Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], право на земельну частку (пай) площею 7,12 умовних кадастрових гектарів в межах території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №00565893. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з права на спірну земельну частку (пай). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 січня 2013 року визнано право власності за спадкодавцем [PERSON] на спірну земельну частку (пай). За життя батько не встиг отримати свідоцтво про право власності на спірну земельну частку (пай) через бюрократичні перепони. З метою оформлення спадщини вона звернулась до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено через непред'явлення нею правовстановлюючого документа на спірне спадкове майно. Також зазначила, що в оригіналі сертифікату з невідомих для неї причин в прізвищі батька було зроблено виправлення, що унеможливлює оформлення спадщини позасудовим шляхом. В судове засідання позивач не з'явилась, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю в зв'язку з зайнятістю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач - Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, просила ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13 травня 2013 року, виданого Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8). У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Відповідно до вимог частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON], згідно повторного свідоцтва про народження від 11 жовтня 2013 року серії [NUMBER] та свідоцтва про укладання шлюбу від 27 жовтня 1973 року серії [NUMBER], є дочкою померлого [PERSON] (а.с.7, 14). У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач 18 липня 2013 року звернулась до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.27). Таким чином, в силу частини 1 статті 1261 та частини 1 статті 1269 ЦК України, позивач [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] першої черги за законом та такою, що прийняла спадщину після його смерті. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 січня 2013 року по справі № 1411/3706/12 за спадкодавцем [PERSON] визнано право власності на земельну частку (пай) площею 7,12 умовних кадастрових гектарів в межах території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.13). На підставі вказаного рішення суду Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 16 квітня 2013 року до сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я [PERSON] серії МК №0056593 від 19 квітня 1997 року, внесені зміни у зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) [PERSON] (а.с.9). Розпорядженням голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 червня 2013 року № 183-р, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки (паю) розміром 7,12 умовних кадастрових гектарів у відповідності з проектом організації земельних ділянок (паїв) акціонерного товариства «Бармашове» в межах території Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.16). Вказане розпорядження винесено відповідачем вже після смерті заявника [PERSON]. Однак, права на земельну частку (пай) ані зазначеним вище розпорядженням голови Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області, ані іншим актом спадкодавця [PERSON] не позбавлено. Отже, спадковим майном [PERSON], що включається до складу його спадщини, є право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії МК №0056593 від 19 квітня 1997 року зі змінами від 16 квітня 2013 року. 12 грудня 2013 року Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області листом № 1578/0214 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а.с.10). Зі змісту зазначеного вище листа вбачається, що позивачем не подано державному нотаріусу документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на право на спірну земельну частку (пай), а тому завідуюча Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Островська-Колосюк Ю.Б. запропонувала заявниці (позивачу [PERSON]) для вирішення цих питань звернутись до суду. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В матеріалах справи, в тому числі й в досліджених в судовому засіданні матеріалах спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] (а.с.26-34), відсутня обґрунтована постанова органу нотаріату про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину. Лист Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 12 грудня 2013 року №1578/0214 щодо надання інформації не може бути прийнятий судом як обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правова природа вказаного документа є різною за своєю суттю по відношенню до листів, які оформлюються в іншій офіційній формі. Крім цього, з листа Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області 12 грудня 2013 року №1578/0214 щодо надання інформації не можливо однозначно визначити, з якими саме питаннями заявник [PERSON] повинна звернутись до суду. У відповідності до приписів статті 55 Конституції України як Основного Закону держави, статей 15, 16 ЦК України, статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 3,4 ЦПК України). За загальним правилом Конституції України, визначеним в статті 6, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно, Жовтневий районний суд Миколаївської області є органом державної влади, який належить до судової гілки влади України. В свою чергу, статтею 19 Конституції визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Системою органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, з метою надання їм юридичної вірогідності, у відповідності до статті 1 Закону України «Про нотаріат», є нотаріат в Україні. Виходячи з системного аналізу норм законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про нотаріат», суд приходить до висновку, що він не наділений правом підміняти органи нотаріату в оформленні спадкових прав у разі відсутності порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Як зазначено в позовній заяві, підставою звернення позивача до суду є неможливість оформлення спадщини в зв'язку з наявністю в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії МК №0056593 від 19 квітня 1997 року, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай), виправлень в прізвищі спадкодавця. Однак, зазначене посилання позивача в судовому засіданні не підтверджено, а тому є надуманим. Так, аналізуючи зміст свідоцтва про смерть спадкодавця від 13 травня 2013 року, виданого Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, та зміст сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0056593 від 19 квітня 1997 року, судом встановлено, що в зазначених документах прізвище ім'я та по батькові спадкодавця вказані однаково, тобто повністю співпадають між собою. Як вказано в позовній заяві, позивач не подав нотаріальній конторі правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на земельну частку (пай), що стало підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії. Як встановлено в судовому засіданні, за спадкодавцем дійсно не зареєстровано право власності на земельну ділянку, що визнано й самим позивачем та підтверджено довідкою відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області від 23 грудня 2013 року №1366 (а.с.12). Тобто, спадковим майном [PERSON] є лише право на земельну частку (пай), яке в подальшому, згідно визначеної законодавством процедури, після виконання певних землевпорядних робіт, державної реєстрації може бути реалізоване спадкоємцем в безпосереднє право власності. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не в повній мірі здійснено комплекс дій і заходів з реалізації та належного оформлення власне права на земельну частку (пай), як це передбачено чинним законодавством. Одночасно при розгляді справи судом не встановлено обставин, які б об'єктивно позбавляли позивача можливості реалізувати права на земельну частку (пай) у встановлений законом спосіб. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем порушено законні інтереси чи права позивача при реалізації останнім вказаного права на земельну частку (пай). З огляду на викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд не вбачає в правовідносинах спору про право та вважає, що позов є не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed