Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

14 січня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. дана квартира була приватизована сторонами і перебувала у їх спільній сумісній власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Власниками квартири є позивач, його колишня дружина [PERSON] (на даний час [PERSON]), їх спільна донька [PERSON] (на даний час [PERSON]) та син дружини від першого шлюбу [PERSON] Квартира складається з трьох кімнат. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.10.2015 року за [PERSON] було визнано частку у справі спільної сумісної власності на вказану квартиру в розмірі 1/4 частини. Позивач вказує, що відповідачі, будучі зареєстрованими у спірній квартирі, користуються пільгами по оплаті комунальних послуг, наданими позивачу як учаснику бойових дій. При цьому сам позивач вимушений проживати в іншому місці без реєстрації, і оплачувати комунальні послуги в повному розмірі. Між співвласниками квартири виникають суперечки з приводу користування квартирою, відповідачі вважають всю квартиру своєю, не дозволяють позивачу вселитися і проживати в квартирі, користуватися своїми пільгами по оплаті комунальних послуг. У відсутність позивача та без його згоди відповідач замінили один із замків на вхідних дверях до квартири, та відмовляються надати ключі від нового замка, через що позивач позбавлений можливості потрапити до належної йому квартири. Також позивач зазначає, що відповідачі відмовляють йому у наданні технічного паспорту на квартиру, а для складення нового технічного паспорту йому необхідно потрапити до квартири і забезпечити доступ спеціаліста БТІ. Однак потрапити у квартиру він не може, так як відповідач [PERSON] та її співмешканець не надають йому ключ від нового замка та висловлюють погрози. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем їх проживання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечень проти позову не подавали. В судовому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, подав письмові заперечення, в яких посилався на те, що оскільки за позивачем на зареєстроване право власності на його відповідну частину квартири, то він не набув права власності на частину квартири, то позов про вселення не підлягає задоволенню (а.с.50). Будь-яких інших підстав у запереченні не вказано. Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 травня 1997 року належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5,6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29.10.2015 року за [PERSON] було визнано частку у справі спільної сумісної власності на вказану квартиру в розмірі 1/4 частини (а.с.7-8). Дане рішення набрало законної сили 15.12.2015 року (а.с.8). В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON], який пояснив, що місяців 8-9 назад він разом з [PERSON] зайшли до його квартири, [PERSON] не зміг відкрити двері своїм ключем, тому що один замок був змінений, верхній замок [PERSON] не зміг відкрити. Двері відчинила донька [PERSON] - [PERSON], почала говорити батику: чого прийшов, що тут тобі потрібно, ти тут не живеш, йди звідси. [PERSON] сходив у туалет, і їх відразу ж випровадили з квартири. [PERSON] навіть речі свої не встиг забрати, які хотів взяти. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном. Як встановлено в судовому засіданні, ? частина квартири належить позивачу [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу дійсно чиняться перешкоди у користуванні власністю. Даний факт підтверджується показаннями свідка [PERSON], який є незаінтересованою особою, і був безпосереднім очевидцем подій під час намагань позивача зайти до квартири, та підтвердив наявність неприязних відносин між сторонами. Крім того, факт неприязних стосунків між сторонами, що виникли саме з приводу з приводу перешкод у користуванні спільною власністю, підтверджується висновком про результати розгляду за повідомленням [PERSON], з якого вбачається, що 03.03.2016 року від [PERSON] до чергової частини Сумського відділу поліції надійшло повідомлення про те, що йому не дозволяють вселитись у належну йому на праві спільної власності квартиру, він не можу потрапити до квартири, а співмешканець доньки погрожував йому фізичною розправою та заподіянням тілесних ушкоджень (досліджені матеріали перевірки). Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідачами жодними доказами не спростовано доводи позивача щодо вчинення перешкод у користування квартирою, а саме: що відповідачі змінили замок у вхідних дверях, та не надають ключів позивачу, чим унеможливлюють його вільний доступ до квартири Зважаючи на вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідачами чиняться перешкоди позивачу у вселенні, проживанні та користуванні квартирою. Посилання представника відповідач на ту обставину, що позивач не зареєстрував своє право власності на належну йому частку квартири, а тому позивач не набув права власності на частину квартири - є хибним, і суд не приймає його до уваги, оскільки право спільної сумісної власності на квартиру позивач набув разом з відповідачами ще 20 травня 1997 року, а виділ частки у праві спільної сумісної власності не позбавило позивача права власності на належну йому частку у квартирі. З вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач з поважних причин не може вселитися до будинку, а саме: в зв'язку з поведінкою зокрема відповідача [PERSON], та виниклими неприязними відносинами між ними. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що право позивача як співвласника квартири на проживання в цій квартирі підлягає захисту, а тому позов про вселення та усунення перешкод в користуванні підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, то з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги, в загальній сумі 1102,40 грн., в дольовому порядку в рівних частках, тобто по 367,47 грн. з кожного відповідача,

Outcome: approved