Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

13.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2005 року позивач проживав однією сім`єю з [PERSON] , яка народила йому трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні і проживають з ним з червня 2018 р. Відповідач у даній справі є матір`ю 3-х неповнолітніх дітей, проте вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Дуже часто вживає алкогольні напої та може по декілька тижнів не бувати вдома. У зв`язку з вищенаведеним просить стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання малолітніх дітей у розмірі 50% з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 13.02.2019 року відповідачем був наданий відзив на позов в якомувказано, що вона є матір`ю трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких вона спільно з позивачем утримує та виховує. З червня 2018 р. вони з позивачем не проживають однією сім`єю. Через постійні побутові сварки та образи, вона пішла від нього без дітей. В липні 2018 р. переїхала в с. Василівка-на- Дніпрі та винайняла житло, для спільного проживання з дітьми. Доказом цього є довідка від 09.01.2019 р. видана виконавчим комітетом Раївської сільської ради. З червня по вересень 2018 р., позивач перешкоджав їй в спілкуванні з дітьми, підбурював їх проти неї. Але з жовтня 2018 р. по теперішній час діти почергово проживають і нею і з позивачем. Позивач стверджує, що вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає не їх фізичний розвиток як складову виховання. Це твердження не відповідає дійсності по справі, так як це переписано слово в слово» з визначення Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Позивач надав Акт обстеження умов проживання від 01.10.18 р., де було зазначено, що будинок був не готовий до опалювального сезону, недостатньо облаштований меблями та іншими побутовими речами. В своє виправдання, відповідач хоче зазначити, що за три місяці з липня по вересень 2018 р., їй матеріально ніхто не допомагав з облаштування оселі. Позивач, навіть, незаконно позбавив її з серпня 2018 р. соціальних виплат на сина [PERSON] . Чим самим, позбавив її коштів на облаштування оселі та на належне виховання дітей. З метою створення належних умов проживання для дітей, відповідач вже в вересні 2018 р. влаштувалась за трудовим договором в ФГ «Дніпровські сади», де працювала садівником та збирачем яблук. З кожної зарплати, вона намагалась облаштувати житло, щоб діти жили в належних умовах. З метою спільного проживання з дітьми та виховання їх, вона винайняла житло с. Василівка-на-Дніпрі, де знаходиться садок «Капітошка» та Василівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів. Згідно довідки від 09.01.19 р. з дитячого садка «Капітошка», [PERSON] заклад відвідує регулярно, завжди чисто одягнений, заборгованості за харчування немає. Згідно довідок за січень 2019 р. з Василівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів, [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються в цій школі. Тому як мати, піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Стосовно стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі 50% з усіх видів її заробітку але не менш 50% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, заперечує в повному обсязі. Станом на лютий 2019 р. позивач незаконно отримує та розпоряджається соціальною виплатою на [PERSON] , хоча дитина постійно заходиться у неї, а батька відвідує лише в вихідні дні. На її думку, лише заради збагачення, не враховуючи думки дітей та їх психологічного стану, позивач хоче отримувати на дітей аліменти. Виходячи з вищенаведеного можна зробити висновок, що всі доводи позивача, які містяться в його позовній заяві є надуманими, а сама позовна заява є не обґрунтованою. Просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви [PERSON] . 27.06.2019 року в судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив задовольнити. 09.08.2018 року позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі позов в частині стягнення аліментів підтримує та просить задовольнити. 27.06.2019 року в судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали просили відмовити.09.08.2019 року відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, надали заяву в якій просить справу розглядати за їх відсутності, в задоволені позову просять відмовити. Допитана у якості свідка 27.06.2019 року [PERSON] , пояснила, що сторони по справі мають трьох дітей, старший син постійно проживає у батька, а середній та менший сини з квітня живуть з матір`ю. Діти охайні та накормлені. [PERSON] дома тримає худобу, у неї є кури, кролі, коза. Вона дбає про дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі не явки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксації судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають трьох дітей сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. В довідці наданій виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району (Васильківський старостинський округ №1) №08 від 09.01.2019 р. зазначено, що [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] (винаймає житло) в період з 01.07.2018р. по нинішній час. З довідки Управління соціального захисту населення Синельниківської РДА Дніпропетровської області №2586 від 02.08.2019, вбачається, що [PERSON] отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини та допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях на дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд, беручи до уваги, те що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей, виходячи з принципу розумності і справедливості, приходить до висновку , що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Судом встановлено, що разом з позивачем проживає старший син [PERSON] , [INFO] . Середній син [PERSON] , [INFO] -в рівній мірі буває і у батька, і у матері. При цьому позивач отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини та допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях на дитину - [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає разом з матір`ю- відповідачкою у справі. Отже, судом встановлено, що питання щодо визначення місця проживання дітей між сторонами у справі не визначено, обидва батьки приймають рівну участь у забезпеченні матеріальних потреб спільних дітей. Тому, на момент розгляду цієї справи відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про стягнення на його користь аліментів з відповідачки [PERSON] на утримання трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . При таких обставинах суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами та у зв`язку з встановленими під час судового розгляду обставинами- відмовити у задоволені позову з підстав недоведеності та необґрунтованості заявлених вимог.

Outcome: dismissed