Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

12 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Позивач мотивує вимоги тим, що 13.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. На обґрунтування вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відсутні спільні погляди на життя, різні інтереси. Шлюбно-сімейні відносини припинено з 15 квітня 2017 року, так як відповідач проживає з іншою жінкою, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач на утримання доньки гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, оскільки відсутні спільні погляди на життя, різні інтереси. Шлюбно-сімейні відносини припинено з 15 квітня 2017 року, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого збереження сім'ї неможливе. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач на утримання доньки гроші не надає, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог враховуючи майновий стан сторін, суд приходить до висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а в частині стягнення аліментів, підлягає до задоволення частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі ? частини від доходів відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати.

Outcome: partial