Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

15.01.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS] Вказана квартира була власністю Жовтокам»янського вапнозаводу, квартиру вона отримала як квартиронаймач 09.02.1994 року. З того часу по теперішній час вона разом з дітьми проживає у вказаній квартирі. У 1995 році представник заводу запропонував приватизувати квартиру в зв'язку з ліквідацією заводу. Вона погодилася на вказану пропозицію і надала представникам заводу всі необхідні документи для приватизації житла та сплатила в касу заводу вартість квартири в сумі 1050 гр. Також представники заводу повідомили її про те, що всі документи будуть передані до Кам»янської сільської ради для облікування на балансі сільської ради. У 2013 році вона вирішила отримати документи на квартиру, але при зверненні до БТІ та Кам»янської сільської ради дізналася, що згідно даних БТІ квартира належить вапнозаводу, а до сільської ради жодні документи не передавалися. Просить визнати за нею право власності на вищевказану квартиру, оскільки вважає, що квартира нею приватизована і вона набула право власності на квартиру. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити та пояснила, що з 1994 року вона проживає у спірній квартирі, яка була їй виділена Жовтокам»янським вапно заводом як службове житло. Жодних документів щодо виділення їй квартири у неї не має. Вказана квартира була нею викуплена за 1050 гр., але будь-які документи, що підтверджують факт оплати вартості квартири, та факт приватизації квартири, у неї відсутні. До ощадбанку з приводу використання житлових чеків для приватизації житла вона не зверталася. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків); продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок на 4 квартири з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] станом на 01.01.2013 року зареєстрований за Жовтока»янським вапняковим заводом на підставі реєстраційного свідоцтва, виданого виконкомом Кам»янської сільської ради згідно рішення виконкому Апостолівської районної ради № 146/1 від 11.05.1988 року. Згідно інформації Реєстраційної служби Апостолівського РУЮ від 04.09.2013 року Державне підприємство «Жовтокам»янський вапняний завод» ліквідовано як юридичну особу 08.09.1995 року. Згідно довідок, виданих виконкомом Кам»янської сільської ради, [PERSON] є головою домогосподарства, розташованого в [ADDRESS] з 09.02.1994 року, вказаний житловий будинок у комунальній власності Кам»янської територіальної громади не перебуває, при ліквідації вапно заводу дані про житлові будинки до трудового архіву Кам»янської сільської ради не передавалися. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач проживає у спірній квартирі з 09.02.1994 року по теперішній час, при цьому власником квартири згідно даних КП «Апостолівське БТІ» є Жовтокам»янський вапно завод, який ліквідовано 08.09.1995 року. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано докази на підтвердження факту приватизації нею спірної квартири, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed