Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

13.12.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позов [PERSON] , [PERSON] до Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, в якій позивачі просять суд винести рішення, на підставі якого: 1. Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серія КВ №119058 та серія КВ №119059 від 25.03.2004 р., видані Стрітівською сільською радою Кагарлицького району Київської області [PERSON] на земельні ділянки площею 0,2513 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,4151 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані [ADDRESS] ; 2. Визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2513 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3222287801:01:045:0005, та земельної ділянки площею 0,4151 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222287801:01:045:0006, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви ( а.с., 3 - 5), обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права. [INFO] померла [PERSON] , яка проживала у власному житловому будинку в [ADDRESS] , який входить до складу її спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право па спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя, [PERSON] заповіт на своє майно, в тому числі вищезазначений житловий будинок, не складала. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців за законом першої черги залишились троє дітей, а саме [PERSON] , [PERSON] (далі-Позивачі) та [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не залишилось. Позивачі та [PERSON] прийняли спадщину шляхом звернення до державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини матері [PERSON] . У зв`язку з прийняттям спадщини [PERSON] державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори було видано Позивачам та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких Позивачі та [PERSON] . кожний успадкували по 1/3 частині житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] . На даний час Позивачі звернулись до Стрітівської сільської ради для отримання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документа на право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,60 га. Однак, Позивачі дізнались, що вищезазначена земельна ділянка біля спадкового житлового будинку, яка належала [PERSON] та перебувала у її користуванні згідно запису у Земельно-шнурової книги, була передана згідно рішення Стрітівської сільської ради від 25.12.2003 р. [PERSON] . Зокрема, [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,2513 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,4151 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі рішення Стрітівської сільської ради від 25.12.2003 р. [PERSON] було отримано державні акти на право власності на земельні ділянки серія КВ №119058 та серія КВ №119059 від 25.03.2004 р. З підстав зазначених нижче рішення сільської ради про передачу земельної ділянки та державні акти на право власності на земельні ділянки виданий на ім`я [PERSON] були видані незаконно та порушують права Позивачів. [INFO] [PERSON] померла. Після [PERSON] спадщину, в тому числі і вищезазначені земельні ділянки, прийняв [PERSON] , який на даний час в 2018 році також помер. Після [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] . Згідно ч. ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та па умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Як було зазначено вище, Позивачі та [PERSON] успадкували житловий будинок, а тому відповідно до вказаних норм Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України, до них перейшло право на земельну ділянку біля житлового будинку, а саме земельна ділянка площею 0,2513 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,4151 га для ведення особистого селянського господарства. Тому, Стрітівська сільська рада не мала права приймати рішення про передачу у власність земельної ділянки та видавати державні акти лише [PERSON] , оскільки право на земельну ділянку перейшло до як до [PERSON] так і до Позивача. Враховуючи те, що спірна земельна ділянка, що знаходиться під та біля житлового будинку за адресою [ADDRESS] перебувала у користуванні спадкодавця, а після смерті перейшла до Позивачів та [PERSON] , рішення Стрітівської сільської ради про передачу земельної [PERSON] прийнято з порушенням вимог закону та порушенням прав Позивачів, тому відповідно до вищезазначених норм ст. 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 21, 393 Цивільного кодексу України, роз`яснень Верховного суду України викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004р., з метою захисту порушених прав Позивачів, необхідно визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серія КВ №119058 та серія КВ №119059 від 25.03.2004 р. Видача вказаного державного акту лише [PERSON] порушує права Позивачів та за наявності державних актів, позбавляє можливості отримати у власність частину земельної ділянки, яка залишилась після [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved