overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Зазначав, що спільне життя у них не склалось через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, більше року вони спільно не проживають, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім'єю, просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка - позов визнала. На неодноразові роз'яснення суду про можливість надання строку для примирення, обоє відповіли відмовою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що з 30 вересня 2006 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №55 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Позивач зареєстрований та проживає по [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована по [ADDRESS], однак проживає по [ADDRESS]. Діти проживаються рівнозначну кількість часу як батьком так і з матір'ю. Через взаємопротилежність поглядів на життя, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

12 травня 2014 року, [PERSON] звернувся до Талалаївського районного суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, мотивуючи тим, що згідно з свідоцтвом про право власності на домоволодіння № 370 від 28 грудня 1988 року виданого виконкомом Липівської сільскої ради. За адресою [ADDRESS], який належав батьку [PERSON] . Під час видачі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння була допущена помилка по батькові та вказано як [PERSON], а не [PERSON], що не є відповідністю правильності запису по батькові в його документах. Правильно вказані анкетні дані батька [PERSON] в його свідоцтві про народження [NUMBER] від 20 грудня 1924 року, в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 05 січня 2011 року. В Прилуцькому МБТІ будинок зареєстрований за № 370 від 28.12.1988 року. Під час оформлення спадщини була виявлена зазначена помилка яка являється перешкодою в отриманні спадщини. Просить суд встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 370, виданого виконкомом Липівської сільської ради в Талалаївському районі, 28 грудня 1988 року, [PERSON] який помер [INFO] року. Заявник [PERSON], в судовому засіданні заяву підтримав та просить її задовольнити. Представник зацікавленої сторони, Липівської сільської ради Артюх В.І., заяву підтримав та просить її задовольнити. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], кожний окремо підтвердили і стверджують, що дійсно його по батькові «[PERSON]». Оскільки останнього знають на протязі багатьох років. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Судом також встановлено, що при видачі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, в анкетних даних власника була допущена помилка, яка не підлягає іншому виправленню як судовим рішенням. Відповідно до наданих довідок та документів вбачається,що правильно по батькові [PERSON] як вказано в заповіті. У зв'язку з наведеним суд вважає, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння належить його батьку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON], про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 370, виданого виконкомом Липівської сільської ради в Талалаївському районі, 28 грудня 1988 року, [PERSON] і належить йому, а не іншій особі, що передбачено п.6 ст.256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб, заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що [INFO] їй виповнилося 17 років. [INFO] у неї народився син - [PERSON]. З батьком дитини - [PERSON], [INFO], вони планують одружитися. Їхні батьки не заперечують проти цього шлюбу. Реєстрація шлюбу відповідає їхнім інтересам. Заявниця просить суд надати їй право на шлюб. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала у повному обсязі. Заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимоги заявниці підтримали у повному обсязі. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. Частиною 1 ст. 22 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до ч.2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб, оскільки [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] прагнуть створити сім'ю, щоб дитина зростала у повноцінній сім'ї, де буде батько і мати, їхні інтереси не мають розбіжностей, передбачених сімейним законодавством. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], щомісяця, до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та ніяких коштів на утримання дитини не виділяє, працює ГРОЗ на шахті ім. Румянцева, аліментів нікому не сплачує. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній даних та доказів без відповідача у заочному порядку. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного Кодексу України - кошти на утримання дітей /аліменти/ присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її батька /матері/. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, аліментів на інших дітей не сплачує, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина не має, тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді 1/3 частини доходу відповідача, з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 ч.2, 191 ч.1 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, участі в утриманні дітей не приймає, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі по ? частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Також не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення аліментів в розмірі ? частки усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 1997 року по 11 листопада 2013 року. В сім'ї народилась дочка [PERSON], [INFO] та сини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження (а.с. 3-6). Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Діти проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно довідки про доходи № 79 (а.с. 8) відповідач має постійне місце роботи та заробіток. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров'я, являються матеріально малозабезпеченими, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, має постійний заробіток, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1286 грн., суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, стягнувши аліменти на користь позивачки, на утриманні якої в даний час знаходяться діти. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 05 листопада 1997 року, який було зареєстровано Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 11. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 05 листопада 1997 року, який було зареєстровано Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05 листопада 1997 року. Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті батька [PERSON], яка настала [INFO], вона є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки її сестра письмово відмовилась від прийняття спадщини, а їх мати [PERSON] померла ще у [INFO]. За відсутності оригіналів державних актів на належні батькові земельні ділянки вона позбавлена можливості отримати правовстановлюючі документи на це спадкове майно. Тому, просила визнати за нею право власності на розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 2,7355 га, 0,4240 га та 0,1830 га. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив справу розглядати без присутності представника сільради, проти задоволення позову не заперечував. Відділ Держземагенства у Липоводолинському районі Сумської області у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. За відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

12 травня 2014 року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про витребування доказів по цій справі, а саме просить витребувати з Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (м. Харків, вулиця Петровського, 26) актуальні данні з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника квартири [ADDRESS]. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 137 ЦПК України - у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Представник відповідача надав суду відомості про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, а тому клопотання підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

12 травня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі №175/5176/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], про визнання шлюбу недійсним, яким позов було задоволено частково. Не погодившись з рішенням суду [PERSON] було подало апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2014 року цивільну справу повернуто до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. При ухваленні судового рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 114,70 грн. відповідно до квитанції 40953.1016.1 від 23 жовтня 2013 року. Таким чином, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

12 травня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з [PERSON] вона зареєструвала шлюбі 04 вересня 2009 року. Реєстрація шлюбу провадилась Ленінським відділенням РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 548. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем виявились невдалими з причини відсутності взаємопорозуміння, несумісності характерів, в зв'язку з чим у сім'ї виникали сварки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Фактично шлюбні відносини припинені в жовтні 2010 році. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], залишивши їй прізвище як [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи вважає що позов слід задовольнити. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, вважає позов підлягаючим задоволенню. На підставі ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя [PERSON] та [PERSON], що свідчать про неможливість їх подальшого спільного проживання та збереження шлюбу. Судові витрати покласти на сторони.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

12 травня 2014 року до Новоазовського райсуду звернулася з заявою [PERSON] Просила винести додаткове рішення по цивільній справі за її позовом до до [PERSON], третя особа - [PERSON], про визнання права власності на долю в спільній власності. В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Новоазовського районного суду від 15 квітня 2014 року затверджено мирову угоду сіж сторонами та провадження по справі було закрито. Ухвалою про затвердження мирової угоди за [PERSON] визнається право власності на долю [PERSON] в розмірі 34,36 кв.м. (житлова площа 20,16 кв.м.), а всього на долю 68,72 кв.м. (житлова площа 40,32 кв.м.) в житловому будинку [ADDRESS] Ухвала суду набрала чинності та було надано нею до Реєстраційної служби Новоазовського райуправління юстиції з метою реєстрації права власності на нерухоме майно. Однак, їй було відмовлено в прийнятті рішення суду на реєстрацію з тих підстав, що в ухвалі не зазначено про частини, на які визнано право власності, та господарські споруди. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про явку до суду, не явилися, у зв'язку з чим суд розглядає справу без участі осіб, які беруть участь у справі, за правилами ч.3 ст.220 ЦПК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В резолютивній частині ухвали суду дані про частини, на які визнано право власності, та господарські споруди, не зазначено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved