Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

13.07.2015 року, КП «Міськводоканал» ТМР в особі директора [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків в сумі 13 068, 34 грн. Позов обгрунтовує наступним: Договір № 72/0514 про надання послуг з постачання холодної води і водопостачання між КП «Міськводоканал» ТМР (Виконавець) (надалі Позивач) та [PERSON] (Споживач) (надалі Відповідач) був укладений 19.05.2014р., але між Позивачем та Відповідачем фактично встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг з 19.04.2013р. на підставі відкритого особистого рахунку № 16147. Згідно графіку засоби обліку води (лічильники холодної води) Відповідача СВК № 144948 та СВК № 144866 підлягали періодичній повірці у першому кварталі 2015 року. Вищезазначені засоби обліку води були розпломбовані 03.02.2015р. представниками позивача для проведення періодичної повірки у строк, що не перевищує одного місяця та складено відповідний акт № 16. Незважаючи на неодноразові попередження відповідача про необхідність проведення періодичної повірки засрбів обліку води (лічильників холодної води) у строк, що не перевищує один місяць з дня зняття пломби, тобто з 03.02.2015р. по 03.03.2015р., Відповідач здійснив періодичну повірку та надав засоби обліку води для опломбованя у встановленому порядку лише 29.04.2015р., про що був складений та підписаний сторонами акт № 20. Проведення періодичної повірки засобів обліку води у строк, що перевищує один місяць є грубим порушенням пункту 5.14. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 р. № 190 (надалі Правила), згідно якого усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повір очного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку. В свою чергу пунктом 3.3 Правил передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Період безоблікового водокористування тривав з 04.03.2014р. по 29.04.2015р. і склав 47 діб, що згідно затвердженого розрахунку при перерізі труби 15 мм. відповідає витоку води в об'ємі 1 434,478 метрів кубічних (30,5208 м3. (виток води за одну добу) х 47 діб. = 1 434,478 м3.). Вартість витрат води при безобліковому водокористуванні за період з 04.03.2014р. по 29.04.2015р. згідно затвердженого тарифу складає 13 068, 34 грн. (30,5208 м3.(виток води за одну добу) х 47 діб. х 9,11 грн. (діючий тариф)) =13 068,09 грн. Таким чином, розмір завданих Відповідачем збитків складає 13 068, 34 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної(немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19 травня 2014 року між позивачем, комунальним підприємством «Міськводоканал» Токмацької міської ради та відповідачем, [PERSON], укладено договір № 72/0514 про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS]. Згідно графіку засоби обліку води (лічильники холодної води) Відповідача СВК № 144948 та СВК № 144866 підлягали періодичній повірці у першому кварталі 2015 року. 03.02.2015р., представником позивача для проведення періодичної повірки, був розпломбований засіб обліку води, про що складено відповідний акт № 20 від відповідача жодних зауважень не надходило. Відповідач здав свій засіб обліку води на періодичну повірку лише 29.04.2015р. Після чого, засіб обліку води пройшов періодичну повірку, реєстрацію та був опломбований у встановленому порядку, 29.04.2015р., про що був складений та підписаний сторонами акт № 20. Період безоблікового водокористування тривав з 04.03.2014р. по 29.04.2015р. і склав 47 діб. Згідно наданого позивачем розрахунку витоку води що згідно затвердженого розрахунку при перерізі труби 15 мм. відповідає витоку води в об'ємі 1 434,478 метрів кубічних (30,5208 м3. (виток води за одну добу) х 47 діб. = 1 434,478 м3.) Відповідно до розрахунку заборгованості внаслідок безоблікового водокористування (перевищення строку проведення періодичної повірки засобу обліку води), за період з 04.03.2014р. по 29.04.2015р. згідно затвердженого тарифу складає 13 068,34 грн. (30,5208 м3.(виток води за одну добу) х 47 діб х 9,11 грн. (діючий тариф)) = 13 068,09 грн. Зазначений розрахунок відповідач не оспорює. Відповідно до п.8 ч.1 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення, заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів облік порядку, визначеному законом і договором. Комунальному підприємству «Міськводоканал» Токмацької міської ради встановлено тариф на централізоване водопостачання 7,59 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ), що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 1159 від 22.08.2014 року. В структуру тарифу на централізоване водопостачання не входять витрати на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирного засобу обліку води, що підтверджується додатком № 1 до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 1159 від 22.08.2014 року. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року, у справі N 6-60 цс15. Відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року N 113/98-ВР, який регулює відносини у сфері метрологічної діяльності та спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань. Згідно зі статтею 21 цього Закону до видів державного метрологічного контролю і нагляду належить, зокрема, і повірка засобів вимірювальної техніки. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» цей Закон також поширюється на фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власників засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду. В ст. 1 Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» наведені основні терміни та їх визначення, зокрема дано визначення терміну «повірка засобів вимірювальної техніки», згідно з яким це встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик. Відповідно до положень ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. В абз. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлений обовязок підприємств, організацій та фізичних осіб своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Статтею 11 зазначеного Закону дозволено застосовувати лише ті засоби вимірювальної техніки, які пройшли державну повірку. Отже, покази приладу обліку, який не пройшов державну повірку, не можуть враховуватися як показники обсягу спожитої послуги, тому водоспоживання за недержповіреним засобом обліку є безобліковим. Також, пунктом 5.14 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. N 190, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за N 936/15627 передбачено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку. При цьому, слід зазначити, що в п.3.3. «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населенних пунктах України» вказаний порядок розрахунку, а саме у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2. «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населенних пунктах України»). Враховуючи наведене, безоблікове водовикористання це не тільки самовільне приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення, а й самовільне користування ними. Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Згідно розрахунку заборгованості № 495 від 09.07.2015 року відповідач заборгованість не сплатив в розмірі 13 068,34 грн. Так, період безоблікового водокористування тривав з 04.03.2014р. по 29.04.2015р. згідно затвердженого тарифу складає 13 068, 34 грн. (30,5208 м3.(виток води за одну добу) х 47 діб. х 9,11 грн. (діючий тариф)) =13 068,09 грн. Вартість витрат води при безобліковому водокористуванні за період з 04.03.2014р. по 29.04.2015р. згідно затвердженого тарифу складає 13 068, 34 грн. (30,5208 м3.(виток води за одну добу) х 47 діб. х 9,11 грн. (діючий тариф)) =13 068,09 грн. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник та наймач (орендатор) будинку, квартири - споживач послуг зобовязаний, у тому числі, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Статтею 6 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (далі - Закон) визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах державного управління і регулювання відносин у сфері питної води та питного водопостачання, додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання. Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням, підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення, об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів, власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Відсутність договору про надання послуг з питного водопостачання, при встановленні факту фактичного користування цією послугою, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Стаття 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» регламентує права та обов'язки споживачів питної води. Споживачі питної води зобов'язані не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до водопровідних мереж та обладнання споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону. Статтею 47 Закону передбачено, відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води та питного водопостачання. Підприємствам питного водопостачання, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання або забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до законів України. Такий висновок суду узгоджується з позицією колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеною в ухвалі від 20 травня 2015 року у справі про стягнення заборгованості (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/44408195). Слід також зазначити, що Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня 2008 року є спеціалізованим нормативним документом щодо розрахунку об'єму послуг з водовідведення, прийняті пізніше за Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, а тому проведені позивачем розрахунки відповідають нормам чинного законодавства. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 та ст. ст. 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились в порушенні строків подачі засобу обліку води на повірку та порядку оплати послуг з водопостачання і водовідведення, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved