Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

12 січня 2021 року позивач звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 04 лютого 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок втрати один до одного взаємопочуття та взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У них виявилися різні характери та із-за їхньої несумісності не змогли налагодити їх сімейні стосунки. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Часто між ними виникали сварки, що тяжко впливало на його психічний стан та кожного разу спричиняло душевні страждання. Вони з відповідачем сильно віддалилися одне від одного, не можуть порозумітися з багатьох питань. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили та спільно як сім`я не проживають з 2019 року, спільного господарства не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, в зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву в якій прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 04 лютого 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Жуківською сільською радою Глобинського району, Полтавської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 лютого 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved