Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

13 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що 22.10.2011 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції, актовий запис № 43. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між ними погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, через втрату почуття любові та поваги, відсутність матеріального забезпечення сім'ї з його боку. Посилаючись на те, що збереження їх сім'ї є неможливим, суперечить її інтересам та спільної дитини, позивачка просила суд розірвати шлюб укладений з відповідачем, малолітню дитину [PERSON], залишити проживати разом з нею, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без зміни, стягнути з відповідача державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану та допустити негайне виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини разом з нею. Ухвалою суду від 13 квітня 2017 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення на два місяці до 13 червня 2017 року. Ухвалою суду від 14 червня 2017 року провадження було відновлено та призначено справу до розгляду . Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. До суду відповідач направив заперечення проти позову у яких просив відмовити у його задоволенні через безпідставність позовних вимог. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. В силу\~ст.51 Конституції України, ст.ст.\~21,\~105,\~110 - 112 СК України, шлюб, як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, охороняються державою. Він може бути припинений внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, і обов'язково вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено\~ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4\~ст.56 СК України). Згідно\~ст.112 СК України\~суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22 жовтня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про одруження 1-ФП № 075702 (а.с.5). У період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.5). За довідкою № 766 виданою виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради 10 березня 2017 року сторони та їх донька зареєстровані разом з батьками позивачки по вул.Космонавтів,28 в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області, однак фактично відповідач проживає окремо (а.с.6). З позовної заяви слідує, що вимоги розірвати шлюб позивачка обґрунтовує відсутністю будь якого розуміння з чоловіком, втратою почуттів любові та поваги, виникненням неприязні один до одного. Суд вважає доведеним, що сім'я сторін остаточно розпалася і не може бути збережена, оскільки позивач категорично не бажає цього, примушування її до цього є неприпустимим, а наданий для примирення строк не привів до бажаного, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Щодо доводів відповідача, викладених у запереченнях проти позову, про можливість збереження їх шлюбу, то суд їх вважає безпідставними, оскільки відповідач належними доказами не спростував доводів позивача, крім цього не надав доказів того, що протягом часу наданого судом для примирення він робив спроби для відновлення подружніх стосунків. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивачки, окрім вимог про стягнення з відповідача державного мита за реєстрацію в органах реєстрації актів цивільного стану розірвання шлюбу, та негайного виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини, оскільки вони є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial