Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

13.11.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Крафт» про стягнення коштів та завданих моральних збитків, (а.с., 2 - 6), в прохальній частині якої позивач просить суд винести судове рішення, на підставі якого: 1. Стягнути з ТОВ «Техно Крафт», код ЄДРПОУ 40052384, на його користь грошові кошти в сумі 86749,24 грн., з них: заробітна плата за серпень місяць в сумі 6620,00 грн., доплата за сумісництво в сумі 784,00 грн., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 7453,00 грн., доплата за вислугу років в розмірі 4000,00 грн., кошти, що стягуються з відповідача на його користь як середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 15892,24 грн., 52000,00 грн. - грошовий еквівалент завданої мені відповідачем моральної шкоди, а також 704,80 грн. сплаченого ним судового збору, всього коштів на загальну суму 87454,04 грн. (вісімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят чотири грн. 04 коп.); 2. Витребувати у відповідача повний розрахунок заробітної плати, інших грошових виплат, компенсацій, тощо, належних йому на день мого звільнення 31.08.2018 року, але не виплачених, а також довідку про його середню заробітну плату головного енергетика ТОВ «Техно Крафт» за останні два місяці роботи, що передували звільненню (з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року). Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви ( а.с., 2 - 6) обгрунтовував наступними обставинами справи та нормами права: 27 вересня 2017 року він був прийнятий на посаду головного енергетика ТОВ «Техно Крафт». Наказом директора підприємства № 1240 від 31.08.2018 року він був звільнений із займаної посади за угодою сторін відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України, про що було внесено відповідний запис до його трудової книжки (копія сторінок трудової книжки із відповідним записом додається). Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Проте, в порушення приписів ст.116 КЗпП України при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив належних йому грошових сум, а саме: заробітну плату за серпень місяць в сумі 6620,00 грн., доплату за сумісницво (за тимчасове виконання обов`язків інженера з охорони праці і техніки безпеки) в сумі 784,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 7453,00 грн., доплату за вислугу років в розмірі 4000,00 грн. Всі його неодноразові звернення з даного приводу, як усні, так і письмові, були відповідачем проігноровані без будь-яких на це пояснень. Подані нимю заяви на ім`я начальника Головного управління Держпраці у Київській області від 06.09.2018 року та 03.10.2018 року також до цього часу жодного результату не дали (копії звернень додаються). За ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз`яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п.п. 2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100/зі змінами та доповненнями/, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Останніми двома місяцями роботи, що передували моєму звільненню, є липень і серпень 2018 року. Відповідно до довідки Пенсійного фонду України форми ок-5 від 05.11.2018 року, за період з 01 липня 2018 року по 31 серпня 2018 року середня заробітна плата головного енергетика ТОВ «Техно Крафт» за 1 день становила 305,62 грн. За період часу з дати звільнення 31 серпня 2018 року по 12 листопада 2018 року кількість робочих днів, що підлягають врахуванню - 52, а саме: вересень - 20 днів, жовтень - 22 день, листопад - 10 днів. Розрахунок середнього заробітку, що підлягає стягненню за весь період затримки розрахунку: 52 дні * 305,62 грн. = 15892,24 грн. Крім того, порушення відповідачем його законних трудових прав призвели до душевних страждань у зв`язку із незаконним позбавленням його заробітку. Після відмови відповідача у виплаті зароблених мною коштів він втратив нормальні життєві зв`язки та перебуває у постійному стресі, пов`язаному з неможливістю належним чином утримувати та забезпечувати себе і свою родину. З моменту його звільнення його не полишає почуття невпевненості у майбутньому та незахищеності перед необгрунтованими та протиправними діями відповідача внаслідок порушення його законного права на заробітну плату, приниження честі та гідності, втратою у зв`язку з цим престижу та ділової репутації серед його знайомих, друзів та родичів. Його душевні страждання пов`язані також з тим, що він та його родина тепер вимушені економити навіть на продуктах харчування, що також негативно впливає на відносини в середині його родини. Все це вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Виходячи з листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року за №10-1389/0/4-12 та враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи. Враховуючи характер його немайнових втрат, а також характер та обсяг його моральних та душевних страждань, розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 52000,00 грн. Ціна даного позову складає 86749,24 грн., з них: заробітна плата за серпень місяць в сумі 6620,00 грн., доплата за сумісництво в сумі 784,00 грн., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 7453,00 грн., доплата за вислугу років в розмірі 4000,00 грн., кошти, що стягуються з відповідача на його користь як середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 15892,24 грн., 52000,00 грн. - грошовий еквівалент завданої йому відповідачем моральної шкоди). Заходи досудового врегулювання спору та заходи забезпечення доказів або позову до подання даної заяви не здійснювалися. На виконання припису п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляю про наявність у мене або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до цієї заяви. Судові витрати, які він поніс у зв`язку із розглядом справи за даним позовом складають 704,80 грн. сплаченого ним судового збору за стягнення моральної шкоди. Розрахунок очікуваних витрат ним не проводився. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав він не подавав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed