Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

12 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS].У цій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком матері позивача - [PERSON] З березня 2017 року відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй належним чином оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на її бюджет, порушує її права власника. Вищенаведене є підставою для звернення до суду за захистом її прав та інтересів. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком. У квартирі за місцем реєстрації він не проживає з березня 2017 року. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 15, 20, 21, 28, 29), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.09.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О., зареєстрованим у реєстрі за № 1758, зареєстрованим у Балаклійському юро технічної інвентаризації 07.10.2002 року за 9312 (а.с. 10). Згідно домової книги та інформації відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 26.07.2018 року на запит суду, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 15). З акту обстеження, складеного 02.07.2018 року депутатом Балаклійської міської ради Харківської області Ясиновим П.А. у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], які є сусідами, встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак з березня 2017 року у квартирі за місцем реєстрації не проживає (а.с. 12). Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] з березня 2017 року не проживає у належній позивачу квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідач у належній позивачу на праві приватної власності квартирі не проживає з березня 2017 року. Оскільки відповідач у зазначеній квартирі не проживає понад один рік, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Outcome: approved