overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

13.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 01.08.2003 року. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені в січні 2011 року, відновлення шлюбу вважає неможливим. Від сумісного проживання мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала, щоб донька проживала з нею. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, погоджується, щоб донька [PERSON] проживала з матір'ю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 01 серпня 2003 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1147. Відповідно до Свідоцтва про народження, подружжя має малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Як вбачається з заяв сторін, вони погоджуються, що малолітня донька [PERSON] залишиться проживати з матір'ю [PERSON] Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини припинені в січні 2011 року, примирення неможливе, сумісного господарства не ведуть. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

13.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] національної академії звязку ім.О.С.Попова (далі по тексту ОНАЗ, [PERSON], відповідач) за участю третьої особи [PERSON] про поновлення на роботі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що вона з 08.08.2010 року працювала на посаді викладача кафедри фізичного виховання ОНАЗ за основним місцем роботи, з 30.06.2011 року на посаді доцента кафедри і з 01.09.2013 року за сумісництвом на посаді старшого викладача кафедри фізичного виховання ОНАЗ. Позивачка зазначила, що 30.04.2014 року її звільнили з роботи за прогул без поважних причин з 26.10.2013 року за п.4 ст.40 КЗпП України, проте рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 22.12.2014 року вона була поновлена на роботі й судовим рішенням було визначено негайне виконання його виконання. 29.12.2014 року у присутності державного виконавця її, позивачку, було поновлено на роботі й в той же день ознайомлено з новим наказом про звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України у звязку із закінченням 30.06.2014 року строку дії контракту, яке вона, позивачка, вважає незаконним. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, 17.06.2015 року звернулася до суду із заявою про зміну підстав позову, й в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила: що на її утриманні перебуває малолітня дитина, що в силі ст.184 КЗпП України обмежує звільнення одиноких матерів без наступного працевлаштування; що вона не підписувала жодного документу про погодження на строкові умови роботи, про переведення на посаду доцента та про прийняття на 0,5 ставки за сумісництвом; конкурс на посаду доцента кафедри фізичного виховання перед її працевлаштуванням в листопаді 2012 року не проводився; її персонально не попереджали про наступне вивільнення працівника не пізніше ніж за два місяці, як це передбачено ст..49 КЗпП України; в день звільнення з нею не був проведений розрахунок відповідно до ст.116 КЗпП України. Крім того, позивачка стверджує, що ректор ОНАЗ [PERSON] звільнив її

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

13.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] в селі Параївка, Кам'янець-Подільського району Хмельницької області є її батьком. В обгрунтування вимог вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, на яку вона має право за заповітом складеним батьком. Проте спадщину оформити не може, у зв'язку із розбіжностями у написанні прізвища батька в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про його смерть, а саме: у свідоцтві про народження прізвище батька вказано «[PERSON]», а у свідоцтві про смерть- «[PERSON]». Встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення спадщини. Юридичний факт підтверджується документами, доданими до заяви та показами свідків. Представник заінтересованої особи Лазарєва О.П. судовому засіданні не заперечує проти встановлення факту родинних відносин. Заслухавши заявника, представника виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] - [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, на яку [PERSON] має право за заповітом складеним батьком 03.12.2002 року та посвідченим виконкомом Рихтівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 199. Проте спадщину [PERSON] оформити не може, у зв'язку із розбіжностями у написанні прізвища батька в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про смерть батька, що вбачається з листа № 1374/02-31 від 16.12.2014 року державного нотаріуса Другої Кам'янець-Подільської нотаріальної контори Леус С.М. Встановлення даного факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини. Юридичний факт підтверджується копією свідоцтва про народження заявника - серія [NUMBER]; копією свідоцтва про народження спадкодавця -серія [NUMBER]; копією свідоцтва про одруження батьків заявника - серія [NUMBER]; копією свідоцтва про смерть [PERSON] - серія [NUMBER]; копією заповіту від 03.12.2002 року; копією рішення суду від 22.07.1997 року по справі за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та показами свідків [PERSON] і [PERSON], які пояснили в судовому засіданні, що померлий [PERSON] є батьком [PERSON] Суд вважає заяву, щодо встановлення факту родинних відносин [PERSON] доведеною і такою, що підлягає задоволенню згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

13.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.08.1993 року Зміївським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 119, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем фактично припинено з грудня 2012 року, спільне господарство, проживання, спільний бюджет не ведеться. Від шлюбу є діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем. Оскільки, сенсу зберігати шлюб немає, його збереження суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати по справі. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серія [NUMBER] 14.08.1993 року між [PERSON] та [PERSON]. Зміївським відділом реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб, актовий запис № 119 /а.с. 7/. Сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 33; [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] актовий запис № 67 /а.с. 8, 9/. Діти проживають разом із матір'ю - [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, проживають окремо, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спільне господарство не ведеться, спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

13.01.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 травня 2010 року виконавчим комітетом Устянської сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницькій області, актовий запис за № 04. В обгрунтування вимог вказує, що від шлюбу мають сина [PERSON], 2012 року народження. Причиною розірвання шлюбу є те, що чоловік зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, бійки. Проблемами сім'ї не цікавиться, матеріально її не утримує. Із-за чого припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги [PERSON] і просить суд шлюб між сторонами розірвати, так як сенсу зберегати сімю не має. За строк наданий судом для примирення жодних кроків на зустріч один одному ніхто із них не зробив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 02 травня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Припинили подружні відносини по тій причині, що відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки, були випадки коли застосовував фізичну силу до дружини. Вихованням дитини не займався, не дбав про матеріальний стан сім'ї. За час окремого проживання сторони впевнилися, що сім'ю зберегти не можливо. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

13.01.2015 року до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом тривалого часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитини проживатиме з позивачкою, спір про майно буде вирішуватися окремо. Позивачка письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище Дмитрук (а.с.33). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом тривалого часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом тривалого часу, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

13.01.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1162,97 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 02.11.2006 року було укладено кредитний договір про надання відповідачу кредиту в розмірі 2068,00 грн. з кінцевим терміном поверенння кредиту та сплати процентів і комісійних в строк не пізніше 01.11.2008 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач подав до суду заперечення проти позову в яких посилається на те, що заборгованість погашена, окрім того просить в позові відмовити оскільки пропущено строк звернення до суду з позовом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволеню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» уклало з відповідачем [PERSON] договір № 002-03031-021106 від 02.11.2006 року (а.с. 4-). Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2068,00 грн. на умовах визначених вищезазначеним договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 01.11.2008 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що за вищезазначеним кредитним договором кінцевий термін повернення кредиту та сплати процентів, комісійних по ньому настав 01.11.2008 року тому строк давності для звернення до суду з цим позовом минув 01.11.2012 року. Оскільки позивач звернувся до суду лише 13.01.2015 року, то з урахуванням вищевикладеного, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України в позові слід відмовити в повному обсязі у зв'язку із спливом позовної давності.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

13.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №274. Від шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Відповідач не надає їй достатньої матеріальної допомоги, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років, оскільки не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 28.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №274 (а.с.2), від якого народилися діти: син [PERSON], [INFO] (а.с.4) та син [PERSON], [INFO] (а.с.3), які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.5). Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою перебуває у шлюбі та має сумісних дітей, хоча відповідно до ст. 84 ч. 2 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Також, відповідно до ст. 84 ч. 4 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

13.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.02.1995 року вона уклала шлюб, зареєстрований Красноармійським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 65 з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 18 лютого 1995 року зареєстрували шлюб Красноармійським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 65 (а.с. 11). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

13.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 14.06.2014року знаходиться у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області та від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. З грудня 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не виконує обов'язків по утриманню дитини, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00грн. до досягнення донькою повноліття, оскільки вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини визнав, справу просив розглядати у його відсутність, про що повідомив суд телефонограмою. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 14.06.2014 року знаходяться у шлюбі (а.с.5), від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Відповідач з грудня 2014 року матеріально не допомагає позивачу утримувати неповнолітню доньку, тому позивач бажає одержувати матеріальну допомогу від відповідача за рішенням суду про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved