Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 15 жовтня 1990 року відділом ЗАГСу Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 735. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, зазначає, що їх шлюб існує лише формально і подальше його збереження є недоцільним. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в підготовче судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом ЗАГСу Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 735. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач визнає позов, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог про розірвання шлюбу між сторонами. При цьому, стосовно клопотання про відновлення позивачу дошлюбного прізвища слід зазначити, що про вибір прізвища в рішенні суду зазначається лише під час розгляду справ окремого провадження, коли звертаються за спільною заявою подружжя, відповідно до ч.3 ст.293 та ч.8 ст.294 ЦПК України. Оскльки дана справа розглядається в порядку позовного провадження, підстав для відновлення дошлюбного прізвища позивача\~ у суду не має. З цього приводу необхідно звернути увагу позивача, що згідно п.22 глави 3 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом №52/5 від 18 жовтня 2000 року Міністерством юстиції України, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен письмово заявити про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними. Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 200, 206, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved