Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

14.01.2020 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 06.02.2020 року за позовом [PERSON] відкрито провадження у цивільної справи № 947/607/20. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Учасникам справи встановлено строк вчинення процесуальних дій. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] надав відзив на позов. У відзиві вказує, що має ІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною з захистом Батьківщини та на даний час визнаний непридатним до військової служби. Відповідач на підставі зазначеного згоден та має на даний час змогу сплачувати аліменти лише у сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім іншого зазначає, що не ухиляється та не має наміру в подальшому ухиляться від виконання обов`язку батька щодо утримання та виховання дітей. Позивач правом надати відповідь на відзив не скористалася, заявивши про підтримання позову. Ухвалою суду від 24.04.2020 року справу призначено до розгляду по суті. В ході розгляду справи суд встановив, що під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [INFO] - син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [INFO] - донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Сторони припинили подружні стосунки без офіційного розірвання шлюбу та проживають окремо. Діти залишилися проживати з матір`ю. Отже, позивач [PERSON] , як особа, з якою проживають діти після фактичного припинення батьками подружніх стосунків, має право на одержання аліментів на дітей. За положеннями статей 141, 155, 180, 181 СК України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] просить присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду й до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , та до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною другою статті 183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому суд враховує можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Згідно з ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. При зверненні до суду позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справ судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішується.

Outcome: partial