Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

12 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу за фактичним місцем проживання/перебування відповідача згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 липня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з причини відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. Спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Позивач вважає примирення неможливим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України Дніпровським районним судом міста Києва здійснено запит до органу реєстрації місця проживання відповідача та позивача та отримано інформацію про те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрованими по м. Києву не значаться. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за територіальною підсудністю, оскільки згідно паспортних даних позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи факт неприйняття Дніпровським районним судом міста Києва справи до свого провадження за встановленим фактичним місцем проживання/перебування відповідача, положення частини першої статті 32 ЦПК України щодо недопущення спорів між судами про підсудність, а також з метою уникнення порушення права позивача на справедливий суд, ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи не надала. Відповідача\~було належним\~чином повідомлено\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~цивільної справи\~телефонограмою. Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; Частина 4 цієї статті передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку 12 липня 2003 року, актовий запис №317 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред`явлення позову про розірвання шлюбу.\~ Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved