Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та в обґрунтування заявлених вимог посилалася на наступне. 02 квітня 2013 року померла його матір [PERSON], яка на випадок смерті заповідала йому та [PERSON] в рівних частинах земельну ділянку площею 0,2500 га, земельну ділянку площею 0,1500 га та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташовані в с.Визирка Комінтернівського району Одеської області, по вул. Чорноморській, №5. 08 квітня 2014 року померла дружина позивача [PERSON]. Наразі позивач [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під №5 по вул.Чорноморській, с.Визирка, Лиманського району оскільки у правовстановлюючому документі - договорі дарування посвідченому 06 травня 1992 року секретарем Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованому в реєстрі за №32, прізвище, імя, по-батькові обдарованої зазначено «Немирська Лідія Яківна», тоді як в свідоцтві про смерть імя померлої вказано як «Немірська Лідія Яківна». Вищевказане перешкоджає позивачу в отриманні спадщини після смерті матері та смерті дружини, у звязку з чим він і звернувся до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 02 квітня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №331649 від 03 квітня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстрації служби Одеського міського управління юстиції. (а.с. 06) 14 жовтня 2010 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт яким заповідала [PERSON], [PERSON] належні їй: земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована на території Визирської сільської ради, с. Визирка, вул. Чорноморська, №5 Комінтернівського району Одеської області; земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована на території Визирської сільської ради, с. Визирка, вул. Чорноморська, №5 Комінтернівського району Одеської області; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під №5 розташований в с.Визирка, Комінтернівського району, Одеської області по вулиці Чорноморській.(а.с. 92) Вказаний житловий будинок належав [PERSON], на підставі договору дарування від 06.05.1992 року зареєстрованого в реєстрі №32 укладеного між [PERSON] та [PERSON].(а.с.21-22) На підставі вказаного договору домоволодіння №5 по вул. Чорноморській, в с.Визирка, 25 травня 1992 року за [PERSON] зареєстровано право власності та записаного в реєстрову книгу під №1 реєстр 3 сторінка 5.(а.с.21) Згідно до витягу з погосподарської книги №8 Визирської сільської ради, особовий рахунок №471, стор.3, за нині померлою [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який побудовано в 1951 році, розташований на земельній ділянці розміром 0,400 га, з них: 0,250 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: вул. Чорноморська, №5 в с. Визирка, Лиманського району Одеської області. Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння №5 по вул. Чорноморській в с.Визирка Лиманського району, Одеської області станом на 30 вересня 2014 року складається з літ. «А» житловий будинок площею 50,6 кв.м., літ. «Г» погріб площею 21,8 кв.м., літ. «Е» вбиральні площею 2,8 кв.м., літ. «Ж» гаражу 36,8 кв.м., літ. «З» комори площею 4,2 кв.м., літ. «И» комори площею 21,9 кв.м., літ. «К» комори площею 11,6 кв.м., літ. «Л» житлового будинку 83,5 кв.м., літ. «л» веранди площею 20,6 кв.м., літ. «М» душової площею 4,9 кв.м., №3-5 огорожі, літ. «І» цистерни, літ. «ІІ» брукування.(а.с.23-27) Після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] надали нотаріусу заяву про відмову від спадщини. [PERSON] отримав у спадщину після [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 5122780500:02:001:0613 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 5122780500:02:001:0612 для ведення особистого селянського господарства які розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський(колишній Комінтернівський) район, с. Визирка, вул. Чорноморська, 5.(а.с.122-123) [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] проте не оформила спадщину належним чином оскільки, 08 квітня 2014 року у віці 61 року померла.(а.с.07) Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] та отримав у спадщину 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 5122780500:02:001:0613 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 5122780500:02:001:0612 для ведення особистого селянського господарства які розташовані за адресою: Одеська область, Лиманський(колишній Комінтернівський) район, с. Визирка, вул. Чорноморська, 5.. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що розбіжність в написанні прізвищ спадкодавця «Немірська» та «Немирська» є помилкою при перекладі українською. На думку суду, документи, надані заявником, є достатніми для підтвердження цього факту, а різницю в написанні прізвища в різних документах суд вважає технічними помилками при перекладі. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на той час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Стаття 1268\~ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.\~1297\~ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.\~1296\~ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.\~1299\~ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved