Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

13 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 66. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 лютого 2011 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як в останній час в них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та довіря. У звязку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство з грудня 2014 року. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам, унеможливлює примирення з відповідачем. Спору щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна немає. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якими позивач позов підтримала та просила його задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській областіміж сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 66. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 110366 виданого 25.02.2011 року (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК № 190192 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області(а.с. 4). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що спору про визначення місця проживання дитини та поділ майна немає. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.141\~та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України\~ час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов'язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції № 3566922 від 09 лютого 2018 року (а.с.1) та № [NUMBER] від 16 березня 2018 року (а.с.22) вбачається, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 705 грн. Пред'явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved