Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

14.06.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Із позову вбачається, що з 15.03.2003 року позивачка перебуває з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивачки та проживають разом з нею, а відповідач добровільно не допомагає дітям. З січня 2017 року відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 14.06.2017 року й до досягнення донькою [PERSON] повноліття, та в подальшому у розмірі ? частини до повноліття сина [PERSON]. У судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 15.03.2003 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21) Як вбачається з копії свідоцтв про народження дітей у позивача та відповідача від шлюбу народилися донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], 05 липня 2014 року, батьком дітей є відповідач [PERSON] (а.с. 8,9). Згідно довідки від 14.06.2017 року, виданої КП «СЕЗ», [PERSON] зареєстрована разом з дітьми за адресою: м. Краматорськ, вул. Героїв України, 25-63. (а.с. 10) Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України й ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2017 року й до досягнення старшою дитиною повноліття визнав. Згідно приписів ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2017 року й до досягнення старшою дитиною повноліття підлягають задоволенню. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00коп.

Outcome: approved