Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

13.08.2019 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому 16.06.2017 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області шлюбі. Під час шлюбу, в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає з позивачкою окремо від відповідача. Останній ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. В подальшому уточнила позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але звернувся із письмовою заявою про визнання уточнених позовних вимог в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 16.06.2017 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 362 (а.с.15). Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 07.09.2017 р. виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] , про що зроблено актовий запис №51 ( а.с. 12). Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 22.09.2017 р. виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що зроблено актовий запис №36 ( а.с. 12). Під час знаходження у шлюбі у подружжя народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , про що Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 07.12.2017 року, актовий запис №1857 де в графі «батьки» дитини зазначені батько - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.14). Судом встановлено, що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і як батько зобов`язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитину, починаючи з 13.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved