Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

14.06.2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що між ним та ФОП [PERSON] був укладений договір про надання послуги щодо придбання та встановлення дверей у квартирі [ADDRESS], що підтверджується рахунком-фактурою від 29.10.2012 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 759. За умовами договору він сплатив виконавцю 8999 грн. в якості оплати вартості виконання робіт по доставці та встановленню дверей у квартирі. Протягом більш ніж 6 місяців виконавець неодноразово обіцяв приступити до роботи, але робота виконана не була. В звязку з цим, 16.04.2013 р. виконавець надав розписку в якій зобовязався повернути одержані кошти в сумі 8999 грн. та упущену вигоду. Свої зобовязання по виконанню робіт або повернення коштів відповідач не виконав. Вказував, що за період з 15.06.2015 р. по 15.06.2016 р. (в межах річного строку позовної давності) розмір неустойки по факту невиконання робіт виконавцем відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 98809,90 грн. Просив стягнути на його користь з ФОП [PERSON] 98809,02 грн. неустойки у звязку з затримкою виконання робіт по поставці та встановленню дверей в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили задовольнити. Позивач суду пояснив, що 29.10.2012 р. замовив у відповідача міжкімнатні двері у кількості 6 штук у квартиру, приблизно через місяць були завезені лише блоки, а полотна дверей привезли не тієї моделі, яку він замовляв - не відповідала форма, колір та малюнок, тому просив їх замінити і не прийняв виконання зобовязання. Він неодноразово телефонував відповідачу, однак полотна так і не замінили. 16.04.2013 р. відповідач на його вимогу написав розписку, що поверне кошти разом з відсотками до 15.06.2013 р. На момент написання розписки всі розмови щодо виконання замовлення закінчилися і він вимушений був замовляти двері у іншому місці. Змушений був звернутися до суду з даним позовом та про стягнення коштів. Незважаючи на рішення Апеляційного суду Сумської області від 15.03.2017 р. кошти він не отримав і до цього часу, тому просив стягнути неустойку, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 98809,02 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав зазначив, що відповідач не виконав договір щодо придбання та встановлення дверей за яким позивач сплатив 8999 грн. Оскільки основне зобовязання відповідачем не було виконане і порушення прав позивача було триваючим, позивач має право на отримання неустойки у звязку з порушенням зобовязання. Неустойка повинна бути обрахована відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за останній рік невиконання зобовязання у межах строку позовної давності і становить 98809,02 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Суду вказував, що позов подано за межами річного строку позовної давності, оскільки вимога про стягнення неустойки могла бути заявлена не пізніше 1 року з 16.04.2013 р. Позивач сам не прийняв виконання зобовязання, залишив у себе коробки на двері, а полотно вимагав замінити. Зобовязання щодо виконання договору припинилося з ініціативи позивача, коли на його вимогу відповідач склав розписку - 16.04.2013 р. Просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено такі обставини. 29.10.2012 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір поставки дверей та деталей до них і їх встановлення, за умовами якого позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 8999 грн., що підтверджується рахунком-фактурою та квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 6, 7). 16.04.2013 р. [PERSON] надав [PERSON] розписку, відповідно до якої відповідач отримав від позивача при оформленні замовлення на дверні блоки кошти в сумі 8999 грн. З обєктивних причин замовлення не виконане, тому відповідач зобовязався повернути отримані кошти у вказаній сумі (8999 грн.) у строк до 15 червня 2013 року та компенсувати [PERSON] нанесені збитки (упущену вигоду) у вигляді банківського депозитного процента у розмірі 17 % річних. Розрахунковим періодом є часовий проміжок від 29 листопада 2012 року до завершення розрахунку (а.с. 5). Коштів відповідач не повернув, як і не виконав договірне зобовязання, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав. Встановлено, що позивач фактично відмовився від договору про надання послуг у звязку з тим, що відповідач протягом тривалого часу не приступив до виконання зобовязань, чого останній і не заперечує, про що свідчить складена ним розписка. Зазначені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15.03.2017 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів. Вказаним судовим рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено частково - стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 8999 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України о бставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі трьох відсотків від 8999 грн. за кожен день невиконання робіт виконавцем за період з 15.06.2015 по 15.06.2016 у розмірі 98809,02 грн. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» урегульовано права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Так, частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Так, на виконавця законом покладено обовязок сплатити споживачеві пеню у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) за кожний день прострочення, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором. При цьому сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Як встановлено судовим розглядом та рішенням Апеляційного суду Сумської області від 15.03.2017 р. позивач [PERSON] фактично відмовився від договору про надання послуг по поставці та встановленню дверей в квартирі [ADDRESS] у звязку з тим, що відповідач протягом тривалого часу не приступив до виконання зобовязань, про що свідчить складена 16.04.2013 р. [PERSON] розписка і не спростовується позивачем. Після 16.04.2013 р. відповідно до складеної [PERSON] розписки на прохання позивача, [PERSON] чекав від відповідача повернення коштів у сумі 8999 грн. у строк до 15.06.2013 р. та компенсації нанесених збитків, а не виконання роботи згідно з договором від 29.10.2012 р. - поставки дверей та їх встановлення, тобто позивач фактично відмовився від договору про надання послуг. Відмовляючись від договору про надання послуг, позивач реалізував своє право, гарантоване ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відсутні підстави для стягнення пені у розмірі трьох відсотків за кожний день прострочення - невиконання роботи на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 15.06.2015 по 15.06.2016. Таким чином, проаналізувавши встановлені факти, надані та досліджені докази, вирішуючи наявний спір в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed