Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, який обґрунтовує тим, що 26 січня 2018 року посадовими особами [PERSON] патрульної поліції відносно нього було складено протокол за ч.2 ст.130 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення 15 лютого 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом було винесено постанову, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20\~400 грн та позбавлено права керування транспортними засобами на три роки. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2018 року було скасовано постанову Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2018 року, а провадження у справі закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», визначено, що згідно положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу. Право на відшкодування шкоди виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується суми сплаченої у звязку із наданням йому юридичної допомоги (п.4. ч.1 ст.3 Закону), моральна шкода (п.5 ч.1 ст.3 Закону). Позивач відповідно до положень ст.13 цього Закону розмір моральної шкоди розрахував виходячи із часу перебування під слідством і судом за 6 місяців 4 дні, яка становить 22\~818 грн 36 коп. = 6 міс. 4 дні х 3\~723 грн. Витрати на правову допомогу становлять 10\~000 грн, які сплачені адвокату [PERSON] згідно квитанції. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] Державної казначейської служби в м. Хмельницькому заперечила, проти позову, зазначила що казначейська служба прав, свобод та інтересів позивача не порушувала, не оспорювала. В подальшому в судове засідання не зявилася. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] патрульної поліції проти позову також заперечила та зазначила, що [PERSON] не входить до переліку органів зазначених у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», а тому дія зазначеного Закону на виниклі правовідносини не розповсюджується. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції. При складанні протоколу по відношенню до позивача працівники поліції діяли в межах наданих повноважень відповідно до ст.ст.255, 265-1 КУпАП та Закону України «Про національну поліцію», не доведено неправомірність дій працівників поліції, не доведено факту заподіяння моральної шкоди та причинно-наслідковий зв'язок з протиправністю дій та моральною шкодою. Не погодився представник відповідача із розміром витрат на правову допомогу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вважає, що допомога надавалася не якісно, не ефективно та спрямована на уникнення від відповідальності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні 26 січня 2018 року о 01 год. 40 хв. інспектором роти №3 [PERSON] патрульної поліції в Хмельницькій області було складено протокол серії БД №153293 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП [PERSON], а саме: за керування автомобілем [NUMBER] по проспекту Миру, 76/4 в м. Хмельницькому з ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з рота, нечітка мова, почервоніле обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності свідків. \~ \~ \~ \~15 лютого 2018 року постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/3231/18 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1\~200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20\~400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. \~ \~ \~ \~30 липня 2018 року постановою Апеляційного суду Хмельницької області було задоволено апеляційну скаргу адвоката [PERSON], скасовано постанову Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2018 року, а провадження у справі стосовно [PERSON] за ч.2 ст.130 КУпАП закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду» згідно положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу. \~ \~ \~ \~ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», визначено, що право на відшкодування шкоди у розмірі і порядку встановленому Законом виникає у випадках закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. \~ \~ \~ \~Згідно ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. В силу ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.5,ч.6 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. \~ \~ \~ \~Згідно ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. \~ \~ \~ \~В силу п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно п.2, п.3 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Позивач обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в сумі 22\~818 грн 36 коп., посилався на розрахунок, здійснений відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», а саме, що під слідством та судом він перебував 6 місяців 4 дні х 3\~723 грн (мінімальний розмір заробітної плати). Цей час був взятий з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення і до 30 липня 2018 року дня скасування постанови Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2018 року. Однак суд не погоджується із таким твердженням позивача та його представника, зважаючи на те, що положення ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду» застосовується щодо порядку провадження у кримінальних справах, щодо інших випадків визначених цим Законом, питання вирішення розміру моральної шкоди визначається чинним законодавством. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, оцінюючи глибину, тривалість душевних страждань, кількість часу та зусиль витрачених для вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права, тяжкість вимушеність змін життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, незаконність притягнення до адміністративної відповідальності, наслідки, які настали, а саме: виникнення обовязку сплатити штраф у значній для позивача сумі 24\~000 грн, а також позбавлення права керування транспортними засобами на три роки, що само по собі є невиправданим втручанням у права позивача, враховуючи вимоги розумності, справедливості, виваженості суд приходить до висновку, що [PERSON] завдано моральної шкоди, яку слід визначити у розмірі 10\~000 грн. Згідно положень ч.1 ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду», п.11 «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, прокуратури і суду»» після закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення для визначення розміру шкоди громадянин має право звернутися до суду, що розглядав справу про адміністративне правопорушення із відповідною заявою. Позивач таку заяву подав у виді позову, а тому суд вважає за можливе вирішити її відповідно до вищезазначених вимог. Так, у справі про адміністративне правопорушення на стадії апеляційного оскарження брав участь адвокат [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі договору про надання адвокатських послуг від 19 березня 2018 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в цей же день ознайомився із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, готував апеляційну скаргу, брав участь у судових засіданнях в Апеляційному суді Хмельницької області 27 квітня 2018 року, 11 травня 2018 року, 1 червня 2018 року, 18 червня 2018 року, 6 липня 2018 року, 27 липня 2018 року, 30 липня 2018 року, за що згідно умов додаткового договору від 28 березня 2018 року [PERSON] було сплачено 10\~000 грн на підставі розрахункової квитанції серії АБЖА №700414.

Outcome: partial