Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

13 травня 2019 року рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області було задоволено частково позов [PERSON] , представник [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання права власності та зняття арешту з нерухомого майна. Знято арешт з нерухомого майна, а саме будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений постановою від 23.01.2018 державним виконавцем Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в межах виконавчого провадження №55614691. Відмовлено у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] , представник [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання договору дарування недійсним. 11 липня 2019 року відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 01 липня 2019 року справу було повернуто до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, для вирішення питання про виправлення описки у судовому рішенні та винесення додаткового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд розгляд справи проводить без виклику сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом було встановлено, що під час винесення рішення було досліджено відповідні докази та пояснення сторін, проте не вирішено питання про визнання за [PERSON] права власності на будинок та не вирішено питання про розподілення судових витрат. З огляду на викладене суд вважає, що вбачаються підстави для винесення додаткового рішення по справі, оскільки судом при винесенні рішення не було вирішено позовні вимоги за первісним позовом про визнання права власності та не було стягнення судових витрат. Як зазначено у мотивувальній частині рішення від 13 травня 2019 року у задоволенні позовної вимоги первісного позову про визнання за [PERSON] права власності на будинок слід відмовити, оскільки це право власності підтверджується договором дарування, який є чинним та не був визнаний недійсним. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. Оскільки вимоги первісного позову задоволено частково, половина сплаченого позивачем за первісним позовом за вимогою про зняття арешту судового збору у розмірі 704,8 грн підлягають стягненню з відповідачів за первісним позовом [PERSON] і [PERSON] у рівних частках, тобто по 352 грн 40 коп з кожного. Решту судових витрат позивача за первісним позовом, у задоволення яких судом відмовлено, а також судові витрати позивача за зустрічним позовом, у задоволення якого судом відмовлено, слід залишити по фактично понесеним за сторонами, які їх понесли.

Outcome: approved