Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

12 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати [PERSON], [PERSON] - такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що він є власником квартири [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] - колишня дружина його брата, який помер 06 січня 2013 року, проте ні вона, ні її син в зазначеній квартирі не проживають вже тривалий час та не з'являються в ній, їхніх речей у квартирі немає. Де на даний час проживають зазначені особи, йому не відомо. До того ж, позивач вимушений сплачувати за них комунальні послуги. Оскільки, вищезазначене чинить позивачу перешкоди в користуванні майном, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином засобами масової інформації повідомлена, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Але в попередньому судовому засіданні 10.11.2014 року позов не підтримала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2013 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14) Як вбачається з довідки № 10203 від 30 травня 2014 року, виданої [PERSON] у квартирі [ADDRESS], зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.19). Як було встановлено у судовому засіданні, [PERSON], є колишньою дружиною брата позивача - [PERSON], який помер [INFO], а [PERSON], [INFO], його син. Право на проживання у спірній квартирі відповідачам надавалося померлим братом позивача. [PERSON] та [PERSON] у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] не проживають. Фактичне місце проживання відповідачки та її неповнолітнього сина не відоме. У вищезазначеній квартирі особистих речей [PERSON] та [PERSON] немає, що підтверджується актом від 10 лютого 2014 року (а.с. 18). У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з переходом прав власності на квартиру до позивача перейшло й зобов'язання по утриманню даної квартири та сплаті комунальних послуг. Однак, він не може належним чином розпоряджатися та користуватися належним йому на праві власності майном, оскільки прописка відповідачки з неповнолітнім сином чинить йому перешкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ст. 64 ЖК України. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного суд дійшов висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved