Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

13.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу від 13.04.2016 року; стягнути з [PERSON] вартість мікшера (контролеру) Pioneer DJ, модель: DDJ-RX, серійний номер: 63H8K- JAHKE-P3HRG-VNA94-RAE84 у розмірі 26 540,00 грн.; стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 5 000,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що у квітні 2016 року він придбав на інтернет-сайті мікшер (контролер) Pioneer DJ, вартістю 26 540,00 грн. Позивач зазначає, що через декілька днів роботи із придбаним у відповідача товаром, він перестав працювати із невідомих причин. У зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано письмові заперечення на позовну заяву. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13.04.2016 року позивач [PERSON] відповідно до експрес-накладної № 59998030064943 отримав від [PERSON] товар, а саме мікшер (контролер) Pioneer DJ, модель: DDJ-RX, серійний номер: 63H8K- JAHKE-P3HRG-VNA94-RAE84 /а.с. 4/. На підтвердження укладання між сторонами договору купівлі-продажу мікшеру (контролер) Pioneer DJ, модель: DDJ-RX, судом досліджено квитанції на суму 26 540,00 грн. /а.с. 5/. Факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу мікшеру у ході розгляду справи не оспорювався стороною відповідача. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року, оскільки в системі роздрібної торгівлі договір купівлі-продажу, як правило, збігається з його виконанням, на нього відповідно до статей 43, 44 ЦК України не поширюються вимоги щодо обов'язкової письмової форми. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами 13.04.2016 року було укладено договір купівлі-продажу мікшеру (контролер) Pioneer DJ, модель: DDJ-RX, вартість якого становить 26 540,00 грн. Суд зазначає, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, відповідно до ст. 1-1даного Закону, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Згідно зі ст. 1 Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, суд зазначає, не приймає до уваги доводи сторони відповідача стосовного того, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами щодо придбання мікшеру, так як він як продавець товару не являється суб'єктом підприємницької діяльності. Оскільки, вказані доводи спростовуються безпосередньо положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», та суд зазначає, що визначальним є статус споживача, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно акту про відмову у гарантійному обслуговуванні та ремонті № 210411601, складеному ТОВ «Крок-ИИЦ» 21.04.2016 року, мікшер (контролер) Pioneer DJ, модель: DDJ-RX, серійний номер: 63H8K- JAHKE-P3HRG-VNA94-RAE84, вказаний прилад не призначений для продажу на території України, та не підлягає гарантійному обслуговуванню в авторизованих сервісних центрах «Pioneer» у зв'язку із відсутністю у списках офіційно ввезених на територію України /а.с. 6/. Судом також досліджено акт обстеження техніки, складений сервісним центром ППФРОСімпекс, з аналогічним висновком. Судом досліджено письмову вимогу позивача [PERSON], адресовану 26.04.2016 року відповідачу [PERSON], про розірвання договору та повернення коштів за сплачений товар /а.с. 7-8/. Окрім того, згідно із заяви позивача [PERSON] від 27.04.2016 року, з метою перевірки інтернет-магазину, він звертався до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Тернопільській області /а.с. 9-10/. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року, вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону (1023-12 ): 1) такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють; 2) товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред'являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований; 3) вирішуючи питання про заміну товару (в тому числі виготовленого за межами України), суд за відсутності аналогічного товару на час розгляду справи може (залежно від вимог споживача) зобов'язати продавця надати такий же товар після його надходження або - за згодою споживача - інший товар з наявного асортименту з відповідним перерахунком вартості. При неможливості виконати рішення, яким продавця зобов'язано замінити товар на інший, суд може змінити спосіб виконання у порядку, передбаченому ст.366 ЦПК ( 1503-06 ); 4) зазначені у п.1 ст.14 Закону вимоги споживача про застосування заходів захисту не можуть бути задоволені, коли продавець, виготівник (підприємство, яке виконує їх функції) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Таким чином, враховуючи, що придбаний 13.04.2016 року позивачем товар у відповідача не підлягає ремонту з причини «не призначення для продажу на території України», тобто не з вини споживача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору купівлі-прожату та повернення сплаченої за товар грошової суми підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, а також є такими, що засновані на законі. Стосовно позовних вимог [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне. Положеннями п.п. 16, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року роз'яснено, що при визначенні розміру збитків, заподіяних неповерненням (втратою, пошкодженням) майна, суди мають виходити з його роздрібної ціни у торговельних організаціях даної місцевості (з урахуванням зносу) або з оцінки, зробленої самим споживачем чи погодженої сторонами при укладенні договору. При вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей 203-206 ЦК ( 1540-06 ), так і зі спеціальних норм законодавства (статей 263, 271, 326, 337, 341, 347, 403, 410, 412, 419, 420, 422 ЦК ( 1540-06 ), а також з умов укладеного сторонами договору. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження суми майнової шкоди у розмірі 5 000,00 грн. При цьому суд зазначає, що стороною позивача у позовній заяві та у ході розгляду справи не було обґрунтовано якою правовою нормою керувався позивач при пред'явлені даних вимог. У зв'язку із чим суд вважає, що вимоги позивача у даній частині не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» /в редакції від 01.09.2015 року/, ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial