Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

14 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 18.03.1998 року в с. Дзюньків, Погребищенського району Вінницької області померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-АМ № 028759, актовий запис № 9, після смерті якої відкрилася спадщина. До спадкового майна входить право на земельну ділянку, площею 1,6056 га, яке посвідчене державним актом серії 1-ВН № 000966, виданим [PERSON] сільською радою Погребищенського району Вінницької області. За життя мати не скористалася своїм правом, передбаченим ст..ст.1233,1234 ЦК України і не залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких обставин, у відповідності до ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом. У встановлений законом шестимісячний строк він подав заяву до державної нотаріальної контори, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, тому що державний акт на право приватної власності на землю був виданий не уповноваженою на те особою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою заяву , в якій просив розгляд справи провести у його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направив заяву №60 від 17.03.2016 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла 18.03.1998 року в с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 6) була власником земельної ділянки площею 1,6056 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що посвідчується Державним актом на право приватної власності серії 1-ВН №000966, виданим [PERSON] сільською радою (а. с.8 ). Позивач, як єдиний спадкоємиць за законом вступив в управління та володіння спадковим майном. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 18.03.1998 року була власником земельної ділянки площею 1,6056 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, Погребищенського району Вінницької області, що посвідчується Державним актом направо приватної власності серії 1-ВН №000966, виданим [PERSON] сільською радою, [PERSON], як єдиний спадкоємиць за законом фактично прийняв та вступив в управління спадковим майном, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на це майно.

Outcome: approved