Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

13.10.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. 30.10.2014 року ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р. провадження по справі було відкрито. Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холода Р.С. від 09.02.2015 року вказану справу було прийнято до свого провадження. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого у подальшому став АТ «ОТП Банк» та у порядку ст. 37 ЦПК України на даний час процесуальним правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-202/039/2008, згідно вимог якого останній отримав кредит в сумі 158 000 доларів США на строк до 04.04.2021 року із платою за користування кредитом в розмірі 4,49% річних та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). 08.09.2011 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір №16 до кредитного договору, відповідно до умов якого у період з 14.09.2011 року по 14.02.2012 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 10,76% річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-202/039/2008, на підставі якого остання взяла на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] боргових зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року в сумі 8\~750\~262 грн. 58 коп. та судові витати по справі. 11.03.2015 року представник позивача уточнив свої позовні вимоги, збільшивши їх та просив суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість по вказаному кредитному договору у розмірі 16\~945\~723 грн. 81 коп. та судові витрати у розмірі 3\~654 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючи на обставини, викладені у позові. Додатково зазначив, що 06.03.2014 року у звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41, але на цей час зазначене нерухоме майно не реалізовано та відповідно не погашена заборгованість [PERSON] перед банком. На заперечення [PERSON] представник позивача зазначив, що на його думку порука не є припиненою, тому що досудова вимога, яку у січні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направляла до [PERSON] про дострокове виконання боргових обовязків за кредитним договором стосувалася лише здійснення виконавчого напису. При уточненні позовних вимог сума заборгованості (тіло кредиту та відсотки) у доларах США залишилася незмінною, але, враховуючи, що курс долара США з дати подачі позову (жовтень 2014 року) по дату подачі уточненої позовної заяви (березень 2015 року) відносно національної валюти значно виріс, тому було і збільшено розмір позовних вимог. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі та суму заборгованості вираховувати з курсу долара США до національної валюти на день подачі уточненої позовної заяви, а не на день винесення рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Свої права та інтереси довірив представляти [PERSON], який заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, зазначивши, що: по-перше, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», подавши заяву про збільшення розміру позовних вимог фактично ставить питання про зміну предмету позову, оскільки зазначає взагалі інший період стягнення пені (з 10.03.2014 року по 10.03.2015 року), тоді як у первісному позову період стягнення пені зазначався з 01.07.2013 року по 01.07.2014 року. По-друге, курс валюти, з якого позивач розраховує заборгованість за кредитним договором, на даний момент перевищує офіційний курс валют, встановлений НБУ, тому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість, виходячи з курсу валют на день винесення рішення. По-третє, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду. Так як розмір неустойки, який просить стягнути позивач значно перевищує суму основного боргу, тому є усі підстави для зменшення судом розміру пені, вказаної у позові. [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду надала заперечення, в яких зазначила, що, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно земельну ділянку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верхня, 41, власником якої є [PERSON] З матеріалів, долучених до виконавчого напису нотаріуса вбачається, що 23.01.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №ML-202/039/2008. Враховуючи зміст зазначеної досудової вимоги строк виконання основного зобовязання по кредитному договору настав 23.02.2014 року. Позивач звернувся до суду із позовом 13.10.2014 року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку. Таким чином, на думку [PERSON], порука є припиненою. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого став ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-202/039/2008 (а.с.4-8). Вказаний кредитний договір складається з частини 1 кредитного договору (а.с. 4) та частини №2 кредитного договору (а.с. 5-8), яка є невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.1.1. частини №2 зазначеного кредитного договору банк надає позичальнику кредит, що визначений у частині №1 цього договору (158\~000 доларів США), а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобовязання, як це вказано у цьому договорі. Згідно пункту 3 частини №1 кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року було встановлено плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 4,49% та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті,тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) Відповідно до п.2 частини 1 вказаного кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 04.04.2021 року. Пунктом 4 частини №1 кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів: щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Згідно п.1.4.1.2 частини №2 кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року проценти нараховуються щомісячно в день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку платежів на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачується позичальником відповідно до умов п.1.5 кредитного договору. Відповідно до п.1.5.1 частини №2 зазначеного кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно п.1.5.1.1 частини №2 кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року нараховані в порядку передбаченому кредитним договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строки, передбачені графіком платежів. Відповідно до п. 4.1.1 частини №2 вказаного кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний заплатити банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. 05.02.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, графік щомісячних платежів було викладено у новій редакції (а.с. 118-120). Того ж дня, 05.02.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, п.2.3. частини №2 кредитного договору доповнено підпунктом «о»: позичальник зобовязаний в термін 180 календарних днів з моменту підписання додаткового договору №2 забезпечити проведення державної реєстрації прав вланості на предмет іпотеки (а.с. 121). 08.09.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 02.12.2009 року забезпечити проведення державної реєстрації прав власності на предмет іпотеки (а.с. 121). 29.01.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №4 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 25.03.2010 року передати в іпотеку банку земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 122-123). 04.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №5 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, на період з 15.03.2010 року до 14.06.2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмір 10,62% річних, на період з 14.06.2010 року до 14.12.2010 року 12,07% річних, на період з 14.12.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором плаваюча процента ставка у розмірі 4,57 відсотків річних + FIDR. Також, зазначеним додатковим договором графік щомісячних платежів було викладено у новій редакції (а.с. 124-128). 29.03.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №6 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 24.05.2010 року передати в іпотеку банку земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 129-130). 14.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №7 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, відповідно до якого визначені умови щодо укладання позичальником договорів страхування (а.с. 131). 02.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №8 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 14.07.2010 року передати в іпотеку банку земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 132-133). 29.07.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №9 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 20.09.2010 року передати в іпотеку банку земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 134-135). 25.10.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №10 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 20.12.2010 року передати в іпотеку банку земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 136-137). 22.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №11 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 20.03.2011 року надати банку оригінал чи нотаріально посвідчену копію правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 138-139). 14.01.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №12 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, на період з 14.01.2011 року до 14.04.2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмір 9,33% річних, на період з 14.04.2011 року до 15.08.2011 року 12,26% річних, на період з 15.08.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором плаваюча процента ставка у розмірі 4,76 відсотків річних + FIDR. Також, зазначеним додатковим договором графік щомісячних платежів було викладено у новій редакції (а.с. 140-144). 22.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №13 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 20.04.2011 року надати банку оригінал чи нотаріально посвідчену копію правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 145-146). 22.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №14 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, відповідно до якого визначені умови щодо укладання позичальником договорів страхування (а.с. 147). 22.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №15 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, позичальник зобовязаний до 20.06.2011 року надати банку оригінал чи нотаріально посвідчену копію правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 (а.с. 148-149). 17.06.2011 року з метою забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-202/039/2011. Згідно умов іпотечного договору предметом іпотеки є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Нижня, буд.41 та належить [PERSON] (а.с. 86-89). 08.09.2011 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №16 до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, відповідно до умов якого сторони домовилися, що на період з 14.09.2011 до 14.02.2012 року для розрахунку процентів за користуванням кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 10,76% річних. На період з 14.02.2012 р. і до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі 4,76 відсотків річних + FIDR. Також, зазначеним додатковим договором графік щомісячних платежів було викладено у новій редакції (а.с. 150-155). 27.06.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» у відповідності до ст.ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитним договором №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року право вимоги в обсязі на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вищевказаним кредитним договором та договором поруки. На підставі ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ ст.625 ЦК України\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Згідно зі ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Таким чином, [PERSON] вимоги кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Станом на 10.03.2015 року у останнього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі: 152\~071,11 долар США сума заборгованості за тілом кредиту; 7\~086,62 доларів США сума заборгованості за відсотками; 13\~301\~482, 12 грн. пеня, нарахована на суми заборгованості у період з 10.03.2014 року до 10.03.2015 року. Розрахунок заборгованості [PERSON] по зазначеному кредитному договору, який був наданий представником позивача до уточненою позовної заяви, на думку суду є належним, достовірним та допустимим доказом. Відповідачами суду не було надано іншого розрахунку та вказаний розрахунок не оспорювався останніми. Заперечення представника [PERSON] [PERSON] про зміну предмету позову в уточненій позовній заяві суд не приймає до уваги, так як право позивача збільшувати свої позовні вимоги протягом усього розгляду справи передбачено ч.2 ст.31 ЦПК України, а уточнення періоду стягнення пені по кредитному договору суд не вважає за зміну предмету позову. Крім того, на думку суду, необхідно заборгованість за кредитним договором розрахувати та стягнути за офіційним курсом валюти, встановленого НБУ станом на день подачі позивачем заяви про збільшення розміру позивних вимог, а саме, 11.03.2015 року, на що наполягав і представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», враховуючи вимоги ч.3 ст.623 ЦК України. Разом із тим, у своїй заяві про збільшення розміру позовних вимог, представник позивача розраховує заборгованість [PERSON] виходячи із офіційного курсу валюти, встановленого НБУ станом з 14-00 год. 06.03.2015 року до 14-30 год. 10.03.2015 року, а саме 22, 897045 грн. за 1 долар США. Відповідно до даних вхідної кореспонденції автоматизованої системи документообігу Комунарського районного суду м. Запоріжжя «Д-3» заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про збільшення розміру позивних вимог надійшла до канцелярії суду 11.03.2015 року о 15 год. 27 хв. Таким чином, суд вважає за необхідне розраховувати заборгованість по кредитному договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року за офіційним курсом валют, встановленого НБУ на вказаний час, а саме: з 14-00 год. 11.03.2015 року 21,552936 грн. за 1 долар США. Таким чином, на думку суду, заборгованість за тілом кредитом складає 3\~277\~578,90 грн. (152\~071,11 Х 21,552936), а заборгованість по процентам за користування кредитом - 152\~737,47 грн. (7\~086,62 Х 21,552936), а всього 3\~430\~316, 37 грн. Розмір пені, зазначений представником позивача у розрахунку заборгованості (13\~301\~482,12 грн.) значно перевищує розмір суми заборгованості за тілом кредиту та по процентах. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, тому суд вважає за необхідне, зменшити суму пені до 3\~276 046,27 грн. (152 000 доларів США). 04.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та у звязку з договором купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 27.06.2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором) (банк) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №SR-202/039/2008 на підставі якого поручитель взяла на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] його зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року (а.с.15). Відповідно до п.1.2 договору поруки №SR-202/039/2008 від 04.04.2008 року [PERSON] та [PERSON] відповідають як солідарні боржники і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно з п.п.3.1, 3.2, 3.4. вказаного договору поруки у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором, поручитель зобовязаний здійснити виконання боргових зобовязань в обсязі, заявленому банком, протягом трьох банківських днів з дати надіслання банком відповідної письмової вимоги. У судовому засіданні представником позивача суду також було надано два додаткових договору до вказаного договору поруки. 14.01.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до договору поруки №SR-202/039/2008 від 04.04.2008 року, згідно умов якого, на дату укладання цього додаткового договору розмір боргових зобовязань забезпечених порукою становить 155\~249,06 доларів США. 08.09.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до договору поруки №SR-202/039/2008 від 04.04.2008 року, відповідно до умов якого, на дату укладання цього додаткового договору розмір боргових зобовязань забезпечених порукою становить 154\~102,32 доларів США. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Судом встановлено, що договором поруки №SR-202/039/2008 від 04.04.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] певний строк поруки не передбачений. У звязку з тим, що [PERSON] не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, банком на підставі п.1.9 частини №2 кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі (152\~071, 11 долар США залишок заборгованості за кредитом та 7\~086,62 доларів США сума процентів за користування кредитом). Так, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило [PERSON] вимогу вих.№1002 від 20.01.2014 року про погашення зазначеної заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.84). Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 30 днів з моменту надісланих банком повідомлень письмової вимоги про усунення порушень. Таким чином, змінивши дату основного зобовязання, а саме 20.02.2014 року, позивач не звернувся до поручителя із відповідним позовом у судовому порядку протягом шести місяців, а подав позов лише 13.10.2014 року. Враховуючи вимоги ч.4 ст.559 ЦК України, на думку суду, строк дії поруки припинився 20.08.2014 року, тобто після спливу 6 місяців протягом якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» могло звернутися до [PERSON] у судовому порядку. Крім того, аналіз змін у графік щомісячних платежів, встановлений умовами додаткового договору №5 від 04.03.2010 року до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, свідчить про суттєві зміни строків та сум щомісячних платежів, встановлених у графіку, передбаченого умовами додаткового договору №1 від 05.02.2009 року. Так, якщо у графіку до додаткового договору № 1 з 05.02.2010 року і до 05.07.2018 року позичальнику необхідно було щомісячно сплачувати суму у розмірі 2\~123,91 долара США, то графіком платежів додаткового договору № 5 з 14.01.2010 року і до повної сплати заборгованості встановлено щомісячну оплату у розмірі 2\~179,90 доларів США. Разом із тим, представником позивача до суду не було надано додаткового договору до договору поруки №SR-202/039/2008 від 04.04.2008 року, який би свідчив про обізнаність поручителя [PERSON] про зазначені зміни. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Враховуючи, що додатковим договором №5 від 04.03.2010 року до кредитного договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року, банк збільшив суму щомісячних платежів з 14.01.2010 року на 55,99 доларів США без згоди поручителя, тому на думку суду, підстави для покладання відповідальності на [PERSON] за невиконання позичальником своїх зобовязань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутні, оскільки порука припинилася. Таким чином, суд вважає, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню, тобто стягнення заборгованості по кредитному договору №ML-202/039/2008 від 04.04.2008 року лише з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В звязку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 1 446,25 гривень (сума задоволених позовних вимог складає 6\~706\~362,64 грн., що є 39,58% від усіх заявлених вимог позивача (6\~706\~362,64Х100:16 945723,81). Відповідно, 1\~446,25 грн. складає 39,58% від усіх судових витрат позивача 3654Х39,58:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial