Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

13.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, просила позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, розташованим за адресою вул. Депутатська (Дзержинського), 22, м. Гола Пристань Херсонської області. Підтримуючи позов позивач [PERSON] пояснила, що їй належить житловий будинок за адресою: вул. Депутатська (Дзержинського), 22, м. Гола Пристань Херсонської області. У даному будинку зареєстрований її колишній чоловік, який не сплачує комунальні витрати, вчиняє сварки, зловживає спиртними напоями. Добровільно не бажає знятись з реєстрації, чим перешкоджає власниці користуватись житловим будинком. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28.10.2016 року при вирішені спору поклався на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. З матеріалів справи вбачається, що власником домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями і спорудами до нього за адресою: вул. Депутатська (Дзержинського), 22, м. Гола Пристань Херсонської області, є [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, оскільки [PERSON] не є власником житлового будинку, та відсутні докази, що її права та інтереси порушені, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Outcome: dismissed