Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

14 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 05 січня 2001 року перебуває у шлюбі з відповідачем. З ним вони мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через негаразди у сімейному житті позивач разом з дітьми переїхала проживати у [INFO]. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. В звязку з цим позивач звертається до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Зазначила, що однією сімєю з відповідачем не проживає з жовтня 2013 року, але шлюб між ними не розірвано до теперішнього часу. На даний час вона проживає зі співмешканцем [PERSON] у с. Попівка Миргородського району. Донька весь час проживає з нею, син навчається в СПТУ-44 у м. Миргороді та проживає у гуртожитку, своє дозвілля проводить за місцем проживання матері. На утримання молодшої доньки коштів відповідач не надає взагалі. Утримання сина здійснюється ними в рівних частинах. Стан здоровя дітей та відповідача, на її думку, є задовільним. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково в частині сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] у зазначеному в позовній заяві розмірі. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] заперечував в звязку з тим, що син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. На даний час він не працює, являється інвалідом 3 групи через втрату фаланг декількох пальців правої руки. В іншій частині стан його здоровя є задовільним. Інших утриманців він не має. Заслухавши пояснення сторін, допитавши в судовому засіданні свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 05 січня 2001 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Чапля) [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом І-КЕ № 051959, виданим 05 січня 2001 року Великоперевізькою сільською радою Шишацького району (а.с.5). Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про його народження І-КЕ № 047686 від 22 листопада 2000 року, актовий запис № 12 та Свідоцтвом про встановлення батьківства І-КЕ № 105894 від 22 листопада 2000 року, запис № 1 (а.с.6,8) і [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження І-КЕ № 173485 від 05 червня 2013 року, актовий запис № 03 (а.с.7). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Шишацької РДА від 11.12.2015 № 01-15/4063-02 [PERSON] станом на 11.12.2015 здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 1012,50 грн. (а.с.10). Сторонами не заперечується, що вони спільно не проживають з жовтня 2013 року та молодша дитина [PERSON] проживає разом з матірю, в той же час кожна зі сторін має різні погляди на місце проживання сина [PERSON]. Пояснення відповідача про те, що з часу роздільного проживання сторін син проживає з ним та знаходиться на його утриманні підтверджується пояснення допитаного в якості свідка [PERSON], а отже саме вони покладаються в основу судового рішення. В той же час жодною зі сторін не заперечується й те, що часткове утримання сина також здійснюється позивачем. Відповідач, який проживає окремо від молодшої дитини [PERSON] не надає у добровільному порядку у достатній кількості кошти на її утримання, яка його потребує в силу своїх природних потреб, віку, розвитку та стану здоровя. У відповідача немає інших непрацездатних членів сімї, які потребують його фінансового утримання. Скарги на стан здоровя з його сторони не надходили. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи те, що малолітня дитина [PERSON], яка в силу свого віку, розвитку та стану здоровя потребує належного утримання від обох батьків, проживає разом з матірю окремо від батька, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг її утримання і виходячи з нездійснення відповідачем участі в постійному утриманні доньки в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання найменшої дитини [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. В той же час, враховуючи те, що старша дитини [PERSON], проживає разом з батьком, отримує утримання від обох батьків, але переважно знаходиться на утриманні батька, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання даної дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач при подачі до суду в грудні 2015 року позову була звільнена від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені судом на 50% - судовий збір у розмірі 243,60 грн. (487,20/2) підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial