Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

14.06.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до виконкому Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позивача мотивовано відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 5,020 га., яка в свою чергу складається з ріллі розміром 3,8200 га, кадастровий № 1421282700-03-001-0316, пасовища розміром 1,0900 га., кадастровий № 1421282700-03-001-0957, сіножаті розміром 0,1100 га., кадастровий № 1421282700-03-001-0674, розташовані за межами населених пунктів на території Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після померлого 02.01.2017 року батька [PERSON]. В судове засідання позивач, не зявився, але направив до суду заяву, згідно якої позов підтримав, а також просив розглянути справу у його відсутність. Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з'явився, разом з тим, на адресу суду надійшла заява, в якій Костянтинопільська сільська рада із позовними вимогами погодилась повністю та клопотала про можливість судового розгляду без участі представника ради. При даних обставинах суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено: 02.01.2016 року помер [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть серія І-НО № 943538 від 18.05.2016 року. Згідно копії паспорту позивача серії ВТ 127893 від 21.01.2015 року, свідоцтва про народження І-НО № 069077 від 05.02.1999 року, він є рідним сином [PERSON]. З огляду на вказані документи, на момент смерті [PERSON], позивач [PERSON] був неповнолітнім. Постановою державного нотаріуса Курахівської державної нотаріальної контори [PERSON] 10.11.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 5,020 га., яка в свою чергу складається з ріллі розміром 3,8200 га, кадастровий № 1421282700-03-001-0316, пасовища розміром 1,0900 га., кадастровий № 1421282700-03-001-0957, сіножаті розміром 0,1100 га., кадастровий № 1421282700-03-001-0674, розташовані за межами населених пунктів на території Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, після смерті [PERSON], померлого 02.01.2016 року, в звязку з тим, що заявником не надано документів в підтвердження місця відкриття спадщини, правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також неможливістю визначити коло спадкоємців. Крім того нотаріусом зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 033381, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 917, виданий на імя [PERSON] на теперішній час загублений, про що свідчить оголошення у газеті «Сільській край» (а.с. 13). За рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 22.01.2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме що позивач [PERSON] є сином [PERSON]. Тому не вірно зазначене по батькові спадкодавця у свідоцтві про народження позивача не може впливати на можливість позивачем отримання спадщини. Неможливість оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про відновленні порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами ст.ст.\~1216-1220\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відсутність заповіту дає підстави вважати, що спадкування в даному випадку має відбуватися за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~ Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв, згідно ст. 1272 ЦК України. \~ \~ \~ \~Таким чином з огляду на викладене, встановлено, що спадкове майно на даний час ніким не прийнято, строк для звернення до нотаріуса минув, на момент смерті спадкодавця позивач був неповнолітньою особою, а відтак не звернувся вчасно до нотаріуса з відповідною заявою, тому на даний час позивач є спадкоємцем майна померлого батька першої черги спадкування, але прийняти спадщину не має можливості. Частиною 5 ст.\~1268\~ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин неможливість оформити спадщину після смерті батька не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України,захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що позивач, у відповідності з діючим законодавством, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved