Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

14.07.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп. до досягнення [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 13.01.2018р., починаючи з дня пред'явлення позову. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.05.2014р. вона зареєструвала з відповідачем шлюб, який рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14.07.2017р. розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач на її утримання матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог вказуючи на те, що позивач працює не офіційно, сплачувати аліменти та допомагати дитині він буде, однак не має змоги сплачувати аліменти на утримання позивача. Крім того на запитання суду відповідач пояснив, що на даний час він аліменти присуджені рішенням суду на доньку [PERSON] не сплачував, а також у нього на утриманні не перебуває інших членів сім'ї, аліменти на інших дітей не стягуються, стягнень по виконавчій службі чи за кредитними договорами та інші витрати відсутні. При цьому відповідач вказав, що у нього відсутні докази на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання позивача. Заслухав пояснення позивача та відповідача, дослідив матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2014р. між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції в Миколаївській області, актовий запис № 14, який розірваний рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14.07.2017р. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO], батьком якої вказано відповідача (свідоцтво про народження серії 1-ФП № 223653 від 26.01.2015р.). Дитина разом з позивачем проживає за адресою: [INFO], та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 3084 від 13.07.2017р. та актом обстеження місця проживання позивача від 06.07.2016р. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає. Відповідно до рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10.07.2017р. стягнено з [PERSON], [INFO] на користь\~[PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини\~з усіх\~видів\~його\~заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення останньою повноліття, починаючи\~з дня подання позову\~(07.06.2017 року). Відповідач є здоровою працездатною особою, який працює на посаді водія 13 ДПРЧ ГУ ДСНС України в Миколаївській області отримуючий за квітень-серпень 2017 року постійну середньомісячну заробітну плату, без урахування податку з доходів фізичних осіб, в розмірі 5 342 грн. 81 коп., що підтверджується довідкою про доходи відповідача. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Водночас, ч. 4 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, з аналізу норм ст. 84 СК України, слідує, що дружина має право на утримання від чоловіка, у разі одночасної наявності сукупності певних обставин, а саме: не досягнення дитиною трьох років, проживання дитини з дружиною, можливість надання чоловіком матеріальної допомоги. Відсутність одного із вказаних елементів не дає можливості реалізувати дружині права на відповідне утримання від чоловіка. Як встановлено судом дитина не досягла трьох років та проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 223653 від 26.01.2015р., довідкою про склад сім'ї № 3084 від 13.07.2017р. та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06.07.2017р. Судом також встановлено, що відповідач працюєна посаді водія 13 ДПРЧ ГУ ДСНС України в Миколаївській області та утримує постійну середньомісячну заробітну плату, без урахування податку з доходів фізичних осіб, в розмірі 5 342 грн. 81 коп., що підтверджується довідкою про доходи відповідача. Судом не встановлено наявності іншого доходу у відповідача. При встановленні можливості відповідачем надавати позивачу утримання до досягнення дитиною трьох років суд крім встановленого враховує також наступне. Так, згідно рішення суду від 10.07.2017р. з відповідача на користь позивача присуджено стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не меншу 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір яких в грошовому еквіваленті, враховуючи середню заробітну плату відповідача за квітень-серпень 2017 року, становить 1 335 грн. 70 коп. Таким чином, за вирахуванням присуджених з відповідача аліментів на дитину, в останнього залишається середньомісячний дохід в розмірі 4 007 грн. 11 коп. В свою чергу, згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 травня 2017 року визначений у розмірі 1 684 грн. 00 коп. Отже, середньомісячний дохід відповідача перевищує прожитковий мінімум встановлений для працездатної особи майже в два з половиною рази, що, в свою чергу, враховуючи відсутність у відповідача на утриманні інших, окрім [PERSON], дітей та інших членів сім'ї, відсутність у відповідача інших грошових зобов'язань (про що вказав сам відповідач), а також ненадання відповідачем жодних доказів на підтвердження своїх заперечень по суті позовних вимог, свідчить про наявність у відповідача можливості надавати позивачу утримання в розмірі визначеному останньою, а саме в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Таким чином, в сукупності вищевикладеного, вбачається, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованими та законними, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання. Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved