Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13.02.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що відповідно до договору б/н від 28.08.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість у сумі 24120,76 грн. Отже, враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає позивач просив стягнути з нього заборгованість у розмірі 24120,76 грн. за кредитним договором від 28.08.2013 р. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 509, 1054 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи судом встановлено, що 28.08.2013 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, про що свідчить анкета позичальника. Згідно умов кредитного договору Банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % на рік, на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору та відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач має заборгованість у розмірі 24120,76 грн., яка складається з наступного: 2439,70 грн. заборгованість за кредитом, 17256,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1124,80 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. При цьому захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1600,00 грн., з огляду на що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 1600,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054\~\~ЦК України,

Outcome: approved