Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

13 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2021 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження. Заявник у своїй заяві посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 1990 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальної конторою, він є власником будинку [ADDRESS] . Також на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013176, виданого 02 липня 1998 року і зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0667 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, в державному акті його ім`я було вказано як « [PERSON] », хоча за паспортними даними він є [PERSON] . Внаслідок різності написання прізвища заявника в державному акті на право приватної власності на землю і паспорті на теперішній час виникла невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника, та правовстановлюючим документом, який було видано на його ім`я. Заявник у своїй заяві просив суд встановити факт належності йому державного акта на право приватної власності на землю ДП Д*№ 013176, виданого 02 липня 1998 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 013176. Заявник у своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити. Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради при задоволення заяви не заперечував, просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013176, виданого 02 липня 1998 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 013176, право власності на земельну ділянку площею 0,0667 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за заявником (а.с. 6). У державному акті на право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013176, виданого 02 липня 1998 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 013176, прізвище власника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 6). Разом з тим, в паспорті заявника його прізвище вказано як « [PERSON] » (а.с. 10). Різність написання прізвища заявника в державному акті та паспорті на теперішній час перешкоджає йому у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою. Із зазначеного вбачається, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ДП Д*№ 013176, виданого 02 липня 1998 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 013176, прізвище заявника замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] », тому на теперішній час заявник не має змоги розпорядитися належною йому власністю. На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З копії паспорта заявника вбачається, що його прізвище є « [PERSON] », а не « [PERSON] », за життя йому видавалися офіційні документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, технічна документація на земельну ділянку, інші документи (а.с. 8, 10, 11). За таких обставин суд вважає, що оскільки всі інші дані в паспорті та державному акті, який було видано заявникові, повністю співпадають, то заява підлягає задоволенню, а факт належності [PERSON] державного акту, виданого на ім`я [PERSON] , встановленню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 454 гривень 00 коп. (а.с. 1), який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved