Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

13 січня 2015 року позивач звернулась з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, з дня звернення до суду до закінчення донькою навчання або досягнення 23 років або до зміни матеріального становища сторін. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком її сина - [PERSON] На даний час допомоги в утримання сина не надає. Син навчається на 3 курсі Новомосковського технікуму Національної металургійної академії України денної форми навчання. Термін навчання - до 30 червня 2016 року. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO] /а.с. 6,7/, який станом на час розгляду справи постійно проживає разом із позивачем та не досяг двадцятитрирічного віку /а.с.3, 4/. У відповідності до довідки Новомосковського технікуму Національної металургійної академії України № 136 від 29 грудня 2014 року, [PERSON] є студентом 3 курсу денної форми навчання, навчається на бюджетній основі. Термін навчання - до 30 червня 2016 року /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач вказує, а відповідачем не спростовано, що відповідач працездатний, не є інвалідом та спроможний надавати допомогу на утримання дитини. Доказів того, що [PERSON], навчаючись на денній формі навчання має сталий заробіток та соціально-побутові умови, за яких би він не потребував допомоги суду також не надано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про наявність підстав для стягнення аліментів обґрунтовані і підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує відсутність доказів на підтвердження отримання відповідачем частини доходів в натурі, утримання інших дітей, або непрацездатних осіб, негативного стану здоров`я відповідача, внаслідок чого, урахуванням вимог ст.ст.182, 183 СК України, вважає за необхідне визначити розмір аліментів в частині від заробітку (доходу) в розмірі ? частини. Позов пред'явлено 13 січня 2015 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти саме з цієї дати та до закінчення навчання дитиною, але не більше ніж до досягнення двадцятитрирічного віку, відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення до зміни матеріального стану. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial