Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

13.12.2017 року представник ПАТ «Дельта банк» - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції, про захист права власності, шляхом звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва № 331 від 20.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції, ПАТ «Дельта Банк» належить на праві власності майно, що складається з нежилого приміщення загальною площею 177,50 кв.м., яке розташовано в Донецькій області, м. Харцизьк, вул. Октябрська (Жовтнева), будинок 82, оскільки торги не відбулися і стягувач ПАТ «Дельта Банк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON], 14.12.1967р.н., місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO], іпн. [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу 29.11.2007 року за реєстром № 4035, зареєстрованого 29.11.2007 року КП Бюро технічної інвентаризації (м. Харцизьк) в реєстровій книзі 3ю, номер запису 103, реєстраційний номер 16854118. Вартість майна складає 533786,88грн. Позивач вказує, що 30.05.2016 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 60144847 стало відомо, що 14.08.2012 року ВДВС Харцизького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП №30165646 від 14.08.2012р., якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі на обєкт нежитлового приміщення, загальною площею 177,50 кв.м. розташовано в Донецькій області, м. Харцизьк, вул. Октябрська (Жовтнева), будинок 82. Зазначають, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 року), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON]. Відповідно до вищенаведеного вважає, що наявність зазначеного арешту на майно ПАТ «Дельта Банк», порушує право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання здійснення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладених на нього законом функцій, у тому числі дотримання процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк». З огляду на вищевикладене просить зняти арешт з майна ПАТ «Дельта банк», а саме: з нежитлового приміщення загальною площею 177,50 кв.м., яке знаходиться за адресою: Донецька область, м. Харцизьк, вул. Октябрська (Жовтнева), будинок 82, який накладено 14.08.2012р. ВДВС Харцизького міського управління юстиції, згідно постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серії ВП №30165646 від 14.08.2012р. та стягнути з [PERSON] витраті по сплаті судового збору у сумі 1378,00грн. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати повязані із викликом відповідача до суду через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» в розмірі 630,00грн. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий Курєр» №68 від 11.04.2017р., у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Представник третьої особи ВДВС Харцизького міського управління юстиції, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання також не зявився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до п.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно свідоцтва від 12.05.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 331 (а.с. 4), Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.05.2014р.(а.с. 5), ПАТ «Дельта Банк» належить на праві власності нерухоме майно, яке складається з нежилого приміщення загальною площею 177,50 кв.м., яке розташовано за адресою: Донецька область, місто Харцизьк, вул. Октябрська (Жовтнева), будинок № 82, вартістю 533786,88грн., яке зареєстроване КП Бюро технічної інвентаризації (м. Харцизьк) в реєстровій книзі 3ю, номер запису 103, реєстраційний номер 16854118, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 29.11.2007р. приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №4035, оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і стягувач ПАТ «Дельта Банк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] Судом встановлено, що згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції серії ВП №30165646 від 14.08.2012р. накладено арешт та оголошено заборону на відчуження нерухомого майна, що належало [PERSON], в тому числі на обєкт нежилого приміщення, загальною площею 177,50 кв.м., яке розташовано за адресою: Донецька область, м. Харцизьк, вул. Октябрська (Жовтнева), будинок 82 (а.с.11). Згідно постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 року), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON] (а.с.12-13). Статтями 572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно. Зокрема, за положеннями ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. За змістом п.1 ч.1 ст.32 Закону України «Про виконавче провадження», заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»). Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вищенаведене, згідно свідоцтва від 12.05.2014 року ПАТ «Дельта Банк» є власником спірного майна. Згідно абз.1,2 п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У звязку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може предявляти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. Отже, позивач ПАТ «Дельта Банк» є власником арештованого нерухомого майна, на підставі свідоцтва від 12.05.2014р, а тому позов ПАТ «Дельта Банк», про звільнення майна з під арешту слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,00грн. Крім цього, з відповідача підлягає\~стягненню витрати, повязані з розглядом справи у звязку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у пресі\~ в розмірі 630,00грн., що також\~ підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved