Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

14 червня 2017 року позивач звернулась до Фастівського міськрайонного суду з позовомдо Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS]. Позивач мала намір зробити відчуження квартири, але їй стало відомо, що постановою б/н від 17.10.2003 року державною виконавчою службою м. Фастів було накладено арешт на її квартиру. Позивач звернулась до відповідача із заявою про причини накладання даного арешту та отримала відповідь про те, що станом на 14.06.2017 року згідно даних АСВП «Державний виконавець» виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] на виконанні не перебувають та рекомендовано звернутися до суду із заявою про зняття арешту з майна. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяв про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2014 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.7,8). Згідно відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, постановою б/н від 17.10.2003 державною виконавчою службою м. Фастів накладено арешт на невизначене майно, все майно [PERSON] (а.с.9). Як зазначає позивач, вказана заборона виникла у зв'язку із заборгованістю за послуги теплопостачання, однак як вбачається з довідки № 12 від 12.06.2017 року, виданої КП «Фастівтепломережою» [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] станом на 12.06.2017 року заборгованість по оплаті за централізоване опалення відсутня (а.с.10). Відповідно до листа від 14.06.2017 року № 15.28-22/1116-8 Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області, перевіркою відомостей програмного забезпечення АСВП «Державний виконавець» виконавчих проваджень станом на день відповіді, де боржником є [PERSON] на виконанні у Фастівському МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області не перебувають (а.с.11). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що на даний час виконавчі провадження відносно позивача відсутні. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності [PERSON] Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved