Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

14.09.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вони з відповідачем з 08.09.2007 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Вільнопільською сільською радою Ружинського району Житомирської області за актовим записом №05. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на матеріальному утриманні та вихованні позивачки, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про Державний бюджет України», так як відповідач ухиляється від їх утримання в добровільному порядку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивачки визнав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08.09.2007 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дітей. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обовязку по утриманню дітей, не піклується про їх здоровя, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не є інвалідом і має можливість утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з тим, відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обовязку\~ утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їх право на достатній життєвий рівень, а тому згідно вимог ст. 183 СК України, суд виходить із рівності обовязків батьків щодо утримання дітей і вважає, що аліменти на утримання неповнолітніх\~ дітей повинні бути стягнуті з відповідача у розмірі\~ 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, а далі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Outcome: approved