Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

13.03.2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснює добровільної матеріальної допомоги дітям, тому вона вважає доцільним звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 10.10.2008 року серії І-ЕД № 121189 та від 08.02.2013 року серії І-ЕД № 260106 (а.с. 4, 5). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області № 201733270 від 13.03.2017 року неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані разом із матірю за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, проспект Московський, будинок 7 Б, квартира 113 (а.с. 3). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову (а.с. 36). Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю про що подав відповідну заяву, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на користь [PERSON] на неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved