Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2010 року. Шлюб був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 257. Їх з відповідачем сім'я розпалася вже понад чотири місяці тому. Причиною слугувало те, що в них різні погляди на життя, з їх взаємовідносин зникло почуття любові та поваги. З вказаного часу вони перестали підтримувати шлюбні відносини та на теперішній час проживають окремо. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із позивачем. Спору з приводу місця проживання дітей та поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Збереження сім'ї неможливе та суперечить їхнім інтересам. Просить суд розірвати шлюб та залишити їй дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем, окрім адреси місця проживання у м. Горлівка, зазначений також номер мобільного зв'язку відповідача, інших відомостей суду не надано. З огляду на викладене, в даному випадку, були наявні лише два способи повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи: за допомогою поштового відправлення судової повістки або телефонограми. Як вбачається з повідомлення на офіційному веб-сайті Генеральної дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» http://www.ukrposhta.com/ від 28 серпня 2014 року, у зв'язку з активним розгортанням бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції та неможливістю дістатися до місця призначення пошти УДППЗ «Укрпошта» тимчасово призупинено прийом поштових відправлень до деяких населених пунктів Донецької та Луганської областей. У Донецькій області - до Амвросіївського, Старобешівського, Шахтарського, Ясинуватського, Новоазовського та Тельманівського районів, до міста Донецьк, Горлівка, Дебальцеве, Докучаєвськ, Єнакієве, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Сніжне, Торез, Харцизьк, села Комуна Артемівського району. Таким чином, з урахуванням викладеного, та у відповідності до роз'яснень ВССУ(вих № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року) Слов'янський міськрайонний суд Донецької області мав можливість повідомити відповідача [PERSON] про час та дату розгляду справи лише за наявним в розпорядженні суду номером мобільного телефону - шляхом відправлення телефонограми. 27 жовтня 2015 року телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм Слов'янського міськрайонного суду №1.1.40 під номером 7, відповідач був особисто повідомлений, що справа призначена до розгляду на 09 листопада 2015 року . Отже, під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача, однак відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. За змістом ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з огляду на наступне. Так, в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 05 червня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 257. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Близько чотирьох місяців тому їх з відповідачем сім'я розпалася. Причиною слугувало те, що в них різні погляди на життя, з їх взаємовідносин зникло почуття любові та поваги. З вказаного часу вони перестали підтримувати шлюбні відносини та на теперішній час проживають окремо. Спору з приводу визначення місця проживання дітей між сторонами немає. Спір з приводу поділу спільного майна подружжя також відсутній. Наведені обставини підтверджуються наявними у справі матеріалами. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Діти залишаються із позивачем, оскільки на момент розгляду справи спору щодо визначення місця проживання дітей у сторін немає. У відповідності із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід його залишити. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при подачі позовної заяви до суду у розмірі 487 грн. 00 коп. На підставі наведеного

Outcome: approved