Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

13.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 20 червня 2008 року між ПАТ « ОТП Банк » та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-K00/090/2008, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 77 400 доларів США, з терміном погашення до 19 червня 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань гр. [PERSON] за вказаним вище договором, між ПАТ « ОТП Банк », ним та [PERSON] було укладено іпотечний договір ВКМ №103018, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться в [ADDRESS]. На початку 2012 року йому стали надходити дзвінки з вимогами оплатити борг за кредитним договором, так як боржник [PERSON] не сплачує грошові кошти за користування кредитом. Працівники банку запевнили, що він являється фінансовим поручителем [PERSON] за договором поруки № SR-K00/090/2008/1, який він ніби то підписав 20 червня 2008 року. З квітня 2012 року по липень 2013 року ним внесено на рахунок ПАТ «ОТП Банк» в оплату за кредитним договором №МL-K00/090/2008 від 20 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та гр. [PERSON] грошові кошти в сумі 19 789 доларів США. У липні 2013 року йому в ПАТ « ОТП Банк » надали можливість ознайомитися з договором фінансової поруки № SR-K00/090/2008/1, який нібито укладено між ним та ПАТ «ОТП Банк », підпис в якому - у графі [PERSON] виконано не ним. Тобто договір поруки він не підписував. Ленінським райсудом м. Кіровограда винесено рішення 04 березня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2014 року залишено без змін та яким визнано недійсним договір поруки № SR-K00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, укладений між ПАТ « ОТП Банк» та ним. На даний час ПАТ « ОТП Банк » не повернув йому кошти в сумі 19 789 доларів США, що по курсу іноземної валюти станом на 11.06.2014р. складає 235 489 грн. сплачених згідно договору фінансової поруки № SR-K00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, який визнано недійсним згідно рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 04.03.2014 року. Просить стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на його користь суму коштів в розмірі 19 789 доларів США, що по курсу іноземної валюти станом на 11.06.2014р. складає 235 489 грн. сплачених згідно договору фінансової поруки № SR-K00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, який визнано недійсним згідно рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 04.03.2014 року, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, уточнив, просив стягнути з ПАТ «ОТП Банк» на його користь суму коштів в розмірі 19 789 доларів США, що по курсу іноземної валюти станом на 17.09.2014р. складає 258 840 грн. сплачених згідно договору фінансової поруки № SR-K00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, який визнано недійсним згідно рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 04.03.2014 року, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по справі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити, пояснила, що 20.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ « ОТП Банк » та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-K00/090/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 77 400 доларів США, а [PERSON] прийняв дані кошти та зобов'язувався повернути їх, сплатити відсотки за користування кредитом до 19 червня 2023 року. На виконання умов даного кредитного договору 20 червня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-K00/090/2008/1, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань перед банком. Рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 04 березня 2014 року, яке було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2014 року договір поруки № SR-K00/090/2008/1, укладений між позивачем та банком було визнано недійсним. Однак, 20 червня 2008 року між банком та позивачем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку банку житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з 2012 року [PERSON] перестав виконувати умови кредитного договору, в зв'язку з чим по кредитному договору утворилась заборгованість. Банк повідомив [PERSON] про існуючу заборгованість по кредитному договору №МL-K00/090/2008, укладеному з [PERSON] Отримавши повідомлення банку та не бажаючи втрачати іпотечне майно, позивач почав добровільно вносити кошти на погашення існуючої заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України « Про іпотеку» майновий поручитель чи наступний іпотекодержатель може виконати основне зобов'язання за боржника, і попередній іпотекодержатель зобов'язаний прийняти таке виконання. Наступний іпотекодержатель, який сплачує повну суму основного зобов'язання попередньому іпотекодержателю, вважається особою, на користь якої здійснене відступлення прав попереднього іпотекодержателя за іпотечним договором. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Таким чином, Закон України « Про іпотеку» чітко передбачає право майнового поручителя, в даному випадку позивача, на відшкодування сплачених ним коштів по кредитному договору, але дані кошти повинен сплачувати майновому поручителю не банк, а позичальник, тобто [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2008 року між ЗАТ « ОТП Банк », правонаступником якого являється ПАТ «ОТП Банк» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір МL-K00/090/2008, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 77 400 доларів США, з датою остаточного повернення кредиту - 19.06.2023 р. ( а.с. 5 ). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 20 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк » та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-K00/090/2008/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань ( а.с. 13 ). Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2014 року визнано недійсним договір поруки № SR-K00/090/2008/1 від 20 червня 2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством « ОТП Банк » та [PERSON] ( а.с. 31-32 ). Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 травня 2014 року рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 04 березня 2014 року залишено без змін ( а.с. 33-34 ). Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк », [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником [PERSON] його боргових зобов'язань за кредитним договором від 20.06.2008 року, іпотекодавці надають іпотекодержателю нерухоме майно - житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, загальною площею 125,0 кв.м. та житловою площею 75,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві приватної власності ( а.с. 10-12 ). В судовому засіданні встановлено, що в період з квітня 2012 року по липень 2013 року [PERSON] внесено на рахунок ПАТ «ОТП Банк» в оплату за кредитним договором №МL-K00/090/2008 від 20 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та гр. [PERSON] грошові кошти на загальну суму 19 789 доларів США, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями в іноземній валюті ( а.с. 14 -30 ). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що позивач [PERSON] не являється фінансовим поручителем [PERSON] по кредитному договору МL-K00/090/2008 від 20 червня 2008 року, а є його майновим поручителем згідно умов іпотечного договору, відповідає за повне та своєчасне виконання боржником [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором ПАТ «ОТП Банк» лише майном - зазначеним вище житловим будинком, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «ОТП Банк» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати по справі у розмірі 2 364 грн. 79 коп., а також судовий збір на користь держави у розмірі 223 грн. 21 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved