overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

12 квітня 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Засобами електронного зв'язку подала заяву, в якій позов визнала та просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 04 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

12 квітня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, направили до суду заяву про слухання справи в їх відсутність. У заяві зазначають, що заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду було надано нотаріально посвідчену заяву з якої вбачається, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 жовтня 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шахтарського міського управління юстиції Донецької області, про що складено актовий запис №358. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони відмовились, наполягаючи на розірванні шлюбу, як вбачається із заяв. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з червня 2014 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як зазначено в позові. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

12 квітня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що 18 лютого 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між ними припинені (вони тривалий час проживають окремо один від одного) та на даний час їх шлюб існує лише формально. За таких обставин просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Також зазначила, що під час спільного життя між нею та чоловіком часто вникали сварки та з січня 2016 року вони перестали проживати разом та фактично припинили шлюбні стосунки. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно та відновленню не підлягає; вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвали у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 18 лютого 2006 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області, про що у книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 24. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо: сторони втратили почуття взаємоповаги, кохання. Протягом останніх двох років сторони фактично припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, проживають окремо один від одного. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 26 жовтня 2000 року знаходиться з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спорів щодо розподілу майна, та виховання та утримання дитини відсутні. З відповідачем спільне життя не склалось, не зійшлися характерами. Сумісно не мешкають з листопада 2015 року. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, примирення неможливе. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у шлюбі з 26 жовтня 2000 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 178. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини зупинені в листопаді 2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір та спір щодо виховання та утримання дитини, відсутні. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, також і неповнолітньої дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача. Свій позов позивач мотивувала тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року у сільській раді с. Широка Гребля, Вінницького району Вінницької області, актовий запис №2. Від шлюбу мають синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що з 25 серпня 2015 року між ними фактично припинилися шлюбні відносини. Сторони проживають окремо, вихованням дітей відповідач не займається, проте аліменти на утримання дітей сплачує своєчасно. Вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає, просить суд розглянути справу у його відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у сільській раді с. Широка Гребля, Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24 квітня 2008 року, серії [NUMBER] (а.с.4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11 березня 2011 року, серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1998 року. Мають з відповідачем неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та різні характери, через що в сімї виникли непорозуміння та сварки. З травня 2013 року вони припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем, доньку залишити проживати з нею. У судове засідання позивач [PERSON]М не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]М у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про його бажання зберегти родину. До суду він не з'явився, заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд залишити проживати доньку разом з нею. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вимог законодавства, визначати місце мешкання [PERSON] разом з матірю суд вважає не доцільним, оскільки вона досягла віку чотирнадцяти років і має право сама визначати місце свого мешкання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON]\~ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 07 лютого 2015 року між сторонами Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції\~ у Дніпропетровській області, актовий запис № 51 (а.с. 2), неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]\~в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 24 квітня 1993 року між сторонами Жовтневим відділом ЗАГСу м. Кривого Рогу, актовий запис № 354 (а.с. 3), неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби №224 від 01.04.2016 неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.6), що також не оспорюється відповідачем. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд\~\~відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти\~\~у\~\~розмірі 1/4\~\~частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON], зазначивши, що в шлюбі вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позовну заяву обґрунтував тим, що в липні 2015 року сім'я розпалась, вони втратили почуття любові та взаєморозуміння, збереження шлюбу, на його думку, є неможливим. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнала, не заперечувала проти його задоволення (а.с.15). Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 175398, виданого 21 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (а.с. 27). Як видно з копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 345078, виданого 12 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції в Одеській області, позивачка та відповідач є батьками малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.28). Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

12 квітня 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 07 червня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу подружжя мають дитину [PERSON] [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне сімейне життя. Фактично вже тривалий час вони не підтримують сімейних стосунків та їх шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що позовну заяву підтримує, просить її задовольнити. З 07 червня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Від шлюбу подружжя мають дитину [PERSON] [INFO]. У подружжя постійно виникали сварки на підставі ревнощів, фактично з вересня 2015 року подружжя фактично припинило шлюбні стосунки та проживають окремо. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2008 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області під №048168. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БВ №180223 виданого 15 травня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони не проживають разом, фактично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved