Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

13.10.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 09.12.2000 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №06, зазначивши в обгрунтування позову, що у шлюбі з відповідачем прожили 14 років. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стала втрата між нею та чоловіком взаєморозуміння, неповажне ставлення останній час до неї чоловіка, у зв'язку з чим вона втратила до нього почуття любові та поваги. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а призначення строку для примирення недоцільним, оскільки це суперечить як її інтересам,так і інтересам дитини. Спору про місце проживання дитини між ними не існує, дочка залишається проживати разом з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Оскільки вона є інвалідом ІІ групи, просить судовий збір та державне мито, що сплачується в органах РАЦС, покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 09.12.2000 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Комінтернівсь-кого району Одеської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка після одруження перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], актовий запис за №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] /а.с.7/. [INFO] у подружжя [PERSON] народилася дочка - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим виконкомом Дмитрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області /а.с.6/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень позивача, суд приходить до висновку, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюб між ними на теперішній час існує формально, що суперечить інтересам обох подружжя, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, тому підстав для надання подружжям строку на примирення не вбачається, за таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно пенсійного посвідчення [NUMBER] [PERSON] є інвалідом ІІ групи /а.с.8/. Відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп. - 2 - На підставі ст.ст.105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved