overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

12 лютого 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому після уточнення своїх вимог просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх доходів щомісяця та до досягнення ними повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2003 року, від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

12 лютого 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 21 лютого 2018 року відкрито загальне провадження у даній справі та призначено до розгляду у відкритому попередньому судовому засіданні. Ухвалою суду від 12 березня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 29 серпня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1196. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на життя та несумісність характерів. З подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сімя на сьогоднішній день існує формально, зберегти сімю неможливо, оскільки між ними остаточно втрачено почуття кохання та поваги одне до одного. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб, проти заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 29 серпня 2004 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №062882 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призвело до розпаду сімї. На примирення сторони не згідні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим шлюб належить розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 08 серпня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №413. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2017 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 серпня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №413 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», у якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 42 883,26 грн., витрати на проведення товарознавчого дослідження у розмірі 1500 грн., 3 % річних - 267,87 грн., інфляційні втрати у розмірі 343,07 грн., пеню у сумі 3 214,48 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 14 травня 2018 року в м. Києві на вул. Б. Хмельницького, 32 (на перехресті з вул. Леонтоновича) відбулась ДТП, за участю автомобіля «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «КІА», реєстраційний номер [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] . Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «КІА», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 42 883,26 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», відповідно до Полісу №АМ/3549797 від 27 березня 2018 року. Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією не відшкодована, останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №226. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 12 жовтня 2013 року з відповідачем укладено шлюб. Вони мають доньку Дар'ю, [INFO]. На момент звернення до суду проживають окремо. Шлюб між ними носить формальний характер. Вважає, що примирення не можливе. В підготовче судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище отримане під час реєстрації шлюбу, тобто «Цвіра». Згідно ч. 4 чст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 жовтня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №226. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «Цвіра» та «Цвіра» відповідно /а.с. 3/. Сторони мають неповнолітню доньку Дар'ю, [INFO] /а.с. 8/. Шлюб [PERSON] та [PERSON] на даний час носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. В силу\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~відповідач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 15 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2018 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 лютого 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14 (а.с.14). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.15). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 року. Мають спільну дитину -сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати. Не вбачала підстав у наданні строку для примирення. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглядати у його відсутності. Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2006 року, мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] (а.с. 11-12). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу,- позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки на підставі ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеною заявою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09 грудня 2007 року помер двоюрідний брат заявниці [PERSON], з яким вона з 2000 року та до смерті останнього проживали однією сімєю, разом вели сумісне господарство, мали спільний побут. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, вона має на неї право, однак оформитись в правах спадкоємиці не може, оскільки була зареєстрована за іншою адресою. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON] з 2000 року по день смерті останнього. Учасники справи до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник заявниці, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, заінтересована особа вказала, що не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 064626 (а. с. 10), [PERSON] помер 09 грудня 2007 року. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Факт проживання однією сімєю заявниці та померлого [PERSON], підтверджується довідкою Куцурубської сільської обєднаної територіальної громади за № 831 від 18 липня 2018 року (а. с. 7), з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство з 2000\~року по день смерті останнього. 09 лютого 2019 року Другою очаківською державною нотаріальною конторою за вих. №162/01-16 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про прийняття спадщини (а. с. 9). З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] проживала однією сімєю з померлим 09 грудня 2007 року [PERSON]І,\~а тому\~вимогизаявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Початком спільного проживання однією сімєю [PERSON]\~та [PERSON]слід вважати 01 січня 2000 року, оскільки встановити день початку спільного проживання неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеною заявою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер двоюрідний брат заявниці [PERSON] , з яким вона з 2000 року та до смерті останнього проживали однією сім`єю, разом вели сумісне господарство, мали спільний побут. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, вона має на неї право, однак оформитись в правах спадкоємиці не може, оскільки була зареєстрована за іншою адресою. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2000 року по день смерті останнього. Учасники справи до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник заявниці, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, заінтересована особа вказала, що не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10), [PERSON] помер [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Факт проживання однією сім`єю заявниці та померлого [PERSON] , підтверджується довідкою Куцурубської сільської об`єднаної територіальної громади за № 831 від 18 липня 2018 року (а. с. 7), з якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство з 2000 року по день смерті останнього. 09 лютого 2019 року Другою очаківською державною нотаріальною конторою за вих. №162/01-16 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про прийняття спадщини (а. с. 9). З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю з померлим [INFO] [PERSON] , а тому вимогизаявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Початком спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] слід вважати 01 січня 2000 року, оскільки встановити день початку спільного проживання неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved