Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною завою (а.с. 3-5), яку згодом уточнювала (а.с. 68-70), остаточно просила встановити факт її проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу понад пять років і до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], померлого 01.03.2016 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 19, що розташована у будинку № 31 по вул. Малиновського у м. Нікополі Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], мотивуючи наступним. Вона з [PERSON] проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вони були зареєстровані та разом проживали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], приватизували вказану квартиру у рівних частках, у результаті чого було оформлено право спільної власності за нею та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням від 30.03.2000 року. 01.03.2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини вищевказаної квартири. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідний син - [PERSON], який не претендує на спадкове майно та подав до нотаріальної контори заяву про відмову від вказаної спадщини на її, позивача, користь. Так, як вона проживала з [PERSON] однією сімєю до дня його смерті як з чоловіком, вважає, що відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після його смерті. Інших спадкоємців [PERSON] не має. Вона фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 1268 ЦК України, на даний час користується квартирою, стежить за її технічним станом, сплачує комунальні послуги На її звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2016 року за № 2210/02-31, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 01.03.2016 року відмовлено з причини, що нею не підтверджено ні родинний зв'язок ні фактичне проживання однією сімєю з померлим. Для вирішення цього питання рекомендовано звернутися до суду. Зазначає, що прожила з [PERSON] однією сімєю понад тридцять років до часу відкриття спадщини. Вони були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] вона повністю взяла на себе обовязки по його похованню та організацію поминального обіду. Крім того, на її імя КП «Ритуальна служба» видала Свідоцтво про поховання № 365 та нею було підписано та оплачено договір-замовлення на організацію та проведення поховання, оплачено придбання необхідних атрибутів похоронного процесу, що підтверджується товарним чеком від 01.03.2016 року за № 21/42 та фіскальними чеками від 02.03.2016 року. Таким чином, встановлення юридичного факту її проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менше ніж пять років має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представник виконкому Нікопольської міської ради у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 1216,1218,1220-1223, 1258,1264,1268-1270 ЦК України. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтверджується довідками № 201 від 10.06.2016 року та № 202 від 14.06.2016 року, виданими ОСББ «Світлоград». (а.с. 7-8). Вони були зареєстровані та разом проживали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], приватизували вказану квартиру у рівних частках, у результаті чого було оформлено право спільної власності за нею та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням від 30.03.2000 року (а.с. 10-12). 01.03.2016 року [PERSON] помер. (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини вищевказаної квартири. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідний син - [PERSON], який не претендує на спадкове майно та подав до нотаріальної контори заяву про відмову від вказаної спадщини на, користь позивача (а.с. 54). Так, як позивач проживала з [PERSON] однією сімєю до дня його смерті як з чоловіком, то вона відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після його смерті. Інших спадкоємців [PERSON] не має. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 1268 ЦК України, на даний час користується квартирою, стежить за її технічним станом, сплачує комунальні послуги. (а.с. 7, 9). На звернення позивача до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2016 року за № 2210/02-31, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 01.03.2016 року відмовлено з причини, що нею не підтверджено ні родинний зв'язок ні фактичне проживання однією сімєю з померлим. (а.с. 33- 34). Позивач зазначає, що прожила з [PERSON] однією сімєю понад тридцять років до часу відкриття спадщини. Вони були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. Після смерті [PERSON] позивач повністю взяла на себе обовязки по його похованню та організацію поминального обіду. Крім того, на її імя КП «Ритуальна служба» видала Свідоцтво про поховання № 365 та нею було підписано та оплачено договір-замовлення на організацію та проведення поховання, оплачено придбання необхідних атрибутів похоронного процесу, що підтверджується товарним чеком від 01.03.2016 року за № 21/42 та фіскальними чеками від 02.03.2016 року (а.с. 38-40). З наданої завідувачем Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.12.2016 року за вих. № 3023/01-09 спадкової справи № 247/2016 до майна померлого 01.03.2016 року [PERSON] вбачається, що 19.05.2016 року надійшла заява [PERSON] про відмову від належної йому частки спадщини після смерті його батька, [PERSON], на користь [PERSON]; 31.05.2016 року надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; 06.09.2016 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 52-63). При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом, що також узгоджується з положеннями п. 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо. Отже, суд вважає встановленим факт спільного проживання однією сім?єю [PERSON] з [PERSON] понад пять років та по день його смерті, тобто по 01.03.2016 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зазначене також узгоджується з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Судом встановлено факт спільного проживання [PERSON] з померлим спадкодавцем [PERSON] понад пять років та по день його смерті 01.03. 2016 року, тобто понад п?ять років, тому суд вважає, що [PERSON] набула право на спадкування після смерті [PERSON] Д як спадкоємець четвертої черги по закону. Оскільки [PERSON] являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], прийняла спадщину відповідно до вимог ст.\~1268, ч. 3 ст.\~1269 ЦК України, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved