Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

13.10.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки [PERSON] , шлюб між якими розірваний рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2018. Відповідач [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі з 2017 року, за нараховані на нього комунальні послуги не сплачує, а також не несе інші видатки на утримання квартири, усі прохання позивача знятись з реєстраційного обліку відповідач ігнорує. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2021 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5-7). У зазначеній квартирі зареєстрований колишній чоловік її дочки - відповідач [PERSON] , який фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.8-11). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Порядок і правові наслідки припинення права на житло залежать насамперед від виду житлового фонду, до якого відноситься житлове приміщення, а також від підстав користування цим житлом. Відповідач за згодою позивача проживає у спірній квартирі, і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки, відповідач спільним побутом з позивачем не пов`язаний, не є членом її сім`ї, правові підстави користуванням квартирою припинені, тому суд вважає необхідним позов задовольнити. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 840,80 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Outcome: approved