Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

14 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 16 лютого 2013 року був укладений шлюб між нею та [PERSON], що підверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 16 лютого 2013 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 158. [INFO] року народився їх спільний син [PERSON]. Сімейне життя, з відповідачем у них погіршилося після народження дитини, відповідач часто зловживав алкогольними напоями, працював, але не забезпечував матеріально сім'ю. У вересні 2017 року відповідач прийшов додому сильно п'яний, після цього позивач вигнала його із хати і після цього часу вони проживають окремо. Відповідач не приймає жодних мір до примирення із того часу не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у вихованні та забезпеченні сина, тому вона вирішила звернутися до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили, що син [PERSON] знаходиться на її утриманні, відповідач участі в утриманні дитини не бере, позов просили задовольнити, проти винесення в справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2013 року був укладений шлюб між нею та [PERSON]. [INFO] року в цьому шлюбі народився їх спільний син [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 18.03.2015 року. Вони з вересня 2017 року проживають окремо і з того часу відповідач у вихованні, забезпеченні дитини участі не бере. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 14.02.2018 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави за позовну вимогу щодо стягнення аліментів - судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved