Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

14.08.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Камяномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 08 травня 2016 року в с. Кримка Первомайського району Миколаївської області померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що складалося з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2748 га, що розташована в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 24.01.2000 року мати позивачки склала заповіт, що був посвідчений секретарем Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за реєстровим номером 05, згідно якого заповіла мені право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 0193174 від 25.07.1997 року Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, позивачка звернулася до нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори. Проте, постановою від 27.07.2017 року, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через те, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчинені нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. У звязку з зазначеними обставинами, нотаріус розяснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Слід зазначити, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2748 га, що розташована в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, дійсно належали померлій [PERSON] спочатку на підставі сертифікату серії МК № 0193174 від 25.07.1997 року, а згодом на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 746445 від 17.10.2005 року, виданого Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого за №010502200330. Отримати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Тобто, неможливо отримати дублікат правовстановлюючого документу, стороною якого є фізична особа, правоздатність якої припинилася внаслідок смерті. Таким чином, на даний час [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом, і в той же час, за незалежними від неї обставинами, не має змоги оформити спадщину і користуватися спадковим майном, хоча згідно діючого законодавства має на це всі права. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від Камяномостівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08.05.2016 року, що підтверджується копіями заповіту від 24.01.2000 року реєстровий №05 та свідоцтва про смерть від 12.05.2016 року серія І-ФП №234874 (а.с. 5, 7). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2748 га, що розташована в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Вищезазначена земельна ділянка (кадастровий № 4825483200:02:000:0165) належала померлій [PERSON] на праві власності спочатку на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії МК № 0193174 від 25.07.1997 року, а згодом на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 746445 від 17.10.2005 року, виданого Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого за №010502200330, що підтверджується копіями державного акту, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.06.2017 року № НВ-4803569542017 та відповіді відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.08.2017 року № 564/118-17 (а.с. 9-13). Позивачка є єдиною спадкоємицею спадкового майна померлої [PERSON], тому звернулась до Другої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом якої була заведена спадкова справа за № 224/2017, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.06.2017 року за № 48017514 (а.с.6). Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2748 га, що розташована в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області позивачка не змогла, оскільки нотаріус відмовив їй у його видачі в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-VІ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначена спадкова земельна ділянка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за життя [PERSON] і вона входить до складу спадщини після її смерті, тому в порядку спадкування повинна відійти позивачці як спадкоємиці за заповітом. Згідно ч.1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За частиною 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України\~воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved