Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

14 березня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14686,25 грн та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно договору № б/н від 06.08.2015 року відповідачу було надано кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 04 березня 2018 року заборгованість за кредитним договором склала - 14686,25 грн, з якої 500,00 грн - заборгованість за кредитом, 191,86 грн - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 12818,85 грн - пеня, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 675,54 грн - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.08.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача платіжну картку з кредитним лімітом в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 43,20 % на рік за користування кредитом, в подальшому змінив кредитний ліміт. Зобов'язання передбачені кредитним договором відповідач не виконав. Станом на 04 березня 2018 року заборгованість за кредитним договором склала - 14686,25 грн, з якої 500,00 грн - заборгованість за кредитом, 191,86 грн - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 12818,85 грн - пеня, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 675,54 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постанові ВС № 278/2675/15 від 21.08.2018, яка відповідно до положень статті 263 ЦПК України враховується судом при ухваленні рішення по справі при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Тобто, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи, та підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають, так як встановлюють подвійну відповідальність з урахуванням нарахування та стягнення пені за умовами договору, з урахуванням чого, сума заборгованості становить 13510,71 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial