overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що 21 жовтня 2001 року Цмінівською сільської радою Маневицького району було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис № 13. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам та інтересам дітей, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати, дітей залишити на його утриманні, проживанні та вихованні. В даному судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити із наведених у ньому підстав. На стягненні судового збору з відповідача не наполягав. Відповідач позов визнала частково. Щодо розірвання шлюбу не заперечувала, проте, пояснила, що участь у вихованні і утриманні дітей приймає, а тому просить не залишати їх на проживанні з відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 жовтня 2001 року, який зареєстровано Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 13, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що спільне подружнє життя у них не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що сімейне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, спільного домашнього господарства вони не ведуть, сім'я існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Проте, не підлягає до задоволення вимога про залишення на утриманні, проживанні та вихованні позивача неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки заявлена позовна вимога до [PERSON] може бути розглянута лише у самостійному позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову, а не під час позовного провадження про розірвання шлюбу. На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер його батько, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді земельних ділянок, які розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа - оригіналів Державних актів на право власності на земельні ділянки, які були втрачені. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Старостинецької сільської ради - Філіповський Ю.О. телефонограмою повідомив суд, що не має можливості з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з огляду на таке: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина у виді земельних ділянок, які розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку має намір успадкувати син спадкодавця, [PERSON], проте через відсутність оригіналів Державних актів на право власності на земельні ділянки не має такої можливості, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 17 серпня 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом запису актів громадянського стану м. Павлоград, актовий запис № 685. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з грудня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17 серпня 1991 року. Шлюб зареєстровано відділом запису актів громадянського стану м. Павлоград, актовий запис № 685. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніхї дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, матеріально їх не забезпечує, вони повністю перебувають на її утриманні. Вона сама не може забезпечити дітям належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання доньок. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певний мінливий дохід, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають від нього двоє неповнолітніх дітей: - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копією рішення суду від 17.12.2015 року про розірвання шлюбу та копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, відповідно його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач по справі. З відповідачем вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Вона сама не може забезпечити йому належного життєвого рівня. Оскільки відповідач працює, має стабільний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, то просить стягнути з нього аліменти у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити.\~ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Додатково пояснив, що він є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] м. Рівне. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав.\~\~\~\~\~ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач по справі.\~ Дані обставини стверджюється свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, а саме є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] м. Рівне, його дохід має сталий характер, з врахуванням даних про стан здоров`я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у частці у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького РУЮ Волинської області було зареєстровано шлюб позивача та відповідача і видано свідоцтво про одруження. Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] року. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького РУЮ Волинської області, актовий запис № 90, і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] року (а.с. 5). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача їй прізвище залишити - «[PERSON]». Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 551 гривня 20 копійок судового збору, сплачених позивачем при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2014 року. Шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 182. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя не склалось, між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З березня 2015 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 182, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що\~сім'я фактично розпалась, з березня 2015 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, що підтверджуються їхніми заявами, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачкою в сумі 551,20 грн., підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

14 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 28 січня 2012 року у відділі ДРАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №7. Від даного шлюбу народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 28 січня 2012 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №7 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишається з матір'ю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

14 січня 2016 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/ 4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на підставі п. 1 ст. 367 ЦПК України просить суд допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов повністю підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав. Перевіривши в судовому засіданні письмову заяву позивача і дослідивши надані суду докази, судом встановлене наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 09 листопада 1996 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], актовий запис № 1703, зареєстрованим Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 26. Із тексту позовної заяви і письмових заяв сторін судом встановлено, що сторони не бажають перебувати у шлюбі, відповідач позов визнав, що відповідно до ст. 61 ЦПК України звільняє від обов'язку доказування наявності підстав для розірвання шлюбу, тому відповідно до ст. 112 СК України суд вважає доведеним, що є підстави для розірвання шлюбу, і позов задовольняє в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 26. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за один місяць.

Outcome: approved