overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

13 січня 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 25.02.2006 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області. Від даного шлюбу у подружжя є дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі Відповідач в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]; від шлюбу є дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати становлять 243,60 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

13 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони 19 лютого 1993 року зареєстрували шлюб в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких неповнолітній [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з листопада 2013 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина та майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим повторно Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 16 грудня 2014 року, актовий запис № 266. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис № 857, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

13 січня 2015 року позивачка звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 30.08.2001 року, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції, актовий запис № 534. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER], 30.08.2001 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції, актовий запис № 534. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про нього, як батька у актовому записі № 481 від 30 грудня 2014 року, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області про народження [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 13.12.2014 року вони перебували у шлюбі. 24 грудня 2014 року у відповідачки народився син [PERSON], в актовому записі про народження в графі батько був зазначений позивач, оскільки на момент народження дитини, позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. Так, як [PERSON] не являється батьком\~\~дитини просить його позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та вказав, що він не є батьком дитини позивачки і про дане він дізнався після народження дитини та її реєстрації від самої [PERSON]. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та підтвердила той факт, що позивач не є батьком її сина. Заслухавши позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1-3 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,124,126 і\~127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 13 грудня 2014 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] 24 грудня 2014 року у відповідачки народився син [PERSON], в актовому записі про народження в графі батько був зазначений позивач, оскільки на момент народження дитини, позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не являється батьком [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються: поясненнями позивача, паспортними даними позивача, відповідачки; копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу; копією свідоцтва про народження дитини та визнаються відповідачем. Зважаючи на це та визнання відповідачем позовних вимог, суд знаходить, що позовні вимоги в частині виключення відомостей як батька із актового запису про народження дитини підлягають задоволенню, що буде сприяти захисту прав та охоронюваних інтересів малолітньої дитини та відповідати її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, гаражного кооперативу «Центральний» про визнання права власності на гараж № 31 блок «6», розташований по пров. Гагаріна, 12 гаражний кооператив «Центральний» в м. Хмельницькому, вказуючи, що 08.10.2006 року померла його дружина [PERSON] Після смерті останнього залишилось спадкове майно, в тому числі і вищевказаний гараж, право власності на який [PERSON] не було належним чином оформлено. Після смерті [PERSON] її спадкоємцем за законом є її чоловік [PERSON] Позивач звернувся за оформленням права власності на гараж, проте йому було відмовлено тому, що відсутні правовстановлюючі документи на гараж, в звязку з цим він змушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просили їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Представник гаражного кооперативу «Центральний» в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій справу просить розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08.10.2006 року померла дружина позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на грошові вклади з відсотками та компенсаціями, яку позивач прийняв і належним чином оформив, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої [PERSON] державної нотаріальної контори 24.03.2008 року. Рішенням № 210/12 виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 6 вересня 1973 року прийнято в експлуатацію закінчені будівництвом гаражі по провулку Гагаріна для автотранспорту, що знаходиться в особистому користуванні громадян м. Хмельницького, зокрема, [PERSON] гараж № 23 блок № 6. 26 квітня 1984 року [PERSON] на підставі акту купівлі-продажу автогаража придбала у [PERSON] належний йому гараж № 23 в блоці 6 по пров. Гагаріна в м. Хмельницькому, право власності на який у встановленому законом порядку, зареєстровано небуло. У зв'язку з цим позивач звернувся з заявою до Першої [PERSON] державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на гараж, на що позивачу відмовили через відсутність реєстрації права власності на вказаний гараж. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приймаючи до уваги, що [PERSON] придбала гараж № 23 в блоці 6 по пров. Гагаріна в м. Хмельницькому, жодних доказів належності їй гаража № 31 блок 6 по пров. Гагаріна, 12 в м. Хмельницькому позивачем суду надано не було, за таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 16 травня 2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачко - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №43. Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій проти позову не заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 16 травня 2013 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №43 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишається з матір'ю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку , шляхом направлення поштової кореспонденції та смс-повідомлення, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15.10.1994 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Пролетарським РАГС м. Донецька зроблено актовий запис № 505.(а.с.3) . Від шлюбу сторони мають дитину- доньку, [PERSON], [INFO], яка мешкає у м. Лангепас , Тюменської області Російської Федерації . Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та виникнення суперечок з різних приводів, різні погляди на сімейне життя, у зв'язку із чим остаточно припинилось у жовтні 2015 року, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, неодноразові спроби примирення не дали позитивних результатів. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не пред'являлись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 09 серпня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 162. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час проживають окремо. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2008 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 162. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 29 серпня 1992 року в Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який є вже повнолітнім. Однак подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Між ними немає взаєморозуміння, довіри та це призвело до того, що вони втратили почуття поваги і любові, припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд, оскільки відповідач не бажає подати заяву на розлучення в органи державної реєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що відповідач ніде не працює, часто вживає спиртні напої та вони з ним припинили подружні відносини майже три роки тому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 1992 року в Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Через погляди на життя і різні характери сімейне життя між ними не склалося та в 2013 році сторони припинили подружні відносини і ведення сумісного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, на думку суду, суперечило б інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved