Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

13 вересня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON], 16 серпня 2003 року, був зареєстрований шлюб у Полтавському міському відділі РАГС. Під час шлюбу, [INFO] року, в них народилася дитина - [PERSON]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалось, в сім'ї постійно виникають сварки через різні погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, згода щодо ведення спільного подружнього життя та виховання дитини. На даний час шлюбні стосунки між нами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. За таких обставин [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Суперечок з приводу поділу майна, яке є їхньою спільною власністю немає. На підставі викладеного просила суд, розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], що зареєстровано 16 серпня 2003 року у Полтавському міському відділі РАГС. Визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з нею, [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Між позивачем [PERSON] та [PERSON], 16 серпня 2003 року, був зареєстрований шлюб у Полтавському міському відділі РАГС, про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] та зроблено запис № 1028. Під час шлюбу, [INFO] року, в них народилася дитина - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER], видане 23 листопада 2005 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Спільне життя у неї з відповідачем не склалось, в сім'ї постійно виникають сварки через різні погляди на життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, згода щодо ведення спільного подружнього життя та виховання дитини. На даний час шлюбні стосунки між нами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. За таких обставин [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Суперечок з приводу поділу майна, яке є їхньою спільною власністю немає. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, в той час відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved