overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 04.03.2006, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у підготовче судове засідання не з'явились, надійшли заяви з проханням провести судове засідання у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2006, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, актовий запис № 50. Мотивує свою заяву тим, що у них з відповідачем зіпсувалися сімейні стосунки, у них різні погляди на сімейні цінності, побут, виховання дитини. Протягом останнього року вони фактично не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Їхня сім`я фактично розпалася. З огляду на зазначене просить суд позов задовільнити, а шлюб між сторонами розірвати. Позивач у судове засідання з`явився, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечили, просили позовні вимоги задовільнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~сторони знаходяться\~у шлюбі\~з21\~жовтня 2011\~року,\~який зареєстрований\~виконавчим комітетом\~Судововишнянської міської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області,\~актовий запис\~№ 50(а.с. 4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області згідно актового запису № 248 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 04 червня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом\~встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 04 червня 2005 року уклали шлюб. /а.с.3/. Від зазначеного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. /а.с. 4,5/. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14.06.2014 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14.06.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

13 грудня 2019 року [PERSON] звернуалася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 21 листопада 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 589. Від спільного проживання у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, часто виникали непорозуміння і конфлікти, вони не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Все це призвело до того, що втратили почуття поваги та любові один до одного і протягом двох років разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, надії на збереження шлюбу немає, тому просить шлюб розірвати а неповнолітню дитину залишити проживати з нею. В судове засідання від позивачки надійшла письмова заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивачки та відповідача, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21.11.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 589. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд вважає, що останню слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі наведеного та ст.ст.104, 110, 112, 160, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

13 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що в листопаді 2013 року помер батько заявника [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Зазначає, що в його свідоцтві про народження у графі батько вказано «Пчеляний Володимир Васильович». В свідоцтві про смерть останнього вже зазначено [PERSON]. Заявник, коли отримував паспорт громадянина України, його прізвище було вказано [PERSON]. На даний час встановлення факту того, що [PERSON], який помер 02.11.2013 року, дійсно був батьком [PERSON] необхідно для оформлення спадщини після смерті [PERSON] Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання також не зявився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~315\~Цивільно-процесуального\~кодексу України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 02 листопада 2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-БП № 210204 (а.с. 8) та після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем після його смерті є заявник по справі [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та заявником підтверджується: Свідоцтвом про народження [PERSON] (рус) серії 1-БП № 262089 від 27 жовтня 1972 року, в якому в графі батько вказано: [PERSON] (рус.) (а.с. 5); Свідоцтвом про народження заявника [PERSON] серії IV-УР № 1986911 від 01 червня 1964 року, в якому в графі батько вказано: [PERSON] (а.с. 6). При видачі паспорта громадянина України заявника в ньому його прізвище було зазначено [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження, але при отриманні паспорта громадянина України прізвище батька заявника вже було вказано «Пчиляний». Встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та заявником необхідне для розпорядження останнім спадковим майном. Таким чином, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити факт родинних відносин про те, що: [PERSON], який помер 02.11.2013 року дійсно був батьком [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

13 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 09 лютого 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 22). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 21). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 лютого 2007 року сторони уклали шлюб, від якого мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 3, 4, 5). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

13 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 12 червня 1993 року у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні погляди на життя і сімейні відносини. Вони із відповідачем [PERSON] не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому вона вирішила звернутися в суд із позовом про розірвання шлюбу. Сторонам надавався строк на примирення два місяці. В судове засідання, яке було призначено на 12 червня 2020 року о 10.00 год., позивач [PERSON] не з`явилася та подала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 12 червня 2020 року о 10.00 год., не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду справи. Зважаючи на те, що строк на примирення сторонам надавався з 27 лютого 2020 року по 27 квітня 2020 року та справа перебуває в провадженні суду з грудня 2019 року, а за цей час сторони при необхідності вже могли б досягти примирення, доказів чого суду не надано. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 12 червня 2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Доказів примирення відповідачем надано не було. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

13 грудня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач в період з 1 квітня 2014 р. по 31 жовтня 2019 р. надав\~у зазначену квартиру послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Оплата за вказані послуги здійснена не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 21\~803,47 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1\~921,00 грн. Ухвалою суду від 16 грудня 2019 р. позовну заяву залишено без руху, недоліки позивачем усунуті в зазначений час. Ухвалою суду від 3 січня 2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено перше судове засідання. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, в зв`язку з чим відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, відповідно до ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач надавав в квартиру [ADDRESS] вказані житлово-комунальні\~послуги,\~вартість яких\~за період\~з 1 квітня 2014 р. по 31 жовтня 2019 р. в розмірі 21\~803,47 грн. не сплачена. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно зі ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених підстав суд вважає, що відповідач повинен сплатити позивачеві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Згідно розрахунку, наданому позивачем, заборгованість за надані послуги за період з 1 квітня 2014 р. по 31 жовтня 2019 р. складає 21\~803,47 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1 921, 00 грн.

Outcome: approved