Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

13.08.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що у 2002 році вона познайомилася з відповідачем і через деякий час вони почали проживати разом у фактичних шлюбних стосунках, під час яких [INFO] у них народився син [PERSON]. 02.08.2007р. позивачка і відповідач зареєстрували шлюб, але з того часу шлюбні відносини не складалися, відповідач почав вживати спиртні напої, через що в сім'ї стали виникати постійні сварки і позивачка з сином перейшла проживати до своєї матері. В даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо, син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні і вихованні, відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с.1). У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.15). Відповідач в судове засідання також не з'явився, позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], яка народилася [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, і відповідач [PERSON], який народився [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з 2002 року, під час яких [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 12.09.2007р., в якому відповідач зазначений батьком дитини (а.с.4). 02.08.2007р. позивачка і відповідач зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 02.08.2007р. (а.с.3). Але, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Савранським РС ГУДМС України в Одеській області 12.03.2014р., прізвище відповідача значиться як [PERSON] (а.с.17). З позовної заяви вбачається, що подружжя [PERSON] і [PERSON] в даний час припинили сімейні відносини, проживають окремо, їх малолітній син [PERSON] проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні і вихованні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, про що відповідач не заперечує, позовні вимоги визнає повністю (а.с.16). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивачки законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved