Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

13.08.2020р. КП «Дніпроводоканал» ДМР звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 02.09.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження і розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження в судове засідання з повідомленням сторін (а.с. 17). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2020р. задоволені позовні вимоги\~КП «Дніпроводоканал»\~Дніпровської міської\~ради до\~ [PERSON] \~та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. Стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з 01.07.2018р. по 31.05.2020р. у розмірі 21717 грн. 32 коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 7862 грн. 54 коп. та 3% річних у розмірі 1942 грн. 69 коп., а разом 31522 грн. 55 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~501,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~501,00 грн. (а.с. 30-31). 14.12.2020р. до суду звернулись відповідачки [PERSON] та [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просили переглянути заочне рішення суду, скасувавши його. Ухвалою Жовтневого районного\~суду м.\~Дніпропетровська від 21.12.2020р. скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с. 44). В обґрунтування позовних вимог, представник позивача - Попатенко Я.І. (діє на підставі довіреності від 26.06.2020р. - а.с. 11) зазанчила, що позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, але вони станом на 31.05.2020р. мають заборгованість в розмірі 21717 грн. 32 коп., яку представник позивача просила стягнути солідарно разом із судовими витратами, понесеними при пред`явлені позову. Крім того, просила стягнути інфляційне збільшення суми заборгованості в розмірі 7862 грн. 54 коп. та 3% річних у розмірі 1942 грн. 69 коп. 02.03.2021р. до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, з урахування заяви відповідачів про застосування строків позовної давності. Позивач надав новий розрахунок заборгованості відповідачів з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення. Сума заборгованості за період з 01.08.2017р. по 30.05.2020р. по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення в розмірі 17 354 грн. 26 коп., з них 13 507 грн. 98 коп. - сума основного боргу, 643 грн. 13 коп. - сума 3% річних та інфляційне збільшення - 3203 грн. 15 коп. (а.с. 52). Крім того, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі на їх задоволенні наполягала (а.с. 50). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду спільну заяву, в якій судове засідання просили проводити за їх відсутності та без фіксації процесу технічними засобами, визнали позовні вимоги про стягнення з них заборгованості за оплату з водопостачання та водовідведення, у межах строку позовної давності, в розмірі 17 354 грн. 26 коп. (а.с. 57). За нормою ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. Між КП «Дніпроводоканал» та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995р. про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», основному квартиронаймачу [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно зі статутом КП «Дніпроводоканал» ДМР, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради 20.03.2019р. № 68/13, метою та предметом діяльності позивача є господарська діяльність, в тому числі з надання послуг водопостачання та водовідведення (а.с. 11 зворот). У квартирі [ADDRESS] відповідачі [PERSON] і [PERSON] зареєстровані, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу (а.с. 19-20), відповідальним квартиронаймачем є відповідач [PERSON] , на ім`я якої було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 6). Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення не виконували в повному обсязі, у зв`язку з чим у них за період з 01.08.2017р. по 30.05.2020р. виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 17\~354 грн. 26 коп., з яких 13\~507 грн. 97 коп. сума основного боргу, 643 грн. 13 коп. - сума 3% річних та інфляційне збільшення 3\~203 грн. 15 коп. (а.с. 53 54). Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20.04.2016р. по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу обґрунтована й підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з розрахунком позивача, розмір інфляційного збільшення суми заборгованості складає 3\~203 грн. 15 коп. та 3% річних у розмірі 643 грн. 13 коп. У поданій\~до суду\~спільній заяві\~відповідачі визнали\~позовні вимоги\~про стягнення\~з них\~заборгованості за\~оплату з\~водопостачання та\~водовідведення,\~у межах\~строку позовної\~давності,\~в розмірі\~17\~354\~грн.\~26\~коп.\~(а.с.\~57). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи, що відповідачі у встановлений законом строк не виконав перед позивачем своїх зобов`язань за надані послуги водопостачання та водовідведення, визнали зменшені позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 13 507 грн. 98 коп. за період з 01.08.2017р. по 30.05.2020р., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 3 203 грн. 15 коп. та 3% річних у розмірі 643 грн. 13 коп., а разом 17 354 грн. 26 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1 157,22 грн. (розмір заявлених вимог 31\~522,55 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 17\~354,26 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 2102 грн. (2102 грн. х 17\~354,26 грн. : 31\~522,55 грн. = 1 157,22 грн.), тобто по 578,61 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved