overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 листопада 2018 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 240. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сім`я фактично розпалася у червні 2019 року, через відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, де просив справу розглядати без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 03 листопада 2018 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 240, зареєстровано шлюб між сторонами у справі. У період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що розірвання шлюбу пов`язано з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння подружжя. Шлюбні стосунки припинені у червні 2019 році. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Рішенням Шумського районного суду від 20.09.2018 року позов [PERSON] - задоволено. Ухвалено розірвати шлюб\~між [PERSON]\~(06.07.1986року\~народження,\~ жителька\~с.Гриньківці\~Шумського району\~Тернопільської області,\~[NUMBER],\~РНОКПП:\~[NUMBER])\~та [PERSON] ([INFO], житель [INFO] [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER]),\~укладений 25\~квітня 2006\~року,\~Вязовецькою сільською\~радою Білогірського\~району Хмельницької\~області,\~актовий запис\~№3.\~ Після\~розірвання шлюбу\~залишити позивачу\~[PERSON] її\~шлюбне прізвище\~ «Войтович». 08.11.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] в якій просить ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі, оскільки однією із позовних вимог позивача було покладення судових витрат на відповідача. \~\~\~\~ Відповідно\~до п.3 ч.1\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони у судове засідання не зявилися, однак позивач просила розглянути справу без її участі. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачем при подачі позову було сплачено 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору, які позивач просила покласти на відповідача. Таким чином по даній справі судом не було вирішено питання розподілу між сторонами судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 26 вересня 2018 року винесено ухвалу про виклик в судове засідання відповідача [PERSON] через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 25 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гадяцького районного управління юстиції у Полтавській області зареєструвало шлюб, актовий запис № 161. Від шлюбу дітей немає. Спільним подружнім життям проживали до січня 2018 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету немає. Спору про майно теж немає. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Веприцької сільської ради Гадяцького району, Гадяцької міської ради, треті особи приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Антонова Т.В., [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем у порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. В судове засідання позивач не з'явилася, направила до суду заяву про підтримання цивільного позову в повному обсязі. Веприцька сільська рада, Гадяцька міська рада направили до суду заяви, в яких зазначили про відсутність заперечень проти позову [PERSON] та просили задовольнити позовну заяву. Приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Антонова Т.В., [PERSON], [PERSON] направили до суду заяви, в яких не заперечували проти позову [PERSON] Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що 28 листопада 2017 року в м. Гадяч [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт яким, все її майно заповіла [PERSON] [INFO] року в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради на день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] разом з [PERSON] Відповідно довідки філії № 3 комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району м. Києва [PERSON]. перебувала на лікуванні з 07.08.2018 року по 15.06.2018 року. З витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та роз'яснення приватного нотаріуса Антоноовї Т.В. вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Приватним нотаріусом повідомлено позивачу, що відкрити спадкову справу після смерті [PERSON] неможливо в зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до\~суду із\~заявою про встановлення факту народження [PERSON] на тимчасово окупованій території 18 травня 2018 року в м. Сімферополь АР Крим. В обґрунтування заяви посилалась на те, що її син [PERSON] народився 18 травня 2018 року на тимчасово окупованій території, там нею отримано свідоцтво про народження дитини, однак вказаний документ не може бути прийнято відповідним відділом держреєстрації актів цивільного стану України. Заявниця звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просить її задовольнити з вищенаведених підстав, а також просить записати її матірю, а батьком записати її чоловіка [PERSON]. Представник заінтересованої особи - Старокостянтинівський РВДРАЦС Головного ТУЮ у Хмельницькій області звернувся до суду із заявою про розгляд заяви у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~положень ст.317\~ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що [PERSON], народився на тимчасово окупованій території 18 травня 2018 року в м. Сімферополь АР Крим, його матірю є громадянка України [PERSON], [INFO], а батьком є громадянин України [PERSON], [INFO]. Встановлення вказаного факту необхідне для отримання свідоцтва. Дані обставини підтверджуються паспортними даними [PERSON], [PERSON], медичним свідоцтвом про народження серії 35 № 014259 від 18.05.2018; свідоцтвом про народження [PERSON] виданого на тимчасово окупованій території 29.05.2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

14 серпня 2018 року АТ КБ « Приват Банк » звернулося до суду з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що останній, з метою отримання банківських послуг, 18 грудня 2009 року підписав Заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 7100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, станом на 14 червня 2018 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 20169 грн. 17 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1108 грн. 86 коп., відсотках за користування кредитом у розмірі 9860 грн. 36 коп., заборгованості за пенею в розмірі 7763 грн. 32 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 936 грн. 63 коп. Тому, просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Одночасно з позовом представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог АТ КБ « Приват Банк » та розгляд справи у його відсутність / а. с. 35 /. Ухвалою суду від 23 серпня 2018 року позову заяву АТ КБ « Приват Банк » до [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб / а. с. 40 /. При цьому, до відому сторін доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 10 год. 40 хв. 27 вересня 2018 року / а. с. 41,42 /. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав без поважних причин відзив, суд у відповідності з вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України розглядає справу за наявними матеріалами. Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

14 серпня 2018 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 05 червня 2012 року між позивачем та третьою особою укладено договір про фінансовий лізинг №00005111, предметом якого був автомобіль Volkswagen Passat CC 2.0 TSI, 2011 року випуску, шасі/кузов №WVWZZZ3CZCE530066, двигун №ССZ 184030. На виконання умов договору позивачем придбано вказане авто та 20 червня 2012 року за актом прийому-передачі передано його третій особі. 03 серпня 2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області своїм рішенням по цивільній справі №175/3692/15 вказаний договір фінансового лізингу визнано недійсним, однак третя особа вказане авто позивачу не повернув, натомість з листа [PERSON] позивачу стало відомо, що автомобіль вибув з його володіння і на підставі ухвали Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року №202/3036/16-ц був переданий відповідачу в порядку забезпечення позову по вказаній цивільній справі. За наслідками надісланого запиту до СУ ГУ НП в Дніпропетровській області позивачем зясовано, що автомобіль на підставі вищевказаної ухвали суду переданий відповідачу на відповідальне зберігання, а відтак, за переконанням позивача, відповідач, не будучи стороною договору фінансового лізингу, з огляду на залишення без розгляду позову у цивільній справі №202/3036/16-ц, не має правових підстав для володіння спірним автомобілем, відтак неправомірно утримує його в себе. З викладених підстав позивач просив суд витребувати у відповідача спірний автомобіль, передавши його позивачу, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити з викладених вище підстав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи і проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав, подав суду письмові пояснення щодо позову, в яких підтвердив заявлені позивачем фактичні обставини спору, а також послався на те, що обєкт лізингу було викрадено в третьої особи, у звязку із чим відкрито кримінальне провадження. В подальшому в жовтні 2016 року викрадений транспортний засіб було знайдено правоохоронними органами, а в лютому 2017 року третій особі стало відомо, що такий транспортний засіб передано на відповідальне зберігання відповідачу на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року, про що в червні 2018 року третя особа повідомила позивача. (а.с.53-54) За викладених обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

14 серпня 2018 року до Овідіопольського райсуду Одеської обл. надійшов вищевказаний позов в якому позивачка зазначила, що в провадженні відповідача перебував виконавчий лист № 2-3172/10 виданий 03.08.2011 року Суворовським райсудом м. Одеси, про стягнення з позивачки на користь банку заборгованість по кредитному договору. 03 жовтня 2011 року державним виконавцем був накладений арешт на все рухоме майно позивачки. 12 квітня 2012 року виконавчий лист був повернений стягувачу. Крім того, відповідно до рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 29.10.2015 року позов банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за банком. Державний виконавець безпідставно наклав арешт, а тому позивачка просить звільнити з під арешту все майно позивачки від 03 жовтня 2011 року. В ході судового розгляду представник позивачки направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 59 ч.5 ЗК України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Так судом встановлено, що в провадженні Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ Одеської області знаходиться виконавче провадження № 29081621, яке було відкрито на підставі заяви представника банка (стягувача) та виконавчого листа № 2-3172/10 виданого 03 серпня 2011 року Суворовським райсудом м. Одеси про стягнення з боржника [PERSON] на користь банку борг 516903.47 грн. (а.с.5) 03 жовтня 2011 року державним виконавцем був накладений арешт на все рухоме майно позивачки. 12 квітня 2012 року виконавчий лист був повернений стягувачу. В провадженні відповідача вищевказаного виконавчого листа не перебуває. Згідно рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 29.10.2015 року позов банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за банком. Заборгованості позивачки перед банком не існує. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що накладення арешту, перешкоджає правам та інтересам позивачки, а тому суд вважає необхідним звільнити з під арешту все майно позивачки, накладений постановою державного виконавця від 03 жовтня 2011 року. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, вини відповідача у поданні позову не має, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

14 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що він являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року у с. Романки Шишацького району Полтавської області, але відсутність необхідних правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS], та три земельні ділянки, які є предметом спадщини, перешкоджає її оформленню, тому просив визнати за ним у судовому порядку право власності на успадковане майно. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв'язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 08 год. 00 хв. 11 вересня 2018 року / а. с. 28 /. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні на 21 вересня 2018 року / а. с. 35 /. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року, в зв'язку з неявкою представників сторін, розгляд справи було відкладено до 08 жовтня 2018 року / а. с. 43 /. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів / а. с. 46 /. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, у їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

14 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15 вересня 2010 року. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося у звязку з психологічною несумісністю. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено остаточно. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 серпня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 11 жовтня 2018 року ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 22.11.2018 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2010 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис - № 265 (а.с.15). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved