Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому, просить: визнати за ним майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, а саме: на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 19.12.2005 року між ним та відповідачем було укладено договір №?49-4-1-2 про співпрацю з інвестування та будівництва житлового будинку, умови якого він виконав у повному обсязі, сплативши відповідачу суму коштів, обумовлену у договорі в розмірі 226738, 00 грн., який в свою чергу не виконує умови зазначеного вище договору, а саме: не завершив будівництво будинку та не вчинив дії по здачі будинку в експлуатацію, що на думку позивача порушує його право. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи, міститься відповідна розписка про отримання судової повістки, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляд справи суду не надавав. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення, надавши на підтвердження цього письмову заяву. Таким чином суд прийшов до висновку про можливість ухвалити у даній справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так в ході розгляду справи встановлено, що 19.12.2005 року між сторонами укладено договір №?49-4-1-2 «про співпрацю по інвестуванню і будівництву житлового будинку, розташованого в смт. Затока по вул. Зарипова, 4», (а.с. 5-7) Предметом вказаного договору є інвестування будівництва однокімнатної квартири в 4-х секційному, 9-ти етажному житловому будинку, розташованому в смт. Затока по вул. Зарипова, 4. Відповідно до п.п. 2.3.3 та 2.3.4 Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію до 4 кварталу 2007 року, після чого передати всю необхідну документацію для передачі у власність позивачу по акту прийому - передачі однокімнатну квартиру [NUMBER] на 4-му поверсі, загальною площею 58,35 кв. м.. В судовому засіданні позивач пояснив, що на цей час умови договору з боку відповідача не виконані. Натомість як вбачається з довідки виданої директором та головним бухгалтером ТОВ «Південбуд» позивач умови договору №?49-4-1-2 від 19.12.2005 року виконав у повному обсязі. (а.с.11) Отже в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав умови Договору, сплативши відповідачу суму коштів обумовлену в ньому, а відповідач в свою чергу, навпаки, не добудував вказаний вище житловий будинок та не здав його в експлуатацію у визначний в договорі строк. Відповідно положень ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.3ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальнимиспорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону. Таким чином діючим законодавством, що регулює спірні правовідносини, передбачено, що: по-перше право власності на новостворене нерухоме майно, виникає з моменту завершення будівництва, а по-друге право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач помилково дійшов до висновку, що його порушене відповідачем право, має бути захищено судом, шляхом визнання за ним майнових прав, а фактично, як на це вказав сам позивач в судовому засіданні права власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], так як таке право, може виникнути лише при завершенні будівництва та обов'язковій державній реєстрації такого права, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed