Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

13.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача: - аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду до 21.04.2013 року; - аліментів на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) до досягнення дочкою трирічного віку, а саме до [INFO], починаючи з дня подання позову до суду. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 03.03.2012 року, згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду від 17.12.2013 року шлюб між ними розірвано. Від спільного життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем припинили з жовтня 2013 року та з того часу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоч має стабільний та постійний заробіток, так як працює столяром в ТОВ «Лерона». Дитина проживає з нею, відповідач фактично усунувся від вихованням дитини та не підтримує її матеріально, а тому позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дочки. Також зазначає, що має право на утримання від чоловіка, тобто батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років, а тому просить стягнути на своє утримання кошти в розмірі 1/4 частини заробітку та всіх видів доходів, щомісячно. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує в разі повторної неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що 03 березня 2012 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який за рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17.12.2013 року розірваний та визначено місце проживання дитини з матір'ю [PERSON] (а.с. 2, 6-7). З позовної заяви вбачається, що сторони є батьками дитини, дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно заяви позивачки, відповідач є працездатним, працює столяром в ТОВ «Лерона», має стабільний та постійний заробіток, але не надає їй коштів на утримання дитини чи іншої матеріальної допомоги. Відповідач на розгляд справи не явився, не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину, а тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку (доходів) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, враховуючи при цьому, що відповідач не подав до суду заперечення по суті заявлених вимог та доводів в спростування вимог позивачки, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх дочки, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 13 лютого 2014 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно до ст.84 СК дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює, даних про те, що він не може надати матеріальну допомогу на утримання позивачки та доводів в спростування вимог позивачки він не надав, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач на теперішній час може також надавати матеріальну допомогу на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). З врахуванням задоволених позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved