Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

14 травня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей та індексацію аліментів. Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2016 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 1000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.05.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що в даний час діти потребують більшого матеріального утримання і відповідач може сплачувати більший розмір аліментів. Вказує, що з моменту ухвалення рішення суттєво збільшилися потреби дітей. На даний час одержуваних від відповідача аліментів не вистачає для забезпечення нормального фізичного та духовного розвитку дітей. В зв`язку з наведеним, просить збільшити визначений рішенням суду розмір аліментів до 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття з проведенням подальшої індексації аліментів та стягнути з відповідача індексацію розміру аліментів за період з липня 2016 по травень 2019 року в розмірі 10 613 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що діти потребують більшого матеріального утримання, оскільки син відвідує гуртки, вартість яких зростає. Донька відвідує садок, щомісячні витрати значно зросли з дати ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Крім того, вона щороку за власний рахунок фінансує відпочинок дітей на морі та їх реабілітацію. Відповідач добровільно допомогу дітям не надає . У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Проти стягнення індексації розміру аліментів за період з липня 2016 року по травень 2019 року не заперечував. Вказав, що не відмовляється від участі у вихованні дітей та сплаті аліментів, однак сплачувати по 2000 грн аліментів на кожну дитину є непосильним для нього. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України). Дитина проживає з матір`ю, яка здійснює її виховання та догляд. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2016 року, справа № 161/5846/16-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.05.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дітей, а тому вимога про стягнення аліментів в примусовому порядку підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2016 року з 1000 грн до 1500 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. Оскільки відповідач не заперечує щодо стягнення з нього індексації за період з липня 2016 по травень 2019 року в розмірі 10613 грн, суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги позивача. Щодо вимоги позивача про проведення подальшої індексації аліментів суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Outcome: partial