Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

13 серпня 2014 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, яку в ході розгляду справи уточнювала та просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебуває в шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON]. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає. Відповідач працює приватним підприємцем та отримує пенсію, інших дітей на утриманні не має, а тому, має можливість надавати допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивачка не прибула, подала письмову заяву в якій просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в ? частці від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Справу просить слухати без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмові заперечення, за змістом яких вказує, що згоден сплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), просить справу слухати без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.10.2010 року [PERSON] та [PERSON], сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач працює приватним підприємцем (а.с.18) та являється інвалідом дитинства 3-ї групи (а.с.19), інших утриманців, окрім сина [PERSON] не має. Дані обставини підтверджуються наданими сторонами та дослідженими у чудовому засіданні доказами. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, у розмірі, що зазначений у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України та законодавчо закріплений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний та погоджується сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, а тому, задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved