Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

14.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Слобідської сільської ради Миргородського району, Миргородської районної державної адміністрації про визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування в якому просив визнати за ним право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що складається з права на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Заповіт Ілліча» на території Слобідської сільської ради Миргородського району, площею 3,14 умовних кадастрових гектарів. Обґрунтовуючи позов послався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], яку він отримав відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону. Окрім цього за життя мати мала право на земельну частку (пай) площею 3,14 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Заповіт Ілліча», що розташована на території Слобідської сільської ради Миргородського району на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.11.1996 року. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку (пай),[PERSON] нотаріус відмовив, тому що на зазначену земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та происил иїх задовольнити (а.с. 22-24). Представники відповідачів Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, Миргородської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували (а.с.25,26). Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2003 року (а.с.5), яка є матір'ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 6). 05.04.2004 року позивач отримав у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину по закону на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS], який за життя належав на праві власності [PERSON], що підтверджується копію свідоцтва про право на спадщину по закону (а.с.7). За життя [PERSON], згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], мала право на земельну частку (пай) площею 3,14 умовних кадастрових гектарів, із земель колишнього КСП «Заповіт Ілліча», що розташована на території Слобідської сільської ради Миргородського району. Даний факт підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області від 29.11.2016 року. В якому зазначено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Заповіт Ілліча» на ім'я [PERSON] видавався сертифікат серії [NUMBER], але державний акт не видавався, що підтверджується листом від 27.01.2017 року (а.с.8,10). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я померлого. Постановою від 19.12.2016 року виконуючого обов'язки в порядку заміщення державного нотаріуса Другої Миргородської державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Карбан Л.М., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с. 11). Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Належним відповідачем по справі є Миргородської РДА, оскільки саме до її компетенції відповідно до п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» віднесена видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та з урахуванням за аналогією роз'яснень, викладених в абз. 3 п. 3.3. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13). Участь у справі як відповідача Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області передбачена роз'ясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі пред'явити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме територіальна громада в особі Слобідської сільської ради за місцем відкриття спадщини (ст. 1221 ЦК України) є співвідповідачем по справі. Отже, враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Заповіт Ілліча» серії [NUMBER] відсутній тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем [PERSON], право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що складається з права на отримання земельної частки (паю) на території Слобідської сільської ради Миргородського району площею 3,14 умовних кадастрових гектарів, право на які мала [PERSON] згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Заповіт Ілліча» серії [NUMBER], виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз'яснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз'яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved