Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [PERSON], яка померла 24.12.1997 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Чуднівська, буд.38, с. Краснопіль, Чуднівського району, Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті [PERSON], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, власником якого вона була. Крім нього спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який помер 17.09.2001 року. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Чуднівської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. У судове засідання сторони не зявились. У тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, у якому позивач одночасно зазначає, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.. Відповідач - Краснопільська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови сільської ради [PERSON], згідно якої Краснопільська сільська рада позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.12.1997 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 078958 вданого 25.12.1997 року (а.с.5) 17.09.2001 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК №359073, виданим 17.09.2001 року (а.с.4) З метою отримання відомостей про реєстрацію спірного житлового будинку за померлою [PERSON], позивач звернувся до Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, і йому було повідомлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Чуднівська, буд.38, с. Краснопіль, Чуднівського району, Житомирської області, не зареєстровані (а.с. 11). Бердичівським МБТІ 07.11.2014 року на даний житловий будинок був виданий технічний паспорт на ім'я [PERSON] (а.с. 12-15). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], була головою двору по вул. Чуднівській, буд.38, с. Краснопіль Чуднівського району Житомирської області згідно виписки з погосподарської книги №5 за 1990-1995 роки, згідно довідки від 28.01.2015 року №49, виданої виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 7). Відповідно до заповіту [PERSON], складеного 21.12.2004 року в с. Краснопіль Чуднівського району Житомирської області, посвідченого секретарем Краснопільської сільської ради Чуднівського району Житомирської області [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №28, спадкодавець [PERSON] заповіла все своє майно, належне їй на день смерті, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що позивач звертався з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Чуднівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв у встановленому законом порядку (а.с. 3). Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на даний будинок, немає. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу УРСР 1963 року,який діяв на момент смерті [PERSON], кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України \~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Чуднівська, буд.38, с. Краснопіль, Чуднівський район, Житомирська область в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 24.грудня 1997 року. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved