Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

14 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 16 жовтня 1993 року Шацьким районним відділом ЗАГСУ Волинської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №23 та подружжю видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕГ №468364. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Гоч на Хомич. В даному шлюбі у подружжя народилося троє дітей: повнолітній [PERSON], [INFO], неповнолітні: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що у них різні погляди на життя, немає спільних інтересів. Все це в сукупності і призвело до розладу та фактичного припинення шлюбних відносин. Більше пяти років подружжя разом не проживають, оскільки в кожного з них є своє особисте життя, а тому фактично шлюбні відносини між ними припинено. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та не унеможливлює примирення з відповідачем, тому просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. \~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги задовольнити повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] вдруге не зявилась, проте подала заяву у якій просить розгляд справи відкласти у звязку з сімейними обставинами. Однак суд не визнає дану причину поважною, оскільки вона не підтверджена належними та допустимими доказами. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16 жовтня 1993 року року Шацьким районним Відділом ЗАГСу було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №23. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Гоч на Хомич. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ №468364 від 16.10.1993 року (а.с. 4). В даному шлюбі у подружжя є троє дітей: повнолітній [PERSON], [INFO], неповнолітні: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕГ №211656, серії І-ЕГ №096321, виданими відповідно 11.02.2015 року та 21.09.2009 року. (а.с. 5,6). Враховуючи те, що сторони певний час подружні відносини не підтримують, наданий судом строк на примирення не дав бажаних результатів, збереження сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб за вимогою позивача слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений судовий збір. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved