Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

13 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 12 червня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Внаслідок несумісності характерів, а також різних поглядів на життя шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, спільного господарства не ведуть, тривалий час сімейні стосунки не підтримуються, оскільки [PERSON] після повернення із зони АТО зловживає спиртними напоями. Розривати шлюб через органи РАЦС відповідач бажання не має. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути судові витрати на її користь. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову наполягає та просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 15 квітня 2015 року, актовий запис №14, сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2012 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved