Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства. У позовній заяві покликається на ту обставину, що в період з 2017-2018 років вона зустрічалась з відповідачем, а згодом жила з ним у фактичних шлюбних відносинах, в результаті чого 02 травня 2018 року у неї та відповідача народився син, [PERSON] . Відповідач визнав себе батьком дитини, однак від написання заяви в органи ДРАЦС відмовився, а тому батьківство дитини було записано з її слів. Вказує, що відповідач підтримував її в період вагітності, часто приїзжав, оплачував витрати пов`язані з вагітністю та пологами, придбав необхідні речі для дитини. Однак, починаючи з липня 2018 року відповідач перестав цікавитись дитиною, не надає їй будь-якої допомоги. Просить визнати відповідача батьком дитини, [PERSON] , який народився [INFO] у м.Луцьк та записати його батьком дитини в актовому записі про народження та змінити прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] ». 09 квітня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, а 07 травня 2019 року закрито підготовче провадження. За клопотанням позивача [PERSON] судом неодноразово призначалась судова молекулярно-генетична експертиза, а провадження на час її проведення зупинялось. Ухвали суду про призначення даного виду експертизи неодноразово повертались у зв`язку із неявкою сторін з дитиною для відібрання біологічних зразків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Суду пояснив, що доцільності в проведенні експертизи немає, оскільки йому невідоме місце знаходження позивача та її дитини, так як вона є жителькою Луганської області, зв`язок із нею втрачений, місцезнаходження невідоме. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив що не знає позивачку, а те що можливо їй допомагав, то він багато кому допомагав у житті та робив добро. Заперечив проти визнання його батьком дитини позивачки. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю вимог. За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5,6 вказаної норми Закону визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до положень ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м.Луцьк. Батьківство дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. На підтвердження своїх вимог, позивач надала суду показання трьох свідків, а саме [PERSON] , яка підтвердила що відповідач привіз собі дружину з зони проведення АТО, жив з нею в кімнаті гуртожитку, все в них було добре, вона була вагітна і її забрали в пологове відділення. Після пологів ніби як вони пішли жити на квартиру. Більше їх вона не бачила. Такі ж показання в суді дала свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] ствердила, що відповідач її знайомив з позивачкою та вона їй робила уколи. Згодом дізналась, що відповідач не визнає себе батьком дитини. Окрім показань даних свідків, на підтвердження доводів позивачем не надано інших доказів, які б поза розумним сумнівом доводили біологічне батьківство відповідача, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову на підставі лише показань трьох свідків. На підставі\~викладеного,\~ст.135,\~128\~СК України,\~

Outcome: dismissed