Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

14.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОП «Шахта «Жданівська» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. В обгрунтування позову позивач посилається на наступні обставини: З 21.02.1975 року по 27.01.1997 року він працював на підземних роботах в Шахтоуправлінні «Зуєвське», з 03.02.1997 по 23.01.2007 року на Пат ОП «Шахта «Жданівська». У грудні 2006 року він знаходився на обстеженні в Донецькій обласній клінічній лікарні професійних захворювань, де комісією йому було встановлено первинно діагноз профзахворювання - хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, легенева недостатність другого ступеню. 06 грудня 2006 року він уперше був оглянутий Обласною лікарсько- експертною комісією, яка постановила діагноз хронічний обструктивний бронхіт пилевої етіології другої ступені, емфізема легень, легенева недостатність першого- другого ступеню. Згідно довідки МСЕК серія ДОН -04 № 066356 йому встановлено ступень втрати професійної працездатності від хронічного обструктивного бронхіту пильової етіології -40%. У січні 2007 року, він був визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Хронічним професійним захворюванням та втратою здоров'я йому нанесено значну моральну шкоду, яка виражається в позбавленні можливості реалізувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв'язку з цим захворюванням. Ступень втрати працездатності значна, він інвалід 3 групи безстроково. Через отримане профзахворювання та втрату працездатності він постійно хворіє, відчуває фізичний біль, сильний кашель у грудній клітині, задишку, загальну слабкість, Мучить безсоння, відчуття нехватки повітря. Він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу тривоги, у почуттях страху та поганому сні. Все це постійно і негативно позначалося та позначається сьогодні на його душевному стані. Тому й просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. на його користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ОП «Шахта «Жданівська» в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що позивачем не було надано доказу факту спричинення моральної шкоди саме відповідачем, та не надано обґрунтування суми моральної шкоди. З акту розслідування хронічного професійного захворювання № 329 від 15.12.06 р. та з трудової книжки вбачається, що стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 31 рік 4 місяці із них на підприємстві відповідача - 6 років 9 місяців 18 днів. Тому вважає, що винними у розвитку професійного захворювання є ш/у «Зуївське» і ш/у «Кіровське» і ТОВ «Комплекс» де позивач пропрацював більше тривалий час. На підставі наданих позивачем, та відповідачем доказів, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини: Позивач [PERSON] працював в шкідливих умовах на підземних роботах із них і у відповідача по справі - ПАТ «ОП «Шахта «Жданівська», та має 31 рік 4 місяці стажу ( а.с. ) Як наслідок тривалої праці на шахтах, він отримав професійне захворювання - хронічний обструктивний бронхіт пилевої етіології другої ступені, емфізема легень, легенева недостатність першого- другого ступеню ( а.с. ). Відповідно до довідки МСЕК від 23.01.2007 року № 066356 за наслідками отриманого професійного захворювання йому встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково ( а.с. ), та він визнаний інвалідом 3 групи безстроково. В результаті чого протипоказана тяжка фізична праця в підземних та несприятливих метеоумовах, в контакті з газом та пилом. Згідно медичного висновку лікарсько- експертної комісії КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» від 06.12.2006 року йому протипоказана робота в підземних умовах, в умовах несприятливого мікроклімату, з токсичними газами в контакті, важка фізична праця в контакті з пилом. Відповідно до виписок з історій хвороб [PERSON] (а.с. ) видно, що він систематично проходить лікування та обстеження з приводу отриманого професійного захворювання. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті цього Кодексу, покладено па власника або уповноважений ним орган. 3 гідно зі ст. 173 КЗиП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійсненні - щомісячних платежів. Судом установлено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві у відповідача по справі - ПАТ «ОП «Шахта «Жданівська», яке створене для підземного видобутку вугілля і умови праці під землею є небезпечними та категорично шкідливими. Професійне захворювання позивач отримав під час роботи у відповідача через недосконалість технологічних процесів видобутку вугілля, тривалу роботу в умовах дії шкідливих чинників виробництва, важку фізичну працю, несприятливий мікроклімат. При цьому суд бере до уваги як ті обставини, що позивач працював і на інших підприємствах за професіями прохідника, та гірника підземного, так і те, що на момент працевлаштування до відповідача стан здоров'я його був задовільний. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в постійних душевних та фізичних стражданнях, яких вій зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, на протязі декількох років, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливістю його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя на належному рівні, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: висновками МСЕК, тяжкістю захворювання та його тривалістю, в зв'язку з проф. захворюванням та свідчить про виникнення необхідності витрат значних додаткових зусиль з боку позивача для організації свого звичайного способу життя. Відповідно до роз'яснень, які викладено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, для забезпечення свого життя. При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів справедливості та розумності, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні по проф. захворюванню, протипоказання щодо характеру та умов праці, вік позивача, час його роботи в умовах дії шкідливих факторів виробництва у відповідача. Виходячи з вищевикладеного на думку суду вказаний позивачем розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача, суд вважає не обґрунтованим та завищеним. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню, у вигляді стягнення суми, достатньої і необхідної для задоволення причиненої шкоди, а тому таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сіпати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. На підставі викладеного,

Outcome: partial