Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

14 червня 2016 р. до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 12.06.2013 р. [PERSON] (далі-Відповідач) отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач зобов'язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 15005,11 гривень, з яких: -996,04 гривень (заборгованість за кредитом); -9820,35 гривень (заборгованість по процентам за користування кредитом); -2998,00 гривень (заборгованість за пенею та комісією); -500,00 гривень (фіксована частина штрафу); -690,72 гривень (процентна складова штрафу). Саме цю суму позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву, згідно до якої підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які були направлені за відомою адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку(п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України). На підставі вимог ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України, враховуючи заяву, подану представником позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. 22 серпня 2016 року на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як визначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання. Матеріалами справи підтверджується факт укладення кредитного договору між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] Зазначений договір укладено в формі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі Заява), якою остання погодилась з «Умовами та правилами надання банківських послуг», далі - «Умови». Розмір заборгованості за кредитом в сумі 996,04 гривень підтверджується розрахунком та не спростовано відповідачем. Позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню з огляду на п. 2.1.1.5.5 Умов та вимог статей 526 та 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до Заяви та п. 2.1.1.12.6 Правил, за користування [PERSON] нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році. Відповідно до розрахунку суми позову, заборгованість за процентами становить 9820,35 гривень. Розмір цієї суми не спростовано відповідачем, внаслідок чого вона підлягає стягненню відповідно до статей 1048 та 10561 ЦК України. Суми комісії та пені в розмірі 2998,00 гривень обґрунтовані розрахунком, який не спростовано відповідачем. Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є одним з видів неустойки. У відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сума заборгованості за тілом кредиту становить 996,04 грн., в той час як пеня, нарахована на цю суму 2998,00 гривень, що становить 300,99% від суми основної заборгованості. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право суду на зменшення розміру неустойки, за умови, що такий розмір перевищує розмір збитків, відображено також в правовій позиції, викладеній в Ухвалі Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Суд враховує цю правову позицію відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 3607 ЦПК України, оскільки підстав для відступлення від цієї правової позиції в даній справі не вбачається. За таких обставин розмір пені підлягає зменшенню до 100 % від розміру заборгованості за тілом кредиту, тобто до 996 гривень 04 копійок. Позовні вимоги про сплату штрафу (у фіксованій та процентній формах) на суму 500 гривень та 690,72 гривень обґрунтовані Умовами, що прийняті відповідачем, та підлягають стягненню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial