Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

14 березня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що [INFO] помер його двоюрідний племінник [PERSON] . Факт родинних стосунків було встановлено за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року. Таким чином він відноситься до спадкоємців п`ятої черги. Спадкоємці першої, другої, третьої та четвертої черги - відсутні, як йому було відомо. Після смерті двоюрідного племінника залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,882 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: [NUMBER] , що підтверджується Витягом з Державного земельного Кадастру України від 06.09.2018 року за № [NUMBER] та Державним Актом на право власності на земельну ділянку від 05.11.2010 року серії [NUMBER] . Орендарем цієї земельної ділянки є С(Ф)Г «[PERSON]», строк оренди - 10 років. Він своєчасно у визначений законом строк подав приватному нотаріусу Межівського районного нотаріального округу у Дніпропетровській області - Філіповій І.П. заяву про прийняття спадщини після смерті двоюрідного племінника [PERSON] 06 вересня 2018 року приватним нотаріусом Філіповою І.П. була відкрита спадкова справа №53195343. 09 січня 2019 року нотаріусом було винесено Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що ним не було надано правовстановлюючі документи, підтверджуючі склад спадкового майна на ім`я спадкодавця та у справі є заява спадкоємця нібито «четвертої черги» - [PERSON] . Оригінал Державного Акту на право власності на земельну ділянку у нього відсутній. Другий екземпляр оригіналу знаходиться у Межівському відділі Держгеокадастру ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Що стосовно [PERSON] , яка ніби-то проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем, як чоловік та дружина з 2006 року та є спадкоємцем передбаченим ст. 1265 ЦК України, то на скільки йому відомо, [PERSON] проживав сам, вів домашнє господарство одноосібно, зловживав спиртними напоями та інколи з ним проживали тимчасово жінки без реєстрації місця проживання за його адресою. Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на протязі останніх п`яти років перед його смертю не підтверджений ніякими доказами. Враховуючи норми чинного законодавства [PERSON] не має права претендувати на спадкове майно в четвертій черзі спадкування за законом. Позивач просить визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,882 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Межівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - 28 серпня 2018 року, про що 14 березня 2018 року складено відповідний актовий запис за №14. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у порядку передбаченому вимогою ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Також відповідач не скористався правом на відзив та не направив до суду письмовий відзив на позовну заяву. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ДМС України в Дніпропетровській області Козлова І.М., зареєстрована у встановленому законом порядку по [ADDRESS] , однак відповідно до відповіді наданої виконавчим комітетом Межівської селищної ради Дніпропетровської області вбачається, що в картотеці реєстраційного обліку інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON] , [INFO] на території Межівської селищної ради - відсутня.. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 28 серпня 2018 року Межівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] - двоюрідний племінник позивача. Факт родинних відносин було встановлено рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,882 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: [NUMBER] , що підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.09.2018 року за № [NUMBER] та копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 05.11.2010 року серії [NUMBER] . Згідно звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки виготовленого ТОВ «Нова Експертиза», вартість земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,8820 га., кадастровий номер: [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] Межівський район, Новопавлівська сільська рада, станом на 20.09.2018 року складає - 105083 гривень (сто п`ять тисяч вісімдесят три гривні). У відповідності до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53195312 від 06.09.2018 року. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини Статтею 1265 ЦК України передбачено, що позивач, як двоюрідний дядько спадкодавця, є спадкоємцем п`ятої черги, тому [PERSON] 06 вересня 2018 року, своєчасно у визначений законом строк, подав приватному нотаріусу Межівського районного нотаріального округу у Дніпропетровській області - Філіповій І.П. заяву про прийняття спадщини після смерті двоюрідного племінника [PERSON] Проте, постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу у Дніпропетровській області - Філіпової І.П. від 09.01.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку розміром 5,882 га, кадастровий [NUMBER] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не були надані правовстановлюючі документи, підтверджуючі склад спадкового майна на ім`я спадкодавця та у спадковій справі є заява спадкоємця четвертої черги - [PERSON] , тоді як позивач є спадкоємцем п`ятої черги. У судовому засіданні встановлено, що про місцезнаходження оригіналу державного акту позивачу невідому, однак належність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею - 5,882 гектари, кадастровий номер: [NUMBER] , яка розміщена на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, спадкодавцеві [PERSON] підтверджується: -копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.11.2010 року серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Межівської райдержадміністрації від 26.01.2010 року №23-р-10 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №011012400521; -копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 06.09.2018 року; Пунктом «а» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.п. 4.15, 4.18 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13: якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним належність спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 5,882 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: [NUMBER] , спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, дослідивши у судовому засіданні довідки видані виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №640 від 22.03.2019 року та №923 від 17.04.2019 року, як єдині підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем четвертої черги оскільки проживала з [PERSON] з 2006 року і вела спільне господарство з померлим, суд критично відноситься до даних доказів, так як вказана інформація була спростована показами свідків, допитаних у судовому засіданні, а саме [PERSON] та [PERSON] , які поясни суду під присягою, що відповідачка постійно не проживала зі спадкодавцем та спільного господарства з ним не вела. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved