Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

13 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Перший відділ державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.04.2015 р. Хмельницьким міськрайонним судом прийнято заочне рішення у справі №686/27195/14-ц, яким було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 130720 грн 80 коп., три відсотки річних у розмірі 1378,56 грн., інфляційні збитки - 10189,10 грн та судовий збір у розмірі 1422,89 грн., всього - 143711 грн. 35 коп. 14.08.2015 року державним виконавцем Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, при примусовому виконанні зазначеного рішення, була винесена постанова про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] Боржник [PERSON] є дружиною [PERSON], власності останнього перебувають земельна ділянка (адреса: м. Хмельницький, вул. Весела, 66, кадастровий номер: 6810100000:19:002:0253, площа: 0,1 га) та житловий будинок, обєкт житлової нерухомості (адреса: м. Хмельницький, вул. Весела, 66, загальна площа: 359,4 кв. м, житлова площа: 119,9 кв. м). На зазначене майно також накладено арешт згідно згаданої постанови від 14.08.2015 року. Проте 07.03.2014 року між [PERSON] (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки, яким забезпечується виконання зобовязання, що виникло у Іпотекодавця на підставі договору позики від 07.03.2014 року. У забезпечення виконання зобовязань Іпотекодавець передав в іпотеку земельну ділянку, що розташована за адресою м. Хмельницький, вул. Весела, 66 та належить [PERSON] на праві приватної власності. Крім того, вказана земельна ділянка передавалась в іпотеку разом з розташованим на ній будинком за тією ж адресою. Тобто це та сама земельна ділянка з житловим будинком, на яку постановою державного виконавця накладено арешт. Але, як видно з дати складання обох документів, арешт був накладений вже після укладення договору іпотеки, майже через один рік та шість місяців. Тобто фактично постановою від 14.08.2015 року накладено арешт на майно, яке ще з 07.03.2014 року перебуває в іпотеці, а відтак накладення на нього будь-яких обтяжень порушує права первісних вимог до боржника. Таким чином, у звязку з неправомірним арештом та забороною відчуження предмету іпотеки позивач не можу реалізувати своє право на задоволення вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Перший відділ державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції, будучи належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, в засідання не зявилися. Клопотань не надходило. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню внаслідок наступного. Так, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. \~Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом обєктивно встановлено, що відповідно до договору позики від 07.03.2014 р., укладено між [PERSON], від імені якого діє [PERSON], та [PERSON], позичальник позичив у позикодавця 824\~600 грн., які зобовязується повернути до 07.03.2016 р. За взаємно. Згодою, сторони вирішили внести зміни в п.1 Договору та виклали у наступній редакції, а саме позичальник позичив у позикодавця 1\~146\~200 грн., які зобовязується повернути до 07.03.2016 р. 07.03.2014 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого у забезпечення виконання зобовязань за основним договором Іпотекодавець передає в іпотеку земельну ділянку, що розташована в м. Хмельницький, вул.. Весела, 66 та належить [PERSON] на праві власності. Також 07.03.2014 р. [PERSON], від імені якого діє [PERSON], та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого у забезпечення виконання зобовязань за основним договором Іпотекодавець передає в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в м. Хмельницький, вул.. Весела, 66 та належить [PERSON] на праві власності. У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, [PERSON] побажала здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ЗУ «Про іпотеку», шляхом вчинення виконавчого напису, однак дізналася, що на дане майно накладено арешт. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 21.10.2016 р. вбачається, що на вищезазначену земельну ділянку та будинок накладено арешт на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48461398, виданий 14.08.2015 р., видавник [PERSON], Перший міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Із постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.08.2015 року вбачається, що накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] на підставі виконавчого листа № 686/27195/14, виданого Хмельницьким міськрайонним судом. Стягувач [PERSON] 08.04.2015 р. Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено заочне рішення у справі №686/27195/14-ц, яким було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 130720 грн 80 коп., три відсотки річних у розмірі 1378,56 грн., інфляційні збитки - 10189,10 грн та судовий збір у розмірі 1422,89 грн., всього - 143711 грн. 35 коп. Так, виконавчий лист № 686/27195/14 було повернуто стягувану, оскільки у боржника відсутнє майно, що вбачається із постанови державного виконався від.30.11.2015 р. Боржник [PERSON] є дружиною [PERSON], у власності останнього перебувають земельна ділянка (адреса: м. Хмельницький, вул. Весела, 66, кадастровий номер: 6810100000:19:002:0253, площа: 0,1 га) та житловий будинок, обєкт житлової нерухомості (адреса: м. Хмельницький, вул. Весела, 66, загальна площа: 359,4 кв. м, житлова площа: 119,9 кв. м). На зазначене майно також накладено арешт згідно згаданої постанови від 14.08.2015 року. Але, як видно з дати складання обох документів, арешт був накладений вже після укладення договору іпотеки, майже через один рік та шість місяців. Тобто фактично постановою від 14.08.2015 року накладено арешт на майно, яке ще з 07.03.2014 року перебуває в іпотеці, а відтак накладення на нього будь-яких обтяжень порушує права первісних вимог до боржника. Таким чином, у звязку з неправомірним арештом та забороною відчуження предмету іпотеки позивач не можу реалізувати своє право на задоволення вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку, та п. 11 вищезазначеного Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені або випливають з основного зобовязання, у тому числі у випадку одностороннього прострочення основного зобовязання. Пунктами,12 13 Іпотечних договорів встановлено, що в разі невиконання іпотекодавцем в строк до 07.03.2016 р. зобовязання сторони домовилися, про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснена шляхом, передбаченим ЗУ «Про іпотеку». Вчинення виконавчого напису буде здійснюватися за рахунок іпотекодавця. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку»,Законом України «Про заставу»,Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки, що кореспондується з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження». Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. У відповідності до\~ст.590 Цивільного кодексу України\~звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 572 ЦК України\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже, застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. Частиною 1ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно з ч. 3 ст. 54 цього Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Водночас ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно з ч. 7 ст. 54 цього Закону спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Частина 8\~ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень\~Закону України «Про Іпотеку». \~\~Ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. А тому, виходячи з аналізу норм закону та обставин справи суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, іпотека на земельну ділянку та житловий будинок за адресою м. Хмельницький, вул. Весела, 66 виникла і зареєстрована раніше - 07.03.2014 року, а арешт на вказане майно постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції накладено пізніше - 14.08.2015 року, [PERSON] має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки, так як є обтяжувачем з вищим пріоритетом по відношенню до усіх\~інших\~обтяжувачів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved