Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

13 серпня 2018 року ТОВ Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 51 052 грн 30 коп., посилаючись на те, що 4 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладеного кредитний договір №500199102, за умовами якого позичальник отримала кредит в сумі 39 500 грн під 17 відсотка річних з кінцевим строком погашення до 07.02.2014 року. 23 грудня 2013 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір факторингу №2013-1, за умовами якого до фактора перейшли права кредитора за договорами, в тому числі і за договором №500199102 від 4 лютого 2011 року. Станом на 23 грудня 2013 року заборгованість [PERSON] становить 51 052 грн 30 коп., яку в добровільному порядку відповідач сплатити відмовляється. З огляду на викладене позивач просить його позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Оскільки представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якій не заперечив щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе дану справу розглянути в заочному порядку відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500199102, за умовами якого позичальник отримала кошти в сумі 39 500 грн під 17 відсотка річних з кінцевим строком погашення до 07.02.2014 року. Станом на 23 грудня 2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Альфа Банк» становила 51 052 грн 30 коп. 23 грудня 2013 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ПАТ «Альфа Банк» було укладено договір факторингу №2013-1, за умовами якого до фактора перейшли права кредитора за договорами, в тому числі і за договором №500199102 від 4 лютого 2011 року. Станом на 23 грудня 2013 року заборгованість за кредитним договором становила 51 052 грн 30 коп., з яких 41 852 грн 30 коп. заборгованість по тілу кредиту, 9 200 грн заборгованість за відсотками. Дані обставини підтверджуються копією кредитного договору, витягами із договорів факторингу №2013-1 від 23 грудня 2013 року, розрахунком заборгованості, копією виписки з «ЄДПЮОФО» ТОВ «Росвен Інвест Україна». Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконала у визначені кредитним договором строки зобов'язання з повернення грошових коштів кредитору, останній вправі вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитом. Судові витрати по справі становлять 1 762 грн і відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Outcome: approved