Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 39225 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилався на те, що відповідно до боргової розписки від 29 листопада 2013 року [PERSON] отримав грошові кошти на загальну суму 47925 грн., які зобовязався повернути до 01 грудня 2014 року. Проте кошти були повернуті частково в сумі 8700 грн. В порушення умов договору позики грошей відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 39225 грн. У судове засідання позивач не зявився, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 листопада 2013 року відповідачем у справі складено розписку, згідно умов якої відповідач взяв в борг у позивача 47925 грн. для погашення кредиту, які зобовязався повернути до 01 грудня 2014 року. За клопотанням відповідача у справі була призначена судова почеркознавча експертиза, оскільки відповідач стверджував, що розписка від 29 листопада 2013 року ним написана не була, підпис на розписці не його, проте відповідач на виконання клопотання судового експерта, вимоги суду не надав суду експериментальні зразки свого почерку, вільні зразки свого підпису та почерку, проведення експертизи не оплатив. Відповідачу розяснено положення ч.1 ст.146 ЦПК України. Згідно із вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач ухилився від подання експертам необхідних матеріалів, документів, необхідних для проведення експертизи, ухилився від оплати експертизи. Матеріали справи не містять доказів виконання підпису на розписці від 29 листопада 2013 року не відповідачем особисто, так само матеріали справи не містять доказів, що відповідачем не було отримано від позивача грошові кошти за договором позики від 29 листопада 2013 року. Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 47925 грн. згідно розписки від 29.11.2013 року. З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач в порушення умов договору позики грошей не виконав взятих на себе обовязків, в повному обсязі кошти до 01 грудня 2014 року не повернув, згідно позову відповідачем було повернуто тільки 8700 грн., у звязку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 39225 грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved