Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

14.07.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відповідно до заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за договором позики, що станом на 14.07.2015р. складає 25690,00 Євро, що в гривневому еквіваленті становить - 592781,34 гривень, а саме: 25200 Євро, еквівалент у гривні - 576860,00 гривень - відсотки за користування позикою за 36 місяців; 490,00 Євро, еквівалент у гривні 11306,46 гривень - 3 % річних за 28 місяців, а також стягнути витрати за сплату судового збору в розмірі 3654 гривень. При цьому посилається на те, що 13.03.2012 року він та відповідач уклали договір позики коштів, відповідно до якого він позичив відповідачу 7000,00 Євро, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 10 % на місяць, а останній в свою чергу зобов'язався повернути обумовлену грошову суму зі сплатою 10% відсотків в місяць за користування грошовими коштами по закінченню строку договору, тобто до 14.07.2012 р. У підтвердження отримання від нього грошей у сумі 7000,00 Євро відповідач написав розписку. В зв'язку із неповерненням [PERSON] позики він звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу та суми за користування позикою. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 552/6826/13-ц від 17 лютого 2014 року його позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 року у справі № 22- ц/785/3743/15 рішення було скасовано в частині відмови у стягненні плати за безпідставне користування грошовими коштами та прийнято нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] основний борг - 7000,00 Євро, відсотки за користування позикою - 2800,00 Євро - плати за користування позикою за 4 місяці з 13.03.2012 р. по 14 липня 2012 р.; 3 % річних - 196,00 Євро, з квітня 2012 р. по жовтень 2013 р. Рішення апеляційного суду Одеської області набрало чинності. Відповідач до цього часу позику не повернув та рішення апеляційного суду Одеської області не виконав, продовжує користуватись позикою, не сплачуючи передбачену розпискою плату. Таким чином, сума, що підлягає стягненню за користування позикою відповідно до розписки, яка не сплачена відповідачем збільшується на 700 Євро щомісячно, внаслідок чого виник додатковий борг з оплати за користування позикою за період не охоплений рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 року. З 14 липня 2012 року по 14 липня 2015 року термін користування позикою, не охоплений рішенням апеляційного суду, несплачена сума станом на липень 2015 року складає 25200,00 Євро за 36 місяців, протягом яких відповідач користується чужими грошовими коштами. На виконання Заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси 17.02.2014 року було відкрито виконавче провадження за постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03.07.2014 року. Однак рішення станом на 14.07.2015 року не виконано. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду та борг ще й досі не сплачено. Загальна сума боргу відповідача перед ним за договором позики за процентами станом на 14.07.2015 року складає 25690,00 Євро, еквівалент в гривні - 592781,34 гривень, а саме: 25200 Євро, еквівалент у гривні - 576860,00 гривень - відсотки за користування позикою за 36 місяців та 490,00 Євро, еквівалент у гривні 11306,46 гривень - 3 % річних за 28 місяців. В зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 13.03.2013 року, що станом на 14.09.2013 року складає 19943,00 Євро, еквівалент 211846,51 гривень, а саме основний борг - 7000,00 Євро, еквівалент 74358,20 гривень; відсотки за користування позикою - 2800 Євро, еквівалент 29743,28 гривень; 3% річних - 343,00 Євро, еквівалент 3643,55 гривень, безпідставне користування грошовими коштами - 9800,00 Євро, еквівалент 104101,48 гривень, а також стягнуто судові витрати в розмірі 2118,47 гривень. 03.07.2014 р. за вказаним судовим рішенням державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 522/6826/13-ц, виданого 13.06.2014 р. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р., яке набрало законної сили 15.04.2015 р., було скасоване заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року та було ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто на його користь з [PERSON] борг за договором позики в сумі 7000,00 Євро, що складає 74338,20 гривень, відповідно до курсу НБУ, проценти за користування грошима в сумі 2800 Євро, що в еквіваленті відповідно до курсу НБУ дорівнюється 29743,28 гривень, три проценти річних за прострочення виконання зобов'язань, що складає 140 Євро, еквівалент яких відповідно до курсу НБУ складає 3370,74 гривень та судовий збір в розмірі 2118 гривень. 17.07.2015 р. за вказаним судовим рішенням державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 522/6826/13-ц, виданого 07.07.2015 р. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть учать ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже між сторонами склалися позикові правовідносини у відповідності до договору позики від 13.03.2012 року, згідно якого відповідач отримав в борг у позивача 7000,00 Євро, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 10 % на місяць за користування грошовими коштами по закінченню строку договору, тобто до 14.07.2012 р. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. До теперішнього часу відповідач суму боргу позивачу не повернув. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування позикою за 36 місяців, що не охоплені рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.04.2015 р., а саме за період з 14.07.2012 р. по 14.07.2015 р. в розмірі 25200 Євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 576860,00 гривень (7000,00 Євро х 10% х 36 місяців). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Термін прострочення відповідачем зобов'язання за договором позики, що не охоплений рішенням апеляційного суду Одеської області становить з жовтня 2013 р. по 14.07.2015 р. та складає 21 місяць. Суд вважає, що позивачем помилково зазначено термін прострочення відповідачем зобов'язання за договором позики як 28 місяців. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних за 21 місяць, а саме за період з жовтня 2013 р. по 14.07.2015 р. в розмірі 367,50 Євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 8479,84 гривень (7000 Євро х 0,03 (річних) / 12 місяців х 21 місяць). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму боргу за договором позики від 13.03.2012 р. станом на 14.07.2015 в розмірі 25567,50 Євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 589954,72 гривень, який складається з відсотків за користування позикою за 36 місяців в розмірі 25200 Євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 576860,00 гривень та трьох відсотків річних за 21 місяць в розмірі 367,50 Євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 8479,84 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial