Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у них з відповідачем [PERSON] є спільна дитина син [PERSON], [INFO] Проте, відповідач батько дитини, участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його життям та здоровям, належної фінансової і матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Зазначає, що на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує у звязку з цим державну допомогу в розмірі 1075,00 грн. щомісячно, однак цих коштів недостатньо для утримання дитини, а інших доходів у неї не має. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання в розмірі 400, 00 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що на даний час матеріальну допомогу їх надає батько [PERSON]; інформацією про наявність доходів у відповідача [PERSON] не володіє. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла письмова заява від 05.10.2015р., в якій він просить судове засідання проводити без його участі; з вимогами, викладеними в позовній заяві, погоджується та не заперечує проти стягнення аліментів на користь [PERSON] Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 09 грудня 2013 року народився [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-МИ № 195318, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області 04.02.2014 року. Батьками [PERSON], 09.12.2013р.н., є [PERSON] та [PERSON] (арк. 4). Згідно довідки № 3400 від 06.08.2015р., виданої КП «Новодністровський житловик», [PERSON] зареєстрована за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], разом із сином [PERSON], 2013р.н. Згідно довідки № 188 від 11.08.2015р., виданої службою у справах дітей Новодністровської міської ради Чернівецької області, на утриманні [PERSON], 1985р.н., яка фактично проживає за адресою м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], перебуває син [PERSON] , 2013р.н. З відповідача [PERSON], як вбачається із довідки № 988/02-43 від 06.08.2015р., виданої Відділом ДВС Новодністровського МУЮ, не проводиться стягнення аліментів по виконавчих листах ні на користь [PERSON], ні на користь інших осіб. Згідно довідки Сокирянської ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області № 3293/9/24-09-18-106 від 04.09.2015р., виданої Новодністровським відділенням Сокирянської ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області, згідно відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів по [PERSON] (ідентифікаційний № [NUMBER]) за період з січня по березень 2015року інформація про доходи відсутня. Доказів про те, що відповідач [PERSON] має постійне місце праці та стабільний дохід позивачем суду не надано. Як вбачається із матеріалів справи, на даний час відповідач [PERSON], засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії (№ 115) Київської області. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11. 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % (тридцяти відсотків) встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Так, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач має постійне місце праці та регулярний дохід, при цьому, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є обовязком як матері, так і батька, а відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, беручи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позову в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], враховуючи розмір доходів сторін, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, враховуючи стан здоровя, сімейне та матеріальне становище сторін та дитини, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 184 СК України позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 та ст.ст. 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі, відбуває покарання в Кагарлицькій виправній колонії (№ 115) Київської області та згідно даних з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів доходів за період з січня по березень 2015року немає, а позивачем [PERSON] не надано доказів про те, що відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу їй, як матері дитини, беручи до уваги розмір доходів сторін, можливість надання утримання позивачу іншими особами, враховуючи стан здоровя, сімейне становище сторін, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 84, 91 СК України в частині стягнення аліментів на утримання позивача [PERSON], як матері дитини, що не досягла трьохрічного віку, слід відмовити. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. На підставі ст.ст. 79, 80, 84, 91, 180-184, 191 СК України,

Outcome: dismissed