Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 травня 1993 року, від якого мають двох синів, одних з якимх на дань звернення до суду є неповнолітнім, а саме: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем на даний час припинені, сторони проживають окремо з 2012 року, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу вважає за недоцільне. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд розірвати шлюб між нимта відповідачем (а. с. 3-4). Позивач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник надала суду заяву з проханням розглянути дану цивільну справу без участі сторони позивача, просила позов задовольнити (а. с. 12). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала, просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а. с. 14). За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 травня 1993 року, зареєстрованого відділом РАЦС виконкому Жовтневої райради м. Дніпропетровська, актовий запис № 500, від шлюбу мають двох синів, один з яких є неповнолітнім, а саме: [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 7, 8). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved