Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

12 квітня 2021 року Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» (далі по тексту - позивач або АТ «Укрпошта») звернулось до суду з позовом, яким просило стягнути з [PERSON] на власну користь 83814 грн. 19 коп., з яких 33814 грн. 19 коп. - матеріальна шкода, завдана працівником під час виконання трудових обов`язків, 50 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, спричиненої підприємству. Вимоги обгрунтовано тим, що через чисельні звернення громадян, мешканців с. Глибоке Бориспільського району, щодо своєчасного внесення листоношам грошових коштів на сплату комунальних платежів, у них все ж виникла заборгованість по сплаті спожитого газу та використаної електроенергії. У зв`язку з цим по підприємству було проведено службове розслідування, внаслідок якого встановлено, що платежі від громадян отримували листоноші відділення поштового зв`язку (далі по тексту - ВПЗ) [PERSON] та [PERSON] , які в кінці робочої зміни всі кошти та реєстри прийнятих платежів передавали [PERSON] , як начальнику ВПЗ. Разом з тим, відповідач, в порушення посадової інструкції та п. 4.2 Регламенту процесу «Закриття операційного дня та формування касових документів в неавтоматизованих відділеннях поштового зв`язку» ПАТ «Укрпошта» не здійснювала перевірку правильності формування касових документів за прийнятими платежами, у зв`язку з чим працівниками ВПЗ Глибоке приймання платежів проводилось без використання розрахункової книги форми 47, відповідач повідомлення рахунки до ДОКПД не передавала, в підсистемі «Он-лайн безквитанційні платежі» (далі по тексту ПС «ОЛБП») платежі не реєструвала, кошти не перерахувала на поточні рахунки контрагентів і грошова готівка за всіма видами платежів не оприбуткована [PERSON] шляхом її обліку у касовому звіті форми 130. Даними діями [PERSON] заподіяла позивачу матеріальної шкоди на загальну суму 33814 грн. 19 коп., яка складається з : оплати за електроенергію в АТ «Київська обласна енергопостачальна компанія» на суму 2876 грн. 72 коп. та плати за послуги в розмірі 49 грн 00 коп., оплати за газ до ТОВ «Київоблгаз збут» на суму 21209 грн. 09 коп. та оплати за послуги в розмірі 229 грн. 00 коп., оплата за послуги з розподілу газу до АТ «Київоблгаз» на суму 1333 грн. 22 коп. та плати за послуги в розмірі 42 грн. 00 коп., виявленої недостачі по операціям з типом оплати готівка (код 94201) в розмірі 6449 грн. 58 коп. Відповідач вину у скоєному розкраданні і недбалому ставленні до власних посадових обов`язків не визнала та в позасудовому порядку наявну перед позивачем заборгованість не погасила. Зважаючи на вказане та той факт, що через непоодинокі звернення громадян у зв`язку з невиконання АТ «Укрпошта» обов`язку по перерахунку отриманих грошових коштів на рахунки контрагентів, необхідністю за власні грошові кошти погасити борги потерпілих від злочинних дій [PERSON] дій громадян перед ТОВ «Київоблгаз збут», АТ «Київоблгаз» та АТ «Київська обласна енергопостачальна компанія», позивач вважає, що її діловій репутації завдано шкоди, а тому просило стягнути з відповідача на власну користь гудвіл в розмірі 50000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом та повідомленням сторін. Одночасно з наведеним сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. [PERSON] своїм право подачі до суду відзиву на позов не скористалась. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача подав до суду заяву, якою відкликав клопотання про виклик і допит свідків, просив розгляд справи здійснити за наявними в справі доказами у його відсутність та задовольнити позов. Відповідач також подала до суду заяву, якою розгляд справи просили здійснити у її відсутність. Зазначила також, що позовні вимоги визнає частково, а саме щодо стягнення з неї на користь позивача розміру заподіяного матеріального збитку, в іншій частині, щодо стягнення гудвілу, заперечила та просила відмовити у задоволенні позову в цій частині. Крім того, в наданих у судовому засіданні від 09 листопада 2021 року поясненнях зазначила, що у період виникнення нестачі була присутньою на робочому місці і, відповідно, табелювалась, у відпустки чи на лікарняний не ходила. Про певні нестачі знала, проте довірливо очікувала, що листоноші принесуть грошові кошти. Підтвердила факт обізнаності з посадовою інструкцією та Регламентом процесу «Закриття операційного дня та формування касових документів у неавтоматизованих відділеннях поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта». Про те, що є матеріально відповідальною, [PERSON] також знала та підтвердила факт підписання відповідного договору. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надані сторонами пояснення у попередніх судових засіданнях, прийшов переконання, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами у справі, що [PERSON] на підставі наказу Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» за № 500-п від 04 лютого 2019 року була зарахована з 05 лютого 2019 року на посаду начальника відділення поштового зв`яку Глибоке ЦПЗ № 11 (а.с. 198). 05 лютого 2019 року представник позивача уклав з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, безпосередньо пов`язаних з готівковими коштами (а.с. 125). У зв`язку з непоодинокими зверненнями мешканців с. Глибоке Бориспільського району Київської області (а.с. 57 - 123) позивач здійснив службову перевірку та 18 травня 2020 року склав Акт по факту неоприбуткування коштів по касовим звітам у відділенні поштового зв`язку в с. Глибоке (а.с. 49-54). Згідно даного Акту в діях [PERSON] вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ст. 191 КК України - «Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем» та проінформовано про це правоохоронні органи. Підставами для вказаного слугувало те, що листоноша ВПЗ [PERSON] , у період з травня 2019 року по січень 2020 року включно, та листоноша ВПЗ [PERSON] , у період з грудня 2019 року по січень 2020 року включно, прийняли готівкові платежі від мешканців с. Глибоке Бориспільського району за електроенергію до ТОВ «Київська обласна ЕК» Бориспільського ВОК та за спожитий газ до ТОВ «Київоблгаз Збут», які листоноші наприкінці робочого дня передали начальнику ВПЗ [PERSON] разом з реєстрами прийнятих платежів, повідомленнями рахунками для подальшого їх перерахування одержувачами (контрагентами) та готівкові кошти. Однак, перевіркою звернень встановлено, що працівники ВПЗ Глибоке приймання платежів проводили без використання розрахункової книги ф. 47, начальник ВПЗ [PERSON] повідомлення рахунки до ДОКПД не передавала, оскільки в підсистемі «Он-лайн безквитанційні платежі» дані платежі не зареєстровані і грошові кошти не перераховані на поточні рахунки контрагентів. Грошова готівка за всіма видами платежів не оприбуткована шляхом її обліку у Касовому звіті ф. 130. Крім того, відповідач порушила п. 4.2 Регламенту процесу «Закриття операційного дня та формування касових документів в неавтоматизо-ваних відділеннях поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта», оскільки вона не здійснювала перевірку правильності формування касових документів за прийнятими платежами листоношами ВПЗ. Наведене призвело до того, що Київська міська дирекція АТ «Укрпошта» зазнала матеріального збитку на суму 32188 грн. 61 коп., яка складається з наступного : нестача готівкових коштів по ВПЗ Глибоке станом на 01 квітня 2020 року в розмірі 6449 грн. 58 коп., оплата за електроенергію до АТ «Київобл ЕК» в розмірі 2876 грн. 72 коп. та оплати за послуги у розмірі 49 грн. 00 коп., оплати за газ до ТОВ «Київоблгаз Збут» в розмірі 21209 грн. 09 коп. та оплати за послуги в розмірі 229 грн. 00 коп., оплати за послуги розподілу газу до АТ «Київоблгаз» в розмірі 1333 грн. 22 коп. Вказані суми позивач, в особі Київської міської дирекції АТ «Укрпошта», за власні грошові кошти, у позасудовому, добровільному порядку сплатив контраегентам за споживачів. Наведене підтверджується : 1) реєстром платежів, прийнятих ЦПЗ № 1 від населення за житлово- комунальні послуги та перерахованих на розподільчий рахунок ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» № 0 на суму 2376 грн. 72 коп. від споживачів : [PERSON] (341 грн. 36 коп.), [PERSON] (227 грн. 76 коп.), [PERSON] (266 грн. 40 коп.), [PERSON] (1000 грн. 00 коп.), [PERSON] (541 грн. 20 коп.) та платіжним дорученням № 990303 від 13 липня 2020 року (а.с. 127, 128); 2) реєстром платежів, прийнятих ЦПЗ № 1 від населення за житлово- комунальні послуги та перерахованих на розподільчий рахунок ТОВ «Київоблгаз збут» № 0 на суму 21209 грн. 09 коп. від споживачів : [PERSON] (2699 грн. 25 коп.), [PERSON] (280 грн. 00 коп.), [PERSON] (699 грн. 99 коп.), [PERSON] (1236 грн. 04 коп.), [PERSON] (1182 грн. 00 коп.), [PERSON] (941 грн. 70 коп.), [PERSON] (1091 грн. 23 коп.), [PERSON] (1960 грн. 12 коп.), [PERSON] (2028 грн. 38 коп.), [PERSON] (2082 грн. 63 коп.), [PERSON] (587 грн. 07 коп.), [PERSON] (644 грн. 00 коп.), [PERSON] (1274 грн. 80 коп.), [PERSON] (312 грн. 07 коп.), [PERSON] (67 грн. 52 коп.), [PERSON] (1121 грн. 91 коп.), [PERSON] (1149 грн. 00 коп.), [PERSON] (390 грн. 16 коп.), [PERSON] (514 грн. 45 коп.), [PERSON] (529 грн. 02 коп.), [PERSON] (285 грн. 45 коп.), [PERSON] (132 грн. 30 коп.) та платіжним дорученням № 990304 від 13 липня 2020 року; 3) реєстром платежів, прийнятих ЦПЗ № 1 від населення за житлово- комунальні послуги та перерахованих на розподільчий рахунок ПАТ «Київоблгаз» на суму 1333 грн. 22 коп. від споживачів : [PERSON] (274 грн. 84 коп.), [PERSON] (254 грн. 78 коп.), [PERSON] (144 грн. 00 коп.), [PERSON] (222 грн. 94 коп.), [PERSON] (245 грн. 00 коп.), [PERSON] (191 грн. 66 коп.) та платіжним дорученням № 990305 від 13 липня 2020 року (а.с. 127-132). Згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України та зобов`язано сплатити на користь держави штраф в розмірі 850 грн. 00 коп. (а.с. 133-146). Під час досудового слідства у даному кримінальному провадженні потерпілі та [PERSON] уклали угоду про примирення, яку подали на затвердження головуючому судді у справі. Так, [PERSON] визнала свою вину у скоєнні інкримінованого злочину в період з травня 2019 року по січень 2020 року включно, який полягав у протиправному заволодінні чужим майном (грошовими коштами), шляхом зловживання довірою та обернення отриманого (готівкових платежів від мешканців с. Глибоке за отримані послуги з електроенергії та спожитого газу) на власну користь. Даний вирок не був предметом апеляційного оскарження та набрав законної сили. Доказів протилежного суду сторонами не подано. Крім того, наведені обставини визнано і не заперечуються сторонами, у зв`язку з чим, в силу вимог ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Під час розгляду даного кримінального провадження позовну заяву АТ «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» про відшкодування завданої матеріальної шкоди, було залишено без розгляду. Крім встановлених вироком випадків розкрадання та привласнення [PERSON] чужого майна позивач, на підставі Акту по факту неоприбуткування коштів по касовим звітам у відділенні поштового зв`язку в с. Глибоке від 18 травня 2020 року встановив і інші факти неналежного виконання відповідачем службових обов`язків та привласнення грошових коштів на загальну суму 32188 грн. 61 коп. Наказом позивача за № 1601-п від 31 березня 2020 року відповідача на підставі ст. 38 КЗпП України звільнено з посади начальника ВПЗ за власним бажанням (а.с. 126). В листопаді 2017 року у ПАТ «Укрпошта» затверджено Регламент процесу «Закриття операційного дня та формування касових документів у неавтоматизованих відділеннях поштового зв`язку» (далі по тексту - Регламент) згідно п. 1.1, 1.2 яких він розроблений з метою встановлення єдиних стандартів та вимог до формування та звіряння касових документів неавтоматизованих відділень поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» у кінці робочого дня, який визначається графіком роботи відділення поштового зв`язку, що затверджений у встановленому порядку та є обов`язковим для виконання та використання у роботі усіма виробничими підрозділами та працівниками, які здійснюють операційне обслуговування клієнтів ПАТ «Укрпошта» (а.с. 170-184). Згідно п. 2.1 Регламенту відділення поштового зв`язку (ВПЗ) - це відділення, у якому здійснюються розрахунки з клієнтами при наданні послуг, пов`язаних з прийманням та видачею готівки, із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (РРО) або розрахункових книжок (РК) та веденням книг обліку розрахункових операцій (КОРО), але не проводяться операції з приймання (видачі) готівки за касовими ордерами та не ведуть касової книги. Контролер ВПЗ - це начальник / заступник начальника / інший працівник ВПЗ, визначений наказом начальника ЦПЗ/ директора філії, який відповідно посадових обов`язків та/ або організаційно розпорядчих документів ПАТ «Укрпошта», уповноважений виконувати контрольні функції за здійсненням операцій з обслуговування клієнтів ВПЗ. Пунктом 4.2 Регламенту визначено, що листоноша, оператор ВПЗ, контролер ВПЗ у кінці робочого дня, який визначається графіком роботи ВПЗ, що затверджений у встановленому порядку зобов`язані внести дані щодо прийнятих платежів від населення операторами / листоношами неавтоматизованих ВПЗ, які не оснащені РРО з використанням Розрахунко-вих книжок для запису прийнятих платежів та плати за послуги ф. 47. Передача контролером ВПЗ цих книжок листоношам / операторам здійснюється на початку та у кінці робочого дня на підставі Книги обліку розрахункових операцій на господарську одиницю (КОРОГО). Приймання платежів від населення операторами / контролерами неавтоматизованих ВПЗ, які оснащені РРО проводиться з обов`язковим відображенням кожної операції за прийня-тими платежами в РРО. Закриття дня за прийнятими платежами від населення супроводжується, але не виключно, такими діями : перерахунок готівкових коштів та підготовкою для здачі контролеру ВПЗ; підрахунок загальної суми прийнятих за робочий день платежів від населення, отриманої суми комісійної винагороди за платежами, згідно копій квитанцій у розрахунковій книжці ф. 47; звірити загальну суму прийнятих платежів із підрахованою сумою за повідомленнями рахунків, тощо. З даним Регламентом, за наданими поясненнями в судовому засіданні, [PERSON] була ознайомлена та обізнана зі своїми обов`язками, як контролера ВПЗ. Згідно п. 1.8 Положення про відділення поштового зв`язку Глибоке Центру поштового зв`язку № 11 затвердженого 05 лютого 2018 року директором філії Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» ВПЗ очолює начальник, який призначається наказом Філії за погодженням із заступником директора філії з розвитку мережі (а.с. 185- 195). У пункті 4.4 вказаного Положення визначено обов`язки начальника ВПЗ зокрема, але не виключно, : організація роботи працівників ВПЗ з надання послуг поштового зв`язку та інших послуг з урахуванням потреб користувачів, належні умови їх діяльності за принципом єдиного технологічного процесу; організувати забезпечення готівкових коштів, основних засобів та інвентарю, які закріплені за ВПЗ; своєчасно та коректно вносити в автоматизовані системи даних про надані послуги користувачам ВПЗ; дотримуватись ведення касових операцій працівниками ВПЗ згідно вимог, визначених законодавством та товариством; виконання розпорядчих, нормативних документів, доручень оперативного керівника, керівника філії, ЦПЗ, заступника директора філії з розвитку мережі та територіального менеджера, затверджених планів роботи, тощо. З даним Положенням [PERSON] ознайомлена під підпис 04 вересня 2019 року (а.с. 195). Крім того, під час судового розгляду відповідач підтвердила факт ознайомлення з цим внутрішнім документом та обізнана з правами і обов`язками начальника ВПЗ. З наведеного вбачається, що саме начальник ВПЗ Глибоке [PERSON] мала забезпечити виконання вище вказаних обов`язків, а також проконтролювати належне виконання покладених обов`язків підпорядкованими їй листоношами. Більш того, під час судового розгляду справи відповідач визнала свою провину у заподіянні матеріального збитку позивачу у розмірі 33814 грн. 19 коп. під час неналежного виконання нею обов`язків начальника ВПЗ Глибоке. Відповідно ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) праців-ника. За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи криміналь-ної відповідальності. Згідно ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала. Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст. 130 КЗпП України. Статтею 134 Кодексу Законів про працю України передбачено відповідальність працівника який несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідаль-ність, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року за №477/24, начальник відділення належить до посад або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. У пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно ст. 130 КЗпП України неодержані підприємством, установою, організацією прибутки не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню працівником. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України). Надані до суду позивачем докази достеменно свідчать про наявність заподіяної матеріальної шкоди, яку в подальшому відшкодовано АТ «Укрпошта» від імені споживачів на рахунки контрагентів, протиправними діями [PERSON] під час виконання трудових обов`язків начальника ВПЗ Глибоке. Зважаючи на вказане, суд вбачає підстави для задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заподіяного збитку. Разом з тим, суд вважає за доцільне задовольнити ці вимоги частково, оскільки надані суду докази свідчать про заподіяння відповідачем шкоди лише в розмірі 31368 грн. 61 коп. (а.с. 128, 130 та 132). При цьому також суд відхиляє вимоги АТ «Укрпошта» в частині стягнення з [PERSON] на їх користь витрат по оплаті послуг в розмірі 320 грн. 00 коп. (49,00 + 229,00 + 42,00), оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 76-80 ЦПК України, не подано жодних доказів понесення АТ «Укрпошта» таких витрат. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп., яку АТ «Укрпошта» визначило як шкоду, спичинену гудвілу, слід зазначити наступне. В Інформаційному листі Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» від 28 березня 2007 року за № 01-8/184 зазначено, що «ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів і послуг». Вищий господарський суд України вказує на взаємозв`язок між репутацією юридичної особи та гудвілу: грошовий еквівалент ділової репутації може бути виражений у формі гудвілу, який є нематеріальним активом, що виникає внаслідок використання кращих управлінських якостей, домінуючої позиції на ринку товарів (робіт, послуг), нових технологій тощо. Європейський суд з прав людини у 1986 році у рішення у справі Van Marle & Ors v The Netherlands (1986) 8 EHRR 483 визнав, що «гудвіл» дійсно може бути елементом економічної вартості компанії і є невід`ємною частиною майна, яким володіє компанія. Суд погодився, що «гудвіл» може бути пов`язаний із майном, втіленим у ст. 1: в результаті власної роботи заявники утворюють мережу постійних клієнтів, що має характер приватного права і становить майно і, відповідно, володіння в сенсі ст. 1. Репутація юридичної особи як складова гудвілу - оцінка компанії споживачами (покупцями), діловими партнерами, органами державної влади, ЗМІ, що ґрунтується на інформації про якість товарів (послуг), дотримання законодавства, договірних зобов`язань, чесних звичаїв ведення бізнесу. Репутацію юридичної особи та її торговельні марки поєднує спільна функція індивідуалізації компанії-виробника. Матеріальними носіями репутації юридичної особи є комерційне найменування, знак для товарів і послуг, інші засоби індивідуалізації, власне товари, їх реклама і будь-яка комунікація зі споживачем. Перераховані об`єкти є предметом правопорушень, які полягають у неправомірному використанні репутації. Разом з тим, позивач, в порушення вимог ст. 76-80 ЦПК України, не подав до суду жодних доказів на обгрунтування і доведення заподіяння [PERSON] шкоди гудвілу товариства, а саме : не надано доказів погіршення або зниження авторитету, рейтингу і статусу АТ «Укрпошта» на ринку подібних послуг в України, зменшення або відтік споживачів послуг позивача, розірвання контрагентами з АТ «Укрпошта» ділових стосунків, тощо. Наведене свідчить про недоведеність і безпідставність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрпошта» моральної шкоди в розмірі 50000 грн. 00 коп., а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки згідно ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави Україна слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 914 грн. 81 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: partial