Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

13.11.2017 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 серпня 2016 року, Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 380; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 20 грудня 2034 року; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років, вказуючи на те, що з 18.08.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, перемирення між ними не можливе. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, що і стало підставою для її звернення до суду. В ході судового розгляду справи позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідач в надав заяву, відповідно до якої з позовними вимогами згодний, просить суд справу розглядати за його відсутність. Суд розглядає справу за відсутність учасників провадження, відповідно до наявних матеріалів справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2016 року, у Чорноморському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 380. /л.с. 3/ Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, /л.с. 5/ що підтверджується довідкою Обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Тіра-2» про склад сім'ї від 22 листопада 2017 року № 52, подружні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги в цієї частині є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Згідно зі ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення йми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», встановлено з 01.05.2017 прожитковий мінімум дітей віком до 6 років - 1426 грн., з 6 років - 1777 грн. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, щомісячно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Якщо батько дитини (будучи працездатною людиною) не працює, це не є підставою вважати, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї вагітної дружини чи матері своєї дитини. Можна вважати його неспроможним надавати таку матеріальну допомогу, якщо, наприклад, він має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, якщо він є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності тощо. Аналогічні положення застосовуються й відносно батька дитини, якщо він доглядає за дитиною до досягнення дитиною 3-річного (6-річного) віку. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а також, прийнявши до уваги, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача на її утримання щомісячно, суд вважає позовні вимоги позивачки в цієї частині також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В звязку з обґрунтованістю позовних вимог позивачки підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved