Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем до 05.06.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за його ініціативою рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 05.12.2013 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки він є працездатним, працює без оформлення трудового договору й отримує заробітню платню, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини позивач виконує самостійно. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 05.12.2013 року, що підтверджується рішенням Романівського районного суду Житомирської області у цивільній справі № 290/1510/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області від 13.11.2012 року (а.с. 6), та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області від 15.07.2004 року (а.с. 7). Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою № 320 від 11.07.2014 року, виданою Ягодинською сільською радою Романівського району Житомирської області (а.с. 9). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 2, 3 статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи повне визнання відповідачем позовних вимог та наявність у відповідача обов'язків утримувати дітей до їх повноліття, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved