Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

13 грудня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до Веселинівського районного суду з заявою про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. У заяві посилається на те, що 21 липня 2016 року в смт. Веселинове померла [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку площею 2,07 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 565722, виданого 22 серпня 2002 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 251. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому вказану земельну ділянку. Спадщину після смерті [PERSON] він прийняв шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може, у звязку з тим, що в державному акті на право власності на землю по батькові власника земельної ділянки зазначено «Корніївна», а згідно свідоцтва про смерть «Корнилівна». В звязку з цим, він звернувся до суду та просить встановити факт належності [PERSON] державного акта виданого на імя [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав повністю. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в заяві. Суд заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2016 року в смт. Веселинове Миколаївської області померла [PERSON], смерть якої була зареєстрована 21 липня 2016 року Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 67. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 256932, виданим повторно 14 квітня 2017 року Веселинівським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Матеріалами спадкової справи № 2/2017 встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 26 вересня 2002 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 896. Зазначеним заповітом [PERSON] заповіла заявнику [PERSON] земельну ділянку площею 2,07 га, що розташована на території Ставківської сільської ради Веселинівської району, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 565722, виданого Веселинівською райдержадміністрацією 22 серпня 2002 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 251. Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що заявник прийняв спадщину за заповітом подавши до Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2017 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через те, що в державному акті на право приватної власності на землю зазначено по батькові власника «Корніївна», в заповіті по батькові заповідача зазначено «Корніївна», а згідно свідоцтва про смерть імя спадкодавця «Корнилівна», що ставить під сумнів факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві. Через наявні розбіжності в написані прізвища в державному акті та свідоцтві про смерть заявник не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження серії ІІ-УР № 132405 дані спадкодавця зазначені російською мовою «Павлючук Евгения Корниловна» Згідно копії свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР № 334393, виданим 16 липня 1960 року Веселинівським відділом ДРАЦС [PERSON] (дані зазначені російською мовою) уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. 11 вересня 1996 року Веселинівським РВ УМВС України видано паспорт громадянина України серії ЕО № 188361 на імя [PERSON]. 18 червня 2002 року Доманівською міжрайонною державною податковою інспекцією видано карту фізичної особи платника податків на імя [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом АЕР № 819951, виданого 21 червня 2002 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 611, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/3 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. 22 серпня 2002 року Веселинівською райдержадміністрацією на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 565722. За таких обставин аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт належності [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю є доведеним, а заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 263-265, 293-294, 315 ЦПК України, суд -

Outcome: approved