overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

13.07.2016 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 11 липня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач не піклувався про родину, матеріальної допомоги їм не надавав, тому вона була вимушена перервати декретну відпустку та влаштувалася на роботу. Позивач також стверджує, що з жовтня 2013 року вони з відповідачем припинили фактичні шлюбні відносини, проживають окремо, і з вересня 2015 року позивач проживає у цивільному шлюбі з іншою людиною, та має намір зареєструвати свої відносини офіційно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини повністю підтримала, пояснила, що внаслідок цих обставин примирення є неможливим і відповідач їй повідомив, що згоден на розірвання шлюбу, а також що направить до суду відповідну заяву. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 11 липня 2011 року у Нижньотеплівській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, про що зроблений актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК №192378 (а.с.7), від якого у сторін 22 грудня 2011 року народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №209346 (а.с.8). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

13.07.2016р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3частини всіх видів його заробітку, до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що з 10.11.2007 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, проживали однією сім'єю, від даного шлюбу народилися діти, батьком яких є відповідач. У березні 2016 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини, і спільно не проживає. На даний час діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 12.07.2016 року (а.с.7). Відповідач не надає допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, тому позивач змушена звернутися до суду. Позивач надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач - [PERSON]про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем проживання [ADDRESS], згідно поштового повідомлення. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України, що не потребує доказуванню, сторони проживали однією сім'єю, мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується також свідоцтвами про народження дітей та реєстрацію шлюбу, а.с.4,5,6. Свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, встановлено, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Згідно Закону України «Про судовий збір» з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551грн. 20коп.. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

13.07.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №1, будинку №6 по вул.Оршинська в м.Кривому Розі. Вказує що є власником ? частини зазначеної квартири. Фактично вказана 1/2частина складає окреме домоволодіння поряд із іншим співвласником, а будинок має спільну стінку з іншим співвласником, а також має різні відмежовані подвіря. Відповідач [PERSON] є її колишнім зятем. За вказаною адресою також зареєстровані її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON]. Відповідач в квартирі не проживає з 01.08.2010 року, точне місце перебування його невідомо. Позивач надав суду заяви про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по вул. Оршинська, 6/1м. Кривого Рогу, але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду двічі за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Треті особи [PERSON], [PERSON] повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження зі згоди позивача позов слід задовольнити та відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Правовідносини між сторонами регулюються ст.405 ч.2 ЦК України згідно норм якої - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено договором, довідкою, актом затвердженим а.с.9-11,15, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], а відповідач [PERSON] її зять, є членами родини позивача. З 01.08.2010р. відповідач в квартирі не проживає, залишив житло, що підтверджується актом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як члени сім'ї власника житла, можуть бути позбавлені правом користування житлом. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

13.07.2016 р. [PERSON] звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обовязки надавати кошти на утримання дочки [PERSON], [INFO], просила постановити рішення за яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини; подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити вимоги позову (а.с.14). Відповідач двічі в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань та заяв про розгляд справи без нього не надходили (а.с.17-18). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №265962, виданим виконкомом Бондурівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області (а.с.3) Відповідно до довідки виконкому Бондурівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 512 від 12.07.2016 р, дочка [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON] і перебуває на її утриманні (а.с.8). Спірні правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; Оскільки, встановлені обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обовязку по утриманню дочки, чим порушує права, то кошти на утримання дитини потрібно стягувати з нього примусово, з урахуванням визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

13.07.2016р. до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його згоди. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

13.07.2016р. до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовною заявою про стягнення заборгованості до [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

13.07.2016 року, [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 20.05.2011 року.(а.с.1) Вимогу мотивує тим, що з відповідачкою спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з січня 2016 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій він позов підтрималв, справу просить розглянути без його участі, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на нього.(а.с.26) Від відповідачки також надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона визнала.(а.с.25) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

13.07.2016 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду з позовом до Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. На обгрунтування вимог зазначив, що 06.10.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,59 га., розташованої на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області. Коли він звернувся в нотаріальну контору для оформлення права на спадщину, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, тому просив суд визнати його право власності на вказане спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач - представник Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 06.10.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,59 га., розташованої на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, яка належала її на праві власності, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 054309. Зазначену земельну ділянку [PERSON] заповіла позивачу, про що свідчить заповіт, посвідчений 24.11.2008 року секретарем Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області. Згідно листа приватного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Як визначено у статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, але не оформив її через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому за позивачем належить визнати право власності на вищезазначену земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

13.07.2016 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 14.05.2005 року, зареєстрованим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №120. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя між ними з 20.01.2015 року були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.05.2005 р., шлюб зареєстровано Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №120 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 3-4). Також судом встановлено, що з 20.01.2015 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з 20.01.2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

13.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 252. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалось, не зійшлись характером. Просить розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 13.11.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 252. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 99. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Майновий спір відсутній. Згідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що сторони примирюватись не бажають, спільно не мешкають, між ними виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сім'ї, обоє не бажають зберігати шлюб і тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

13.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення. В заяві позивач вказав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.09.2015 року, йому належить 1/5 частка квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що він веде господарство окремо від відповідачів, та щоб уникнути спорів з приводу користування квартирою, змушений звернутися до суду, щоб змінити умови найму житлового приміщення. Оскільки між ними склався певний порядок користування спірною квартирою, просив виділити йому кімнату розміром 17.4 кв.м., відповідачу [PERSON] кімнату розміром 17.1 кв.м., відповідачу [PERSON] кімнату розміром 10.4 кв.м., кухню, вбиральню, ванну, коридор залишити в загальному користуванні. До судового засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, співвласниками квартири [ADDRESS] є сторони по справі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким належить по 1/5 частки вищезазначеної квартири. Крім того, встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею 44.9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 17.4 кв.м., 2-а кімната - 17.1 кв.м., 3-я кімната - 10.4 кв.м., коридор - 7.4 кв.м., вбиральня - 1.1 кв.м., ванна - 2.0 кв.м., кухня - 5.8 кв.м. Загальна площа квартири 61.2 кв.м. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі,якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. Так, відповідно до п.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому в володіння та користування тієї частини загального майна в натурі, яка відповідає його частці в праві загальної часткової власності. Відповідно до ст.103 ЖК України договір найму житлового приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. Статтею 104 ЖК України передбачено, що член сім'ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім'ї, які мешкають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму. Оскільки відповідачі не заперечують проти позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved