Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

14.02.2014 року позивач звернулась до Варвинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказує, що від спільного проживання з відповідачем вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Хоча на даний час подружжя і проживає разом, проте відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, матеріально не підтримує сім'ю, хоча має задовільний стан здоров'я, постійне місце роботи, отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 40% всіх видів доходів відповідача щомісяця, починаючи з 14.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи /а.с.13/, до канцелярії суду подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 14.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття та розглянути справу за її відсутності /а.с.16/. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.14/, подав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, беззаперечно визнавши заявлені позивачем уточнені позовні вимоги /а.с.15/. Відповідно до ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, відповідач скористався на власний розсуд своїми правами щодо предмету спору, запевнивши про відсутність інших обставин на час розгляду справи в суді, які могли б об'єктивно впливати на визначення судом розміру заявлених позивачем аліментів. Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.181 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.10.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженої за час спільного проживання з позивачем доньки [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Відповідно довідки № 169 від 24.01.2014 року позивач [PERSON] являється жителькою смт. Варва Чернігівської області та має склад сім'ї: доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Позивачем, з метою обґрунтування своїх позовних вимог, в підтвердження скрутного матеріального становища та необхідності отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини, до суду надано довідку про те, що вона працює продавцем продовольчих товарів та її загальний дохід з липня по грудень 2013 року становить 7230 грн /а.с.8/. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейним кодексом України гарантовано згідно до ст.141, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов'язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ухвалою Варвинського районного суду від 17.02.2014 року, відповідачу по справі, було запропоновано, в разі невизнання позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються /а.с.12/. 17.02.2014 року відповідачем до канцелярії суду було подано письмову заяву про проведення розгляду справи без його участі та беззаперечне визнання заявлених позивачем уточнених позовних вимог. Дана позиція узгоджується з положеннями ч.1 ст.174 ЦПК України /а.с.15/. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати. При визначенні розміру аліментів, судом також враховано, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, а відтак спроможний і зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. За безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обов'язки по утриманню неповнолітньої дитини, зваживши на її матеріальні та духовні потреби, враховуючи стан здоров'я останніх, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, та той факт, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, відповідно до вимог ст.183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частки всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved