overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

12 січня 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 16267,81 грн., заборгованність за кредитом 1209,43 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 10807,53 грн, заборгованність за пенею та комісією 3000,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 750,85 грн., всього загальна сума забогованості склала 16267,81 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 січня 2009 року в розмірі 16267,81 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12 січня 2009 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4200,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 16267,81 грн., заборгованність за кредитом 1209,43 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 10807,53 грн, заборгованність за пенею та комісією 3000,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 750,85 грн., всього загальна сума заборгованості склала 16267,81 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

12 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 05. У шлюбі народилися дитина: син [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, на шляхи вирішення побутових проблем. Між подружжям часто виникали конфлікти, сварки, що призвело до їх відчуження, втрати почуття взаємної любові та поваги один до одного. З січня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження сімї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище - Шамраєнко. У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, судові витрати залишити за нею. Відповідач також у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 2015 р. сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дитини подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

12 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №60. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 09 червня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Дружина втратила почуття взаємної поваги та любові. Шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'я є неможливим. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім того, позивачка вказала, що шлюб між нею та відповідачем фактично розпався в кінці листопада 2014 року, з цього часу сторони проживають окремо. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 60. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги останньої є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

12 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1984р.н., який мешкає за адресою: м. [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.01.2014р. о 00 год. 02 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.01.2014р. о 00 год. 02 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР з МСЧ № 56. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого виявлена психомоторне збудження, та безпорадність. Приблизно орієнтований в місці, не знає поточного часу. Настрій нестійкий, агресивний, злобний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - Психічні розлади поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин та алкоголю. Стан відміни з делірієм та судомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON], в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їх син, [PERSON], досяг повноліття та на даний час навчається на 4 курсі, денного відділення, Слов'янського енергобудівного технікуму 1-2 рівня акредитації, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач є батьком дитини та може таку допомогу надавати. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до 30.06.2015 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З довідки від 12.01.2015 року № 325, вбачається, що [PERSON] є студентом 4 курсу, денного відділення, Слов'янського енергобудівного технікуму 1-2 рівня акредитації. Строк закінчення учбового закладу 30.06.2015 року. (а.с. 3). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що позивач є студентом 4 курсу денного відділення, Слов'янського енергобудівного технікуму 1-2 рівня акредитації, позбавлений можливості матеріально забезпечувати себе, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача можливо стягувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 12 січня 2015 року і до 30.06.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись в позовній заяві на те, що вона уклала з відповідачем 19 жовтня 2014 року письмовий договір купівлі-продажу житлової квартири, яка розташована за адресою в [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON] З відповідачем було договорено, що позивач сплачує 30000,00 грн. в рахунок вартості спірної квартири, а відповідач в свою чергу отримує необхідні документи для оформлення угоди у нотаріуса і вони посвідчують правочин, відповідно до договору купівлі-продажу, нотаріально. Також, відповідач передав їй всі документи на квартиру, яка за умовами договору переходить у власність позивача з моменту укладання договору купівлі-продажу. Відповідач має намір виїхати на постійне місце мешкання до іншої країни, то у встановленому законом порядок оформити договір купівлі-продажу, не було виконано. Просить визнати договір купівлі-продаж житлової квартири, розташованої за адресою в [ADDRESS], укладений 19 жовтня 2014 року, між позивачем та відповідачем, дійсними, та визнати на вказану квартиру право власності за позивачем. Позивач, відповідач, в судове засідання не з'явились, позивач надав заяву, де підтримав позовні вимоги, просить розглянути справу в її відсутність, відповідач надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ДП «Донецька залізниця» «Станція Іловайськ» , треті особи - Донецьке обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 10 січня 1996 року по теперішній час він працює на ДП «Донецька залізниця» «Станція Іловайськ» складачем поїздів. З 02 червня 2014 року по 17 вересня 2014 року він тривало хворів та знаходився на лікарняному. За листами непрацездатності бухгалтерією ДП «Донецька залізниця» «Станція Іловайськ» йому була нарахована допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання в розмірі 17928,07 гривень, з яких 1047,55 гривень - за рахунок підприємства, а 16880,52 гривень - за рахунок Фонду соціального страхування. Відповідно до наданої йому довідки № 659-04-184, виданої ДП «Донецька залізниця» «Станція Іловайськ» від 25 листопада 2014 року заборгованість з допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання за листами непрацездатності складає 14061,50 гривень, які до теперішнього часу йому не сплачені. Він неодноразово звертався до керівництва ДП «Донецька залізниця» «Станція Іловайськ» щодо виплати йому нарахованої допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання, проте йому повідомили, що підприємство сплатило лікарняні за перші 5 днів, а решта періоду непрацездатності оплачується за рахунок Фонду соціального страхування, проте коштів від Фонду на сплату лікарняних не надходило. ДП «Донецька залізниця» «Станція Іловайськ» надала заявку відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на оплату йому допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання в розмірі 14061,50 гривень, проте до теперішнього часу йому безпідставно не здійснили оплату лікарняних. Вважає, що неправомірними діями відповідача його було позбавлено матеріального забезпечення, він був позбавлений коштів для забезпечення лікування, що призвело до докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення його законних прав призвели у свою чергу до певних моральних страждань, які повинні бути компенсовані. Просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності у розмірі 14061,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Представник відповідача у судове засідання жодного разу не з'явився без поважної причини, хоча про місце, дату й час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать відправлені телефонограми.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку (а.с.12). З'ясувавши позицію позивача та дослідивши обставини справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків. 19 січня 2015 року Любарський районний суд своїм рішенням позов задовольнив, однак при складанні рішення судом не вирішено питання судових витрат. В зв'язку з цим виникла необхідність у прийнятті додаткового рішення. Сторони на розгляд справи до суду не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені та не повідомили суд про причини неявки. Відповідно ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Оскільки вказане рішення суду винесено на користь позивача, то суд стягує з відповідача 243,60 грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 22 січня 2006 року між ним та відповідачкою у Паланській сільській раді Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 1. Позов [PERSON] обґрунтував наступним. 22 січня 2006 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою у справі. Від спільного проживання разом у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Шлюб у сторін перший. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного. Позивач вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] при зверненні до суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 27 квітня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться у неї на вихованні. У листопаді 2014 року шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення з позивачкою вважає неможливим. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 27 квітня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ясинуватського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на вихованні у позивача [PERSON] У листопаді 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved