Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

14 червня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON], 12 вересня 2014 року був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу, 18.08.2014 року, в них народилася дитина [PERSON], та 16.11.2015 року, в них народилася дитина [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на спільне життя, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали постійні сварки. Разом вони не проживають. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 12 вересня 2014 року - розірвати. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони по справі одружилися 12 вересня 2014 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 126325, зареєстроване у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ, за актовим записом № 426. Під час шлюбу, 18.08.2014 року, в них народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 205497, зареєстроване Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ, за актовим записом № 648, та 16.11.2015 року, в них народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 235871, зареєстроване у виконавчому комітеті Червонознамянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 35. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на спільне життя, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого виникали постійні сварки. Разом вони не проживають. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався\~\~даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~\~шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача\~\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, та права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved