Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] , [INFO] , її батько. На даний час, позивач навчається на першому курсі денної бюджетної форми навчання у Педагогічному коледжі Львівського національного університету імені Івана Франка, згідно навчального плану термін навчання закінчується в червні 2020 року, про що свідчить довідка із навчального закладу. Відповідач сплачував аліменти на її утримання до вісімнадцятиліття. Відповідач, на даний час, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства, він зобов`язаний це робити. У зв`язку з тим, що позивач навчається у Педагогічному коледжі Львівського національного університету імені Івана Франка, на денній бюджетній формі навчання, їй необхідні кошти на проїзд, на навчання, проживання, оскільки винаймає житло, одяг, харчування, підручники, тощо, що й зумовило її звернутися до суду, а відповідач працездатний, не хворіє, інших дітей на утриманні у нього немає, а тому може матеріально утримувати позивача. З метою досудового врегулювання вказаного спору позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою добровільної сплати відповідної суми на її утримання, оскільки продовжує навчання, але останній на них ніяк не реагує по даний час. Тому вона змушена звертатися із даним позовом до суду. Просить стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на її користь на її утримання, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. з дня подачі заяви і до закінчення нею навчання, тобто до червня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивач. Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав та в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.11). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 02.04.2001 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.5). Згідно довідки №385 від 06.03.2019 року, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка, [PERSON] , є студенткою першого курсу денної бюджетної форми навчання Педагогічного коледжу Львівського національного університету імені Івана Франка. Закінчує навчання в червні 2020 року (а.с.6). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За правилами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже в розумінні ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, покладено на обох батьків. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача 14 березня 2019 року, а повноліття досягнула 10 березня 2019 року, суд приходить до висновку, що аліменти на час її навчання підлягають стягненню з моменту звернення до суду з відповідним позовом, тобто з 14 березня 2019 року. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дочка навчається і потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на її утримання, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову в суд, до закінчення дочкою навчання, буде відповідати інтересам дочки, обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати. Керуючи ст.ст.12,13,81,141,247,258-259,263-265,279,280,282,430 ЦПК України та ст.ст.182,199,200 Сімейного кодексу України, суд, -

Outcome: approved