Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 16.01.2012 року являється суб'єктом підприємницької діяльності, займається продажем одягу. В зв'язку з накопиченням у неї залишків одягу нею була досягнута домовленість з [PERSON], яка на той момент працювала реалізатором у м. Києві, щодо реалізації одягу. Відповідно до досягнутої домовленості одяг від неї [PERSON] отримала під реалізацію з подальшою виплатою їй грошових коштів. У період з 31 серпня 2013 року по 31 жовтня 2013 року вона відправила їй для реалізації товарів на загальну суму 23705 грн., в тому числі: - 31.08.2013 року - товарів на суму 10280 грн.; - 18.09.2013 року - товарів на суму 6650 грн.; - 03.10.2013 року - товарів на суму 2390 грн.; - 31.10.2013 року - товарів на суму 4385 грн. Передача товарів підтверджується товарно-транспортними накладними ТОВ «Нова Пошта» №№ 59000023717338, 59000025925771, 59000028054694, 59000030024980, розрахунковими накладними № 00000158 від 28.08.2013 року, № 00000186 від 16.09.2013 року, № 00000213 від 02.10.2013 року, № 00000239 від 31.10.2013 року, а також розписками [PERSON] із зазначенням всіх переданих товарів. Відповідно до власноручно написаних розписок [PERSON] зобов'язалася повернути зазначені вище кошти (або товар) у тримісячний строк. До цього часу [PERSON] ухиляється від повернення сум боргу, чим порушила взяті на себе зобов'язання. Повернути товар відповідач також не має можливості у зв'язку з тим, що за цей час одяг втратив свій товарний вигляд через неналежні умови зберігання та неохайне поводження з ним. [PERSON] повинна виконати взяті на себе зобов'язання у вигляді сплати 23705 грн. за отриманий під реалізацію товар. Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання повернути їй грошові кошти повинно було бути виконаним не пізніше 01.02.2014 року (три місяці з дня написання останньої розписки). За період з лютого 2014 року по серпень 2014 року індекс інфляції становив 1,118 (лютий 100,6%, березень 102,2 %, квітень 103,3 %, травень 103,8 %, червень 101,0 %, липень 100,4 %). [PERSON] зобов'язана сплатити додатково 23705 х 3 % х 6 міс. х 1,118 = 397 грн. 53 коп. за прострочення боргу. Просить суд стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 23705 грн.; 397 грн.53 коп. за прострочення боргу та сплачену суму судового збору. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність у зв'язку з тим, що вона здійснює догляд за малолітньою дитиною, а також враховуючи значну віддаленість місцезнаходження суду від місця її проживання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 17.11.2014 року, причину неявки не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] надала [PERSON] для реалізації товари на загальну суму 23705 грн., кошти за які (або товари) остання зобов'язалася повернути у тримісячний строк. Дані обставини підтверджуються розписками від 31 серпня 2013 року, 18 вересня 2013 року, 03 жовтня 2013 року та 31 жовтня 2013 року, долученими до матеріалів справи (а.с.9, 12, 15, 18). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вище зазначене свідчить про те, що відповідач порушив своє зобов'язання за договором позики (в розумінні ст. 610 ЦК України), а тому відповідно до положень ст.ст. 1049, 1050 ЦК України повинен сплатити суму грошової позики відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем договору позики із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено факт невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу 23705 гривень та 397 гривень 53 копійки за прострочення боргу. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 гривень в рахунок відшкодування оплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved