Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

13.11.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 08.01.2019 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 20189 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 18 лютого 2019 року . У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: В період з 2015 року по 2018 рік вона проживала разом з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. З моменту припинення відносин з відповідачем він припинив надавати матеріальну допомогу на утримання позивача та дитини. Позивач ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадження без виклику сторін. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши зміст позовних вимог, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу в період з 2015 року до 2018 року. \~ \~ \~ \~Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в якому вони записані батьками дитини. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не працює. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ч.ч.\~2,\~4\~ст.\~84\~СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~ батька\~дитини до\~досягнення дитиною\~трьох років.\~ Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Оцінюючи надані суду докази та враховуючи всі вищенаведені обставини,

Outcome: approved