Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

13.04.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 29.11.1996 р., який було розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 30.05.2016 р. Їх спільний син - [PERSON], [INFO] проживає з нею, знаходить на її утриманні, а в теперішній час навчається на третьому курсі гірничо-електромеханічного відділення денної форми навчання за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв» Українського політехнічного технікуму, стипендію не отримує. Строк закінчення навчання 30.06.2018 р. Відповідач є працездатною особою, має середньомісячний дохід в розмірі 50 000 грн., займається роздрібною торгівлею на ринку. Їй відомо, що відповідач в лютому 2017 року придбав дорогий автомобіль «CITROEN NEMO», державний номер [NUMBER], що свідчить про його стійке економічне становище. Разом з тим, відповідач перестав виконувати умови договору подружжя про надання утримання, за яким мав би сплачувати їй щомісячно грошові кошти в розмірі 10 000 грн., чим фактично залишив її з сином без засобів існування. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на навчання сина, в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 грн., щомісячно, до закінчення сином навчання. Позивач, представник позивача [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просять суд задовольнити його. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає частково. Єдиним джерелом його доходу є дохід від підприємницької діяльності (роздрібної торгівлі з лотків на ринку), в даний час доходи значно зменшилися в зв'язку з фінансовою кризою в країні. Він проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою, сестрою [PERSON] - інвалідом ІІ групи та вітчимом [PERSON] - інвалідом І групи, які знаходяться на його утриманні, в зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору подружжя та надання утримання позивачеві. [PERSON] є працездатною особою, яка може себе забезпечувати, та зобов'язана також виконувати обов'язки щодо утримання їх сина. За червень 2017 року він сплатив синові 1507,54 грн., а за липень 2017 року - 1440 грн., що підтверджується квитанціями. Просить суд задовольнити позов позивача частково, в розмірі 1600 грн. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.ст.182, 199, 200 Сімейного Кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини ти платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружину, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумі для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 30.05.2016 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 29.11.1996 р. - а.с.5, згідно свідоцтва про народження відповідач являється батьком, а позивач матір'ю [PERSON], [INFO] - а.с.4, згідно довідки № 222 від 20.04.2017 р. вбачається, що [PERSON] навчається на гірничо-електромеханічному відділенні денної форми навчання, на третьому курсі Українського політехнічного технікуму, з 01.08.2014 р. по 30.06.2018 р. - а.с.12. Відповідач зареєстрований як фізична-особа підприємець з 23.09.2005 р. - а.с.16,17, із податкової декларації єдиного податку фізичної-особи підприємця від 19.01.2017 р., вбачається, що відповідач займається торгівлею з лотків на ринку, сума доходу за за 2015 рік складає 50 000 грн., а за 2016 рік - 250 000 грн. - а.с.43. Відповідачеві належить на праві власності автомобіль «Сitroen Nemo», державний номер [NUMBER], що підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 24.06.2017 р. - а.с.123. Оскільки, [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно не надає такої допомоги, то для забезпечення права дитини на утримання в період навчання, вимоги позивача є обґрунтованими. При призначенні розміру аліментів, суд приймаючи до уваги те, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати дитину, та виходячи з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб дитини яка навчається, з урахуванням обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, реальної можливості відповідача сплачувати аліменти, не порушуючи права дитини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, як на думку суду тверда грошова сума в розмірі 2500 грн. є достатньою та необхідною для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Посилання відповідача на утримання матері пенсіонерки, сестри та вітчима інвалідів, як на думку суду не може свідчити про наявність підстав для зменшення позовних вимог до 1600 грн., з урахуванням обставин визначених ст.182 СК України.

Outcome: partial