overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

13.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 18.08.2001 року Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 26, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з липня 2013 року та вести спільне господарство через сварки, відчуження в взаємовідносинах, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала вказуючи , що у наданий судом строк примирення не відбулося. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні на розірвання шлюбу згоден, причину розірвання шлюбу зазначену позивачем підтвердив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

13.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся з дійсним позовом до суду та просив ухвалити рішення про усунення перешкод у здійсненні ним права власності й розпорядження житловим будинком [ADDRESS], визнав [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником вищевказаного житлового будинку. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який є чоловіком його онучки. У них була домовленість, що [PERSON] зніметься з реєстрації за першою вимогою, але відповідач від зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку ухиляється. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, просив розглядати справу за його відсутністю, про що подано відповідну заяву. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він знятий з реєстрації за адресою позивача ще 21.01.2014 р., просив розглянути справу за його відсутністю, про що подав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд визнав позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ксерокопія паспорта відповідача [PERSON] свідчить про те, що його дійсно 21.01.2014 р. знято з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, враховуючи добровільне зняття відповідача з реєстрації у належному позивачу будинку, суд вважає, що обставини для задоволення позову позивачем не доведено, тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. 391 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дочки [PERSON] [INFO] зазначивши, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Мати дитини померла [INFO] Після смерті матері дитина постійно проживає з бабусею - [PERSON], а батько проживає окремо, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не приймає участі у її вихованні, не піклується про її здоровя. Також просить стягувати аліменти з відповідача в розмірі ? частки всіх його доходів та призначити піклувальника - [PERSON] [PERSON] виявила бажання та може бути призначена піклувальником. Представник позивача свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій позов визнав повністю та просив справу розглянути за його відсутності, також подав нотаріально посвідчену заяву про те, що він відмовляється від батьківських прав стосовно своєї неповнолітньої доньки [PERSON]. Представник третьої особи просив позов задовольнити та призначити піклувальником [PERSON]. Прокурор позов підтримав повністю, вважає, що його необхідно задовольнити повністю. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Мати дитини померла [INFO] року. Шлюб між батьком та матірю дитини було розірвано 31.03.1999 року. Згідно даних Бондарівської сільської ради Коростенського району [PERSON] проживає разом із своєю бабусею - [PERSON] по [ADDRESS], яка за нею доглядає, вони ведуть спільне господарство. Згідно до висновку про стан здоровя [PERSON] вона здатна до опіки, має постійних дохід у виді пенсії. Згідно висновку опікунської ради при Бондарівській сільській раді, [PERSON] вже багато років стосунків з дочкою не підтримує, нічим їй не допомагає, участі в її вихованні не приймає, не піклується про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток. Рада вважає за доцільне позбавити його батьківських прав та призначити піклувальником дитини [PERSON]. Відповідно до ст.150 ч.1 п.2 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164.ч.1, п.1,2 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони протягом шести місяців не виявляли щодо дитини батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Позбавлення батьківських прав не припиняє такого обов'язку. Відповідач працездатного віку, працює, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Згідно ст.ст.59,60 ЦК України, над неповнолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, встановлюється піклування. Враховуючи, що відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, інтересу до їх збереження не проявляє, несе обов'язок по утриманню дитини позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 95. Просив розірвати шлюб в зв'язку з тим, що подружні стосунки припинені з серпня 2012 року. Спільне господарство з відповідачкою не ведеться, проживають окремо. Позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив розірвати шлюб. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнала повністю. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 19246,61 грн. за кредитним договором № NKXRFF11500726 від 01.06.2008 року та судові витрати - 229,40 грн. Підставою позову явилось те, що 01.06.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 6095,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати і позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з порушенням зобов'язань на 31.10.2013 року відповідач має заборгованість у сумі 19246,61 грн., яка складається: 3493,55 грн. - заборгованість за кредитом, 1,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 426,65 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 13932,18 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 892,70 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № NKXRFF11500726 від 01.06.2008 року (а.с.3), Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розсточка») (Стандарт) (а.с.4-6) підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості ( а.с.2) підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на даний час сім'я розпалася, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1481, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Дані обставини не заперечуються сторонами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову до суду 229,40 грн., однак заявила клопотання про залишення судових витрат за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 13.07.2007 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, про відкладення розгляду справи не звертався. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2007 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем одружилися 24.02.1996 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, на примирення позивачка не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву до суду, що позов визнає в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутність. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.02.1996 року у відділі РАГС м.Краматорська Донецької області, актовий запис №94, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

13.11.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 27.07.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, на примирення позивачка не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву до суду , що позов визнає в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутність. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.07.2007 року у виконкомі Ясногірської селищної ради м.Краматорська, Донецької області, актовий запис №40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

13.11.2013 року позивачка, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з зазначеним позовом до відповідача в якому зазначає, що 12 листопада 2001 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського р-ну Одеської області зареєстровано її шлюб з відповідачем. В шлюбі вони дітей не мають. Спільне проживання з відповідачем припинено з 12.11.2005 року, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, в зв'язку з чим вважає подальше спільне проживання неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Розглянувши позовну заяву, дослідивши надані докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 2001 року виконкомом Вилківської міської ради Кілійського р-ну Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 47. Судом встановлено, що шлюбні відносини та спільне проживання подружжя припинені , що свідчить про небажання сторін зберегти сім'ю, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін , тобто встановлена наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ч.2 ст.112 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

13.11.2013 року Шостаківська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач зареєстрований за вище вказаною адресою з 2001 року. Позивач також зазначив, що вищезазначене жиле приміщення є власністю територіальної громади. При цьому відповідач з 2001 року в квартирі не проживає. Посилаючись на ці обставини позивач вважав, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання представник позивача Васеньов Д.О. не з'явився. При цьому подав заяву про підтримання позову, в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, але подав суду письмову заяву про визнання позову, в якій клопотав про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що жиле приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS] є власністю територіальної громади. (а.с. 6, 11) Відповідач зареєстрований за цією адресою. (а.с. 7) Разом з тим, з актів обстеження та довідок вбачається, що починаючи з 2001 року відповідач не проживає у вищезазначеному житловому приміщенні. (а.с. 7-10) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. З досліджених судом доказів не встановлено, що відповідач від часу отримання права на проживання в спірному житлі позбавлявся можливості реалізувати таке право. З наявних доказів також слідує, що відповідач фактично не проживає в спірному жилому приміщенні з 2001 року з власної волі. В судовому засіданні не виявлено визначених ст. 71 ч. 3 ЖК України підстав, згідно яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в спірному жилому приміщенні більш ніж 6 місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України його слід визнати таким, що втратив право користування ним. При вирішенні розглядуваного позову суд виходить з того, що згідно ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також у відповідності зі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідача про визнання позову, яка подана до суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд находить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача також належить стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved