Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

13.02.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Пассервіс» ПАТ «Чернігівавтосервіс», ДП «Пассервіс-Люкс» зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди(а.с.1-3), мотивуючи свої вимоги наступним. Він є інвалідом 2 групи загального захворювання, відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» має право на безкоштовний проїзд у пасажирському транспорті, тобто у автобусах міських та приміських маршрутів. Відповідачі є автомобільними перевізниками, не виконують вимоги Закону. Примушують його в автобусах № 20 і № 12 сплачувати за проїзд або наполягають на звільненні салону автобусу. З цього приводу він неодноразово звертався письмово до управління транспорту і транспортної інспекції. Неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що в автобусах міського маршруту № 20 і № 12 упродовж року йому як інваліду 2 групи не давали користуватися законною пільгою по проїзду; кондуктори в грубій формі та, ображаючи його, примушували сплачувати за проїзд або наполягали на звільненні салонів. Такі ситуації ставили його в принизливе становище перед пасажирами, він нервував, витрачав свою енергію, доказував власну правоту водіям і кондукторам. З посиланням на ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» просив зобов'язати відповідачів забезпечити виконання вимог ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо надання йому пільги на безкоштовний проїзд у автобусах міського маршруту № 20 та № 12; стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 1000 грн. моральної шкоди, тобто по 500 грн. з кожного. В ході розгляду справи було уточнено, що відповідачами є ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» і ТОВ «Пассервіс-Люкс»(а.с.13-18). В судовому засіданні позивач позов(а.с.1-3) підтримав за вимогами, в ньому викладеними. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились. Надали суду письмові заперечення. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи загального захворювання (пенсійне посвідчення серія [NUMBER], видано 08.01.2014 р.(а.с.12)). ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» і ТОВ «Пассервіс-Люкс» надає в м. Чернігові послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування № 20 «Вокзал-вул. Незалежності» та № 12 «Вокзал-вул. Одинцова» відповідно. На письмові звернення позивача щодо безплатного проїзду в автобусах, що працюють на міських маршрутах №№ 12, 20, 37 і 35, ним отримані письмові відповіді з управління транспорту та зв'язку Чернігівської міської ради, управління Укртрансінспекції у Чернігівській області(а.с.5-7). Складені акти щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та винесені постанови про застосування адміністративно-господарського штрафів від 22.01.2014 р. та 12.02.2014 р. управлінням Укртрансінспекції у Чернігівській області відносно від відповідачів за безпідставну відмову від пільгового перевезення пасажирів: ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» допустило таке порушення 21.11.2013 р. о 11 год. 00 хв. в м. Чернігові проспект Перемоги 45, а ТОВ «Пассервіс-Люкс» допустило таке порушення 24.01.2011 р. о 11 год. 05 хв. в м. Чернігові(а.с.8-11). Згідно ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім метрополітену і таксі), а також всіма видами приміського транспорту. Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання вчинити певні дії, оскільки позивач не довів суду допустимими доказами, що в м. Чернігові на міських автобусних маршрутах загального користування № 20 «Вокзал-вул. Незалежності» (послуги з перевезення пасажирів на якому надає ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс») та № 20 «Вокзал-вул.Одинцова» (послуги з перевезення пасажирів на якому надає ТОВ «Пассервіс-Люкс») під час поїздки в автобусах він пред'явив водіям посвідчення інваліда 2-ї групи загального захворювання, але йому було відмовлено в наданні льготного безкоштовного проїзду і він вимушений був придбати квиток або звільнити салон, тобто порушення прав саме позивача. Ні в позові, ні в ході судового розгляду навіть не було вказано дати і час відмови в наданні льготного безкоштовного проїзду, в тому числі, чи мало це місце 21.11.2013 р. о 11 год. 00 хв. і 24.01.2011 р. о 11 год. 05 хв. Крім того, вимога про зобов'язання вчинити певні дії фактично заявлена на майбутнє, що не передбачено чинним законодавством. Не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки суду не доведено допустимими доказами відмови відповідачів в наданні льготного безкоштовного проїзду саме позивачу і сам факт заподіяння позивачу такою відмовою моральної шкоди. Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди є неконкретною, одна її частина суперечить інший частині: позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 1000 грн. моральної шкоди, тобто по 500 грн. з кожного - тобто позивач просить стягнути цю шкоду одночасно і солідарно, і в дольовому відношенні, що також не ґрунтується на законі. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову судові витрати у вигляді судового збору (від якого позивач звільнений, оскільки є інвалідом 2-ї групи) необхідно віднести за рахунок держави. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув дану цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed