Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

13.10.2017 року [PERSON]\~ звернулась до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 06.12.2014 року позичила відповідачеві за договором позики грошові кошти у сумі 20\~000 грн. на строк до 14 днів, які останній зобовязався повернути із відсотками. Відповідач, однак, в обумовлений сторонами строк борг не повернув. Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача суму основного боргу з урахуванням відсотків, обумовлених сторонами, 3% річних та інфляційні втрати, що в становить 47 880 грн. 12 коп. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом належним чином (оголошення у пресі газета «Одеські вісті» №84). Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами 06.12.2014 року укладений договір позики, за яким [PERSON]\~ передала відповідачу грошові кошти у розмірі 20\~000 грн., а [PERSON] зобовязався повернути їй грошові кошти протягом 14 днів із відсотками, обумовленими сторонами. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладений в письмовій формі, ніким не оспорюється. Грошові кошти за зазначеним договором позики були передані відповідачу та одержані ним, що підтверджується розпискою, підписаною [PERSON] Відповідач, однак, в порушення умов договору в добровільному порядку позику не повернув. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обовязкове нотаріальне посвідчення договору законом не передбачено. За ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За неможливість виконання грошового зобовязання, боржник від відповідальності не звільняється (ч.1 ст. 625 ЦК України). Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). На час звернення позивачем до суду через неналежне виконання відповідачем умов договору позики існує заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 27 000 грн., три відсотка річних становлять 2\~277, 12 грн., інфляційні витрати у розмірі 18\~603 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком. Розрахунок зроблений фахово, відповідачем не спростований. При таких обставинах, розглядаючи спір в межах позовних вимог, суд вважає позовні вимоги [PERSON]\~ обґрунтованими та доведеними нею в процесі розгляду справи. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved