overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7\~600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 11\~884 грн. 00 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7\~600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 11 884 грн. 00 коп., яка складається з: · 3\~737,10 грн. заборгованість за кредитом; · 5\~742,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; · 1\~600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; · 250,00 грн. штраф (фіксована сума); · 554,00 грн. штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 21 340 грн. 93 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. За таких обставин суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 29.03.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 21 340 грн. 93 коп., яка складається з: · 8\~770,41 грн. заборгованість за кредитом; · 10\~109,32 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; · 1\~206,87 грн. заборгованість за пенею та комісією; · 250,00 грн. штраф (фіксована сума); · 1004,33 грн. штраф (процентна складова) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

14 квітня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно земельна ділянка розміром 4,63 га, яка розташована на території Бобрицької сільської ради згідно державного акту серії ЯГ № 928646. Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлою [PERSON], посилаючись на те, що вона являється його рідною матір*ю і він є її спадкоємцем за законом, але в звязку з тим, що в його свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть прізвище його матері указано [PERSON], він не може оформити спадщину нотаріально. Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Бобрицької сільської ради в судове засідання не з*явились,надали суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність та, що проти задоволення заяви не заперечують (а.с.13). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON]П.(а.с. 7), свідоцтвом про народження заявника (а.с. 9), довідками Бобрицької сільської ради (а.с. 6), копією паспорта заявника (а.с.5) та повідомленням нотаріуса, із яких видно, що розбіжність в написанні прізвища виникла із-за орфографічної помилки. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини і тому має для нього юридичне значення. На підставі викладеного заява підлягає задоволенню повністю згідно ч.2 п 5 ст. 234,ст.. 235, 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

14 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 05 січня 2013 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву, згідно якої отримала кредитну картку «кредитка «Універсальная». 21.01.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну карту «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 13300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення ст.ст.526, 527, 530 та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, в звязку з чим відповідач станом на 25 березня 2015 року має заборгованість на загальну суму 26944,22 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 13256,14 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 10948,23 гривень; заборгованості за пенею та комісією 980,60 гривень, а також штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 1259,25 гривень. Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107, 110 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 05 січня 2013 року в сумі 26944,22 гривень та судові витрати у розмірі 269,44 гривень. Представник позивача надіслав до суду клопотання про підтримання позову в повному обсязі та можливість розгляду справи за відсутності представника ПАТ КБ ПриватБанк, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], яка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, в судове засідання не зявилася повторно, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за її відсутності. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - Захарчук) С.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 18 грудня 1999 року у Ленінській сільській раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 04. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили у березні 2016 року, оскільки мали різні погляди на шлюб та сімю. Як результат відповідач залишив сімю і почав проживати окремо. У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 13). Відповідач в судове засідання тричі не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ним судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 24, 28, 30). Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, а тому за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 грудня 1999 року у Ленінській сільській раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 04 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сімя фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивач, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги; відповідачка вказала, що позов визнає повністюта виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний запис № 99 (а. с. 4), від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 5, 6), які проживають з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2015 року, укладеному між нею та [PERSON], нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 2328. Крім неї у вказаній квартирі також зареєстрований син продавця квартири, відповідач по справі [PERSON] Більше року відповідач в квартирі не мешкає, його речі відсутні, самостійно знятися з реєстрації не має змоги оскільки виїхав за межі країни. Позивач через те, що відповідач зареєстрований у квартирі, змушена нести зайві витрати на утримання житла, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час в зв'язку із скрутним матеріальним становищем та підвищенням цін на житлово-комунальні послуги у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача [PERSON]., який добровільно з реєстрації не знявся, а тому позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] [PERSON], що діє за довіреністю (а.с.8) в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, надав нотаріально посвідчену заяву від 26 лютого 2016 року про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що проти задоволення позову не заперечує (а.с.18). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2015 року, укладеному між нею та [PERSON], нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 2328 (а.с.4), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 50255416 від 18 грудня 2015 року (а.с.5). Крім [PERSON] у вказаній квартирі також зареєстрований син продавця квартири, відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою «Служба єдиного замовника № 5» від 07 квітня 2016 року (а.с.7), довідкою «Служба єдиного замовника № 5» від 19 квітня 2016 року (а.с.14). Відповідач в квартирі не мешкає останні, його речі в квартирі відсутні, самостійно знятися з реєстрації не має змоги, оскільки виїхав за межі країни. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження майном. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] більше року не мешкає в квартирі [ADDRESS], факт його реєстрації в квартирі призводить до зайвих витрат позивача на оплату житлово-комунальних послуг, тощо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 03.01.1985 року на його ім.»я було заповнено трудову книжку. В трудовій книжці було указано його прізвище ім.»я та по батькові «[PERSON] Иллич», а в атестаті № 305 про закінчення ПТУ №9 в смт. Крижопіль «Загрійчук Григорій Ільїч» тому заявник просить встановити належність йому указаної трудової книжки. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав з підстав, зазначених в заяві і просив задовольнити їх. Представник зацікавленої особи [PERSON] просила про розгляд заяви у її відсутності. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пояснень заявника, досліджених доказів, судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України заявником є «Загрійчук Григорій Ілліч» Трудова ж книжка та атестат виписані з викривленнями прізвища та ім.»я по батькові. З пояснень заявника, матеріалів справи судом встановлено, що дана розбіжність в документах виникла помилково, тому суд приходить до висновку, про встановлення її належності заявнику. Даний факт буде мати для заявника юридичні наслідки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - синів [PERSON] та [PERSON]. Вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, проживає окремо від сімї, тому просить стягнути з неї аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач [PERSON] підтримує позовні вимоги, вказує на те, що відповідач залишила сімю та дітей, проживає окремо, матеріальної допомоги дітям не надає. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, хоча своєчасно була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки від 26.04.2016 року. Від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2012 року, який розірвано ріненням Теплицького районного суду 24.03.2016 року (а.с.4). Від шлюбу мають двох дітей: синів [PERSON], [INFO] (а.с.7), та [PERSON], [INFO] (а.с.6). На даний час діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Бджільнянської сільської ради № 520 від 11.04.2016 року (а.с.8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 ч.2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд. враховує що діти мають задовільний стан здоровя, являється матеріально незабезпеченими, відповідач являючись мамою дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, є працездатною, має тимчасові заробітки, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі визначеній позивачем, яка є середньою між визначеним мінімальним розміром аліментів, передбаченим ст. 182 СК України, так і прожитковим мінімуму на дитину віком до 6 років, який з 01.05.2016 року становить 1228 грн. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved