overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 02 серпня 2011 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі народилась їх донька - [PERSON], [INFO]. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися, і були припинені більше майже рік потому, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду із цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 14-15), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2011 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №298. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 4). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. За даними копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна, чи місця проживання їх дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 21.11.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Вказала, що спільне господарство з відповідачем не ведеться з 21.11.2015 року та просила строк для примирення не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився , подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, просив строк на примирення не надавати та вказав, що спільне господарство з позивачем не ведеться з 21.11.2015 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу, виданим 21.11.2015 року, серія [NUMBER], актовий запис №2578. Від шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 19.06.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2015 року у зв'язку з тим, що різні погляди на життя, несумісність характерів . Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №321827 виданого 19.06.2013 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON]та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Віниченко) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.06.2013року, актовий запис №378. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №554761 виданого 09.10.2013 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON] . Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

12 вересня 2017року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 29 серпня 2006року у ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області він уклав шлюб з відповідачем. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки, ведення спільного господарства, позивач просив розірвати вищевказаний шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але його представник надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2006року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №139965 виданим Новоодеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області 08.09.2017року. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки відповідачем не було заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне то їй слід залишити прізвище [PERSON]. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, без номеру, укладеного 22 лютого 2011 року . В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення по справі. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 19300 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконував, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 09 серпня 2017 року заборгованість перед банком становить 37614,72 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 22 лютого 2011 року укладено кредитний договір № б/н за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобов'язання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 09 серпня 2017 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 37614,72 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 1903,96 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 20348,15 грн., заборгованість з пені - 13095,24 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1767,37 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 37614,72 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1600 гривень судового збору, пов'язаних із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати його батьком [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про її народження, а також змінити її прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», по батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути втрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що з 16 липня 2005 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], актовий запис №94. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки це суперечить її інтересам. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 04.07.206 року народження, [PERSON], [INFO]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, просила залишити прізвище «Черкашина». Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, про причини неявки суд не інформував. Справу розглянуто на підставі ст.280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №94, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 305532 (а.с.5). Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 04.07.206 року народження, [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с.10,11). Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. \~За змістом ст.ст.\~3,\~4\~та\~5 СК України\~особи, які перебувають у шлюбі, створюють сімю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила залишити їй прізвище «Черкашина». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вона зазначила, що 25 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у них 31 липня 2014 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, оскільки матеріальної допомоги відповідач добровільно не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 25 жовтня 2013 року було укладено шлюб (арк.с.3). Від зазначеного шлюбу 31 липня 2014 року у них народилась дитина [PERSON], який є рідним сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (арк.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утримані, добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Як слідує з положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших майнових представників дитини, разом з якими проживає дитина. 08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 640 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

12 вересня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 23.01.1993 року вона перебуває з відповідачем в офіційному шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [INFO], яка проживає з позивачем. Проте, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на життя, ведення господарства та виховання дитини. На даний момент ведення спільного господарства та спільне проживання між ними фактично припинено. Вважає, що збереження сім'ї не можливе і суперечить їхнім інтересам та інтересам їхньої доньки. В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що з позовом згоден та просить справу слухати без йго участі. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 23.01.1993 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серії [NUMBER], за актовим записом № 3. З відповідачем мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження останньої (серія [NUMBER], актовий запис № 123). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони втратили довіру та повагу один до одного, мають різні погляди на життя, сім`ю, ведення господарства, неодноразові спроби зберегти сім'ю не дали свого результату, а тому зберегти сім'ю не надається можливим. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач в своїй заяві зазначив, що з позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши письмові докази, враховуючи думку сторін, вважає за необхідне [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з позивачем. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved