Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

14.05.2015 року представник позивача [PERSON], яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання протиправною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов,язання здійснити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.04.2015 року позивачем в особі представника за довіреністю була подана нотаріусу письмова заява щодо отримання [PERSON] свідоцтва про право власності після смерті чоловіка [PERSON], який помер 24.02.2015 року, на ? частки статутного капіталу ТОВ «Купець», яка складає 75 відсотків статутного капіталу. 24.04.2015 року дана заява була розглянута відповідачем та винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Вважає дану постанову не обґрунтованою та безпідставною та просить суд визнати протиправною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2015 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON]; зобов,язати приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] здійснити нотаріальну дію щодо видачі на ім,я [PERSON] Б свідоцтва на право власності на частку пережившого подружжя в спільному майні подружжя, а саме: на ? частини частки статутного капіталу ТОВ «Купець», яка зареєстрована на [PERSON] на день його смерті та розподілити судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, підтримала позов, просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та заперечення, відповідно яких вважає, що нею обґрунтовано було винесено 24.04.2015 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зазначила, що датою подання письмової заяви щодо отримання на ім,я [PERSON] свідоцтва про право власності є 22.04.2015 року. Посилаючись на Постанову Верховного Суду України від 03.07.2013 року, Висновки Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1ч.1ст. 355 ЦПК України за ІІ півріччя 2013 року від 01.02.2014 року, вважає, що з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства, вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти втрачають ознаки суб,єкта права спільної сумісної власності подружжя. Якщо вклад не є спільною сумісною власністю, то і частка у статутному капіталі не є спільною сумісною власністю. Нею, 14.04.2015 року за юридичною адресою ТОВ «Купець»:м. Селидове вул. К. Маркса,33А було направлено лист з проханням повідомити про повну сплату учасником [PERSON] своєї частки у Статутному капіталі та чи видавалось йому таке свідоцтво згідно розділу 6 ст. 6.3.7 Статуту товариства, даний лист повернувся з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.10.1992 року по 04.07.2012 року (свідоцтво про укладення шлюбу V-HO № 375346 від 24.10.1992 року). На підставі свідоцтва про шлюб № 298164 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 16.01.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 20. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 620221, виданого 25.02.2015 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] помер 24.02.2015 року, актовий запис № 1724. Відповідно постанови від 24.04.2015 року приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] розглянуто письмову заяву [PERSON], яка діє за довіреністю від імені [PERSON] та відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (вчинення нотаріальної дії суперечить законодавству України) відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку пережившого подружжя в спільному майні подружжя, після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 24.02.2015 року на ? частини частки статутного капіталу ТОВ «Купець», яка складає 75 відсотків Статутного капіталу. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом оскарження є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2015 року приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] І В. Обовязок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. На підставі ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 24.02.2015 року. Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданого 27.03.2015 року Реєстраційною службою Селидівського міського управління юстиції Донецької області, місцезнаходження юридичної особи ТОВ «Купець» - м. Селидове Донецької області, вул. К. Маркса, 33а; розмір внеску [PERSON], померлого 24.02.2015 року, до статутного фонду становить 16500 грн., згідно Статуту товариства, затвердженого загальними зборами засновників ТОВ «Купець», протоколом № 5 від 01.11.2007 року, частка учасника [PERSON] у Статутному капіталі товариства становить 16500 грн., що складає 75 відсотків від загальної суми Статутного капіталу. На підставі ч. 5 ст. 147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Розрахунки із спадкоємцями (правонаступниками) учасника, які не вступили до товариства, здійснюються відповідно до положень статті 148 цього Кодексу. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню. Як зазначено в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 30 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» прийняття рішення про вступ спадкоємця (правонаступника) учасника до ТОВ (ТДВ) належить до компетенції загальних зборів учасників товариства. Як вбачається з п. 10.2 Розділу 10 Статуту ТОВ «Купець», затвердженого загальними зборами засновників ТОВ «Купець», протоколом № 5 від 01.11.2007 року, при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв,язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню. На підставі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався як на підставу своїх вимог, а саме: того, що відмова у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2015 року приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною. Посилання позивача на те, що частка статутного капіталу ТОВ «Купець» є об,єктом права спільної сумісної власності подружжя і тому нотаріус зобов,язана видати свідоцтво про право власності на частку пережившого подружжя в спільному майні подружжя, після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 24.02.2015 року на ? частини частки статутного капіталу ТОВ «Купець», яка складає 75 відсотків Статутного капіталу, суд не бере до уваги, оскільки Законом передбачено інший порядок вступу спадкоємця до ТОВ та прийняття рішення про вступ спадкоємця (правонаступника) учасника до ТОВ належить до компетенції загальних зборів учасників товариства. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що нотаріус діяла виключно у відповідності до Закону України «Про нотаріат», а тому підстави для скасування постанови від 24.04.2015 року приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу [PERSON] відсутні і тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed