overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

14.09.2017 року [PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Відповідач) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги Позивача обґрунтовані тим, що він з 2003 року працює в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України», останніх сім років на посаді палітурника 4-го розряду. 04.09.2017 року Банк Наказом № 569-к звільнив Позивача з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпПУ). Позивач вважає, що його звільнення з посади відбулось з порушенням норм чинного законодавства, а саме: рішення про його звільнення та відповідний наказ виданий всупереч обґрунтованій відмові виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої він є, у наданні згоди на його звільнення; рішення про звільнення Позивача прийняте та відповідний наказ виданий Банком всупереч зобов'язанням, взятим на себе Банком відповідно до норм Колективного договору; звільнення Позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ здійснено всупереч порядку, встановленому ст. 492 КЗпПУ, без персонального попередження не пізніше, ніж за два місяці; звільнення Позивача насправді не обумовлене реальними змінами в організації виробництва і праці Банку. З цих підстав Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 569-к від 04.09.2017 року, поновити його на посаді палітурника 4-го розряду, з урахуванням наданого суду розрахунку стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на його користь 102 118 грн. 31 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення його на роботі. Представник відповідача проти позову заперечував, надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 24.02.2017 року Правлінням Банку було прийнято рішення, оформлене відповідним протоколом засідання Правління Банку № 9, яким, постановлено, зокрема, визнати за доцільне здійснити до 31.12.2017 року зміни в організації виробництва і праці в Головному банку, в тому числі внести зміни до організаційної структури Головного банку, здійснити скорочення штату та чисельності працівників Головного банку та філій, а саме: скоротити окремі посади у Головному банку, зокрема, палітурника документів 4-го розряду відомчого архіву Управління справами (1 посаду). 23.05.2017 року Банком було видано Наказ № 217 «Про зміни в організації виробництва і праці в окремих самостійних структурних підрозділах Головного банку», яким, зокрема, затверджено нову структуру Управління справами, внесено зміни до штатного розпису Головного банку, із якого виключено, зокрема, посаду палітурника 4-го розряду. За таких обставин Відповідач вважав, що звільнення Позивача відбулось у відповідності до норм п. 1 ст. 40 КЗпПУ, оскільки Банк справді здійснив зміни в організації виробництва і праці, здійснивши скорочення чисельності та штату,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

14.09.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: відсутні фактичні шлюбно - сімейні відносини між подружжям, які б були направлені на взаємне піклування, почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, особливо за позивачем, який є літньою та хворою людиною, що потребує постійної турботи та допомоги; шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, фактичні сімейні відносини припинені вже 5 місяців, проживають окремо; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить його інтересам. Представник позивача надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

14.09.2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 20.08.1978 року Новогригорівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №18, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з серпня 2008 року через псування сімейних відносин, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

14.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис № 355 розірвати, вказуючи, що 27 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. З вересня 2016 року разом не проживають. Від вказаного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу є неможливим, до перемирення вони не дійшли, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду від 27 квітня 2018 року задоволена заява позивача та суд перейшов до заочного розгляду справи. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність позивача, відповідно до наданої заяви, без відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 27 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис № 355. /л.с. 4 / Від вказаного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], яка проживає з нею, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

14.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи на те, що 21.02.2007 року помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 3,04 га. та 2,49 га., розташовані на території [PERSON] сільської ради, право власності посвідчене державними актами на право власності на землю серії ХС №080805, ХС №002316. Вона є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. Пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк у зв»язку з хворобою, що підтверджується довідкою про амбулаторне лікування. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до цивільних правовідносин і регулюються нормами цивільного законодавства: ст.ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 232035 від 23.02.2017 року [PERSON] помер 23.02.2017 року (а.с.6). З копії свідоцтв про народження серії І-КГ№020939 від 07.02.2002 року, серії ІV-УР №840086 від 16.08.1961 року вбачається, що їх матір»ю є [PERSON], тобто вони є брат та сестра (а.с.9-10). Згідно з довідкою [PERSON] сільської ради спадкоємців, що фактично прийняли спадок не має (а.с.14). Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, хвороби (а.с.12). Суд вважає причину пропуску строку поважною відповідно до ст. 1272 ЦК України та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для визначення позивачам додаткового строку, достатнього для подання ними заяв про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

14.09.2017 року позивач звернувся в суд з даним позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.09.2011 року /актовий запис № 05/ Селищенською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В суд позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить дану справу слухати без його участі та без участі його представника. Відповідач[PERSON], будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в порядку ч.6 ст.128 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 1940201900456, в судове засідання не зявилася без пояснення причини неявки. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 30.09.2011 року /актовий запис № 05/ Селищенською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 074263 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10-14). Сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна та місце проживання дитини сторони на сьогодні не мають. Судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем за його клопотанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

14.09.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 07 березня 2003 року, від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просив розірвати шлюб. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 07 березня 2003 року (актовий запис № 373). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

14.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем вели сумісне проживання без реєстрації шлюбу. Сумісне проживання з відповідачем не склалося, майже відразу після народження дитини позивач переїхав проживати до своєї матері [PERSON], дитина [PERSON] з народження мешкає з позивачем. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.02.2017 року, залишено без змін ухвалою ХАС від 29.08.2017 року, місце проживання дитини - [PERSON] визначено разом з батьком [PERSON]. Дитина знаходиться на даний час на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві представник позивача просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти позову не заперечувала. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління 19.09.2007 року, актовий запис № 381, [PERSON], народилась 19.06.2006 року, батьком дитини є [PERSON], матір дитини є - [PERSON]. На даний час дитина проживає разом із батьком - [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідач є працездатною, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей. Дані обставини фактично визнані відповідачем по справі. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. В порядку ст.88 ЦПК України суд з відповідача на користь держави стягує судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

14.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що 25 листопада 2014 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. Вона являлась власником вказаного домоволодіння. Він та його брат [PERSON] являються спадкоємцями після смерті матері. Інших спадкоємців не має. Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори в шестимісячний строк для оформлення належної йому частини спадщини, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Тому, він звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті матері, а саме на 1/2 частину житлового будинку. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує повністю. Відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву згідно якої не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2014 року померла [PERSON] (а.с. 4). Із свідоцтва про право на спадщину від 26.04.2012 року, витягу про державну реєстрацію прав № 34003446 від 03.05.2002 року [PERSON] являлась власником житлового будинку № 9 по вул. Достоєвського в смт. Любашівка Одеської області (а.с. 5, 12). З технічного паспорту видно, що домоволодіння № 9 по вул. Достоєвського в смт. Любашівка Одеської області складається з: житлового будинку, позначеного літерою «А», загальною площею 60.3 кв.м., житловою площею 39.3 кв.м., літньої кухні, позначеної літерою «Б», гаражу, позначеного літерою «В», погребу, позначеного літерою «Г,г», вбиральні, позначеної літерою «Д», двох сараїв, позначених літерами «Е» та «Ж», огорожі, позначеної «№1», 1/2 частина колодязю, позначеної «№І», вартістю 98690 грн. (а.с. 6-10). Із свідоцтва про народження позивача, актових записів про укладення шлюбу та розірвання шлюбу, видно, що [PERSON] являється сином померлої [PERSON], а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України має право на спадщину після її смерті як спадкоємець першої черги (а.с. 25,27,30,31). З листа державного нотаріуса від 18.01.2017 року № 55/01-16 видно, що позивач звернувся для оформлення спадкового майна після смерті матері [PERSON]Г, до нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок йому було відмовлено, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 12). Позивач фактично вступив в управління спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, тому поновлювати строк для прийняття спадщини необхідності не має. Виходячи з наведеного, позивач дійсно має право на 1/2 частину спадкового майна за законом згідно ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги після смерті матері [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

14.09.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 березня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №311. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, ведення господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з 2007 року, з цього часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. Позивач у судове засідання не з'явилася, подав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається за відсутністю позивача та відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 09 березня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON] [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №311, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №152336, яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу подружжя мають доньку [PERSON] Елізабет Осаїбіа, [INFO]. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з 2007 рокуі, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, вищевикладене, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved