Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

12 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття, щомісячно та стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 750 грн. починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення новонародженою дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Також на даний час вона чекає на другу дитину, батьком якої є відповідач. Відповідач здоровий, працездатний, має мінливі не регулярні доходи, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та її, враховуючи , що остання є вагітною. Коштів на належне утримання дитини не вистачає, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, що і змусило звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, в якій, уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 500 грн., щомісячно починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення новонародженою дитиною трьох років; просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просить справу слухати без його участі, зазначаючи, що уточненні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення - згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі по 500 грн. та на утримання позивача в розмірі 500 грн. щомісячно. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 22 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON], сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.7). Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем (а.с.9). Відповідно до довідки № 66 від 01.04.2014 року [PERSON] перебуває на обліку у зв'язку з вагітністю і станом на 01.04.2014 року має термін вагітності 27-28 тижнів (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідач є працездатною особою молодого віку, на час розгляду справи є фізичною особою-підприємцем, сплачує аліменти на утримання сина від попереднього шлюбу, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачують ся після народження дитини без додаткового рішення суду. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині та на утримання вагітної дружини у розмірі, що зазначений позивачем у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 85, ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний та погоджується сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, а тому задовольняє позовні вимоги повністю. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved