Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], померлої [INFO] року у м. Горлівка Донецької області. В обгрунтування заяви заявник зазначила, що [INFO] року померла її бабуся - [PERSON]. Після її смерті вона звернулася до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з метою державної реєстрації смерті, проте їй було відмовлено, оскільки заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Заявник у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є онукою [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Горлівським міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 23 квітня 2016 року, [PERSON] померла [INFO] року в м. Горлівка Донецької області, актовий запис № 540 (а/с 5). Відповідно до положень ст. 49 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Як зазначила заявник у заяві, після смерті [PERSON] вона звернулася до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з метою державної реєстрації смерті, пред'явивши свідоцтво про смерть [NUMBER] від 23 квітня 2016 року, видане Горлівським міським відділом записів актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. 07 вересня 2016 року [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, у зв'язку з тим, що заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а/с 4). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно ч. 1 ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Горлівка входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з тим, що смерть [PERSON] настала в м. Горлівка, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, видане компетентним органом державної влади України - є неможливим, а тому єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Таким чином, оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть ДНР неможлива, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved