Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

12 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 12 січня 2005 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю не проживають більше двох років. На даний час сімя фактично розпалася у звязку з різними поглядами на життя. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дітей, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 17). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 12 січня 2005 року у виконкомі Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 6). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 7-8). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стало те, що сторони мають різні погляди на вирішення сімейних проблем, втратили любов і повагу один до одного. Подружні відносини між ними припинені. Разом не проживають понад два роки. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити їй дошлюбне прізвище Серветник. Від стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом, у розмірі 551 грн. 20 коп. позивачка відмовилася, про що подала відповідну заяву (а. с. 19). На підставі викладеного,

Outcome: approved