Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

13.11.2019 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 23.05.2016 виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.05.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами не склалися, та фактично припинилися з 2018 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним, так як сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сумісного побуту і господарства. Позивач у судове засідання не з`явилася, просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.18). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.24). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з тим, що сторони правом на участь у судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом, встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 23.05.2016 Виконавчим комітетом Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 01, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.6). До реєстрації шлюбу позивач іменувалася прізвищем « [PERSON] » та не змінювала його після реєстрації шлюбу. Від спільного шлюбу, сторони мають малолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) та сина [PERSON] [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утримання, про що свідчить довідка видана 13.09.2019 Христофорівською селищною радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.9). Позивач стверджує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2018 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в ході розгляду справи знайшли підтвердження викладені в позові обставини, що подальше збереження сім`ї стали неможливими, а подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сплачений нею та документально підтверджений судовий збір в розмірі 768,40 гривень (а.с.1).

Outcome: approved