Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

13 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулась з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка за життя склала два заповіти від 10 вересня 2007 року, які посвідчені секретарем виконавчого комітету Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області та зареєстровані в реєстрі за номерами 333 та 334. Відповідно до змісту зазначених заповітів матір позивача [PERSON] розпорядилася належним їй майном та заповіла своїм донькам [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , а земельну ділянку площею 5,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області заповіла своїй доньці [PERSON] . Однак, [PERSON] померла ще до смерті матері, [INFO] . В передбачений законом термін для прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через пригнічений стан у зв`язку зі смертю сестри, потім матері, правову необізнаність та впевненість в тому, що заповіту достатньо для переходу права власності на спадкове майно. 01 лютого 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не прийняла спадщину в передбачений законом шестимісячний термін та на момент смерті спадкодавця постійно разом з нею не проживала, а тому їй було запропоновано звернутись до суду з позовною заявою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та про визнання позову в повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснова С.М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.6). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2006 року серії ВСЕ №019977 [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №007130 [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Воскресенської селищної ради, яка надана їй на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Воскресенської селищної ради народних депутатів від 17 лютого 2001 року (а.с.20). За життя, 10 вересня 2007 року [PERSON] склала два заповіти, якими заповіла належну їй земельну ділянку [PERSON] , а належний їй житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49, 50). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1483 (а.с.10). [INFO] спадкодавиця [PERSON] змінила ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №15 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом належного їй майна, в силу частини першої статті 1261 ЦК України (а.с.8,9). У відповідності до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач на день відкриття спадщини зі спадкодавцем постійно не проживала та не була зареєстрована з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 07 квітня 2021 року №782/02-42 (а.с.12). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 березня 2021 року приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснова С.М. відмовила позивачу в оформленні спадкових прав, у зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини, встановленого статтею 1270 ЦК України (а.с.13). З копії спадкової справи №8/2021 померлої [INFO] [PERSON] , яка заведена приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. та досліджена в судовому засіданні, вбачається, що позивач звернулась до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом лише 01 лютого 2021 року (а.с.11). Відповідно до частини першої та частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 11 листопада 2020 року по справі №750/262/20). Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила поважністю причини пропуску строку для прийняття спадщини свою правову необізнаність та впевненість, що за наявності заповіту, право власності автоматично переходить до неї. На думку суду, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, з огляду на приписи частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивач на час відкриття спадщини знала про смерть матері, мала оригінал заповіту, отже, будучи обізнаною, не була позбавлена об`єктивної можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з цим, у відповідності до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно заяви Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 11 травня 2021 року №805/02-54 відповідач визнав позов повністю. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини унормовано приписами частини третьої статті 1272 ЦК України, при цьому, позивач є спадкоємцем за заповітом та за законом, яка бажає прийняти спадщину після смерті [PERSON] , а причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини вважаються визнаними відповідачем як поважні. З огляду на викладене, суд приймає визнання позову відповідачем. Ураховуючи викладене, суд уважає за можливе позов задовольнити повністю та визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , терміном в 4 (чотири) місяці.

Outcome: approved