Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

14.05.2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви мотивовано тим, що 17 квітня 2007 року Печерський районний суд м. Києва виніс рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання передати свідоцтво про право власності. У цьому рішенні суд встановив, що [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS] і вказане право власності зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району 30 березня 1995 року, №7996. Як зазначає заявник, судом також було встановлено, що вказане свідоцтво було протиправно привласнене батьком позивачки [PERSON], і що він не заперечує права власності своєї дочки на 1/3 їх спільної квартири, але висуває незаконні умови для повернення її свідоцтва. Таким чином, [PERSON], будучи власницею 1/3 квартири [ADDRESS], не може фактично розпоряджатися своїм майном, оскільки її правовстановлюючий документ перебуває у [PERSON] або вже ним знищений, тому заявниця звернулася до суду та просить встановити факт належності їй на праві власності 1/3 частини квартири [ADDRESS] для надання можливості подальшого здійснення прав власника. Представник заявниці до початку судового засідання звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутність, та без участі заявниці, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], в судове засідання не з`явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник заінтересованої особи Державної реєстраційної служби України до початку судового засідання звернувся з заявою до суду, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Також, додатково надав суду письмові пояснення, які приєднано до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2007 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування свідоцтва, позовні вимоги [PERSON] було задоволено та витребувано у [PERSON] оригінал свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS], видане органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва 30 березня 1995 року на підставі наказу № 7996, та передано його [PERSON] (а.с. 71-72). Проте, на даний час дане рішення не виконане, про що свідчить лист ВДВС МЮУ Дніпровського району м. Києва (а.с. 77-79). Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. За наведених вище обставин суд вважає, що заявниця не має змоги підтвердити наявність права власності, окрім як через звернення до суду з відповідною заявою про встановлення даного факту, оскільки її правовстановлюючий документ був привласнений [PERSON], який не має наміру повертати даний документ, а повторна видача чи видача дублікату свідоцтва право власності на житло чинним законодавством України не передбачена. Відповідно до п. 37 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є: 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України не передбачено встановлення факту належності на праві власності нерухомого майна, при цьому, згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Такими обставинами суд визнає обставини, що встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2007 року (а.с. 71-72) щодо належності позивачці на праві власності 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Крім того, належність заявниці на праві власності 1/3 частини вказаної квартири підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1995 року, а також копією довідки характеристики виданої КП Київське міль се бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15.01.2004 року №790210. Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту належності заявниці на праві власності 1/3 частини квартири [ADDRESS], що необхідно заявниці для надання можливості належного здійснення нею прав власника. На підставі викладеного,

Outcome: approved