Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

14.02.2017 року представник ПАТ КБ ПРИВАТБАНК [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором від 11.01.2013 року у розмірі 29669 гривень 98 копійок, а також судовий збір в сумі 1600 гривень, мотивуючи тим, що відповідач зобовязання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Як видно з копії паспорта відповідачки [PERSON] серії ЕР № 432759, відповідачка зареєстрована в [INFO], куди судом направлялись судові повістки, а тому вона вважається такою, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 січня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством [PERSON] ПРИВАТБАНК (правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] ПРИВАТБАНК) та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка умов кредитного договору не виконала, оскільки станом на 31 грудня 2016 року має прострочену заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості за договором від 11.01.2013 року, становить 29669 гривень 98 копійок. Таким чином встановлено, що боржник порушив зобовязання за кредитним договором. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За такими обставинами, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 29669 гривень 98 копійок обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені письмовими доказами в сумі 1600 гривень.

Outcome: approved