Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

13 лютого 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій вказала, що її бабуся, [PERSON], померла 31 серпня 2014 року. Після смерті бабуся залишила заповіт, який склала 18 червня 2014 року в Гюнівській сільській раді Приморського району Запорізької області. Відповідно до зазначеного заповіту, померла заповіла позивачу усе своє майно, що належало їй на момент смерті. Отже строк для прийняття спадщини закінчився 28 лютого 2015 року. З 14 травня 2014 року по 28 лютого 2015 року та з 24 лютого 2015 року по 28 грудня 2016 року позивач знаходилася за кордоном. Тобто в день складання заповіту, в день смерті бабусі та в період, встановлений законом для прийняття спадщини, вона знаходилася закордоном за резидентськими та студентськими візами та відповідно не знала і не могла знати про існування заповіту і про те, що має право на спадкування усього майна померлої за заповітом. Про існування заповіту дізналася на початку 2017 року, коли приїхала до знайомих в с. Зелений Гай, Більмацького району, Запорізької області. Вважає зазначені причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, а поновлення своїх спадкових прав вважає можливим виключно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON], не з'явилися, подали до суду відповідні заяви в яких зазначають, що обставини викладені в позові та позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON], про час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином (згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України), про що свідчать поштові повідомлення, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позову, в якій визнає обставини викладені в позові та позовні вимоги у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, а справу просить розглянути за її відсутності. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169,224 ЦПК України, за письмової згоди позивача, ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши позов та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON], померла 31 серпня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, яке долучена до матеріалів цивільної справи. У зв'язку з її смертю відкрилася спадщина. Для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України, встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Отже строк для прийняття спадщини закінчився 28 лютого 2015 року. Після смерті заповідач [PERSON] залишила заповіт, який склала 18 червня 2014 року в Гюнівській сільській раді Приморського району Запорізької області. Відповідно до зазначеного заповіту, померла заповіла своїй онуці, [PERSON] усе своє майно, що належало їй на момент смерті. Відповідно до п.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлена поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини з боку позивача у зв'язку з тим, що вона з 14 травня 2014 року по 28 лютого 2015 року та з 24 лютого 2015 року по28 грудня 2016 року знаходилася за кордоном. Тобто в день складання заповіту, в день смерті бабусі та в період, встановлений законом для прийняття спадщини, позивач знаходилася за кордоном, не знала і не могла знати про існування заповіту і про те, що має право на спадкування усього майна померлої за заповітом, який додається. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.13 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Таким чином, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до обґрунтованості позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів порівну на користь позивача понесені нею судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень та на сплату судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень, що узгоджується зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved