overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.06.2012 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Родинської міської ради, актовий запис № 18 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 23 червня 2012 року Виконавчим комітетом Родинської міської ради, актовий запис № 18 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2015 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити дівоче прізвище - [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

13 травня 2015 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18 вересня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 341. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачкою припинено з 2015 року, у зв'язку із різними характерами, і на цьому ґрунті в сім'ї виникають сварки. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені з 2015 року, у зв'язку з несумісністю характерів. Позов підтримав, та просив шлюб розірвати. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки припинені з 2015 року у зв'язку з несумісністю характерів. Згодна на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

13 травня 2015 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання, де зазначив, що він є сином [PERSON]. На теперішній час навчається у Маріупольському механіко - металургійному коледжу ДВНЗ « ПДТУ » на 3 - му курсі та потребує матеріальної допомоги. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 25% з усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з часу пред'явлення позову до закінчення навчання. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги зменшив, просив стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини щомісячно на період навчання з усіх видів доходу відповідача. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов визнав, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку(доходів) на час навчання позивача, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є сином відповідача (а.с. 7). Згідно довідки від 23.04.2015 р. № 414 позивач є студентом Маріупольського механіко - металургійного коледжу ДВНЗ « ПДТУ », 3-го курсу денного факультету, термін навчання до 30 червня 2016 року . (а.с. 8). Згідно зі ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, а відповідач у змозі надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з чим зобов'язаний утримувати свого повнолітнього сина до закінчення ним навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, позивача та його матері, та вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходів) щомісячно на час його навчання, за умовою продовження навчання. Оскільки при поданні позовної заяви позивач був звільнений від сплати судових витрат, вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

13 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок за адресою: Київська область, Поліський район, с.Радинка, вул. 8-го Березня, 5 та зобовязати Радинську сільську раду Поліського району Київської області присвоїти вищевказаному житловому будинку окрему адресу. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути втрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

13 травня 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в подальшому уточнивши її, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття доньки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебували в шлюбі, який рішенням суду від 24.10.2014 року розірвано, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. Він здорова, працездатна, офіційно ніде не працює, має нерегулярні доходи, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. Позивач подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи; однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

13 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на малолітню дочку до досягнення дитиною повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 300 грн. щомісячно, посилаючись на те, що сторони остаточно припинили ведення спільного господарства у звязку з різними поглядами на життя та втратою почуття любові та взаємного порозуміння; примирення та відновлення сімї неможливе, шлюб має формальний характер. Відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання її та малолітньої дочки, однак ухиляється від цього. Відповідачем позов визнаний. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 червня 2012 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З серпня 2014 року сторони остаточно припинили ведення спільного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання. З урахуванням матеріального становища відповідача, суд вважає за можливе стягувати з нього 600 грн. аліментів на малолітню дочку [PERSON], [INFO] щомісячно. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини - до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням матеріального становища [PERSON] суд вважає, що стягненню з нього на користь позивача підлягають аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно на дружину до досягнення малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягнення в дохід держави судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

13 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу із [PERSON], що його було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 17 грудня 2010 року за актовим записом № 395. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Також просить про визначення місця проживання дитини із матірю. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що 17 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 395 (а.с. 4). На даний час вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка проживає разом із матірю. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а місце проживання неповнолітньої дитини визначити із матірю. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

13 травня 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що діти проживають разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 29 липня 2000 року сторони перебували в шлюбі, який 30 жовтня 2013 року було розірвано (а.с. 2). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9, 23). Після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, діти проживають разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на його утримання не надає (а.с.4). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дітей. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач працює, але добровільно матеріальну допомогу на їх утримання не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

13 травня 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і по час припинення сином навчання. Сторони в судове засідання не з'явились, позивач та третя особа надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони перебували в шлюбі , який було розірвано 12 січня 2015 року (а.с. 8) . Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 6-7). Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.10). На даний момент їх син навчається у ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» третього атестаційного рівня за професією кухар, кондитер, на денній формі навчання на бюджетній основі з 02 вересня 2013 року по 30 червня 2019 року (а.с.9). [PERSON], як і раніше буде знаходитися на утриманні позивачки, так як у зв'язку з навчанням самостійного заробітку чи іншого доходу не має. Позивачка сама матеріально забезпечувати сина не має можливості, відповідач добровільно допомогу не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України, згідно з якими, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку платника аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно навчається у ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище», у зв'язку з навчанням не працює і потребує матеріальної допомоги. Відповідач зобов'язаний на період навчання надавати йому матеріальну допомогу, так як має задовільний стан здоров'я, має можливість надавати матеріальну допомогу. Обставин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти, судом не встановлено. Позивачка має право на звернення до суду, оскільки син знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів з врахуванням усіх обставин необхідно встановити в розмірі 400 грн. щомісячно. Оскільки відповідач відмовляється добровільно виконувати свій обов'язок, то порушене право сина на отримання матеріальної допомоги від батька підлягає захисту шляхом задоволення позову матері у судовому порядку. В разі припинення навчання право на утримання припиняється. В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

13 травня 2015 року позивач надала до суду позовну заяву, яку надалі вточнила та просить стягнути з [PERSON] на їхню неповнолітню дитину аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини. Відповідачем позов визнаний. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 лютого 2004 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що аліменти з [PERSON] підлягають, оскільки позивачем свої вимоги доведено, відповідачем позов визнаний. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягнення в дохід держави судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

13 травня 2015 року позивач, ПАТ Полтава-банк, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання договору, стягнення заборгованості по договору № ZP01-1722070-0007023 від 06 лютого 2012 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладений договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від ПАБ Полтава-банк. Відповідно до вказаного договору банк відкрив картковий рахунок № 26250172207001, встановлена відклична поновлювальна лінія у розмірі 4000 грн. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % в місяць. Відповідач своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 2382 грн. 69 коп., яка складається із суми кредиту 2015 грн. 51 коп.; відсотки за користування кредитом 367 грн. 18 коп. Позивач просив розірвати договір № ZP01-1722070-0007023 від 06 лютого 2012 року укладений між АБ Полтава-Банк та [PERSON], стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 2382 грн. 69 коп. та витрати по справі. У судове засідання представник позивача ПАТ Полтава-банк не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував про розгляд справи у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача суд ухвалив, розгляди справу у відсутність відповідача, у заочному провадженні. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 06 лютого 2012 року був укладений кредитний договір № ZP01-1722070-0007023. Відповідно до вказаного договору банк відкрив картковий рахунок № 26250172207001, встановлена відклична поновлювальна лінія у розмірі 4000 грн. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % в місяць. Відповідач не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом 2382 грн. 69 коп., яка складається із суми кредиту 2015 грн. 51 коп.; відсотки за користування кредитом 367 грн. 18 коп., і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Умовами кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання умов кредитного договору позивач має право на дострокове розірвання договору. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги майнового характеру, за стягнення заборгованості по кредитному договору, тоді як позивач предявив позовні вимоги про розірвання кредитного договору які також оплачуються судовим збором . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання кредитного договору підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved