Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

14.07.2020 до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, треті особи: Іванівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, Петриківська державна нотаріальна контора. У своїй заяві позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] та земельної частки (паю) площею 4,1399 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району. 07.04.2004 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 178, за яким земельну частку (пай) площею 4,1399 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ДП 117013, зареєстрованого Петриківською райдержадміністрацією 01.03.2004, заповіла у власність [PERSON] . 08.04.2004 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 179, за яким житловий будинок по [ADDRESS] , заповіла у власність дітей [PERSON] та [PERSON] . 27.07.2006 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 243, за яким все належне їй майно заповіла у власність [PERSON] . Після смерті [PERSON] у встановлений строк позивач звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено так як він не є родичем померлої та існує заповіт від 27.07.2006, в якому його не вказано. Позивач вважає, що заповіт, складений від імені [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району 27.07.2006 за № 243, не відповідає волі спадкодавця та не підписувався нею, а отже просить визнати такий заповіт недійсним. З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. 07.09.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні судом витребувані матеріали спадкової справи № 183/2008 розпочатої 03.06.2008 після померлої [PERSON] , призначено судову почеркознавчу експертизу та замінено відповідача Іванівську сільську раду Петриківського району на Петриківську селищну раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 08.07.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув та надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи належним чином, до суду не з`явилася і надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Від третіх осіб - Іванівської сільської ради Петриківського району та Петриківської державної нотаріальної контори до суду надіслані клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників. Представник Петриківської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до суду не прибув. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено матеріали спадкової справи № 183/2008 розпочатої 03.06.2008 (а.с. 46-72) та встановлено наступне: [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 33. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] та у вигляді земельної частки (паю) площею 4,1399 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради і належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ДП 117013, зареєстрованого Петриківською райдержадміністрацією 01.03.2004. 07.04.2004 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 178, за яким земельну частку (пай) площею 4,1399 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ДП 117013, зареєстрованого Петриківською райдержадміністрацією 01.03.2004, заповіла у власність [PERSON] . 08.04.2004 [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 179, за яким житловий будинок по [ADDRESS] , заповіла у власність дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, 27.07.2006 [PERSON] склала оскаржуваний заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області зареєстрований в реєстрі за № 243, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе належне мені майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать мені на час посвідчення заповіту, а також мої майнові права та обов`язки, які належатимуть мені на день смерті, я заповідаю у власність [PERSON] . За змістом заповіту [PERSON] власноруч підписала заповіт в присутності секретаря в приміщенні сільської ради. 03.06.2008, тобто у встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори для отримання спадщини за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району 07 квітня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за №178. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, і [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги та яка має право на обов`язкову частку у спадщині, 26.05.2008 і 15.07.2008, відповідно, тобто в установленому законом порядку подали відповідні заяви до Петриківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Але у зв`язку із тим, що у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та не подано відповідний документ, що підтверджує родинний зв`язок [PERSON] з спадкодавцем, постановою державного нотаріуса 21.04.2015 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 03.12.2020 за клопотанням позивача була призначена судова почеркознавча експертиза з метою встановлення належності позивачу підпису у оригіналі заповіту від 27.07.2006. Згідно висновку експертів № 509/510-21 від 05.04.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів в цивільній справі № 187/918/20, встановлено, що : 1)Підпис від імені [PERSON] , що розміщений в графі «ПІДПИС» оригіналу заповіту від 27.07.2006, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 243 - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. 2)Підпис від імені [PERSON] в оригіналі заповіту від 27.07.2006, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 243 виконаний без попередньої технічної підготовки і технічних засобів (перерисовуванням на просвіт або зрисовуванням підпису графітним олівцем з подальшим його видаленням шляхом підчистки, перетисненням штрихів підпису з подальшим обведенням незабарвлених штрихів, копіювання через копіювальний папір тощо). Так, законодавець у ст. 205 ЦК України розмежовує форму правочину та способи волевиявлення. Системне тлумачення змісту вказаної норми дозволяє вести мову про те, що спосіб волевиявлення є родовим поняттям, яке включає в себе форму правочину. Волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися: а) усно; б) письмово; в) у певних діях; г) у мовчанні. Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі ( ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно. Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Про відсутності вільного волевиявлення учасника правочину на його вчинення, що має наслідком визнання такого правочину судом недійсним, мова також йде і в Загальних положеннях про правочин Глави 16 ЦК України. Так, згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що оскільки підпис в оспорюваному позивачем заповіті від 27.06.2006 здійснено не заповідачем [PERSON] , а іншою особою, особа відповідальна за посвідчення заповіту ніяких дій, передбачених ч. 4 ст. 207 ЦК України, не вчинила, будь-які застереження в заповіті відсутні, а тому існують обґрунтовані підстави для визнання заповіту від 27.06.2006 недійсним з підстав відсутності вільного волевиявлення заповідача [PERSON] на час складання зазначеного заповіту. За позовом [PERSON] просив залишити за ним всі судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved