Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

13 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я у розмірі 100000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 04 травня 1992 року по 17 березня 2017 року працював на підприємстві відповідача підземним начальником Шахто-будівельного управління, виконував оперативне керування колективом на прохідці в підземних умовах праці. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні професійні захворювання, і за висновком МСЕК від 31 жовтня 2007 року позивачу первинно було встановлено 15 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням хронічний бронхіт. 31 жовтня 2007 року рішенням ЛЕК Українського Науково-дослідницького інституту промислової медицини, йому встановлено професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). Відповідно до Акту розслідування його професійного захворювання причиною отримання профзахворювання є робота на протязі 29 років 10 місяців в умовах пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищує гранично допустимий рівень. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу страждає на виражену задишку при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, турбує біль та важкість у грудній клітці, періодично виникає сильний сухий кашель, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювань не дає надії на видужання у майбутньому. 17 квітня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивач дійсно працював на підприємстві відповідача. Вказав, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо та компенсуються підвищеною оплатою праці, пільговою пенсією, додатковими відпустками та іншими пільгами. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці та тривалість роботи у таких умовах залежала виключно від його волевиявлення. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів, які б підтвердили факт спричинення йому моральної шкоди. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у період з 04 травня 1992 року по 17 березня 2017 року перебував у трудових відносинах та працював на підприємстві відповідача ПРаТ «Суха Балка» підземним начальником Шахто-будівельного управління, виконував оперативне керування колективом на прохідці в підземних умовах праці, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а. с. 6-9). 24 жовтня 2007 року на підприємстві, проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювання позивача хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Вказано, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання, згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини послужила робота на протязі 29 років 10 місяців в умовах пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДК. Особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи зазначено: Керівництво ВКБ ш. «Саксагань РУ ім. Дзержинського, ВКБ об`єднання «Кривбассруда», ВКБ РУ ім. Дзержинського, ШБУ ВАТ «Суха Балка» та особисто [PERSON] на посадах головного інженера і начальника ШБУ (а. с. 10-11). Згідно до довідки МСЕК серії ДНА-02 №020457 від 31 жовтня 2007 позивачу первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково (а. с. 12). У зв`язку із професійними захворюваннями позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки [PERSON] (а.с.13-19). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв`язку з\~\~ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що\~\~ушкодження\~\~здоров`я, заподіяне позивачеві\~\~під час виконання ним\~\~трудових обов`язків, заподіює\~\~моральні\~\~й фізичні\~\~страждання, які обмежують\~\~можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках». Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення первинно 15 % втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача\~ понад 29 років,\~характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 155% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням безстроково, без встановлення групи інвалідності, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної\~шкоди 35000,00 гривень. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840,80 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial