Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

12 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а саме: будинком [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що він на правах власника вищевказаного будинку надав згоду на реєстрацію товариша свого сина [PERSON] . З часу реєстрації відповідач у належному позивачу будинку не проживав, жодних особистих речей [PERSON] в будинку не має. Наразі, реєстрація відповідача у належному позивачу будинку змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послух та ставить позивача у скрутне матеріальне положення. Також між сторонами відсутнє будь-яке спілкування, де фактично проживає відповідач позивачу не відомо, тому вирішити питання в добровільному порядку не має можливості. 15 липня 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження\~ про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 02 вересня 2020 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Разом з цим, завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що за змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280, 284 ЦПК України, з метою забезпечення права відповідача на перегляд. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] /а.с.10-20/ Довідкою Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР та довідкою квартального комітету №11 ШМР про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджується факт реєстрації відповідача [PERSON] по [ADDRESS] ./а.с.26,32/ Також із останньої довідки вбачається, що [PERSON] у вказаному житлі зареєстрований, але не проживає. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У справі судом встановлено, що позивач є власником спірного будинку. На правах власника він надав згоду [PERSON] на реєстрацію в належному йому житлі. Поряд з цим, відповідач з часу реєстрації в будинку [ADDRESS] жодного дня у вказаному житлі не проживав, з власником житла жодним чином не був пов`язаний спільним побутом. За таких обставин суд приходить до\~ висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved