Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

14 червня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що 20.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0702/907, згідно якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 70000 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.02.2014 року, із внесенням щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших витрат. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відсотки за користування кредитом нараховуються у подвійному розмірі від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання грошових зобовязань по кредитному договору 20.02.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання зобовязується нести солідарну відповідальність у разі невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 30.05.2016 року має заборгованість по договору, що складається із заборгованості по тілу в сумі 52443,51 дол. США, процентах в сумі 69824,56 дол. США. У звязку з порушенням зобовязань за несвоєчасне погашення кредиту та процентів нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Посилаючись на наявність у кредитодавця права на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, [PERSON] просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 118943,51 дол. США, що еквівалентно 2989050,41 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 52443,51 дол. США та процентах в сумі 66500 дол. США. Представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, представник за довіреністю [PERSON] подав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримав не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON]. в судове засідання повторно не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомили, уповноваженого представника не направили, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутності суду не подали. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з п.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином строк відповідно до умов договору, та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 20.02.2007року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0702/907, згідно якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 70000 доларів США з кінцевим терміном повернення 19.02.2014 року, а відповідач [PERSON] зобовязався щомісяця в період сплати, вносити щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, з урахуванням відсотків, комісії та інших витрат. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач [PERSON] зобовязався сплачувати Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 20.02.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого [PERSON], як поручитель, зобовязується нести солідарну відповідальність у разі невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором, що підтверджується копією договору поруки. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязань не виконав, що підтверджується повідомленням Банку від 03.05.2016 року про погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.4 договору поруки у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно розрахунку Банку прострочена сума заборгованості станом на 30.05.2016 року складається із заборгованості по тілу в сумі 52443,51 дол. США, процентах в сумі 69824,56 дол. США. У звязку з порушенням зобовязань за несвоєчасне погашення кредиту та процентів Банком нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, щодо стягнення якої позивач не заявляє вимоги, що узгоджується з положеннями про диспозитивність цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Оскільки відповідачами наданий Банком розрахунок не оспорений та не надано власного розрахунку заборгованості за кредитним договором, розрахунок Банку є належним доказом заборгованості. Відповідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.554 ЦК України, - у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом. Згідно п.1 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції , що діяла на час виникнення спірних правовідносин, банк має право здійснювати операції з валютними цінностями. Таким чином, суд вважає, що позивачем було правомірно укладено кредитний договір в іноземній валюті. Суд вважає доведеним отримання [PERSON] кредиту за кредитним договором та доведеним невиконання ним зобовязань за договором, у звязку з чим він повинен нести відповідальність передбачену договором та законом. Судом не встановлено доказів, які б заперечували кредитний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, відповідач [PERSON] не виконав зобовязань за кредитним договором, а відповідач [PERSON] несе солідарну відповідальність за зобовязаннями [PERSON] незалежно від причин невиконання ним таких зобовязань. Судові витрати суд вважає необхідним \~відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved