Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення. (а.с. 2-4) Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31 березня 2004 року позивач є власником квартири [ADDRESS], в якій проживає та зареєстрована позивач разом з малолітньою дитиною сторін - [PERSON], [INFO]. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 22.04.2014 року було розірвано. Також, позивач посилалась на те, що внаслідок розірвання шлюбу і відсутності у неї наміру проживати із колишнім чоловіком в одній квартирі, оскільки відповідач перестав відноситься до членів їхньої сім'ї, тому позивач вважає, що в неї виникло право на позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням шляхом виселення відповідача з квартири і зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS], тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с. 2-4) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 14, 17, 22, 29-31, 33-34). Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, свого представника для участі в розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, однак надала до суду клопотання в якому просила суд розглянути дану справу без свого представника у зв'язку із великою завантаженістю працівників відділу. (а.с. 14, 16, 26, 32, 35) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 квітня 2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було розірвано, що підтверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні та копією рішення суду від 22.04.2014 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 6) Встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] належить на підставі договору купівлі-продажу квартири позивачу, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] від 31.03.2004 року, та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 06.05.2004 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 5) Також встановлено, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту відповідача, наявною в матеріалах справи. (а.с. 9) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно змісту ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Статтею 156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд при вирішенні позовних вимог приймає до уваги посилання позивача щодо втрати відповідачем статусу члена сім'ї внаслідок розірвання шлюбу між сторонами та необхідності виселення відповідача з квартири і зняття його з реєстрації, однак суд вважає викладені позивачем підстави для задоволення позову необґрунтованими у зв'язку з тим, що припинення сімейних відносин між сторонами по справі не позбавляє права відповідача користуватися займаним ним приміщенням, та в разі відсутності укладеної між сторонами угоди про безоплатне користування квартирою, позивач має право відповідно до ст. 162 ЖК України укласти з відповідачем угоду в якій визначити плату за користування квартирою та плату за комунальні послуги. Окрім цього, суд при вирішенні позовних вимог враховує відсутність з боку позивача наданих до суду належних та необхідних доказів, які б підтверджували обставини відповідно до яких відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження своєю квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], тому суд приходить до висновку, що припинення сімейних відносин не є підставою для позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, виселення його та зняття з реєстрації, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed