Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

12 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та зверення стягнення на заставлене майно. Позов мотивовано тим, що 07 вересня 2011 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики про надання останньому позики в сумі 400 000 грн. зі сплатою 24 % річних строком дії до 07 вересня 2016 року. Позичальник фактично отримав 200 000 грн. 07 вересня 2011 року та 101 000 грн. 24 жовтня 2011 року, що підтверджується його особистими розписками. Решту коштів не отримував із власної ініціативи. 24 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги по зобов'язаннях відповідача за договором позики від 07 вересня 2011 року. Всупереч умовам договору позичальник не повернув частину позики та не сплатив нараховану плату за користування позикою. Відповідачем сплачено лише 262700 грн. 48 коп. Станом на 31 жовтня 2016 року сума заборгованості за договором позики становить: 223273,47 грн. боргу по основній сумі позики, 160841,06 грн. - боргу процентах за період з 01 березня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, 73076,14 грн. - пені за несплачені відсотки за період з 01 липня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, 134642,21 грн. - пені за несплачену позику за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2016 року, 105045,70 грн. - інфляційна заборгованість з 01 листопада 2013 року по 31 березня 2016 року (46130,17+58915,54 = 105045,70 грн.). Всього по договору позики від 07 вересня 2011 року заборгованість становить 696878,58 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 24 жовтня 2011 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу - вантажного автомобіля марки RENAULT модель MIDLUM, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Глобою Н.М. за Р№ 1470. 17 травня 2016 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги по зобов'язанням відповідача за договором застави від 24 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Глобою Н.М. 17.05.2016 року за Р№ 443. 18 травня 2016 року позивач зареєструвала в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на заставлене майно. 22 травня 2012 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір позики про надання останньому позики в сумі 140 000 грн. зі сплатою 24% річних строком дії до 22 травня 2017 року. 19 вересня 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги по зобов'язаннях відповідача за договором позики від 22 травня 2012 року. Всупереч умовам договору позичальник не повернув частину позики та не сплатив нараховану плату за користування позикою. Відповідачем сплачено лише 101 858 грн. 61 коп. Станом на 31 жовтня 2016 року сума заборгованості за договором позики становить: 92778,43 грн. - боргу по основній сумі позики, 66142,13 грн. - боргу по процентах за період з 01 квітня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, 35931,16 грн. - пеня по несплачених відсотках за період з 01 березня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, 29638,32 грн. - пеня по несплаченій позиці за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, 41884,47 грн. - інфляційна заборгованість з 01 листопада 2013 року по 31 березня 2016 року. Всього заборгованість по договору позики від 22 травня 2012 року становить 261320,33 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 22 травня 2012 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу - вантажного автомобіля марки RENAULT модель MIDLUM, 2003 року випуску, номерний знак [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнком О.С. за Р№ 598. 17 травня 2016 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги за зобов'язаннями відповідача за договором застави від 24 жовтня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Глобою Н.М. за Р№ 442. 18 травня 2016 року позивач зареєструвала в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на заставлене майно. Згідно з п. 11 договору позики позивач двічі 25 квітня 2016 року та 22 травня 2016 року направляла відповідачу письмові вимоги про дострокове стягнення боргу та 22 травня 2016 року про передачу заставлених транспортних засобів заставодержателю відповідно до п. 3.3 договорів застави. Однак відповідач відмовився виконувати умови договорів та повертати достроково позику. Пунктом 3.3 договорів застави передбачено, що при відмові в передачі заставленого майна заставодержателю у встановлений строк (три робочих дні), заставодавець сплачує штраф, визначений пунктом 4.1. цього договору - 5 % вартості заставленого майна, що становить по договору застави від 24 жовтня 2011 року - 8866 грн. (177320 грн. х 0,05) та по договору застави від 22 травня 2012 року 7000 грн. (140000 грн. х 0,05). Посилаючись на викладені обставини, реалізовуючи своє право кредитора на повернення боргу за договорами позики та право заставодержателя задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі, просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами позики на загальну суму 958198 грн. 91 коп., штраф за договором застави від 24 жовтня 2011 року в сумі 8866 грн., штраф за договором застави від 22 травня 2012 року в сумі 7000 грн., в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договорами позики від 07 вересня 2011 року та від 22 травня 2012 року звернути стягнення на предмет застави за договорами застави від 24 жовтня 2011 року та від 22 травня 2012 року на автомобілі марки RENAULT MIDLUM, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], та RENAULT MIDLUM, 2003 року випуску, номерний знак [NUMBER], а також стягнути понесені нею судові витрати по справі. 27 червня 2017 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року задоволено її позов до [PERSON] про стягнення боргу та стягнено заборгованість за договорами позики від 07 вересня 2011 року та від 22 травня 2012 року в сумі 958198 грн. 91 коп. У зв'язку з цим, просить стягнути зі [PERSON] штраф за договором застави від 24 жовтня 2011 року в сумі 8866 грн., штраф за договором застави від 22 травня 2012 року в сумі 7000 грн.; в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 07 вересня 2011 року звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 24 жовтня 2011 року на автомобіль марки RENAULT MIDLUM, 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики від 22 травня 2012 року звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 22 травня 2012 року на автомобіль марки RENAULT MIDLUM, 2003 року випуску, номерний знак [NUMBER], шляхом продажу даних транспортних засобів позивачем з наданням останній права на укладення від імені [PERSON] договорів купівлі-продажу та зняття транспортних засобів з обліку в органах поліції зі встановленням початкової ціни на автомобілі на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнути понесені нею судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених у заяві. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник відповідача [PERSON] подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 07 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого відповідачу були надані кошти в сумі 400 000 грн. зі сплатою 24 % річних з кінцевим терміном повернення 07 вересня 2016 року (а.с. 6). Позичальник фактично отримав кошти в сумі 301 000 грн., від отримання решти коштів відмовився. Виконання зобов'язань за вищевказаним договором позики забезпечено договором застави від 24 жовтня 2011 року (а.с. 8), посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Глобою Н.М. за Р№ 443. Відповідно до п. 1.2 договору застави [PERSON] передає рухоме майно, визначене умовами договору, в заставу [PERSON] для забезпечення зобов'язань за договором позики від 07 вересня 2011 року. У разі невиконання зобов'язань, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Предметом застави відповідно до вказаного договору є автомобіль марки «Renault» модель «Midlum», 2004 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Крім того, 22 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого відповідачу були надані кошти в сумі 140 000 грн. зі сплатою 24% річних з кінцевим терміном повернення 22 травня 2017 року (а.с. 12). Виконання зобов'язань за даним договором позики забезпечено договором застави від 22 травня 2012 року (а.с. 14), посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнком О.С. за Р№ 598. Відповідно до п. 1.2 договору застави [PERSON] передає рухоме майно, визначене умовами договору, в заставу [PERSON] для забезпечення зобов'язань за договором позики від 22 травня 2012 року. У разі невиконання зобов'язань, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Предметом застави відповідно до вказаного договору є автомобіль марки «Renault» модель «Midlum», 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ряду договорів про відступлення права вимоги за договорами позики та за договорами застави (а.с. 7, 10, 13, 15) позивач [PERSON], як новий кредитор, отримала в повному обсязі належні первісним кредиторам [PERSON] та [PERSON] права позикодавця та заставодержателя в зобов'язаннях, що виникли за договорами позики від 07 вересня 2011 року та 22 травня 2012 року та за договорами застави, які укладені 24 жовтня 2011 року та 22 травня 2012 року в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань перед первісними позикодавцями за вказаними вище договорами позики. Взяті на себе зобов'язання за договорами позики від 07 вересня 2011 року та 22 травня 2012 року відповідач належним чином не виконав, що встановлено з рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року (а.с. 56-60), яким зі [PERSON] на користь нового кредитора [PERSON] стягнуто 696 878 грн. 58 коп. заборгованості за договором позики від 07 вересня 2011 року, 261 320 грн. 33 коп. заборгованості за договором позики від 22 травня 2012 року, всього на загальну суму 958 198 грн. 91 коп. Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Положеннями ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, також за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пунктів 2.2 договорів застави від 24 жовтня 2011 року та від 22 травня 2012 року заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку якщо позика, проценти, штрафні санкції, які були забезпечені заставою, не будуть сплачені у строк, передбачений договором позики або достроково у випадках, передбачених п. 3.2 цих договорів, а також у випадках, передбачених ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свої вимоги, які виникають у разі прострочення виконання або невиконання заставодавцем умов договору позики, включаючи погашення основної суми заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та неустойку шляхом реалізації заставленого майна. Крім того, пунктами 3.3 договорів застави передбачено право заставодержателя в разі порушення заставодавцем умов договорів позики або договорів застави вимагати від заставодавця протягом трьох робочих днів з дня надходження вимоги передати заставодержателю на умовах договорів застави заставлене майно, шляхом підписання актів прийому-передачі заставленого майна. При відмові в передачі заставленого майна заставодержателю у вказаний термін заставодавець сплачує штраф, визначений п. 4.1 договору застави - 5 відсотків від вартості заставленого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що боржником належним чином не виконувались взяті на себе зобов'язання за договорами позики і станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість становить: - за договором позики від 07 вересня 2011 року - 696878 грн. 58 коп., з яких: 223273,47 грн. - боргу по основній сумі позики, 160841,06 грн. - боргу процентах за період з 01 березня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, 73076,14 грн. - пені за несплачені відсотки за період з 01 липня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, 134642,21 грн. - пені за несплачену позику за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2016 року, 105045,70 грн. - інфляційна заборгованість з 01 листопада 2013 року по 31 березня 2016 року (46130,17+58915,54 = 105045,70 грн.); - за договором позики від 22 травня 2012 року - 261320 грн. 33 коп., з яких: 92778,43 грн. - боргу по основній сумі позики, 66142,13 грн. - боргу по процентах за період з 01 квітня 2014 року по 31 жовтня 2016 року, 35931,16 грн. - пеня по несплачених відсотках за період з 01 березня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, 29638,32 грн. - пеня по несплаченій позиці за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2016 року, 41884,47 грн. - інфляційна заборгованість з 01 листопада 2013 року по 31 березня 2016 року. Загальна заборгованість за договорами позики в розмірі 958 198 грн. 91 коп. присуджена до стягнення на підставі рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2017 року. [PERSON] як заставодавцю були скеровані вимоги про усунення порушення від 25 квітня та 22 травня 2016 року (а.с. 17, 19), однак вони не були виконані відповідачем. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Відповідно до вимог п. 2.9 договорів застави звернення стягнення на предмет застави проводиться заставодержателем шляхом його реалізації будь-яким прийнятним способом самостійно або через третіх осіб за власним розсудом. На підставі викладеного, суд приходиться до висновку, що, оскільки зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] за договорами позики не виконані, в рахунок погашення боргу слід звернути стягнення на предмети застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Пунктом 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. А тому, заявлений позивачем спосіб звернення стягнення на заставне майно шляхом продажу транспортних засобів безпосередньо заставодержателем [PERSON] будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб'єктом оціночної діяльності, з наданням позивачу усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, відповідає вимогам закону. Разом з тим, в рішенні суду мають зазначатися, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до умов п. 3.1.6 договорів застави заставодавець не має права без письмової згоди заставодержателя в будь-який спосіб відчужувати, передавати в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися предметом застави, в тому числі реалізовувати. Як вбачається з інформації, наданої Територіальним сервісним центром 0743 РСЦ МВС у Волинській області від 05 липня 2017 року (а.с. 79) заставодавець 19 березня 2016 року зняв з обліку автомобіль марки «Renault» модель «Midlum», 2004 року випуску, номерний знак [NUMBER], який є предметом застави за договором застави від 24 жовтня 2011 року, з метою його відчуження. А тому, суд вважає за необхідне вжити заходів щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження на період до його реалізації, як це передбачено п. 3 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме, слід вилучити у [PERSON] визначені договорами застави транспортні засоби, які є предметами застави, та передати позивачу на період до їх реалізації, разом з свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів та комплектами ключів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд з урахуванням кількості, виду та ціни позовних вимог стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3813 грн. 20 коп.

Outcome: approved