Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

14.03.2014 року КП «Залізничне» (надалі - позивач) звернулося у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, при цьому пояснивши наступне. 01.04.2008 року між КП «Залізничне» та відповідачем було укладено договір № 450/з «Про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової територїі». Проте, станом на 01.03.2014 року у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за надані послуги у сумі 48299,73 грн. Вищезазначену заборгованість відповідач не сплатив позивачу. У зв'язку із зазначеним, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість по договору № 450/з «Про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території» за період з 01.10.2011 року по 01.10.2013 року, з урахуванням 3% річних в сумі 49920, 77 грн., судовий збір у сумі 499,21 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти повторного заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. (а. с. 104) Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.07.2014 року Голосіївським районним судом міста Києва ухвалено Заочне рішення, якими позовні вимоги КП «Залізничне» задоволено повністю. 04.09.2014 року вказане рішення скасовано та справу призначено до загального розгляду. Як вбачається з договору купівлі - продажу нежилих приміщень від 01.03.2006 року [PERSON] являється власником нежилого приміщення площею 138,60 кв. м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Судом встановлено, що 01.04.2008 року між КП «Залізничне» та відповідачем було укладено договір № 450/з «Про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової територїі» (а. с .8-11). Разом з цим, згідно наданого розгорнутого розрахунку заборгованості [PERSON] по договору № 450/з, остання складає 49920, 77 грн. (а. с. 5). Надання послуг відповідачу та вказана заборгованість підтверджується копіями табуляграм ПАТ «Київенерго», ПАТ «АК Київводоканал» (а. с. 30-68). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того положеннями п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 р. за № 572, унормовано що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. за № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Крім того Верховним Судом України у положеннях постанови від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 зазначено правову позицію згідно якої споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 цього ж Закону визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. При цьому,згідно п. 2.1, Договору № 450/з, відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати Підприємству вартість фактично отриманих комунальних послуг згідно виставлених постачальником табуляграм (а. с. 8). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, стосовно доводів відповідача щодо ненадання йому позивачем житлово-комунальних послуг, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 1. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Однак, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані суду докази на підтвердження його звернення до позивача щодо складення Акту-претензії стосовно неналежного надання житлово-комунальних послуг, щодо проведення перерахунку розміру нарахованої оплати за наведені послуги. Крім того, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані суду докази розірвання відповідачем односторонньо чи припинення іншим шляхом дії Договору № 450/з про надання послуг з водо-, теплопостачання, водовідведення та участь в витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Окрім того, суд визнає належними доказами копії табуляграм ПАТ «АК Київводоканал», оскільки відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підстави яких суд встановлює наявність або відсутніх обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, відповідач своїм правом явки в судове засідання не скористався та доказів зворотнього на спростування доводів позивача не представив. Положеннями ч. 1.ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 04.03.2014 року за № 144 позивач здійснив витрати у сумі 499,21 грн. на оплату судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved