overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком її малолітнього дочки - [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, до повноліття дитини. Відповідно до позовної заяви встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 2007 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №68. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, сторони проживають окремо, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини надавати не бажає, хоча може надавати таку допомогу так, як є здоровою та працездатною людиною. Позивач в судове засідання не прибула, але надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд позов задовольнити, та справу розглянути за її відсутності. Відповідач по справі в судове засідання не прибув, але надіслала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 лютого 2007 року Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №68. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, сторони проживають окремо, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Суд, перевірив докази по справі, вважає позов обґрунтованим та доведеним з боку позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої вимоги підтримала та пояснила, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання не з'явився, справа розглянута заочно, позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07 жовтня 2015 р. Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Гаврилівською сільською радою Теофіпольського р-ну Хмельницької області від 12 січня 2016 р. № 13. Зі слів позивачки - дитина здорова. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоров'я, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дітей мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 14 вересня 2011 року, мотивуючи тим, що мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого виникають постійні сварки. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2011 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач суду пояснила, що з квітня 2015 року не проживає разом з чоловіком у звязку з тим, що він покинув її та почав проживати з іншою жінкою. В той же час вона заявила, що вже протягом півроку проживає з іншим чоловіком, а тому примирення між ними є неможливим. Відповідач у судовому засіданні підтвердив пояснення позивача, але вказав, що на даний час проживає зі своїми батьками, а не з іншою жінкою. З пояснень сторін судом встановлено, що вони з квітня місяця 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та шлюбні стосунки між ними припинені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, яке видане 21 липня 1993 року Виконавчим комітетом Деснянської районної Ради народних депутатів, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі невірно записано її прізвище, а саме: замість «Шаліна» зазначено прізвище - «Шалина». Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації права власності. Представник заявника у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 1993 року, виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної Ради народних депутатів згідно розпорядження № 1718 від 12 липня 1993 року, [PERSON], [PERSON] на праві власності в рівних частинах належить квартира [ADDRESS] (а/с 3-4). У даному свідоцтві записано прізвище заявника - «Шалина», проте, згідно паспорта серії НК № 942383, прізвище заявника «Шаліна» (а/с 6-8). Заявник зверталася до Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради з заявою про виправлення у свідоцтві про право власності на житло її прізвища, проте листом № Ш-655 від 24 грудня 2015 року заявника було повідомлено, що у звязку з тим, що прізвище заявника, зазначене у Свідоцтві про право власності на житло не співпадає із записом прізвища у паспорті заявника виправлення у свідоцтві про право власності на житло є спірним питанням та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання (а/с 15). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні доведено, що свідоцтво про право власності на житло від 21 липня 1993 року належить [PERSON], проте в ньому помилково зазначено її прізвище як «Шалина». Встановлення даного факту заявнику необхідно для реалізації прав власника, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 02 липня 2005 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів та неналежну поведінку відповідача. Шлюбні відносини фактично припинені з 10 листопада 2015 року, шлюб розпався остаточно, примирення не можливе. Спору про поділ майна не мають, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Дитина залишається мешкати разом з матір'ю. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2005 року, який оформили у Відділі реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 000592, актовий запис № 76. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не даний час не існує. За спільної згодою сторін син залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

13 січня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 06 вересня 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Відповідач не бажає добровільно надавати грошові кошти на утримання дітей. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Офіційно відповідач не працює, має великий нерегулярний, мінливий дохід від обробки земельних паїв, які у свою чергу орендує у громадян (займається неофіційно фермерством). Старший син [PERSON] навчається на першому курсі у Технологічному коледжі Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, який закінчить 01 лютого 2019 року. Розмір отримуваної стипендії витрачає на сплату за проживання в гуртожитку. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2500.00 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви та по 01 лютого 2019 року включно; на утримання доньки [PERSON] у розмірі 2000.00 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги змінила, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивачки змінені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник проти змінених позовних вимог не заперечують. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. 06 вересня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 21 від 12.01.2016 року, виданою виконкомом Преображенської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.18). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

13 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 27.05.1989 р. виконавчим комітетом Дернівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачкою в них народилось двоє дітей, які вже повнолітні. Так як подружні відносини між ними припинені, примирення не відбудеться, тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 27 травня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що виконавчим комітетом Дернівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів 27.05.1989 р. зроблено відповідний актовий запис №5 та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янка-Бузького РУЮ у Львівській області видано повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.12.2015 р. Після реєстрації шлюбу відповідачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, неповнолітніх дітей сторони на утриманні не мають, у наданий судом строк подружжя не примирилось, у поданих суду заявах просили розірвати їх шлюб, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила повернути їй дошлюбне прізвище, то після розірвання шлюбу, відповідачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

13 січня 2016 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка здана позивачем на пошту 16 грудня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 8 серпня 2008 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєструвавши його у відділі реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені більше трьох місяців, через постійні сварки та суперечки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і довір'я, крім того відповідачка на даний час мешкає з іншим чоловіком. Таким чином подальше збереження їх сім'ї суперечить їх інтересам. З урахуванням вищевикладених обставин позивач вважає неможливим подальше перебування у шлюбі з відповідачкою і просить шлюб розірвати. Позивач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 8 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2015 року. Причиною припинення шлюбних відносин стали постійні сварки та суперечки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і довір'я, крім того відповідачка на даний час мешкає з іншим чоловіком. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними права та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 487,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

13 січня 2016 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка здана позивачем на пошту 29 грудня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 25 серпня 2002 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєструвавши його у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1100. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені, через подружню зраду відповідачки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і повага. Таким чином подальше збереження сім'ї суперечить їх інтересам. З урахуванням вищевикладених обставин позивач вважає неможливим подальше перебування у шлюбі з відповідачкою і просить шлюб розірвати. Позивач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2002 року у Донецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1100. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2015 року. Причиною припинення шлюбних відносин стала подружня зрада відповідачки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і повага. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом, взаємними права та обов'язками, мають різні бюджети. Примирення між сторонами неможливе та недоречне. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 487,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved