overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], подружні відносини між ними припинились з грудня 2013 року. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Вона як позивач, скористалась правом звернення до суду і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу не можливо. Вона вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати, судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Смоляна», судові витрати залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 286, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, починаючи з грудня 2013 року проживають окремо, спроби до примирення позитивного результату не дали, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 487,20 грн., але заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернулась з позовом в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0568 га для індивідуального житлового будівництва, розташовану по вул. Леніна, 51 в смт Підгородня Первомайського району Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана земельна ділянка та розташований на ній будинок належали доньці позивачки [PERSON], яка померла 08.05.2004 року. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09.2005 року житловий будинок, розташований по вул. Леніна, 51 в смт Підгородня Первомайського району Миколаївської області перейшов у власність позивача, а так як до останньої перейшла власність на житловий будинок, то відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України до неї має перейти право власності і на присадибну земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявилась, але надала заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Представник Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій вказав, що позов визнає і проти його задоволення не заперечує, а справу просить розглядати в його відсутність. Управління Держгеокадастру у Первомайському районі надало листа в якому просили винести рішення на розсуд суду, а справу розглядати у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копією державного акту на право приватної власності на землю, виданого 17.10.2001 року підтверджено, що [PERSON] і Михайлівні на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2001 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0568 га, розташована в смт Підгородна Первомайського району Миколаївської області ( а.с.3), вартість якої складає 9300 грн. згідно копії звіту про грошову оцінку земельної ділянки від 05.11.2015 року ( а.с.4). Копією свідоцтва про смерть ( а.с.8) підтверджено, що [PERSON] померла 08.05.2004 року, а із копій рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.10.2005 року ( а.с.5) підтверджено право власності на житловий будинок по вул. Леніна, 51-а в смт Підгородна Первомайського району Миколаївської області за [PERSON]. Ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування. Враховуючи викладене та те, що відповідач та третя особа не надали заперечень проти позовних вимог, то на підставі викладеного суд знаходить що згідно ст. 60 ч.1 ЦК України позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернулась з позовом який уточнила в ході судового розгляду та просила про визнання за нею права власності на гараж №11 в кооперативі «Радуга» по вул. в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим що, [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна від 17.07.1996 року зареєстрованого в Первомайському МБТІ 17.09.1997 року за № 519 належав гараж №11 в кооперативі «Радуга» по вул. в м. Первомайськ Миколаївської області. 05.05.1999 року [PERSON] продав вказаний гараж [PERSON] про, що був укладений договір у простій письмовій формі, але нотаріально не засвідчено. Позивач передала відповідачу обумовлені кошти та до тих пір користується гаражем, але оформити право власності не може так як гараж знаходиться на території автогаражного кооперативу, а користування земельною ділянкою не оформлено в звязку з чим, хоча відповідач не заперечує проти нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, але укласти такий договір можливості немає. В судове засідання позивач не зявилася але надала заяву в якій просила розгляд справи проводити без неї, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Копією договору купівлі-продажу №352 від 17.07.1996 року ( а.с.7-8) підтверджено що [PERSON] купив гараж №11 в кооперативі «Радуга» по вул. Папаніна в м. Первомайську Миколаївської області. Вказаний договір зареєстрований в Первомайському МБТІ та останнім видано технічний паспорт (а.с. 9) на імя [PERSON] Із копії розписки (а.с. 6) видно, що [PERSON] продав належний йому гараж в АГК «Радуга» [PERSON] 05.05.1999 року. Ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (який діяв на момент укладання договору) передбачає, що якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд в праві по вимозі виконавчої угоди сторони визнати угоду дійсною. На підставі вище викладеного враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги , а згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, то суд позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 16 березня 2012 уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причинною розірвання шлюбу стало те, що вони виявились різними людьми, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Відповідач не працює, не забезпечує сім'ю матеріально, часто виникають сварки. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з жовтня 2015 року. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам та відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява з проханням справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 16 березня 2012 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з жовтня 2015 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

13.11.2015 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя , що призвело до розладу в сім»ї. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають , проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї, подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві, що надійшла до суду на своїх вимогах наполягає та просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання також не з'явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що 18 серпня 2001 року відділом ЗАГС адміністрації м. Гуково Ростовської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO], який проживає Нові Санжари Полтавської області та [PERSON] , [INFO], яка проживає Нові Санжари Полтавської області і після державної реєстрації шлюбу чоловікові присвоєно прізвище [PERSON], жінці присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитеме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

13.11.2015 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], який народився [INFO] року в розмірі 1\\4 частини заробітку відповідача, щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 року і [INFO] року у них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Відповідач допомоги їй на утримання дитини, яка проживає із нею, не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу просила розглядати в її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач та його представник повторно в судове засідання не з'явились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народився [INFO] року і його батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії рішення Первомайського міськрайонного суду від 22.05.2013 року шлюбу зареєстрований 24.07.2004 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із довідки АОСББ «Гвардійська» №1053 від 11.11.2015 року видно, що з позивачкою разом мешкає і її син [PERSON]. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 182 ч.1 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Ст. 183 ч. ч. 1, 2 СК України передбачають, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

13.11.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 06.07.1985 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З початку 2005 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 06.07.1985р., від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. З початку 2005 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

13.11.2017 заявник звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви зазначив, що 10.11.2017 [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, [PERSON] безпорадний і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби. У судовому засіданні представник заявника, лікар-психіатр пояснили, що заінтересована особа дійсно потребує психіатричної допомоги, однак, дані про останнього не встановлені, оскільки документів які б підтвердили та ідентифікували його особу відсутні. У судовому засіданні прокурор, висловив думку про те, що зазначена заява не підлягає задоволенню в зв'язку з неможливістю ідентифікувати особу госпіталізованого. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, лікаря - психіатра, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 10.11.2017 [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, [PERSON] безпорадний і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. Главою 10 (ст.ст.279-282 ) ЦПК України, Законом України «Про психіатричну допомогу» врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Так, ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 3 ст.163 ЦПК України суд встановлює особи тих, хто з'явився, а також перевіряє повноваження представників. В ході розгляду справи заявником не було підтверджено особу госпіталізованого громадянина, у самої особи, щодо якої вирішується питання про надання йому психіатричної допомоги також відсутні будь-які документи з його даними, в зв'язку з чим встановити особу не представляється можливим. Отже, виходячи із засад пріоритету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, зважаючи на відсутність у зацікавленої особи будь-якого документу, який би дав можливість суду встановити його особу, місце проживання (реєстрації), та залучити до участі в розгляді заяви законного представника особи, щодо якої подано заяву про проведення в примусовому порядку госпіталізації до психіатричного закладу, даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви КЗ «ДКПЛ» ДОР щодо надання психіатричної допомоги у примусовому порядку невідомій особі слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

13.11.2017 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2011 р. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: Гавриїл, [INFO], та Демид [INFO] Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з вересня 2017 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Ухвалою судді від 07.12.2017 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 21.12.2017 р. 21.12.2017 р. розгляд справи було відкладено на 26.01.2018 р. за клопотанням позивача про надання сторонам строку на примирення. 26.01.2018 р. розгляд справи було відкладено на 15.03.2018 р. через першу неявку в судове засідання позивача, яка не повідомила про причини неявки. Позивач подала заяву про розгляд справи 15.03.2018 р. без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, примирення між нею та відповідачем не відбулося. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень позивача, викладених в наданій суду заяві, вона не бажає підтримувати шлюбні стосунки, з відповідачем вона не примирилася. На підставі ст.ст.136, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави суму судового збору в розмірі 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved