Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

14.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 7141,29 гривню заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 3000,0 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 11.04.2011 року по 20.05.2014 року вона працювала на посаді підсобного робітника у відповідача. Станом на день звернення до суду з позовною заявою - 14.07.2014 року їй не виплачено заробітну плату за період грудень 2013 року - травень 2014 року, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість по заробітній платі, в зв'язку з чим вона звернулася в суд із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з явилася, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у свою відсутність. Відповідач свого представника за викликом суду не направив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у відсутність свого представника та письмових заперечень не надав. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач з 11.04.2011 року по 20.05.2014 року працювала на посаді підсобного робітника у відповідача, що вбачається з наказу № 183-п від 20.05.2014 року та відповідних записів у трудовій книжці від 02.04.1975 року. Як вбачається з розрахункового листка за травень 2014 року, заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку підприємства перед позивачем становить 7141,29 гривня. Частиною 1 ст.115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Дане положення закріплене також у ст.24 ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що відповідачем були допущені порушення трудового законодавства, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 7141,29 гривня підлягають до задоволення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки про заробітну плату № 01301300315 від 26.06.2014 року вбачається, що заробітна плата позивача за квітень 2014 року склала 1333,01 гривні, за травень 2014 року - 2827,85 гривень, кількість робочих днів у квітні та травні 2014 року становить 41. Отже, середньоденна заробітна плата позивача за квітень-травень 2014 року склала: (1333,01 грн. + 2827,85 грн.) : 41 = 101,48 гривня. За період з 20.05.2014 року по 01.09.2014 року (день винесення рішення) кількість робочих днів становить 72. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь останньої з відповідача, склав: 101,48 грн. х 72 = 7306,88 гривень. До того ж, несвоєчасна виплата відповідачем позивачу належних при звільненні коштів призвело до порушення її законних прав, внаслідок чого завдано моральної шкоди пов язаної з необхідністю відшукувати кошти для існування, витрачати час на вирішення спору в судовому порядку, втратою нормальних життєвих зв язків і необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з приписами ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тому, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути завдану моральну шкоду. Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках не наступило, а також враховує тривалість затримки розрахунку. Компенсацію моральної шкоди позивачу в сумі 1000,0 гривень суд вважає достатньою для відновлення її нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя. Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що відповідачем були допущені порушення трудового законодавства, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 7141,29 гривня, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7306,88 гривень, а також 1000,0 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також суд вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. З відповідача, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати яких було звільнено позивача при подачі позову, пропорційно до задоволених позовних вимог, так як позов підлягає задоволенню частково. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.23 ч.1 ЦК України; ст.ст.47 ч.1, 115 ч.1, 116 ч.1, 117 ч.1, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved