Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

13.08.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, кв. [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником вище вказаної квартири. Позивач, в вищевказаної квартирі не зареєстрований, але там зареєстрована його бабуся, відповідач по справі [PERSON] , 1932 року народження. Однак, відповідач з 15.04.2019 за місцем реєстрації не проживає, вона забрала свої особисті речі та пішла з вказаної квартири, має інше місце проживання, що підтверджується актом про не проживання від 27.07.2020 року. Відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, хоча в ньому не проживає протягом більше ніж один рік, має інше постійне місце проживання. Позивач, як власник вказаної квартири не може повною мірою розпоряджатися належним йому нерухомим майном та вимушений платити за відповідача комунальні платежі. Ухвалою суду від 31.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 28.09.2020 року, розгляд справи відкладено, відповідач, третя особа в судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в судове засідання не з`явився, в наданому до суду клопотанні просив розглядати справу за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.05.2016 року, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] , договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В. Л., зареєстровано в реєстрі за № 524 (а. с. 5-6). Згідно довідки № 9 від 23.07.2020, виданої Криворізькою об`єднаною міською довідково - інформаційною службою «Нова - Ком», за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про не проживання, складеного за підписами свідків (сусідів), посвідченого директором ТОВ «Житлокомцентр» від 27.07.2020 року, за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , не проживає за місцем реєстрації з 15.04.2019 року. Статтею 41 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що позивачами доведено про не проживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причини.

Outcome: approved