Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

14 липня 2017 позивач [PERSON] який діє як законний представник [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального та морального збитку спричиненого джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги мотивує тим, що 03 березня 2017 року о 12-50 годині у м. Краматорську Донецької області керуючи автомобілем [NUMBER], в напрямку проспект Миру не вибрав безпечну швидкість руху при виникненні небезпеки для руху та скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка вибігла на не регульований пішохідний перехід розташований на проїзній частині вул. Академічна з права - наліво по ходу руху транспортного засобу. Внаслідок дорожньої транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.12.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення за ст.124 КупАП та призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 340 грн. В судовому засіданні при розгляді Краматорським міським судом адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП, він себе визнав повністю та підтвердив обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. В наслідок ДТП його донька [PERSON] отримала тілесні ушкодження, у звязку з чим знаходилась на лікуванні в КМУ ДТМО з діагнозом: струс головного мозку, множинні гематоми лівої верхньої і нижньої кінцівки, садно лівого коліна і волосистої частини голови, гематома лівої тім'яної області. На лікування доньки, в наслідок ДТП, він витратив 2986,30 грн., що підтверджується розрахунками квитанціями. Також в наслідок ДТП було пошкоджено одяг його доньки [PERSON], в якому на момент скоєння пригоди вона знаходилась та який він в подальшому був змушений купувати за власний рахунок і витратив на це 2098 грн. В звязку з чим позивач просить, на підставі ст.ст.1166,1187ЦК України, стягнути з відповідача [PERSON], який є особою, відповідальною за завдані йому збитки, у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 5085,30 грн. Крім того, позивач вважає що протиправними діями відповідача [PERSON] йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 5000 гривен та просить стягнути на його користь з відповідача, оскільки він в звязку з ДТП відчував душевні страждання, переживав за стан здоровя доньки, нервував, внаслідок чого порушився спосіб його життя. Позивач [PERSON]Є в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно постанови Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, за те що він 03 березня 2017 року о 12-50 годині у м. Краматорську Донецької області керуючи автомобілем [NUMBER], в напрямку проспект Миру не вибрав безпечну швидкість руху при виникненні небезпеки для руху та скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка вибігла на не регульований пішохідний перехід розташований на проїзній частині вул. Академічна з права - наліво по ходу руху транспортного засобу. Внаслідок дорожньої транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.12.3 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Винним ДТП відповідно до вищевказаної постанови Краматорського міського суду від 19 квітня 2017 року, яка вступила в законну силу, був визнаний водій [PERSON], якій за ст.124 КУпАП було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 340 гривен. При розгляді даної цивільної справи суд вважає, що не підлягає доказуванню наявність вини водія [PERSON] в ДТП та в спричиненні матеріальної шкоди позивачу, яка виникла в звязку з спричиненням його доньці [PERSON], [INFO] тілесних ушкоджень, оскільки ці обставини встановлені постановою Краматорського міського суду від 19 квітня 2017 року по адміністративній справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП. Як вбачається з копії висновку експерта № 51 від 13 березня 2017 року, у дитини [PERSON] виявлені : закрита черепно мозкова травма, забій мяких тканин лівої області голови, струс головного мозку, садно лівого колінного суглобу, підшкірні гематоми верхніх і нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоровя, як вимагають для свого загоєння термін лікування понад 6-ти , але не менше 21-го дня. Як вбачається з виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1056/272, [PERSON], знаходилась на стаціонарному лікуванні в КМУ ДТМО з 07 березня 2017 року по 20 березня 2017 року з діагнозом: струс головного мозку, множинні гематоми лівої верхньої і нижньої кінцівки, садно лівого коліна і волосистої частини голови, гематома лівої тім'яної області. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. А згідно ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Встановлені обставини свідчать про те, що в наслідок вказаної ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивачу завдана майнова шкода на суму 5085,30 грн., яка складається з витрат на лікування та придбання одягу для дитини, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1056/272, з призначенням ліків, копіями розрахункових квитанцій та чеків. За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. З огляду на наведені вище обставини та норми закону, суд вважає, що позивач поніс немайнові втрати, повязані із заподіянням його доньці тілесних ушкоджень, а тому заподіяння моральної шкоди в результаті цього для суду є очевидним. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на характер тілесних ушкоджень, отриманих донькою позивача, їх наслідки для неї, та виходячи з засад розумності та справедливості, ступеня вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, характеру і тривалості його страждань, істотності вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, на думку суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 5 000 грн. Також відповідно до ст.ст.79, 86, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у сумі 640,00 грн. При таких обставинах позов [PERSON] слід повністю задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved