Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

13.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області, треті особи [PERSON], [PERSON] згідно якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 74,9 кв.м. та жилою площею 54,7 кв.м., побудованого із цегли, літньої кухні загальною площею 40, 2 кв.м., побудованої ? із цегли та ? із каменя, сараю загальною площею 56,6 кв.м. побудованого із цегли, огорожі штахетник загальною площею 11,3 кв.м., воріт металевих загальною площею 4,0 кв.м., що знаходяться по вул. Цвяхів 2 в с. Бишки Козівського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її батько та мати [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок, літню кухню та сарай в с. Бишки по вул. Цвяхів, 2 Козівського району. Даний житловий будинок належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON], та який складався із 4 членів, згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок. 11.07.2016 року помер [PERSON], який за життя розпорядився своїм майном та склав заповіт, згідно якого заповів все належне йому на час смерті майно позивачу. Після смерті батька [PERSON] звернулася в Козівську державну нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що колгоспний двір не визначений діючим законодавством і лише в судовому порядку можна визнати право власності на таке будинковолодіння. На даний час, позивач бажає оформити право власності на житловий будинок після смерті [PERSON], тому просить у судовому порядку визнати її власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Бишки по вул. Цвяхів, 2. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить справу слухати у його відсутності (а.с.30). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 17.12.1990 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався із 4 (чотирьох) членів (а.с.14). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Бишківською сільською радою Козівського району Тернопільської області 12.12.2016 року №512, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] (д.п. [PERSON]) Н.П. та [PERSON] (а.с.10,15). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] (д.п. [PERSON]) Н.П. та [PERSON], то кожному із них фактично належить 1/4 частина колгоспного двору. 11.07.2016 року помер [PERSON] у віці 70 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ИД №187782 від 12.07.2016 року (а.с.11). За життя [PERSON] розпорядився своїм майном та склав заповіт про те, що на випадок його смерті все належне йому майно заповідає [PERSON] Вказаний заповіт був посвідчений 16.112007 року секретарем Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] (д.п. [PERSON]) Г.П. відмовилися від обовязкової частки у спадщині, що підтверджується заявами посвідченими 14.12.2016 року та 04.01.2017 року секретарем Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області (а.с.17,18). 25.04.2017 року державний нотаріус Козівської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колгоспний двір), оскільки відповідно до ст.47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.с.27). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.347 ЦПК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Враховуючи, що [PERSON] помер, [PERSON] та [PERSON] відмовились від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Цвяхів, 2 в с. Бишки Козівського району Тернопільської області.

Outcome: approved