overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

14.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Із позову вбачається, що 02.07.2005 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Біленьківської селищної ради м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 24. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть на протязі шести місяців. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.4/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

14.03.2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05.11.2005 року, актовий запис № 156, відділом РАЦСу Богуславської РДР Київської області. Свій позов позивачка мотивує тим, що їх сім'я розпалась через несумісність характерів сторін, стали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до напружених відносин в сім'ї, вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивачка не з'явилась, але надіслала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву, де зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить справу слухати без його участі. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити заявлений позов і шлюб між сторонами розірвати. У суді з достовірністю встановлено, що сім'я сторін розпалася, спільне господарство сторонами не ведеться та миритися сторони не бажають. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Після розірвання шлюбу позивачці залишається прізвище - [PERSON]. Судові витрати залишити за позивачкою за її клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

14.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем одружилися 07 лютого 2009 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З березня 2013 року сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння і довір'я. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, оскільки вони мають різні інтереси та погляди на життя, на примирення позивачка не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив розірвати укладений шлюб між ним та позивачкою. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 07.02.2009 року одружені. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги друг до друга. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи прийняті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв'язку із чим позовні вимоги треба задовольнити. У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

14.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей обгрунтовавши свої вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і має таку можливість. Відповідач аліменти нікому не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? долі усіх доходів відповідача, кожного місяця до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином., клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони одружилися 28.10.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? долі усіх видів заробітків (доходу) щомісяця до повноліття дітей. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

14.03.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва по вказаній вище справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 1 857,05 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн., а всього - 3100,65 грн. Судом встановлено що при ухваленні даного рішення не вирішено питання про розподіл частини судових витрат в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. 14.03.2014 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 214 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. За кожну вимогу - майнового та немайнового характеру - ним сплачено судовий збір в розмірі по 243,60 грн., що підтверджується квитанціями № 721.100.1 та №721.100.1 (а.с. 1, 2). Таким чином, враховуючи, що позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди та позовна вимога про відшкодування моральної шкоди згідно рішення від 14.03.2014 року задоволені частково, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 243,60 грн. за кожну вимогу, разом 487,20 гривень. Між тим, як вбачається з тексту рішення суду від 14.03.2014 року при його ухваленні вирішено питання про розподіл судових витрат лише частково, а саме: з відповідача на користь позивача стягнуто витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн.. При цьому, судом не вирішено питання щодо відшкодування витрат на оплату судового збору в іншій частині в розмірі 243, 60 грн.. Виходячи з цього суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

14.03.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 16.01.2007 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З серпня 2013 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що чоловік зловживає наркотичні засоби, вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні не позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 16.01.2007р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З серпня 2013 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

14.03.2014р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 28.10.2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які за згодою сторін мешкають із матір'ю. З початку жовтня 2013 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 243,60грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2011р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З початку жовтня 2010 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що після надання сторонам строку на примирення, позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

14.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.03.2015 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 34, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки не склалися з причин відсутністю взаєморозуміння, вони єдиною родиною не проживають, сумісного господарства не ведуть, подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомила, з заявою про перенесення слухання справи до суду не зверталася, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.03.2015 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 34. Дітей від шлюбу не мають. Сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть. Відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу органах РАЦС. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

14.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що сім'я розпалась через психологічну несумісність характерів, постійні суперечки в родині, втрати почуття поваги та любові один до одного. Саме це негативно впливало на їх сімейні стосунки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Посилаючись на неможливість спільного проживання позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] на з'явилася, проте на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області направила заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Третя особа [PERSON], який не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив розірвати шлюб між позивачкою [PERSON] і відповідачем [PERSON], у зв'язку із тим, що з 28.03.2015 року він проживає разом з позивачкою [PERSON] однією сім'єю. Окрім того, в своєму клопотанні [PERSON] зазначив, що позивачка [PERSON] вагітна, і він визнає себе батьком цієї дитини. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 30.11.2007 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки припинили з 17 вересня 2013 року, спільне господарство ними не ведеться. Поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, у зв'язку із тим, що позивачка проживає з іншим чоловіком [PERSON] і чекає від нього дитину, отже подальше спільне життя позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] і збереження іх шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ч.4 ст.110 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. З огляду на те, що [PERSON] визнає себе батьком дитини, якою вагітна позивачка [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки про розірвання шлюбу.

Outcome: approved