Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON]Л звернувся в суд з позовом до Державного підприємства Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги, в редакції 03 червня 2015 року, обґрунтовує тим, що працював електрослюсарем на ДП «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська». 08 квітня 2015 наказом № 33/к був звільнений з вищевказаного підприємства за згодою сторін. Відповідач нараховану позивачу заробітну плату в сумі 7119,79 грн. виплатило 22.05.2015 року. Оскільки ДП Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні складає 3738,24 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь 3738,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.04.2015 року по 22.05.2015 року (по останній робочий день, що передує дню виплати заборгованості повністю). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги в редакції від 03.06.2015 року підтримує в повному обємі, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився без поважних причин, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював у ДП «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська» на посаді електрослюсаря, 08.04.2015 року звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України за згодою сторін (а.с.4). Із довідки ДП «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська» від 08.04.2015 року №7.3.1/195 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 84,96 грн. (а.с.8). Судом встановлено, що при звільненні з роботи позивачу [PERSON] до виплати належало 7119,79 грн., які він отримав 22.05.2015 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 09 квітня 2015 року (наступного дня після звільнення) по 22 травня 2015 року (по останній день, що передує дню виплати заборгованості по заробітній платі повністю) виходячи із розрахунку: 84,96 грн. (середньоденна заробітна плата) x 44 (робочих дні затримки розрахунку) = 3738,24 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська» в користь [PERSON] 3738,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 09 квітня 2015 року по 22 травня 2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП «Передпускова дирекція шахти №10 Нововолинська» в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved