overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14 травня 1988 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, відсутність розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 14.05.1988 року зареєстрували шлюб у м. Суми відділі ЗАЦС міськвиконкому, актовий запис № 838, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 9). Сторони мають повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати судовий збір у розмірі 640,00 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20 серпня 2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, він постійно проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги. Сімейні стосунки припинилися, сумісне господарство не ведеться, шлюб фактично розпався. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем, взятим нею у шлюбі. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 071667 від 20 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ФП № 173339 від 15 жовтня 2012 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Сімейні стосунки не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та висловила бажання після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 149. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 107956. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], який народився 28 лютого 2015 року. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні копією свідоцтва про народження дитини серії І-ФП №224373. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1000 грн. Посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в період якого народила дочку. Батьком дитини є відповідач. Дочка знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач позов визнав повністю, пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме [INFO] позивачка народила дочку [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] Сторони спільно не проживають. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Дані факти підтверджуються поясненнями сторін, даними паспортів позивачки та відповідача, свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї і ніким не оспорюються. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього на користь [PERSON], суд, відповідно до вимог ст.ст. 182, 184 СК України, визначає в твердій грошовій сумі, а саме 1000 грн. щомісячно. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, що сторони є працездатними, працюють, інших утриманців не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 10 вересня 2014 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що у даному шлюбі в них немає дітей. В кінці 2015 року їх відносини з відповідачем значно погіршилися. Вони перестали розуміти один одного, [PERSON] став зовсім іншою людиною, перестав рахуватися з нею, її поглядами на життя та сімейні цінності. Відповідач перестав матеріально забезпечувати сім'ю, крім того, почав створювати боргові зобов'язання. З цього приводу у них почали виникати сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними подружніх відносин. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам, тому вона вирішила звернутися в суд. В судове засідання, яке було призначено на 30 серпня 2017 року о 09.30 год., позивач [PERSON] не з'явилася. Однак, на адресу суду поступила від неї заява з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 30 серпня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

14 липня 2017 року до суду заявлено цей позов, в якому [PERSON] вимагала щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, з огляду на невиконання відповідачем добровільно свого обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, працює в охоронником в Товаристві з обмеженою відповідальністю ТАК-Агро. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обовязку по утриманню неповнолітньої дочки, чим порушує її майнові права, то на користь позивача з нього необхідно стягувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

14 липня 2017 року до суду заявлено цей позов, в якому [PERSON] вимагала щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь кошти на додаткові витрати на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно рентгенографічного обстеження, соматографії, рентгенографії грудного відділу хребта [PERSON] хворіє на S-подібний сколіоз 4 стадії з ознаками прогресування, гіперкіфоз, гіперлордоз, що свідчить про необхідність її лікування та спеціальний медичний догляд (а.с. 7-10). Зазначені правовідносини регулюються: -ч. 1 ст.185 Сімейного кодексу України, відповідно до якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). -ч.2 ст.185 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки відповідач не бере участь у додаткових витратах на неповнолітню дитину, чим порушує її майнові права, то на користь позивача з нього необхідно стягувати додаткові витрати на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

14 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.09.1996 року. Від даного шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.09.1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №161288 від 20.05.2017 року, актовий запис №1394. Від даного шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з вересня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згоден, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

14 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття дітьми, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Аліменти просить стягувати у твердій грошовій сумі, оскільки їй відомо, що відповідач не отримає регулярного офіційного доходу, що не дає можливості визначити розмір частку від його заробітку. В судове засідання позивач не зявилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи не надав. Згідно ч.1, ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Із свідоцтва про народження (а.с. 5,6) вбачається, що [PERSON], являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі стягуються, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В позовній заяві позивачка зазначила про те, що відповідач не отримає регулярного офіційного доходу, що не дає можливості визначити розмір частку від його заробітку. Відповідач не надав суду доказів офіційного працевлаштування, та отримання постійного доходу. Тому суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей, вважає за можливе застосувати ст.184 СК України, та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в сумі 3000 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст. 180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

14 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року, актовий запис № 2, від спільного проживання мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. З 15 лютого 2017 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння, ревнощі з боку відповідача. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати їх шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватись шлюбним прізвищем, а також стягнути з відповідача витрати повязані зі сплатою судового збору. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с. 25). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 22 листопада 2003 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає з позивачкою, що не заперечувалось відповідачем. З 15 лютого 2017 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки, тощо. Спору про спільне майно між сторонами не встановлено. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить їх інтересам, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у рахунок відшкодування витрат, пов*язаних із сплатою судового збору, слід стягнути 320 грн.

Outcome: approved