Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

14 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до [PERSON], в якій просила виключити з актового запису про народження [PERSON], [INFO], відомості про [PERSON] як батька, визнати, що відповідач є батьком цієї дитини та внести відповідні зміни до актового запису про народження. Ухвалою від 28 лютого 2017 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю. 17 травня 2017 року ухвалою суду неналежного відповідача у справі заміненоналежним [PERSON], а [PERSON]залучено в якості позивача у цій справі. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 09 грудня 2015 року позивачка [PERSON] народила доньку [PERSON]. Відповідач був записаний батьком дитини, оскільки вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. Вони з позивачем [PERSON] проживають однією сімєю, ведуть спільне господарство, останній визнає своє батьківство, оскільки на момент зачаття дитини мав стосунки з позивачкою. Посилаючись на викладені обставини, просили визнати, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни в актовий запис про народження. Особи, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не зявилися, позивачі та треті особи надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачі, крім цього, зазначили, що повністю підтримують заявлені вимоги та не заперечують проти заочного розгляду справи; треті особи вказали, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачів і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 001011 від 02.06.2001р. (а. с. 7), 02 червня 2001 року було укладено шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Рішенням суду від 20 вересня 2016 року суд між сторонами було розірвано (а. с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-ФП № 259681 від 24.11.2016р., виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 1739, [PERSON] народилася 09 грудня 29015 року та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). У відповідності до ч. 2 ст. 129 СК України до вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.\~\~В той же час визнання ЦК України основним актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 4 ЦК України) не означає безумовного надання йому у всіх випадках вищої юридичної сили порівняно з іншими законами. Відповідно до сімейних правовідносин як спеціальний закон належить застосовувати СК України, який не містить аналогічної ст. 267 ЦК України норми, яка б встановлювала застосування позовної давності за заявою сторони у спорі.\~\~ Як встановлено судом, позивач [PERSON] на протязі всього часу знав, що [PERSON] є його дитиною, тобто пропустив передбачений законом строк для звернення до суду для вирішення питання про визнання батьківства. Однак враховуючи відсутність заяв від сторін у спорі щодо застосування судом позовної давності, з метою забезпечення повноцінної сімї в правовому значенні, а також можливості реалізації дитиною своїх прав у майбутньому, суд вважає за можливе поновити позивачу строк для звернення до суду з позовом про визнання батьківства. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 134 СК України, рішення суду є підставою для внесення змін до актового запису про народження та видачі нового свідоцтва про народження. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved