Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

12 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби В.М., ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.12.2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. як державний реєстратор ухвалив рішення про перереєстрацію належної позивачеві квартири [ADDRESS], що перебувала в іпотеці, на ПАТ КБ «ПриватБанк». Такі дії державного реєстратора є протиправними, оскільки були вчинені під час дії заборони на відчуження вказаної квартири. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання дій державного реєстратора протиправними, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк», скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.а.с. 1, 2, 4, 7, 8). У судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М., представник ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У судовому засіданні, що відбулося 17.07.2017 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечував проти позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника ПАТ КБ «ПриватБанк», вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.04.2008 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір №DNІ0GA00000188. На забезпечення укладеного договору між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки квартири від 15.04.2008 року, предметом якого стала належна позивачеві квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 14 - 16). У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від листопада 2016 року перебуває цивільна справа №201/15631/16ц за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - орган опіки та піклування Соборної районної в м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Поветкіна Н.М., про визнання договору іпотеки, укладеного між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсним. 17 листопада 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі №201/15631/16ц було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] (а.с. 13). 24 листопада 2016 року відомості про ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2016 року було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 17-звор.). У грудні 2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Верба В.М. як державний реєстратор ухвалив рішення №32894693 про перереєстрацію належної позивачеві квартири [ADDRESS] на ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя (а.с. 17). Відповідно до преамбули Закону України від 01.07.2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі \-- Закон №1952-IV) з визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Згідно зі статтею 1 Закону №1952-IV він регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У відповідності з частиною тринадцятою статті 15 Закону №1952-IV порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. 25 грудня 2015 року постановою №1127 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком (пункти 6 - 9 Порядку). За правилами пункту 12 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо наявності обтяжень на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для такої відмови, що визначені Законом №1952-ІV (пункт 23 Порядку). Пунктом 5 статті 24 Закону №1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону. Аналіз приведених норм матеріального закону дає суду підстави для висновку про те, що наявність у відповідному реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 19.05.2015 року у справі №21-121а15, яка відповідно до статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковою для суду. Як убачається з матеріалів справи, під час вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вербою В.М. дій з державної реєстрації переходу прав власності на спірне нерухоме майно від позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк» діяла заборона відчуження цього нерухомого майна на підставі ухвали Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 17.11.2014 року. За таких обставин відповідні дії та рішення державного реєстратора не узгоджувалися з вимогами чинного законодавства, отже заявлений позов має бути задоволений. За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пунктів 4, 10 частини другої статті 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з частино першою статті 393 ЦК правовий акт органу державної влади , органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування , який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про правильність обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Outcome: approved