Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

14.02.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з цивільним позовом, за результатами перевірки якого відповідності вимогам ст.ст.3,107-120 ЦПК України ухвалою судді від 18.02.2014 року було відкрито провадження в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЗДОРОВО», Фізичних осіб-підприємців [PERSON], [PERSON], Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 24.07.2014 року було закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог [PERSON] до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що 16.09.2012 року він на власному автомобілі марки «Хюндай» /д.н.з. [NUMBER]/ потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, який було застраховано у ПрАТ «ЗДОРОВО» за договором добровільного страхування наземного транспорту КА№102661. Позивачем було повідомлено страховика про настання страхового випадку, який в подальшому визначив розмір матеріального збитку за результатами проведеної оцінки майна у сумі 126 848 грн 91к. [PERSON] категорично не погоджується із визначеним розміром матеріальної шкоди, зазначаючи про ряд порушень умов договору добровільного страхування наземного транспорту ПрАТ «ЗДОРОВО». В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги /а.с.146/, наполягав на їх задоволенні з підстав викладених в цивільному позові /а.с.3-6/ та просив стягнути з ПрАТ «ЗДОРОВО» матеріальну шкоду у сумі 140 513 грн 26к., витрати за проведення експертизи у сумі 437 грн 00к., моральну шкоду у сумі 10 000 грн 00к., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування і судовий збір; стягнути з Фізичних осіб-підприємців [PERSON], [PERSON] моральну шкоду у сумі 2500 грн 00к. Представник відповідача ПрАТ «ЗДОРОВО» не визнав позов, з викладених у письмових запереченнях підстав /а.с.27-30/ просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, ствердно вказавши на наявність укладеної між позивачем і ПрАТ «ЗДОРОВО» угоди про розстрочку сплати страхового відшкодування частинами, умови якої були погоджені сторонами та яку ПрАТ «ЗДОРОВО» було виконано шляхом виплати страхувальнику 03.02.2014 року і 13.02.2014 року всієї суми страхового відшкодування. Інші учасники, які брали участь у розгляді справи, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, завчасно надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності /а.с.186-202/. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов не може бути задоволений з наступних підстав. У відповідності до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, з огляду на п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.3 ст.3 ЦПК принцип свободи договору є одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин в Україні. З викладених у позові обставин, які згідно ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що 16.09.2012 року на перехресті вул.Каунська і вул.Березнева в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у ПрАТ «ЗДОРОВО» транспортного засобу позивача марки «Хюндай» /д.н.з. [NUMBER]/. За звітом №4475 від 24.09.2012 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля склала 134 783 грн 66к. та завданий збиток потрапив під поняття «ПОВНА ЗАГИБЕЛЬ». Згідно страхового акту №719/1/13-719 від 11.12.2013 року, страхове відшкодування позивачу за дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 16.09.2012 року було визначено у сумі 29 550 грн 00к. /а.с.32,33/. 03.02.2014 року між позивачем і ПрАТ «ЗДОРОВО» було укладено угоду про розстрочку сплати страхової виплати у сумі 29 550 грн 00к. частинами, зобов'язання за яким ПрАТ «ЗДОРОВО» виконало у повному обсязі, здійснивши виплати 03.02.2014 року у сумі 8 000 грн 00к. і 13.02.2014 року у сумі 21 550 грн 00к., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 03.02.2014 року та від 13.02.2014 року /а.с.34-36/. Частиною першою ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Твердження представника позивача про розірвання вказаного договору [PERSON] в односторонньому порядку є нікчемними, виходячи із розуміння положень ст.204 ЦК України. Позивач погодився на умови договору і уклав договір на запропонованих умовах, та отримав страхову виплату в повному обумовленому сторонами розмірі, а тому вимоги про стягнення із ПрАТ «ЗДОРОВО» як суми страхового відшкодування, так і похідної вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З вище наведених підстав не може бути і задоволена вимога про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, оскільки сторонами було добровільно відтерміновано її сплату, що також підтверджується відсутністю умови(пункту) щодо сплати пені у погодженій сторонами угоді про розстрочку сплати страхової виплати від 03.02.2014 року. Враховуючи, що станом на дату розгляду справи звіт №4475 від 24.09.2014 року є дійсним та не скасованим, що підтверджується витягом з протоколу №75 засідання Екзаменаційної комісії (спільне) від 06.03.2014 року про прийняте рішення лише з рекомендації оцінювачу [PERSON] пройти позачергово навчання за програмою підвищення кваліфікації та безпосереднє погодження його [PERSON] під час укладання угоди про розстрочку сплати страхової виплати від 03.02.2014 року, а тому позовна вимога [PERSON] про стягнення з Фізичних осіб-підприємців [PERSON], [PERSON] моральної шкоди у сумі 2500 грн 00к. є безпідставною і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed