Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

13 серпня 2015 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 26 липня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON], як позичальником був укладений кредитний договір № 1979/13. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві [PERSON] кредитні кошти у сумі \~15096 грн. 00 коп., строком на 30 місяців починаючи з 26 липня 2013 року по 25 січня 2016 року, а відповідач [PERSON] зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Кредит мав бути повернутий відповідачем [PERSON] у строк до 25 січня 2016 року. Проте, відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору. Порушення виявилося в тому, що відповідач [PERSON] несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування. Неодноразово позивачем на адресу відповідачів направлялися листи з вимогами погасити заборгованість за кредитним договором, однак зобовязання не виконувалися. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від солідарних боржників сплатити заборгованість по кредитному договору в розмірі 19535 грн. 92 коп., з яких: 8784 грн. 34 коп. залишок по кредиту (6311 грн. 66 коп. фактично внесено платежів); 10751 грн. 58 коп. проценти нараховані за прострочення платежів (3502 грн. 93 коп. - проценти за користування кредитом, 7248 грн. 65 коп. процент (плата) за користування кредитом за прострочення заборгованості за кредитом) та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала уточнені позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві - [PERSON] кредитні кошти у сумі \~15096 грн. 00 коп., строком на 30 місяців починаючи з 26 липня 2013 року по 25 січня 2016 року, а відповідач [PERSON] зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору ( а. с. 4-5). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1979/13 від 26 липня 2013 року, станом на 25 липня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 19535 грн. 92 коп., з яких: 8784 грн. 34 коп. залишок по кредиту; 10751 грн. 58 коп. проценти нараховані за прострочення платежів (3502 грн. 93 коп. - проценти за користування кредитом, 7248 грн. 65 коп. процент (плата) за користування кредитом за прострочення заборгованості за кредитом) (а. с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як вбачається із умов п. 4.4 кредитного договору укладеного між сторонами, що процент (плата), яка нараховується за порушення боржником зобов'язання є неустойкою у розумінні ч. 1 ст. 549 ЦК України. У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд приймає до уваги всі обставини справи в їх сукупності, а саме явна невідповідність наслідків порушення зобовязання, принципи розумності та справедливості, вважає можливим визначити розмір, який підлягає стягненню неустойки (проценту, плати) в сумі 1 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача в частині задоволеної вимоги. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконувала належним чином зобовязань за кредитним договором, враховуючи сплату відповідачем [PERSON] частини боргу, позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial