Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилались на те, що [PERSON] на праві власності належить нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Окрім неї за вказаною адресою зареєстровані також її дочка [PERSON] ; внуки: [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] Однак з 2004 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають. Вони добровільно залишили місце свого проживання, оскільки дочка її довірительки - [PERSON] вдруге вийшла заміж та переїхала проживати до свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] , які взагалі ніколи не проживали у спірній квартирі, а були лише зареєстровані після свого народження за місцем реєстрації їхньої матері. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідачів у належному їй на праві власності майні створює їй ряд перешкод та порушує її право власності. Зокрема, відповідачі не беруть участі у витратах по утриманню спірного майна в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. У зв`язку із цим, вона змушена щомісяця здійснювати платежі за осіб, які фактично у вказаному житлі не проживають. Також вона не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Оскільки відповідачі у спірному майні не проживають, не сплачують комунальні послуги, не отримують за вказаною адресою кореспонденцію та у ньому відсутні їхні особисті речі, просила визнати [PERSON] , [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , такими що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . 23 липня 2019 року через канцелярію суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив (заперечення) на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги [PERSON] відповідачі не визнають. Посилалась на те, що після припинення проживання в квартирі [ADDRESS] вона постійно здійснювала догляд за вказаним майном у вигляді генеральних прибирань, а також сплачувала кошти за комунальні послуги, а саме: до 2013 року передавала кошти матері [PERSON] , а після вказаного часу особисто здійснювала оплату, шляхом перерахування коштів зі свого карткового рахунку. Оскільки обставини зазначені [PERSON] , як на підставу для задоволення позову не відповідають дійсності, просила у його задоволені відмовити. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Глинська І.П. позов підтримали та просили його задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила, що після своєї смерті має намір залишити квартиру дочці [PERSON] . Однак на даний час у неї дуже скрутне матеріальне становище, у зв`язку із чим, вирішили оформити субсидію, але реєстрація відповідачів в її квартирі унеможливлює цей процес. Крім того, донька перестала сплачувати за комунальні послуги, піклуватися про неї, час від часу вчиняє з нею конфлікти. Просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , позов не визнали з підстав викладених у відзиві. [PERSON] підтвердила, що тривалий час сплачувала за комунальні послуги, хоча й фактично не проживала в квартирі матері. Але з появою сім?ї та малих дітей у неї також виникли фінансові труднощі. Крім того, догляд за дітьми займає багато вільного часу, у зв`язку із чим, не має можливості піклуватися про матір так, як би їй того хотілося. Просила у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що має право бути зареєстрованою в спірній квартирі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради для розгляду справи не з`явився. 22 липня 2019 року на електронну адресу суду від представника Служби надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 02 листопада 1998р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 квітня 2019 року (а.с.9). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу №4 від 01 квітня 2019 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] , відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як вбачається із акту Житлово-будівельного кооперативу №4, [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] з 01 січня 2004 року у вказаному житлі не проживають. Вказане також підтвердили сусіди: [PERSON] (мешканка кв. [ADDRESS]), [PERSON] (мешканець кв.[ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканець кв . [ADDRESS] ) (а.с.8). Крім того, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , [PERSON] у спірному майні більше року не проживають. Так, [PERSON] разом із своєю сім`єю - чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] , проживають в квартирі [ADDRESS] . Згідно вимог ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років та у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Отже, місцем проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є місце проживання їхніх батьків [PERSON] та [PERSON] . Як пояснила під час розгляду справи відповідачка [PERSON] , вона на даний час проживає зі своїм хлопцем по [ADDRESS] . До вказаного часу проживала разом із матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачами щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідачів у квартирі позивачки порушує її право як власника житла, оскільки, вона змушена сплачувати за них комунальні послуги, а також не може оформити субсидію. Вказані обставини суттєво впливають на її фінансове становище. У відповідності до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою [PERSON] надавалися для огляду в судовому засіданні квитанції про оплату комунальних послуг в спірній квартирі. Однак, на думку суду, вказані платіжні документи не можуть вважатися належними доказами, оскільки платником у них зазначено [PERSON] (позивачку), а крім того, датовані вони ще 2013 роком. Інших доказів, які б свідчили, що відповідачі проживають в спірній квартирі, несуть витрати по її утриманню, чи принаймні, що у вказаній квартирі знаходяться їх особисті речі, суду не надано. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved