Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

13.11.2014 року до Краматорського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський завод енергетичного машинобудування» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 04.07.2012 року по 10.11.2014 рік позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування». Наказом № 115 від 10.11.2014 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні позивачу не виплатили заборгованість по заробітній платі за серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 року у розмірі 6 885 грн. 09 коп., у тому числі і компенсація за невикористану щорічну відпустку. Діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в період невиплати зарплати позивач був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, не мав можливості годувати свою сім'ю, був змушений позичати кошти та втратив нормальні життєві зв'язки з оточуючими. Моральну шкоду позивач оцінює у 2 000 грн. Також на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток з дня звільнення по день винесення рішення. Просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі при звільненні у розмірі 5 239 грн. 71 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1645 грн. 38 коп., середній заробіток за час затримки з ним розрахунку при звільненні за період з 11.11.2014 року по дату ухвалення рішення та моральну шкоду у сумі 2 000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним та просив позов задовольнити. Крім того додатково пояснив, що дійсно, відповідач 20.11.2014 року сплатив йому частково заборгованість по заробітній платі розмірі 1063 грн. 94 коп. Він погоджується з довідкою, наданою відповідачем, що на час розгляду справи сума заборгованості по заробітній платі складає 5 821, 15 грн., в яку входить і сума компенсації за невикористану відпустку. Також він погоджується з розрахунком відповідача в тій частині, що його середньоденна заробітна плата становить 131 грн. 26 коп. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та суду пояснив, що дійсно при звільненні позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку. 20.11.2014 року позивачу була сплачена частково заборгованість у розмірі 1 063 грн. 94 коп., про що підтвердив сам позивач у судовому засіданні. Сума заборгованості по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку становить у розмірі 5 821 грн. 15 коп. без вирахуванням податків та інших обов'язків платежів, із яких компенсація за невикористану відпустку складає 1 323 грн. 55 коп. Тому в цій частині представник відповідача позовні вимоги визнає. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати та моральну шкоду не визнає, оскільки не має вини відповідача та позивачем не доведено спричинення позивачу моральної шкоди. Тому в цій частині просить відмовити. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю України. Перевірив надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій частині строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу № 21 к від 04.07.2012 року [PERSON] 04.07.2012 року прийнятий на роботу майстром у ковальсько - термічний цех ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування». Наказом № 115 к від 10.11.2014 року позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6). Як вбачається з табуляграм позивачу за серпень 2014 року нарахована заробітна плата у розмірі 1 300 грн., за вересень 2014 року - 1 864,55 грн., за жовтень 2014 року - 1 679,56 грн. та за листопад 2014 року - 500 грн., компенсація за невикористану відпустку становить 1 645,38 грн. та нараховане 20 грн. за умови роботи, а всього 2 165 грн. 38 коп. (а.с. 7) Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі станом на 24.11.2014 року заборгованість по зарплаті за серпень 2014 року перед позивачем становить 1 137 грн. 07 коп., за вересень 2014 року - 1 499, 85 грн., за жовтень 2014 року - 1 442 грн. 39 коп., за листопад 2014 року - 1 741 грн. 84 коп., із яких компенсація за невикористану відпустку становить 1323 грн. 55 коп., а всього заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку станом на 24.11.2014 року складає 5 821 грн. 15 коп. без вирахування податків та інших обов'язків платежів. 20.11.2014 року позивачу було виплачено відповідачем заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 063 грн. 94 коп. (а.с. 19). У судовому засіданні встановлено, що позивачу 20.11.2014 року було виплачено відповідачем заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 063 грн. 94 коп. (а.с. 19) Позивач також у судовому засіданні погодився з наданою відповідачем довідкою про заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку. Спору про розмір сумм згідно довідки, наданої відповідачем, у судовому засіданні не було. Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці. Тому, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості по зарплаті в сумі 4 497 грн. 60 коп., а також не сплачена позивачу компенсація за невикористану відпустку у розмірі 1 323 грн. 55 коп. без вирахування податків та інших обов'язків платежів. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про працю» суд, установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку у разі звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації, суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не звільняє його від відповідальності. Підставою відповідальності власника (підприємства) - є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та вина власника. Не слід думати, що вина власника виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Водночас не можна вважати, що вину власника виключає лише непереборна сила, що розуміється як надзвичайна і невідворотна за даних умов подія. Усяке явище, яке перешкоджає власникові належне виконати свої обов'язки перед працівником, якщо власник проявляв належну дбайливість щодо цього, виключає вину власника. Суду відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності вини власника у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Також у судовому засіданні встановлено, що власниклом порушенні строки розрахунку з позивачем при звільненні. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. На час винесення рішення суду відповідачем фактичного розрахунку з позивачем належних при звільненні сум у повному обсязі не здійснено. Згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата позивача складає 131 грн. 26 коп. (а.с. 19) З 03.03.2014 року позивач [PERSON] був переведений на 3 -х денний робочих тиждень при 8 годинному графіку роботи, що підтверджується довідкою ТОВ «Краматорський завод енергетичного машинобудування» та не спростовувалося позивачем по справі у судовому засіданні. (а.с. 22) Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, що складає 15 робочих днів ( з 11.11.2014 року по 10.12.2014 рік) х 131,26 грн. (середньоденна заробітна плата) = 1 968 грн. 90 коп. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування морального збитку працівникові провадиться у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди передбачений ст. 23 ЦК України, згідно ч.3 якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що внаслідок порушення з вини відповідача строків розрахунку при звільненні позивачу була завдана моральна шкода, але заявлена позивачем сума моральної шкоди є завищеною. Враховуючи обставини справи, вимоги розумності та справедливості, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 200 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial