overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилалась на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1998 року, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось, з 2008 року подружжя разом не проживає, не веде спільного господарства, шлюбні відносини припинені, у зв'язку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а. с. 3-4). Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 11). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 1998 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 105, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 6, 7). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому даний підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 30 січня 2014 року (а.с.4). Внаслідок шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої, батьками зазначені сторони (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 23 грудня 2013 року №1712, дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем і знаходиться у неї на утриманні (а.с.7). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 13 січня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей залишений без розгляду. Позивач до суду не з'явилась, подала письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд розглядати справу без її участі та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, згідно зі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003року (а.с. 15). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року сторонам надано місячний строк для примирення, досягнути якого сторонам не вдалося. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача та дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки мають різні характери та виникають часті непорозуміння, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд постановити рішення про розірвання шлюбу. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №973, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Як вбачається з поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем сімейне життя не склалося. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки сторони не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між сторонами, що зареєстрований 11 червня 2005 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 9. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що 11.06.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність, в зв'язку з чим вирішили жити окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому свій позов підтримала, просила його задовольнити, оскільки не має наміру на примирення з відповідачем. Просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 11 червня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 11.06.2005 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 9. Згідно положень ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 3, 4, 14). Представник позивача у судових засіданнях позов підтримала. Позивач до суду не з'явилася, звернувшись з нотаріально посвідченою заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 04.06.2010 р. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем (а.с.а.с. 9, 12). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Суд надав сторонам строк для примирення, проте вони цим не скористалися. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. За проханням позивача суд вважає за необхідне змінити її прізвище на дівоче - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

13 січня 2014року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 квітня 2013року вона з відповідачем уклала шлюб, [INFO] від шлюбу у них народився син [PERSON]. Сторони проживають окремо і відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на її утримання до досягнення дитиною трьох років, хоча у відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України позивач має на це право. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі і задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом з'ясовано, що 18 квітня 2013року у ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області сторони уклали шлюб за актовим записом №19, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] народження (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Підлісненської сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 11.10.2013року.) Сторони разом не проживають. Відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги, на утримання дружини під час догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до п.2 ст.84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки усіх виді доходів, до досягнення [PERSON] трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 21.02.2009 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області. Від даного шлюбу у подружжя є син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Шлюб фактично припинили з вересня 2013 року. Збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. За таких обставин за згодою позивача суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.02.2009 року, від якого є син - [PERSON], [INFO]. З вересня 2013 року сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

13 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що погоджується із позовними вимогами позивачки та просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2009 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до положень ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на утриманні матері, позивачка ніде не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною. інших доходів не має та відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку її батька. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працює, що позивачкою не оспорюється, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своєї дитини. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки у повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

13 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, зазначивши, що 07.10.2006 року вона зареєструвала шлюбу з відповідачем у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис - №454. Від шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З 2013 року відповідач відбуває покарання за вчинення злочину в слідчому ізоляторі, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, відбуває покарання в Маріупольському слідчому ізоляторі, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до довідки ЖКП Іллічівського району м.Маріуполь, [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] та сином [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дітей, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved