Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

12 листопада 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою за адресою [ADDRESS] . Позивачі посилаються на те, що зазначена квартира належить їм на праві власності, у квартирі зареєстрований відповідач, який не є співвласником квартири і фактично в ній не проживає з березня 2017 року. Відповідач має інше житло, виїхав з власної волі, але у добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку. Через бездіяльність відповідача позивачі не можуть вільно розпоряджатися своєю власністю, змушені нести зайві витрати по сплаті комунальних послуг. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою фактичного місця проживання, зазначеною у позовній заяві: [ADDRESS] . Поштове відправлення не було отримано з невідомих причин і повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Таким чином судом були дотримані вимоги частини 6 статті 128 ЦПК України про виклик відповідача у судове засідання за адресою, наданою учасниками справи. Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Доданими до позовної заяви документами підтверджується, що 03 вересня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі видано свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Співвласниками квартири зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частка кожного співвласника 1/4 (а.с.7). 29 березня 2017 року укладено договір дарування, за умовами якого [PERSON] подарував своєму батькові [PERSON] 1/4 частку квартири за адресою [ADDRESS] . Договір посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. , зареєстровано в реєстрі за № 1-652 (а.с.8-9). Згідно з довідкою КП «МІРАЦ» № 8187 від 09 листопада 2020 року за адресою [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 12 листопада 2020 року комісією Філії УК «ОПТІМУС» Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБЦ ОПТІМУС» за участю сусідів складено акт про те, що [PERSON] не мешкає за місцем своєї реєстрації з 2017 року (а.с.10). За змістом статей 317, 319,\~321 Цивільного Кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. З матеріалів цивільної справи видно, що [PERSON] , який не є співвласником квартири за адресою [ADDRESS] , зареєстрований у цій квартирі, але фактично у ній не проживає з 2017 року, подарував належну йому частку квартири батькові, однак не знявся з реєстрації у цій квартирі, чим чинить перешкоди співвласникам у користуванні та розпорядженні своїм майном. Суду не надано відомостей про те, що між позивачами та відповідачем існувала домовленість щодо користування квартирою. Тому суд приходить до висновку про наявність у позивачів права, передбаченого ст.391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог абзацу 2 частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір», кожним позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, що підтверджується квитанціями (а.с.1-3). Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved