Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП (а.с. 1-3). Уточнивши позовні вимоги 24 листопада 2015 року [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріального збитку кошти у сумі 19000 гривень та заподіяну моральну шкоду в сумі 500 000 гривень (а.с. 60-62). Мотивує вимоги тим, що 09.08.2012 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ -2106», д/з [NUMBER] рухався по вулиці Водопровідній в місті Одесі з боку вул. Старосінної в сторону пров. Водопровідного допустив наїзд на нього, як пішохода, коли він перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля у встановленому для переходу місці. Своїми діями відповідач порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1, 12.4, 18.1, 18.4 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому були заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово медичної експертизи мають ознаки ушкоджень середнього ступені тяжкості. Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5950 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. З вини відповідача його здоров'ю заподіяна шкода, та він поніс збитки, пов'язані з лікуванням, придбанням ліків, які необхідні йому для відновлення здоров'я. Відповідач до теперішнього часу ніякої матеріальної допомоги не надав. За власні кошти ним здійснюється лікування, загальна вартість якого складає 19 000 гривень. Крім матеріальних збитків йому завдано моральну шкоду, яка виражається в душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок пошкодження. Він інвалід ІІ групи, отримує маленьку пенсію, йому не достатньо коштів для лікування, тому він став тягарем для своєї сімї. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за ії відсутністю, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні 9 червня та 21 червня 2016 року позивач та представник позивача надали пояснення, що відтворюють зміст позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про слухання справи у його відсутність, зазначив, що згоден сплатити суму за чеками в розмірі 5000 гривень, в виплаті інших сум, що вимагає позивач заперечує. В попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що визнає позов частково 6074, 51 гривень матеріальної шкоди та 4000 гривень моральної шкоди. За клопотанням представника позивача допитана в якості свідка [PERSON], дружина позивача, яка підтвердила, що позивач, її чоловік, з вини відповідача потрапив у ДТП, йому потрібно лікування на яке у них немає коштів, оскільки вона працює вчителькою, а чоловік є інвалідом другої групи. Відповідач відмовився добровільно надати кошти на лікування. Позивач потребує операцію для зняття металевих конструкцій, що були поставлені після ДТП, у нього постійно болить голова, через що він не має можливості працювати. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та допитавши свідка, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що вироком Приморського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2013 року [PERSON] визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 5950 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року Вирок Приморського районного суду міста Одеси від 05 грудня 2013 року щодо [PERSON], [INFO] змінено. На підставі п. «в» ст. 1 «Закону України у 2014р» з подальшими змінами [PERSON] звільнити від призначеного судом покарання. Вирок набрав законної сили 20.05.2014 року. В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що «09.08.2012 року приблизно об 20 годин 40 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ -2106», д/з [NUMBER] в умовах необмеженої видимості рухався по вулиці Водопровідній в місті Одесі з боку вул. Старосінної в сторону пров. Водопровідного вкрайній правій смузі зі швидкістю 64 км/год, згідно висновку транспортно - трасологічної експертизи. Не будучі уважним, не обравши безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», що знаходяться навпроти будинку № 2 по вулиці Водопровідній в місті Одесі, не вжив певних заходів до зупинки керованого ним транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля у встановленому для переходу місці. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.4, 18.1, 18.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи від 26.02.2013 року за № 264 були заподіяні значні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини у вигляді перелому акроміального кінця правої ключиці, закритого внутрішньо-суглобного перелому зовнішнього мищєлка великогомілкової кістки правої гомілки із зсувом кісткових відламків, які згідно «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки середнього ступені тяжкості». Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у кримінальній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що з вини відповідачаз здоров'ю [PERSON] заподіяна шкода, що підтверджується вироком суду (а.с.4-8), довідками медичних закладів (а.с. 12, 13, 14, 15) та він поніс збитки, пов'язані з лікуванням, придбанням ліків, які необхідні йому для відновлення здоров'я. На підтвердження витрат на придбання ліків позивач надав квитанції, чеки, довідки (а.с.16-31, 63). [PERSON] частково визнав позовні вимоги щодо витрат на лікування та придбання медичних препаратів на суму 6074,51 гривень. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представником позивача 22.11.2016 року через канцелярію суду було надано додаткові докази на підтвердження лікування позивача та придбання медичних препаратів. Відповідно довідки КУ «ГКБ №11» [PERSON] проходив лікування з 18.07.2016 року по 05.08.2016 року, яке пов'язано з перенесеними травмами внаслідок ДТП. [PERSON] додатково поніс витрати пов'язані з лікуванням, придбанням ліків, які необхідні йому для відновлення здоров'я в розмірі 5999, 65 гривень, 72, 65 грн., 100, 92 грн., 2,29 грн., 22,55 грн., 17,19 грн, 11,45 грн., 32 грн, 8 грн., 39,86 грн, 9,30 грн., а всього 6315, 86 гривень. Таким чином, суду надано докази, які підтверджують, що позивачу було завдано матеріальну шкоду, та доведено розмір цієї шкоди в сумі 12390,37 гривень (6315,86 гривень + 6074,51 гривень = 12390, 37 гривень). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України). Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 12390,37 гривень. Що стосується відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок Дорожньо транспортної пригоди, то відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, враховуючи вищевказане та на те, що внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача здоров'ю позивача завдано значної шкоди, він отримав ушкодження середнього ступені тяжкості, а також фізичний біль та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я саме з вини відповідача, з вимог зазначених норм матеріального права витікає, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, є завищеним і підлягає частковому задоволенню. Оцінюючи вимоги про стягнення моральної шкоди, які позивач оцінив в сумі 500000 гривень, суд виходить з характеру та обсягу страждань, понесених позивачами, суд бере до уваги тривалість цих страждань, що позивач змушений проходити лікування з 2012 року по теперішній час, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 30 000 гривень. В задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Такий розмір компенсації буде відповідати дійсним обставинам справи та тяжкості моральних страждань, заподіяних відповідачем позивачу. Згідно статті 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача при подачі позову звільнено від сплати судового збору, як інваліда другої групи, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Держави у розмірі по 551,20 гривень за кожну задоволену вимогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial