Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

13 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання прав та обов'язків забудовника. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] площею 473 кв.м. 21.10.1996 року було складено акт відводу земельної ділянки по [ADDRESS] та надані план земельної ділянки та довідка про землекористування. На виконання рішення виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів [PERSON] був отриманий проект на будівництво будинку. Згідно погодженого з районним архітектором проекту [PERSON] було дозволено будівництво загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м. В зв'язку з відсутністю коштів [PERSON] було збудовано будинок меншої площі: житловою площею 8,7 кв. м. та загальною площею 21,5 кв.м. Житловий будинок не був введений в експлуатацію та на нього не був отриманий правовстановлюючий документ. [INFO] року померла [PERSON] - мати позивача та відповідачки. Після смерті матері позивач та відповідач прийняли спадщину, що складалась з квартири та гаражу розташованих по [ADDRESS], у м. Дніпропетровську в передбаченому законом порядку. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] на ім'я спадкодавця. Відповідачка не бажає вирішувати питання про визнання за нею прав та обов'язків забудовника після смерті їхньої матері. Позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним права та обов'язки забудовника житлового будинку житловою площею 8,7 кв.м., загальною площею 21,5 кв.м. господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську з правом введення його в експлуатацію, отримання правовстановлюючого документу, який знаходиться на земельній ділянці площею 473 кв. м. після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала (а.с. 108, 116). Представник відповідача Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради заперечувала проти задоволення позову. Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора надала до суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 97-98, 114-115, 125-126). Самарська районна у м. Дніпропетровську рада надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності (а.с. 102). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 грудня 2010 року, серія [NUMBER], видане Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управляння юстиції (а.с. 4, 31). 19 листопада 1969 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого [PERSON] присвоєно прізвище - «[PERSON]», актовий запис №? 9 (а.с. 6, 54). 09 січня 1982 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після чого [PERSON] присвоєно прізвище - «[PERSON]», актовий запис №? 6, шлюб розірвано про що зроблено актовий запис №? 38 від 30.01.1990 року (а.с. 5, 55). [INFO] року народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON], батько - [PERSON], актовий запис №? 6 (а.с. 7, 56). Рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів №? 40/3 від 16.02.1996 року [PERSON] було надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку та господарчих будівель по [ADDRESS] площею 473 кв.м. за рахунок держфонду, та зобов'язано [PERSON] протягом місяця одержати у відділі архітектури та містобудування райвиконкому: проект на будівництво та документи на право землекористування, після завершення будівництва житлового будинку оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння через бюро технічної інвентаризації (а.с. 8). Відповідно до акту про відвід земельної ділянки виконкому Самарської районної ради народних депутатів відділу архітектури та містобудівництва, земельна ділянка площею 473 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS] у м. Дніпропетровську є закріпленою до неї геодезичними знаками переходить в розпорядження забудовника [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки про землекористування виконкому Самарської районної ради народних депутатів відділу архітектури та містобудівництва, ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] у м. Дніпропетровську знаходиться в користуванні [PERSON] на підставі рішення виконкому Самарської ради народних депутатів від 16.02.1996 року №? 40/3 та має розмір 473 кв.м., відповідно до плану земельної ділянки (а.с. 10, 16). Як вбачається з технічного паспорту від 12.03.2014 року на земельній ділянці [ADDRESS] в м. Дніпропетровську знаходиться житловий будинок, сарай, погріб, убиральня, споруди 1-3, побудовані у 1997 році (а.с. 11-14). Постановою від 15 квітня 2014 року державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS] після смерті [INFO] року матері - [PERSON] (а.с. 17, 95). Відповідно до заяв від 17.02.2011 року [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні приймають спадщину за законом після смерті [PERSON], яка складається з квартири, що знаходиться в [ADDRESS] та гаражу, що знаходиться у м. Дніпропетровську (а.с.29, 30) 22 лютого 2012 року [PERSON] від свого імені та від імені [PERSON] подала заяву, в якій просить Восьму Дніпропетровську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 42). Відповідно до довідки КВ ЖРЕП Самарського району, [PERSON] [INFO] дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день смерті (а.с. 53). [INFO] року народилась [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], батьком - [PERSON], актовий запис №? 417 (а.с. 60). Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 2003 року про що зроблено актовий запис №? 233, після чого [PERSON] присвоєно прізвище - «[PERSON]» (а.с. 61), Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2010 року, [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62-63). Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, відчужувачами є [PERSON] та [PERSON], набувачем - [PERSON] квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську (а.с. 64, 65, 70). Відповідно до довідки КП «ДМБТІ» ДОР про державну реєстрацію прав, власником [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 66). Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу гаражу від 11.09.2008 року [PERSON] продала [PERSON] гараж [NUMBER], площею 19,5 кв.м., з підвалами площею 19,0 кв.м., розташований в обслуговуючому кооперативі «Автолюбитель-2» по [ADDRESS], 1, договір було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 71-73, 76). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.02.2012 року виданого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна, що складається з квартири [ADDRESS] в м. Дніпропетровську та гаражу [NUMBER], площею 19,5 кв.м., з підвалами площею 19,0 кв.м., загальна площа - 38,5 кв.м. в обслуговуючому кооперативі «Автолюбитель-2» гаражний кооператив» по [ADDRESS], в м. Дніпропетровську після смерті [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] по ? частки у спадщині (а.с. 81-88). 15 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому додаткового свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS], у м. Дніпропетровську (а.с. 89). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона відповідно до закону здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Як визначено у п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 року - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючими документами про належність майна спадкодавцеві, відповідно до додатку 2 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом №7/5 від 07.02.02 року є, в тому числі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності на нього виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, то право власності на нього виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 7 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №? 2768-III (Розділ Х) встановлено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Згідно статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті, тому його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. На зазначене звернуто увагу і в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №? 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в якому роз'яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно закону, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. З огляду на те, що мати позивача право власності на вказаний будинок за свого життя не набула, але здійснювала його будівництво відповідно до норм законодавства, що діяли на момент його побудови, суд приходить до висновку про те, що права та обов'язки забудовника увійшли до складу спадщини після померлої [PERSON], та визнання цих прав за позивачем буде підставою для звернення позивача до органів, до повноважень яких входить прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта та надасть можливість належним чином оформити та зареєструвати нерухоме майно побудоване спадкодавцем. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом роз'яснювались учасникам процесу положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання прав та обов'язків забудовника підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved