Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

14.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист особистого немайнового права та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що відповідачка як посадова особа звернулася до прокуратури з заявою у якій виклала недостовірну інформацію стосовно нього, а саме, що позивач надав до пенсійного органу довідку про місце своєї праці, що не відповідає дійсності, та на підставі якої йому була призначена пенсія, у зв'язку з чим просила прокурора прийняти відповідні заходи. В подальшому позивач свої вимоги змінив та остаточно просив суд зобов'язати відповідачку спростувати недостовірну інформацію стосовно нього, шляхом звернення до прокурора Заводського району м. Миколаєва з заявою про недостовірність відомостей викладених раніше у заяві до прокурора стосовно позивача, а також просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка позовні вимоги не визнала та просила позов залишити без задоволення, як заявлений безпідставно. Також вказала, що позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки між ними вже давно склалися неприязні стосунки. Заслухав сторони та дослідивши надані документи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 30.08.2013 року позивач [PERSON], який є непрацюючим пенсіонером за віком, при ознайомлені в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з матеріалами своєї особистої пенсійної справи, побачив заяву ЖБК «Екватор-2» за підписом голови правління [PERSON] на ім'я прокурора Заводського району м. Миколаєва від 30.11.2011 року про вжиття певних заходів. Оскільки, викладені у заяві обставини, на його думку, не відповідають дійсності та є недостовірною інформацією, а саме про надання ним довідки до ПФУ про роботу в ЖБК «Екватор-2», що порушує його законні права і інтереси, то звернувся до суду з даним позовом. Як вбачається із викладеного у заяві, остання була подана до прокуратури Заводського району м. Миколаєва ЖБК «Екватор-2» і підписана відповідачкою, яка станом на 30.11.2011 року була головою правління ЖБК, на заяві стоїть кутовий штамп ЖКБ «Екватор-2» та вказаний вихідний номер № 182. Вказана заява фактично стосується перевірки діяльності колишнього голови правління ЖБК «Екватор-2» [PERSON], яка є дружиною позивача. Стосовно посилання в заяві на позивача, то як пояснила в судовому засіданні відповідачка, це було посиланням правління ЖБК як на один з можливих епізодів незаконної діяльності [PERSON], а не особисто самого позивача. Рішення про звернення до прокуратури з даною заявою приймалося правлінням ЖБК «Екватор-2», а не особисто відповідачкою, яка тільки підписала заяву як голова правління. Саму заяву в подальшому в порядку ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» було направлено прокуратурою для проведення перевірки та прийняття відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про що ЖБК повідомили відповідним листом. Доказів того, що до прокуратури зі спірною заявою звернулася відповідачка саме як фізична особа, суду надано не було і в ході судового засідання не встановлено. Згідно п. 11 Постанови Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа. Притягти до участі у справі у якості співвідповідача правління ОСББ «Екватор-2», яке на даний час є правонаступником ЖБК «Екватор-2», позивач категорично відмовився. Крім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 8-рп/2003 звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами, тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам особи. А з урахуванням викладеного, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed