Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

14 жовтня 2013 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача , який підтримав в судовому засіданні та просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 3996,50 грн. ( що еквівалентом 500 доларів США за курсом НБУ) , відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн. та судові витрати в сумі 250 грн. Позивач пояснює , що 28 листопада 2012 року він надав в борг [PERSON] 500 доларів США , що еквівалентно 3996 грн. 50 коп. строком до 31 грудня 2013 року на проїзд її брата [PERSON] з Іспанії до України для укладення договору купівлі-продажу належного йому житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] в м. Кілія Одеської області. Зазначені гроші він надав з умовою їх повернення у випадку , якщо між ним та [PERSON] не буде укладено договір купівлі-продажу до 01.01.2013 року. В грудні 2012 року [PERSON] приїхав в Кілію, але укласти договір вони не змогли через відсутність належним чином оформленої згоди дружини [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу будинку , свідоцтва про укладення шлюбу. Через це йому прийшлося відновлювати документи , необхідні для оформлення договору , термін дійсності яких закінчився. Труднощами оформлення документів йому була заподіяна моральна шкода , на відшкодування якої просить стягнути з відповідача 2000 грн. Відповідач та представник з позовом не згодні , та пояснюють, що брат відповідача [PERSON] , який разом із сім'єю проживає в Іспанії , в 2009 році домовився з позивачем [PERSON] купити належний [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в м. Кілія , за 8500 доларів США. Після цього, протягом 2009 та 2010 років [PERSON] повністю сплатив [PERSON] узгоджену ціну , але на той час оформити нотаріально посвідчений договір вони не могли через відсутність у [PERSON] всіх необхідних документів. Тільки в кінці 2012 року [PERSON] повідомив про готовність документів , але на той момент [PERSON] не міг приїхати в Україну через відсутність коштів та в зв'язку із сімейними обставинами та повідомив , що зможе приїхати весною. Тоді [PERSON] передав відповідачу 500 доларів США для того щоб вона передала їх [PERSON] для проїзду. Ці кошти вона через банківські установи передала [PERSON] і той приїхав в Кілія для оформлення договору. Оформити договір [PERSON] та [PERSON] не змогли спочатку через відсутність належним чином оформленої згоди дружини [PERSON], але вона оформила її та терміново передала їм , але на той час державний нотаріус знаходилась на лікарняному і вони не змогли оформити договір. [PERSON] повернувся до Італії , а їй надав довіреність якою уповноважив її укласти від його імені договір купівлі-продажу. Діючи на підставі довіреності , вона в квітні 2013 року уклала з [PERSON] договір купівлі- продажу будинку. Заслухавши пояснения сторін , дослідивши надані сторонами докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов необґрунтованим та таким , що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що в 2009 році [PERSON] та [PERSON] домовились про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу належного [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] в м. Кілія , та узгодили ціну продажу - 8500 доларів США. Протягом 2009 -2010 років [PERSON] повністю сплатив [PERSON] узгоджену ціну, що підтверджується розписками , та вони усно домовилися про укладення нотаріально посвідченого договору після того, як [PERSON] підготує всі необхідні документи. Листом від 27 вересня 2012 року [PERSON] повідомив [PERSON] про можливість його приїзду до Кілії для укладення договору. 28 листопада 2012 року [PERSON] передав [PERSON] 500 доларів США для передання їх [PERSON] на проїзд до м. Кілія , що було нею виконано. Позивачем в судовому засіданні надані оригінали розписки від 28.11.2012 року , згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] 500 доларів США на проїзд брату в м. Кілія для оформлення купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] в м. Кілія. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи , спрямована на набуття , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно доч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як пояснюють сторони, та вбачається зі змісту розписки , [PERSON] передав [PERSON] грошову суму - 500 доларів США не у власність , а для передання їх її брату [PERSON] для забезпечення можливості його приїзду в м. Кілія к місцю укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Свої зобов'язання по передачі грошей брату за зазначеною розпискою [PERSON] виконала в повному обсязі. В розписці немає вказівки на те , що сторона, яка отримала кошти - [PERSON], безумовно зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] під час передання грошової суми мали на меті не виникнення прав та обов'язків як за договором позики , а тільки мету передання грошей іншій особі - [PERSON] з метою забезпечення можливості укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі - продажу будинку. Зазначення в розписці зобов'язання відповідача повернути грошові кошти у випадку, якщо між позивачем та [PERSON] не буде укладено договір купівлі-продажу до кінця 2012 року , суд вважає таким , що не породжує зобов'язань для відповідача [PERSON] , оскільки таке зобов'язання не випливає з прав та обов'язків, передбачених розпискою , відповідач не є стороною договорів , домовленостей , які мали місце між позивачем [PERSON] та [PERSON], які мали намір укласти між собою договір купівлі-продажу будинку, саме від них залежало його укладення. На підставі викладеного , твердження позивача про те, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики , суд вважає безпідставним , а позовну вимогу про стягнення з відповідача грошової суми, еквівалентної 500 доларів США , як боргу за договором позики такою , що не підлягає задоволенню. Позовна вимога про стягнення відшкодування моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про стягнення боргу , на її підтвердження позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач своїми діями заподіяла йому моральну шкоду , а тому вона не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed