Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

14.05.2020 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису №430 від 19.05.2015, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про народження дитини [PERSON] . За змістом позову, 08.11.2018 між сторонами у справі укладено шлюб, зареєстрований Бердянським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. За три роки до одруження [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] . Батьком дитини відповідно до ч.1 ст.122 СК України записано позивача, хоча на момент народження дитини [PERSON] не був знайомий із [PERSON] . У первинному свідоцтві про народження дитини відомості про батька відсутні, проте, під час шлюбу, на прохання відповідачки, враховуючи подальший факт спільного проживання, сторони разом подали заяву до вказаного органу реєстрації актів цивільного стану, за змістом якої позивач визнав своє батьківство, внаслідок чого видано нове свідоцтво про народження дитини, в якому у відповідній графі міститься запис про [PERSON] , як батька [PERSON] . На час звернення до суду фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, проте, завідомо будучи обізнаною в тому, що [PERSON] не є дитиною позивача, [PERSON] подала позов до Херсонського міського суду Херсонської області про стягнення аліментів. Враховуючи наведене, з підстав, передбачених ч.1 ст.136 СК України, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу строк із дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2020 цивільну справу передано до розгляду за підсудністю до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відповідно до ч.1 ст.27, ст. 31 ЦПК України (за зареєстрованим місцем проживання відповідачки). Матеріали справи надійшли за визначеною підсудністю до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 26.10.2020. Ухвалою судді від 30.10.2020 позовну заяву прийнято до провадження судді Вайнраух Л.А. після здійснення автоматизованого розподілу судової справи між суддями 28.10.2020, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу строк із дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Ухвалою суду від 25.11.2020 за клопотанням відповідачки про витребування доказів, заявленим під час підготовчого засідання, зобов`язано Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) надати засвідчений витяг з актового запису з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №430 від 19.05.2015 про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Запорізька область, м.Бердянськ. Оголошено перерву в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 14.01.2021 за результатами проведення підготовчого засідання проведення судово-генетичної експертизи визнано судом недоцільним, із посиланням на ч.1 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, сторонами під час проведення підготовчого засідання визнано факт того, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] . Крім того, судом залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому ззасіданні. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань. Зустрічної позовної заяви не подано. Позивач 08.02.2021 під час проведення судового засідання позовні вимоги та фактичні обставини справи, зазначені у позовній заяві, підтримав, просив задовольнити їх. В судовому засіданні 19.05.2021 позивач присутній не був, 08.02.2021 до матеріалів справи надійшла відповідна заява [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою на задоволенні позову сторона позивача наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, вх.№ від 19.05.2021 про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи начальник Бердянського міськрайонного\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~юстиції (м.Дніпро)\~Пилипенко К.М. відповідно до листа від 13.04.2021, вх.№ від 16.04.2021, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, судом визнано за можливим розглянути справу за неявки її учасників, враховуючи наявні письмові докази. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, встановлено, що 09.11.2018 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №27. На час розгляду справи шлюб між сторонами не розірваний (за даними Єдиного державного реєстру судових рішень). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , народився у м.Бердянськ Запорізької області, про що 19.05.2015 року здійснено відповідний актовий запис № 430, у відповідній графі міститься запис про [PERSON] , як батька дитини, та [PERSON] , як матір дитини. Державна реєстрація народження здійснена відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, свідоцтво видано Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30.11.2018. Як встановлено судом за даними повного витягу про народження [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] від 08.12.2020, який надійшов до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від 25.11.2020, від Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження міститься актовий запис №430 від 19.05.2015, здійснений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області про народження [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , про матір [PERSON] , [INFO] . Підстава для складення актового запису медичне свідоцтво про народження №477 від 11.05.2015, видане КУ Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне об`єднання» Запорізької області та заява заявника №64/02-04-05.01-56 від 19.05.2015. Щодо підстави запису відомостей про батька, як видно з витягу, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Крім того, до актового запису вносились зміни, що також підтверджено вказаним повним витягом. Так, 08.11.2018 реєстратором Бердянським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 08.11.2018 внесено зміни до актового запису за заявою матері та батька дитини про визнання батьківства №11/17.9-05.06-108 від 08.11.2018. Прізвище дитини змінено на « [PERSON] », по батькові на « [PERSON] », прізвище батька змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », власне ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », дата народження батька з «інформація відсутня» на « [INFO] », також внесено відомості про адресу місця проживання батька: [ADDRESS] . При цьому, як видно з витягу, державна реєстрація народження проведена: дані у цій графі змінено на «відповідно до ст.126 СК України», додано відмітку про спільну заяву матері та батька дитини від 08.11.2018. Також, згідно з записом №3 у витягу з актового запису про народження дитини [PERSON] , 30.11.2018 до актового запису внесено дані про реєстрацію шлюбу між сторонами у справі 09.11.2018, тому змінено відомості про матір: прізвище змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі актового запису про шлюб. Так, у зв`язку із внесеними змінами 08.11.2018 видано свідоцтво про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] , а 30.11.2018 серії [NUMBER] . Судом встановлено на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у цивільній справі № 310/6461/20, пр.2/310/407/21 від 21.01.2021 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, яке набрало законної сили 25.02.2021, засвідчена копія якого витребувана судом та долучена до справи, що сторони також мають двох спільних дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що за положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, ця обставина визнавалась сторонами під час провадження даної справи у суді. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ч.1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст.15 ЦК України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.122 та 125 СК України (ч.1 ст.121 СК України). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). За ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч.1,2 ст.136 СК України). Натомість, згідно із ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Європейський суд з прав людини зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що у відповідності до ст. 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109 рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року). Крім того, законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Таким чином, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII). Отже, при вирішенні справ, зокрема, про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. Таким чином, за положеннями ч.5 ст.136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення того, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Так, сторонами під час проведення розгляду справи неодноразово зазначалось про те, що зміни до актового запису про народження [PERSON] здійснені за їх спільною заявою (на підтвердження судом досліджено й повний витяг з відповідного реєстру), крім того, сторонами визнавалось недоцільним проведення судової генетичної експертизи, оскільки відсутність кровного споріднення [PERSON] із дитиною [PERSON] визнається подружжям, була достеменно відома на час звернення до органу РАЦС із заявою позивача про визнання батьківства. Суд наголошує, що подання позивачем відповідної заяви про визнання батьківства саме на прохання дружини (відповідачки у справі), як про це зазначено у позові, висновків суду не змінює та до самостійних підстав задоволення позову сімейним законодавством не віднесено. Отже, у відповідності до ч.5 ст.136 СК України позивач не має права на оспорювання батьківства. Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, тому ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, суд, зокрема, враховує висновки, здійснені у подібних правовідносинах, наведені у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 664/3284/18, пр.№ 61-12177св20, від 06.05.2020 у справі № 641/2867/17-ц, пр. № 61-38660св18), від 22.12.2020 у справі №127/25686/17, пр. № 61-13452св19), від 05.02.2021 у справі № 615/483/20, пр.3 61-17337св20). За змістом ч.1 ст.141\~ЦПК України, враховуючи, що судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору за пред`явлення позову до суду (квитанція від 01.07.2020) слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed