Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого у м.Пологи Запорізької області по вул.Вербна (колишня назва Шмідта),38. Цей будинок належав її, позивача, матері [PERSON], яка отримала будинок у спадок за заповітом після смерті свого свекра [PERSON]. Відповідачі по справі були зареєстровані у будинку по вул.Шмідта.38 у м.Пологи Запорізької області з дозволу колишнього власника будинку [PERSON] Позивач зазначає в позові, що відколи вона стала власницею будинку, а потім стала проживати в ньому зі своєю родиною, відповідачі, будучи зареєстрованими у належному їй будинку, не проживали в ньому жодного дня, у звязку з чим не використовували житлову площу за належністю. Теперішнє місце знаходження відповідачів їй, позивачу, невідоме. Реєстрація відповідачів у належному їй будинку порушує її право на власність, оскільки у випадку виникнення необхідності розпорядитися будинком з метою придбання іншого реєстрація відповідачів та їх право на проживання у будинку стануть перешкодою у здійсненні відчуження нею, власником будинку, цього майна. У звязку з зазначеним з посиланням на ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України позивач просить постановити судове рішення, яким усунути перешкоди в користуванні нею належним їй житловим будинком шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - будинком №38 по вул.Вербна у м.Пологи Запорізької області. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що її мати [PERSON] подарувала їй житловий будинок №38 по вул.Вербна (колишня назва Шмідта) у 2008 році. У 2011 році вона, позивач стала проживати зі своєю матірю і своїми чоловіком і дітьми у зазначеному будинку вже як його власниця і господиня. З 2008 року вона, позивач, жодного разу не бачила у будинку жодного з відповідачів, і дізналася, що вони зареєстровані у належному їй будинку, від своєї матері, яка їй розповіла, що відповідачі були зареєстровані в їх будинку зі згоди маминого свекра, тодішнього власника будинку, [PERSON] Жоден із відповідачів не є членами її, позивача, родини, і не були членами родини її дідуся. Ніхто з відповідачів ніяких претензій щодо права проживання у будинку їй з 2008 року і до тепер не предявляв. Вона, позивач, не знає відповідачів навіть в обличчя, а тим більше не знає їх теперішнє місце проживання і перебування. Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] в інтересах останньої, просив задовольнити його з зазначених у позові підстав. Відповідачі у справі за адресою, зазначеною позивачем у позові, викликалися в судові засідання рекомендованою поштою. Поштові відправлення на імя відповідачів повернулися без вручення адресатам з позначкою листоноші «інші причини» ( а.с.35-41). У звязку з зазначеним суд відповідно до вимог частин 4 і 9 статті 74 ЦПК України здійснив виклик відповідачів у судові засідання на 01 грудня 2017 року і на 12 грудня 2017 року через оголошення у газеті «Урядовий курєр» №219 (6088) від 21 листопада 2017 року (а.с.49). Відповідачі після оприлюднення оголошення про їх виклик у судові засідання в суд не явилися, про причину неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталися. За таких обставин суд розглядає справу у відсутність відповідачів за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення в порядку ст.169 ч.4 ЦПК України. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач у справі є її невісткою, яка побралася з її, свідка, сином у 2006 році. Наразі [PERSON] є власницею житлового будинку №38, який розташований у м.Пологи по вул.Вербна (колишня назва Шмідта). Цей будинок позивачу подарувала мати позивача [PERSON] З 2011 року позивач зі своїм чоловіком і дітьми проживає у цьому будинку. У 1986 році вона, свідок, прогулювалася повз зазначений житловий будинок зі щойно народженою дитиною, і вона, [PERSON], у будинку №38 по вул.Шмідта у м.Пологи не бачила нікого, крім батьків [PERSON]. І тільки коли [PERSON] стала готувати позов до суду, вона, свідок, дізналася, що у належному невістці будинку прописані декілька людей, яких ні вона, свідок, ні навіть [PERSON] у своєму будинку ніколи не бачили. Вона, свідок, запевняє суд, що нікого з відповідачів у справі вона не бачила у будинку по вул.Шмідта,38 у м.Пологи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона добре знає родину позивача, бо вона працювала кілька років з матірю позивача [PERSON] на Пологівській міжрайбазі і товаришувала з [PERSON] аж до самої смерті останньої. Вона, свідок, неодноразово починаючи з 90-років бувала у гостях у [PERSON] ще коли був живим чоловік [PERSON] Нікого у будинку [PERSON], крім неї самої, її чоловіка і двох дочок вона, свідок, не бачила. Тому дуже здивувалася, коли позивач запросила їй бути свідком у цивільній справі, бо в її, [PERSON], будинку, який подарувала їй мати, зареєстровані декілька осіб, яких вона, свідок, ніколи в цьому будинку не бачила. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача і її представника, свідків, дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копії договору дарування житлового будинку, посвідченого 09 жовтня 2008 року державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] за реєстровим номером 2992, копії [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів і [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованих відповідно 09 жовтня 2008 року і 16 жовтня 2008 року, копії технічного паспорту на присадибний (індивідуальний) будинок, виготовленого 14 квітня 2008 року, судом встановлено, що [PERSON] отримала у дар від своєї матері [PERSON] житловий будинок №38, розташований у м.Пологи Запорізької області по вул.Шмідта, і з 09 жовтня 2008 року є власницею зазначеного житлового будинку (а.с.8,9,10,11-13). Згідно копії розпорядження Пологівського міського голови №31 від 19 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць та провулків міста Пологи Запорізької області» встановлено, що вулиця Шмідта у м.Пологи перейменована у вулицю Вербна (а.с.14). Згідно копій довідки Пологівської міської ради №7783 від 30 серпня 2017 року, довідок квартального комітету №26 м.Пологи від 23 серпня 2017 року, відповіді начальника відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Пологівської районної державної адміністрації на запит від 26 вересня 2017 року судом встановлено, що відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у будинку позивача по вул.Вербна,38 у м.Пологи, проте не проживають і не проживали у зазначеному будинку (а.с.6,7,32). Копії досліджених судом письмових доказів були оглянуті в оригіналі під час судового розгляду у справи. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частин 2 і 3 статті 64 ЖК України, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сімї. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Факт реєстрації відповідачів у житловому будинку позивача у майбутньому може створити перешкоди для здійснення власницею будинку свого права на його відчуження, а можливість заявлення відповідачами про своє право на проживання у вказаному будинку може створити перешкоди для користування позивачем своїм майном. Судом встановлено, що між сторонами у справі договір найму жилого приміщення не укладався, відповідачі у справі є зареєстрованими у належному позивачу будинку, проте не проживали і не проживають в ньому до тепер. Оскільки відповідачі не є власниками (співвласниками) жилого будинку, не є членами родини позивача, відповідачі не проживають у будинку позивача, витрати по його утриманню не несуть, комунальні послуги не сплачують, а також враховуючи те, що від дня реєстрації відповідачів у будинку №38 по вул.Шмідта в м.Пологи вже вдруге змінився власник житла, в якому є зареєстрованими відповідачі у справі, суд вважає, що факт реєстрації відповідачів у будинку позивача порушує право останньої як власника. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved