Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

14.11.2017 року [PERSON] в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 11.05.2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 13100,00 грн., а позичальник зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач розрахував заборгованість [PERSON] станом на 31.08.2017 року, яка складається з заборгованості за кредитом - 26927.69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 126235.05 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2400 грн., а всього 155562.74 грн., але просить стягнути з відповідача тільки тіло кредиту - 26927.69 грн. та заборгованість по процентам - 79000 грн. , а всього 105927 грн.69коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації відповідача. Суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч. 1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвалою від 24.11.2017 року заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про забезпечення його позову до [PERSON] задоволено частково, заборонено відчуження 1/3 частки квартири [ADDRESS] та зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 22.03.2007 року Бюро приватизації комунального підприємства «Червонограджитлокомунсервіс» на підставі рішення від 22.03.2007року № 26. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 11.05.2011 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 13100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 20,4% на місяць за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Як встановлено судом, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним. Станом на 31.08.2017 року відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26927 грн. 69 коп. Банком також нарахована заборгованість за процентами станом на 31.08.2017 року в розмірі 126235 грн. 05 коп., виходячи з процентної ставки, яка неодноразово була змінена Банком: з 17.01.2013 року - 20,4% на місяць ( 1,7% річних), з 01.09.2014року 34,8 % на місяць (2,9 % річних), з 01.04.2015 року -43,2 % на місяць (3,6 % річних). Відповідно до виписки з карткового рахунку, відповідач користувався коштами 23.02.2014 року та 16.09.2015 року, тобто прийняв процентну ставку запропоновану позичальником 43.2 %. Позивач посилаючись на своє право вимагати частину суми заборгованості просить стягнути з позичальника не всю заборгованість, яка утворилась станом на 31.08.2017 року, а тільки заборгованість за кредитом - 26927 грн. 69 коп. та заборгованість за процентами в розмірі 79000 грн. Однак вимога часткового відшкодування заборгованості представниками позивача не обґрунтована, до того ж відсутнє посилання в позовній заяві на період за який нарахований зазначений розмір відсотків. Оскільки розрахунок заборгованості, наданий представником позивача містить дані щодо заборгованості [PERSON] за відсотками станом на 31.01.2017 року - 72473 грн. 46 коп. та станом на 28.02.2017 року у розмірі 79223 грн. 68 коп., а суд не може вийти за межі позовних вимог то позов в даній частині підлягає задоволенню частково з урахуванням обґрунтованого розрахунку і конкретного періоду на який зроблений цей розрахунок, тобто на 31.01.2017 року. Щодо іншої складової заборгованості - заборгованості за тілом кредиту - 26927 грн. 69 коп., то вона в період з 31.12.2015 року по 31.08.2017 року є незмінною і підлягає стягненню за той же період що і заборгованість за відсотками, тобто станом на 31.01.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України ( в редакції від 03.10.2017 року) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (94%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1501 грн. 42коп.

Outcome: partial