Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

14 березня 2019 року до суду заявлено позов [PERSON] , в якому вона просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 26.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 67 та визначити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] », обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними не було досягнуто взаємопорозуміння у їх відносинах. Внаслідок чого між ними виникли напружені відносини. Ставлення відповідача, [PERSON] до сім`ї ускладнилося зловживанням алкогольними напоями. В зв`язку з чим чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, між ними постійно виникали сварки, суперечки, він проявляв неповагу до неї, ображав. Матеріальної допомоги на утримання сім`ї не надавав. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Поновлення їхніх сімейних стосунків є неможливим, це було б порушенням положень Сімейного кодексу в частині добровільності шлюбу. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, оскільки з відповідачем не проживають разом 5 років, спільних дітей з ним не мають, у неї друга сім`я. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи в судові засідання не з`являлися, повідомлення про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надіслали, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 223 ЦПК України. (а.с.15, 27). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З`ясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Спору про поділ майна та спільних дітей від шлюбу немає, не проживають разом 5 років, після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] », а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що буде суперечити інтересам одного із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved