Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

12 вересня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява на виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року /а. с. 42-43/. У відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями /а. с. 47, 48/. Ухвалою судді від 14 вересня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку загального позовного провадження /а. с. 50-51/. В обґрунтування позову вказано, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участі автомобілів, під керуванням сторін у справі, у настанні якої визнано винним відповідача, транспортному засобу позивача було завдано пошкоджень. Вартість завданого збитку завданого автомобілю позивача без врахування фізичного зносу згідно із звітом становить 210 669, 67 грн без ПДВ. З врахуванням уточнення позовних вимог, що вказав позивач у відповіді на відзив, він просить стягнути з відповідача 110 669, 76 грн відшкодування майнової шкоди, моральної шкоди у розмірі 10 000 грн та понесені судові витрати. 20 листопада 2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що оцінювач [PERSON] який складав звіт, котрим встановлено вартість завданого збитку автомобілю позивачу у розмірі 210 669, 67 грн, не оглядав пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача. МТСБУ позивачеві було сплачено грошові кошти на покриття витрат по врегулюванню події ДТП у розмірі 100 912, 00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, відповідач вказав, що позивач не надав достатньо доказів розміру завданої шкоди, оскільки розрахунку матеріали справи не містять. Відповідач погодився, визнаючи частково позов, з розміром розрахованого матеріального збитку у розмірі 112 833, 81 грн, котрий визначено оцінювачем [PERSON] для МТСБУ з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу /а. с. 74-98/. Позивач направив засобами поштового зв`язку відповідь на відзив, яка надійшла до суду 28 січня 2019 року, у якій заперечував проти доводів відповідача, вказуючи, що звіт про оцінку матеріального збитку завданого автомобілю позивача при здійсненні ДТП відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна і майнових прав, оцінювач [PERSON] має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, регламентну виплату отримав від МТСБУ у розмірі 100 000 грн влітку 2018 року, а у звіті [PERSON] , виконаного на замовлення МТСБ України занижено дійсну вартість автомобіля та деталей, що підлягали ремонту, коефіцієнт фізичного зносу 0,33 занижує ціну автомобіля 1/3 частки, що не використовується до зазначених правовідносин, оскільки відповідач не є страховиком, і звіт містить невідповідності у визначені ринкової вартості автомобіля. Відповідно до рахунку № 00668 від 06 лютого 2018 року, складеного ТОВ «НІКО ІСТЛАЙН МЕГАПОЛІС» вартість ремонтних робіт становить 230 820, 62 грн, звіт оцінювача [PERSON] відповідає фактичним обставинам та витратам на ремонт, а тому є повним і об`єктивним на відміну від звіту оцінювача [PERSON] . /а. с. 104-129/. 08 лютого 2019 року відповідач подав до суду письмові заперечення на відповідь позивача, у яких наголосив, що позивач не надавав доказів того, що оцінювачем [PERSON] оглядав пошкоджений транспортний засіб, але керувався обов`язковою для даного виду досліджень Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яку затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року за № 142/5/2092 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1047/8395, згідно з якою визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних необхідних для оцінки». Розрахунки, якими було визначено суму оцінювачем [PERSON] у звіті не містяться, лише констатація її розміру без наведення застосування формули. Доводи позивача про заборону обслуговування КТЗ на іншому СТО необґрунтовані, оскільки право приватної власності є непорушним, а отже і будь-які заборони щодо користування, розпорядження або володінням ним є незаконними, а рахунок на суму 230 820, 62 грн не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить інформаційний характер, форма пахкну не відносить до типових форм, які затверджуються Держкомстатом, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено, як роз`яснено листом Міністерства фінансів України від 27 листопада 2006 року № 31-34000-20-23/25136 /а. с. 133-136/. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги у заявленому обсязі, посилаючись на доводи, викладені у заявах по суті. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи на свої доводи, які зазначав у відзиві та запереченнях на відповідь позивача на відзив. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року у справі № 757/3619/18-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №427659 від 11 січня 2018 року, сталося 11 січня 2018 року, о 10:30 год., під його керуванням автомобілем «Opel Calibra» (державний номерний знак [NUMBER] ) в м. Києві на Наддніпрянському шосе, оскільки він не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції та внаслідок чого, скоїв зіткнення з автомобілем «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ), який зупинився попереду, після чого останній посунувся та пошкодив транспортний засіб, зіткнувшись з транспортним засобом, який стояв попереду «BMW» (державний номерний знак [NUMBER] ). Внаслідок ДТП транспортній засіб «Opel Calibra» (державний номерний знак [NUMBER] ) та «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ) отримали механічні пошкодження /а. с. 19, 28/. У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За приписами частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, визначеними статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, судом встановлено, що, як винний у дорожньо-транспортній пригоді 11 січня 2018 року за участі транспортного засобу позивача, відповідач несе цивільну відповідальність за завдану матеріальну шкоду автомобілю потерпілої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), як визначено нормою статті 1194 Цивільного кодексу України. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Судовим розглядом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована /а. с. 47/. Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За нормою пунктів 38.2, 38.2.1 ст. 38 та пункту 39.2.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 39.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 Цивільного кодексу України. За приписами частини другої ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно пункту 9.5 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підпункту 7 пункт 3 та підпункту 69 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, постановила: п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984, викладено в такій редакції: установити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинного цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200 000 гривень на одного потерпілого. Відповідно до звіту від 15 лютого 2018 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ), власником якого є позивач, вартість матеріального збитку станом на 31 січня 2018 року становить 112 833, 81 грн без врахування ВТВ /а. с. 79-(84)-98/. [PERSON] (транспортним) страховим бюро України виплачено позивачеві регламентовану суму у розмірі 100 000 грн та було направлено звернення до відповідача як до винної у дорожнього-транспортній пригоді особи про відшкодування витрат МТСБУ з врахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди - 100 912, 00 грн /а. с. 78/. Відповідно до висновку звіту від 22 лютого 2018 року про оцінку матеріального збитку, завданого [PERSON] при здійсненні ДТП КТЗ «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ), вартість завданого збитку без врахування фізичного зносу складає 210 669, 67 грн без ПДВ та без врахування фізичного, що визначено на підставі документів, що були надані для проведення оцінки /а. с. 20-33/. Незважаючи на те, що у звіті оцінювача [PERSON] вказано, що вартість ремонтних робіт визначена за результатами огляду транспортного засобу, характеру пошкоджень і на підставі ремонтної калькуляції № 22/02-18 від 22 лютого 2018 року, акт фіксації огляду колісного транспортного засобу серед додатків до звіту відсутній, що ставить під сумнів даний висновок в цілому і тому судом не приймається до уваги. Згідно з приписами частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до частини шостої статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи, що вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ) позивача становила 112 833, 81 грн, при цьому МТСБУ було виплачено суму страхового відшкодування регламентованою виплатою у розмірі 100 000 грн, то стягненню з [PERSON] підлягає різниця суми між розміром матеріального збитку та відшкодування, а саме сума 12 833, 81 грн. Суд відмічає, що доказів понесених витрат на відновлювальний ремонт позивача не надав, не підтвердив розмір заявленої вимоги, а станом на час розгляду справи його транспортний засіб «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ) вже відремонтований, що підтверджується наявністю записів за період 2015-2019 роки у сервісній книжці /а. с. 127/. Суд догоджується з доводами відповідача що рахунок на суму 230 820, 62 грн не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить інформаційний характер, форма пахкну не відносить до типових форм, які затверджуються Держкомстатом, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено, як роз`яснено листом Міністерства фінансів України від 27 листопада 2006 року і не враховується як реально сплачена сума за ремонтні роботи з відновлення автомобіля «Suzuki Vitara» (державний номерний знак [NUMBER] ) /а. с. 109/. Згідно з положеннями ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, вона відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача суму відшкодування завданих йому моральних збитків у розмірі 10 000 грн, яка пов`язана з пошкодженням автомобіля, який неможливо використовувати за призначенням, що призвело до зміни звичного способу життя його родини та вимагає від нього покладення значних зусиль для відновлення транспортного засобу. Окрім того, внаслідок ДТП позивач зазначав фізичного болю та моральних страждань, сильних психологічних та душевних страждань, оскільки усвідомлював неминучість зіткнення автомобілів, пошкодження вплинуло на його громадське життя, він не може приділяти достатньо часу своїй родині, у зв`язку із пошкодженням автомобіля і необхідністю відвідування експертних організацій, страхових компаній, правоохоронних органів, станцій технічного обслуговування, судів, що призводить до значної втрати життєвої енергії. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду). Тому суд вважає, що дійсно у результаті дорожньо-транспортної пригоди особа-учасник зазнає моральної шкоди Суд приймає до уваги зазначену практику Європейського суду з прав людини як беззаперечну та, враховуючи наведені правові норми, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 1 000 грн, оскільки стороною позивача не наведено доказів своїх тверджень на користь об`єктивної оцінки питання, проте обмеження у користуванні, які виникли внаслідок пошкодження майна, презумуються до виникнення вимушених змін у способі життя, психологічного дискомфорту та тиску, пов`язаних із необхідністю вирішення питань відновлення стану, що існував до пригоди, що не може бути відшкодовано шляхом лише констатації судом факту порушення. За приписами частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню разом із іншими судовими витратами, тому, враховуючи положення частини четвертої вказаної статті, з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 3 600 грн, витрачена позивачем на правничу допомогу, та судовий збір - 1 536, 80 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial