Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 136132,00 грн. боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 13 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 4800 доларів США. Боргові зобовязання [PERSON] підтверджуються його власноручно написаною борговою розпискою, згідно якої, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк 15 вересня 2014 року. Після вказаного спливу строку він неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, в результаті чого на перших порах відповідач обіцяв повернути борг трохи пізніше, однак в послідуючому уникає з ним зустрічі, на телефонні дзвінки не відповідає і борг не повертає. Оскільки відповідач на момент пред?явлення позову не виконав своє грошове зобов?язання за договором та не повернув грошову суду позики в розмірі 4800.00 доларів США., тому він змушений звернутись до суду про примусове стягнення боргу. У судове засідання позивач не прибув, ним подано заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув з невідомих суду причин, повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повістки. Також відзиву не подано. Враховуючи позовні вимоги позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, беручи до уваги відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи та відзиву не подав, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, 13 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 4800 доларів США. Боргові зобовязання [PERSON] підтверджуються його власноручно написаною борговою розпискою від 13 серпня 2014 року. Згідно з умовами договору позики, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк 15 вересня 2014 року. Після вказаного спливу строку він неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу, в результаті чого на перших порах відповідач обіцяв повернути борг трохи пізніше, однак в послідуючому уникає з ним зустрічі, на телефонні дзвінки не відповідає і борг не повертає. Оскільки відповідач на момент пред?явлення позову не виконав своє грошове зобов?язання за договором та не повернув грошову суду позики в розмірі 4800.00 доларів США., тому він змушений звернутись до суду. У вказаний строк [PERSON] грошей не повернув. З того часу пройшов значний час, але відповідач гроші не повертає.. Письмова розписка відповідача, є підтвердженням договору позики, на суму 4800,00 доларів США. Згідно довідки НБУ про офіційний курс іноземних валют на 13.09.2017 року 1 долар США дорівнює 26,018958 грн. Розрахунок основної суми боргу на день подачі позову становить 4800 долари США * 26,018958 грн. = 124891 грн. 3% річних від простроченої суми боргу за період з 15 вересня 2014 року по день подачі позову становить 124891*3/100 = 3746 грн. за 1 рік, а за 3 роки становить 11240 грн. Остаточна сума боргу становить 124892+11240= 136132 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а ч.3 цієї ж статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти. Договір позики укладається у письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, таким чином, письмова розписка [PERSON], є підтвердженням договору позики, який був укладений між сторонами. Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач в добровільному порядку не сплачує заборгованість за договором позики грошей. Враховуючи вищевказане, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, бо заявлена сума стягнення саме така, а також і відповідає розрахунку по стягненню 3-х% річних за невиконання зобовязання відповідно заявлених вимог. Оскільки позов задовольняється повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору, тому ці витрати слід покласти на відповідача у розмірі 640 грн.. За таких обставин, відповідачу необхідно розяснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Outcome: approved