Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

13.12.2017 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суд м.Києва з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує своїм правом власності на вище зазначену квартиру, даний факт підтверджує Свідоцтвом про право власності на житло від 23.04.1997 р., зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації 05.05.1997 р. за № 8665, згідно якого квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач з липня 2010 р. у зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в ній не має та за комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача перешкоджає в повній мірі реалізовувати право розпорядження власним майном.У зв'язку з цим, позивач просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 25.01.2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи визначенийв порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом не надав. Третя особа пояснення у строк, встановлений судом не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва 23.04.1997 р., зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації 05.05.1997 р. за № 8665, згідно якого квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності(а.с. 4). З копії паспорта [PERSON] Серія [NUMBER] вбачається, що він зареєстрований у спірній квартирі (а.с. 8-9). Даний факт підтверджується також довідкою № 18975607 від 29.11.2017 р. про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА (а.с. 7). Судом встановлено, що згідно акту від 31.05.2016 р. та актів від 17.11.2017 р., 26.01.2018 р. засвідчених головою правління Жалай\~О.І., відповідач - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з липня 2010 року (а.с. 5, 6, 24). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, судом встановлено, що позивач у визначеному законодавством порядку набув право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на разі дійсно зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності. Таким чином, факт реєстрації відповідача у зазначеній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а позов є обґрунтований й підлягає задоволенню. Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: квартира [ADDRESS].

Outcome: partial