Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у сумі 16 723 грн 63 коп, у тому числі: -за березень 2017 року - 3872 грн 19 коп, -за квітень 2017 року - 2138 грн 51 коп, -за травень 2017 року - 1519 грн 83 коп, -за червень 2017 року - 311 грн 30 коп, -за липень 2017 року - 8881 грн 80 коп. Позивач посилається на те, що зазначені суми нараховані їй роботодавцем у 2017 році згідно розрахункових листків-табуляграм, але до теперішнього часу не виплачені. 18 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого АТ «Українська залізниця» позовні вимоги не визнає, зазначає, що позивач перебувала у трудових правовідносинах з виробничим підрозділом, який знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, з 16 березня 2017 року було припинено нарахування заробітної плати у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, а також через відсутність первинних документів, а саме табелів обліку робочого часу, які є підставою для нарахування працівникам заробітної плати. За період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року позивачу була нарахована заробітна плата у сумі 1515 грн 66 коп , яка була отримана 12 вересня 2017 року у касі Дирекції м.Лиман. Надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог виготовлені на непідконтрольній українській владі території у м.Донецьк. 17 березня 2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень була захоплена невідомими особами, таким чином відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс-мажорні обставини. На цій підставі АТ «Укрзалізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю. У судове засідання сторони не з`явились, надійшли письмові клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. З матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивача на копії наказу про припинення трудового договору, видно що з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року [PERSON] працювала оператором при черговому по станції виробничого підрозділу «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». 17 липня 2017 року [PERSON] було звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України, [PERSON] регіональною філією «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» нарахована заробітна плата у березні 2017 року у сумі 4869 грн 56 коп. Ця сума відповідає розміру нарахованої заробітної плати за березень 2017 року у розрахунковому листку-табуляграмі (а.с.12). Сума до виплати складає 3872 грн 19 коп. До відзиву на позов додано копію меморіального ордера, що підтверджує отримання [PERSON] депонованої заробітної плати за першу половину березня 2017 року у розмірі 1515 грн 66 коп. Таким чином з урахуванням частково отриманої суми зарплата за березень 2017 року підлягає стягненню у розмірі 2356 грн 53 коп. Згідно відомостей Пенсійного фонду України, з квітня по липень 2017 року [PERSON] заробітна плата не нараховувалася. Проте розрахунковими листками-табуляграмами виробничого підрозділу «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» (а.с.13-16) підтверджується, що позивачу була нарахована зарплата: - у квітні 2017 року - 2640 грн 13 коп оплата простоїв, 49 грн 19 коп матеріальна допомога, всього нараховано 2689 грн 32 коп, сума до виплати - 2138 грн 51 коп, - у травні 2017 року - 1876 грн 32 коп оплата простоїв, 34 грн 96 коп матеріальна допомога, всього нараховано 1911 грн 28 коп, сума до виплати - 1519 грн 83 коп, - у червні 2017 року - 384 грн 32 коп оплата простоїв, 7 грн 16 коп матеріальна допомога, всього нараховано 391 грн 48 коп, сума до виплати - 311 грн 30 коп, - у липні 2017 року - 3664 грн 71 коп компенсація за невикористану відпустку, 107 грн 45 коп оплата простоїв, 202 грн 68 коп матеріальна допомога, 7105 грн 30 коп вихідна допомога, всього нараховано 11 080 грн 14 коп, сума до виплати - 8881 грн 80 коп. Зазначені розрахункові листки суд приймає як належний доказ нарахування позивачу заробітної плати, факт їх виготовлення на території, непідконтрольній українській владі, не є підставою для відмови у позові про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Також не може бути підставою для відмови у позові відсутність зв`язку з виробничим підрозділом, де працювала позивач, а також передачі з непідконтрольної території первинних документів, оскільки вини працівника у припиненні діяльності структурного підрозділу немає і він не може бути позбавлений виплати належних при звільненні сум. Докази фактичної виплати позивачу нарахованих сум за квітень - липень 2017 року відсутні. Таким чином стягненню з відповідача підлягають наступні суми нарахованої, але не виплаченої зарплати: -за березень 2017 року - 2356 грн 53 коп, -за квітень 2017 року - 2138 грн 51 коп, -за травень 2017 року - 1519 грн 83 коп, -за червень 2017 року - 311 грн 30 коп, -за липень 2017 року - 8881 грн 80 коп. Усього - 15 207 грн 97 коп. Існування обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які свідчать про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» у затримці виплати позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, встановлені науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року. Зазначені обставини можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, за несвоєчасну виплату заробітної плати, однак не звільняють відповідача від обов`язку виплатити працівнику нараховану заробітну плату. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial