Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

14.08.2020 [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] ,\~які стягуються на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області по справі № 441/665/17 від 23.06.2017 з [PERSON] по 900 гривень щомісячно і до повноліття, та просить стягувати аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що у неї з відповідачем є спільний неповнолітній син, з\~відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Також з того часу і на момент подачі позовної заяви вона без допомоги відповідача утримує спільну дитину. Забезпечує сина всім необхідним включаючи їжу, одяг, та належні умови проживання. Це обумовлено тим, що відповідач не цікавиться сином, ні матеріальної ні моральної допомоги не надає, участі у вихованні не приймає, по аліментах виникла заборгованість в розмірі 35100 гривень. На її прохання допомогти він не реагував, зловживає спиртними напоями та повністю самоусунувся від участі в утриманні сина. Позивачка зазначає, що відповідач застосовував до неї фізичне насильство, що призвело до розірвання шлюбу. З травня 2011 року відповідач зв`язку з сім`єю не підтримує. Як вказує позивачка саме ці обставини є причиною подання позову про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка [PERSON] .. Позивачка також зазначає на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області по справі №441/665/17 від 23.06.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти по 900 гривень щомісячно і до повноліття сина, на сьогодні сума значно занижена, та не відповідає мінімальному прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. Тому просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з мотивів наведених у позовній заяві, додала, що з моменту звернення до суду відповідачем аліменти не сплачуються, заборгованість збільшилась. Відповідач зловживає спиртними напоями і взагалі не цікавиться життям дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив відповідач не подав. У зв`язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку у відсутності відповідача та на підставі наданих доказів. Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, крім того повідомлявся особисто, про що є в матеріалах цивільної справи розписка. Треті особи Служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації Львівської області та Орган опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не з`явилися подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позову, а також висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності,суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , батьком записано [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25.11.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище заявниці визначено [PERSON] ( [PERSON] ) Заочним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.06.2017 з [PERSON] (відповідача) стягнуто аліменти по 900 грн. щомісячно в користь [PERSON] (позивачки) на утримання сина [PERSON] , починаючи з 23.05.2017. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів [PERSON] має заборгованість по аліментам станом на 29.07.2020 в сумі 35100 грн. Згідно висновку комісії Зборівської райдержадміністрації Тернопільської області з питань захисту прав дитини від 17.12.2020, та рішення вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про стан її здоров`я. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.\~165\~СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дитини. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає за можливе позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його дитини [PERSON] . Відповідно ст. 8 Закону України\~Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст.\~51\~Конституції України \~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.\~Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі\~ст.141 СК\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За положеннями\~ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1\~ст.192 СК\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192\~СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~Сімейний кодекс\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК).\~Стаття 192 СК\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.\~\~ З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів,стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку(доходу)матері,батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки \~ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 037-VIII ч.2\~ст.182 СК\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів\~це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, також зданої постанови вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дитини за станом здоров`я або за іншими обставинами відсутні. Крім того суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів навчання дитини в школі, та зростання щорічних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved