Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

13.03.2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 23.06.2018 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbanк.uа, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 23.12.2019 року відповідач має заборгованість 14044.21 гривні, яка складається з наступного: 9671.55 гривня - заборгованість за тілом кредиту; 9671.55 гривня -заборгованість за простроченим тілом кредиту; 690.06 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 2537.64 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована складова); 644.96 гривні - штраф (процентна складова), яку АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача та судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2020 року справа передана судді Ніточко Л.Й.. Ухвалою судді від 13.04.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що розгляд справи слід проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України без повідомлення сторін. Наказом від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю 07.07.2020 року. З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №396/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.. Ухвалою судді від 13.08.2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, клопотання. АТ КБ «Приватбанк» та його представник копію ухвали судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.10.2020 року отримали. Відповідачу ухвалу про прийняття до розгляду та призначення спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін надіслано 17.08.2020 року. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач копію ухвали про прийняття до розгляду та призначення спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримав 21.08.2020 року (а.с.60). Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Суд, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 23.06.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.06.2018 року станом на 23.12.2019 року відповідач має заборгованість 14044.21 гривні, яка складається з наступного: 9671.55 гривня - заборгованість за тілом кредиту; 9671.55 гривня -заборгованість за простроченим тілом кредиту; 690.06 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 2537.64 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована складова); 644.96 гривні - штраф (процентна складова) (а.с.7-10). До кредитного договору банк додав Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.14) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 15-30). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку» від 23.06.2018 року, яка міститься в матеріалах справи, і є підписаною сторонами, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначення їх розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 23.06.2018 року посилався на «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Паспорт споживчого кредиту як невід`ємні частини кредитного договору. У витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з «Тарифів» та Витяг з «Умов та правил» розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи станом на 23.06.2018 року містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловила правову позицію про те, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з «Тарифів» та Витяг з «Умов» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Паспорт споживчого кредиту, який долучений до матеріалів справи, і містить підпис [PERSON] , є частиною кредитного договору, оскільки сторони, підписавши Паспорт споживчого кредиту, досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, включаючи суму кредиту, процентну ставку по відсотках за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання або невиконання зобов`язань за кредитним договором. У п. 4 Паспорта споживчого кредиту передбачена процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001 % річних, а поза межами пільгового періоду процентна ставка становить 43,2 % річних, про що домовилися сторони, підписавши Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п. 6 Паспорта споживчого кредиту за прострочення виконання або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит пеня не застосовується, однак передбачено застосування штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.06.2018 року станом на 23.12.2019 року в розмірі 14044,21 гривень. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 гривні, відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 гривні.

Outcome: approved