Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

13.05.2020 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину до відповідача [PERSON] 27.05.2020 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 28.07.2020 року. 09.07.2020 року відповідачем [PERSON] , подана зустрічна позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] 22.07.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісною позовною заявою і постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального провадження 28.07.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 04.09.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 04.09.2020 року оголошено вступну та резолютивну частині рішення Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Їх шлюб зареєстрований 29.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний запис за № 120. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім та навчається в Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту та з нею на даний час не проживає. Між нею та відповідачем на час подання даної позовної заяви не досягнена згода з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини. Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати неповнолітню доньку матеріально, що й стало причиною звернення до суду. Відповідачем подана зустрічна позовна заява відповідно до якої відповідач просить стягнути з позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доход) відповідача, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання або до досягнення сином 23-річного віку в зв`язку з тим, яка з цих обставин настане раніше. В обґрунтування поданого зустрічного позову відповідач посилається на наступне. З позивачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім та навчається в Придніпровській державній академії фізичної культури і спорту. Син проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Хоч їх син досяг повноліття, але продовжує потребувати матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні та не може влаштуватись на роботу. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що й стало підставою для подання зустрічної позовної заяви. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги за поданою позовною заявою, за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила суду, що будь-якої матеріальної допомоги відповідач на утримання доньки не надає. Син дійсно проживає з відповідачем, але вона його матеріально утримує. Купує продукти харчування, одягає, тому в задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою просить відмовити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог за первісною позовною заявою заперечував посилаючись на те, що донка проживає не з позивачкою, а з її матір`ю. Позивачка перешкоджає йому бачитись з дитиною, тому він матеріальної допомоги на її утримання не надає. Проте він самотужки утримує повнолітнього сина в зв`язку з навчанням. Тому просить задовольнити його позовні вимоги за зустрічною позовною заявою. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляд справи повідомлений належним чином. В підготовчому судовому зсіданні позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши зміст позовних вимог та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами зареєстрований 29.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний запис за № 120. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 року шлюб між сторонами розірваний що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьками дітей записані сторони. За доводами позивача, викладеними в первісній позовній заяві встановлено, що на даний час домовленості щодо матеріального утримання неповнолітньої доньки між сторонами не досягнуто. Даний факт відповідачем не заперечується. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки відповідно до способу захисту, обраному позивачем та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що позивач бажає отримувати аліменти з відповідача в частці від отримуваного прибутку, тобто позивачем обраний саме такий спосіб захисту прав, тому суд вважає, що аліменти на утримання дитини повинні бути стягненні в частці від прибутку відповідача. Оскільки спосіб стягнення аліментів у відповідності до норм Сімейного кодексу України обирається стягувачем аліментів. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує обставини, визначні в ч. 1 ст. 182 СК України: доказів про розмір отримуваних прибутків сторони суду не надали, проте сторони є особами працездатного віку та працюють, відповідно отримують прибуток та мають можливість матеріально утримувати дитину. Також судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває повнолітній син сторін, який продовжує навчання. За даних обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Дана сума з урахування обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку. Доводи відповідача про те, що дитина з позивачкою не проживає, а перебуває у матері позивачки спростовуються показаннями свідка [PERSON] , яка пояснила, що дівчинка перебуває у неї тимчасово, коли мати дитини перебуває на роботі. Проте дитину утримує мати, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Також судом не враховуються посилання відповідача на наявність перешкод зі сторони позивача щодо участі у спілкуванні з донькою, оскільки дана обставина не відноситься до предмету спору, що розглядається і не впливає на обов`язок батька матеріально утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 13.05.2020 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачкою не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог за зустрічною позовною заявою суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. Син сторін є студентом 3 курсу Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту, денної форми навчання. Навчається на контрактній основі . Термін навчання 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що син сторін перебуває на утриманні батька і погодився на стягнення аліментів на його утримання на користь батька. В зв`язку навчанням сина позивач несе витрати пов`язані з оплатою за гуртожиток, харчуванням, купівлю одягу, взуття, на придбання канцелярських товарів, витрат на проїзд в транспорті. Тобто позивач за зустрічною позовною зчявою потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням сина. З пояснень [PERSON] , оплату за навчання сина здійснює не батько, а спонсор. Позивач доказів на спростування даних доводів не надав, оскільки не надав чеків про оплату за навчання сина. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в зв`язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін: Доказів про розмір отримуваних прибутків сторони суду не надали, проте є особами працездатного віку та за їх же поясненнями працюють. З відповідача стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін на користь позивачки за первісною позовною заявою. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що аліменти повинні бути стягненні в частці від заробітку відповідача, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається позивачем згідно норм Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання в якій сумі підлягають стягненню аліменти, суд, з урахуванням вищенаведених обставин, приходить до висновку про можливість стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 09.07.2020 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з даної дати. Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідачів за первісною і за зустрічною позовною заявою підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 840 грн. 80 коп., з кожного.

Outcome: partial