборгованість в розмірі 32 780.56 грн., з яких: 4000.00 грн. борг по кредиту, 28 480,56 грн. проценти за період з 25.02.2019 року по 01.03.2020 року та штрафних санкцій 300,00 грн. Відповідно до п.2.6. Договору, у разі неповернення кредиту (повністю або частково) після закінчення строку користування кредитом, позичальник сплачує проценти за користування коштами у розмірі 2% (два проценти) від суми неповерненого кредиту за кожен день користування. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено матеріалами справи відповідачці направлялось повідомлення-претензія від 10.03.2020 року про погашення заборгованості, процентах та штрафних санкціях, однак відповідачем таку проігноровано (а.с.9). Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, проценти за договором позики позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № ІФ01-00753 від 25.02.2019 року, та те, що відповідач не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, в тому числі і щодо розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджуються платіжним дорученням № 3033 від 18.03.2020 року.

Outcome: approved