Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

12 квітня 2018 року [PERSON] звернулася з позовом, яким просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], згідно з рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2008 року у розмірі 300 гривень щомісячно, до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2008 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 гривень щомісячно, починаючи з 19 листопада 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Цього ж дня видано виконавчий лист, який подано для примусового виконання до Пирятинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. [PERSON] виконує рішення суду періодично, внаслідок чого існує заборгованість по аліментах. Крім того, аліменти сплачуються без урахування індексації. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 16 травня 2018 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових письмових доказів на підтвердження обставин, необхідних для обґрунтування позовних вимог (а.с. 28). В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку судового засідання звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 36). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 09 від 25 березня 2010 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 7). На виконання рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2008 року у цивільній справі №2-272/2008р. видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 19 листопада 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). 21 листопада 2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). Дитина [PERSON], [INFO], проживає з матірю, знаходиться на диспансерному обліку ендокринолога, офтальмолога та педіатра (а.с. 31, 32), відвідує середню групу студії східного танцю (а.с. 29) та студію народної творчості (а.с. 30). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказів того, що відповідач має інших утриманців або незадовільний стан здоровя, суду не надано. Інформація про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів відповідача, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, в матеріалах справи відсутня. Оскільки аліменти, які відповідач сплачує за рішенням суду від 26 грудня 2008 року, становлять суму, яка є меншою від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір аліментів слід збільшити. Суд враховує також те, що позивач [PERSON] виховує дитину одна, а тому на ній лежать усі повсякденні обовязки та відповідальність щодо утримання та виховання дитини, оскільки батько дитини не приймає безпосередньої участі у її вихованні, а лише сплачує аліменти за рішенням суду. За перелічених обставин аліменти слід стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячно, оскільки позивач скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача та дитини, їх стан здоровя, відсутність у відповідача інших утриманців. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved