Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

14.12.2020 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 21.01.2021 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси справу направлено за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. 25.02.2021 за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А. 26.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження на 17.03.2021. 17.03.2021 у зв`язку із неявкою сторін в судове засідання розгляд справи відкладено на 12.04.2021. 12.04.2021 у зв`язку із перебуванням судді Павлик І.А. у щорічній основній відпустці з 12.04.2021 по 16.04.2021 (наказ Голови суду Кічмаренка С.М. від 12.04.2021 № 41-в/тм/с) судове засідання відкладено на 13.05.2021. 13.05.2021 сторони у судове засідання не з`явилися про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. [PERSON] у своїй позовній заяві просила суд здійснити розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. У своїй позовній заяві позивач просила розірвати шлюб із відповідачем у зв`язку з тим, що родинні та подружні відносини розпались через різні погляди на життя та життєві цінності. Постійні непорозуміння призвели до того, що подружнє життя зберегти неможливо, як наслідок позивач втратила почуття любові до відповідача. Фактично сім`я розпалася, а шлюб носить формальний характер, тому примирення між сторонами неможливе. Оскільки відповідач в добровільному порядку розірвати шлюб не бажає, позивач змушена звернутися із відповідною позовною заявою до суду. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Статтею 21\~СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 15.03.2016 Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 24. Судом встановлено, що сімейні відносини припинені остаточно та у сторін від шлюбу дітей немає. Збереження родини стало неможливим, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що у відповідності зі ст.\~112\~СК України є підставою для розірвання шлюбу. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Згідно з ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст.\~115\~СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладе, суд на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи положення ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved