Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

12 травня 2020 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що мама позивача - [PERSON] (відповідач у справі), з 1981 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] , що посвідчується відомостями, викладеними у свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] . Від зазначеного шлюбу народилися: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 17.08.2005 року, виданим Оглядівською сільською радою Радехівського району. У склад спадкової маси, належної померлій [PERSON] , увійшло будинковолодіння [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 1,0118 га, що розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району (Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛВ № 061244). [PERSON] , хоча і була зареєстрована у належному їй будинковолодінні [ADDRESS] , проте на день смерті фактично проживала без реєстрації в [ADDRESS] , тобто разом із, батьками позивача, позивачем та його братом, що підтверджується відомостями, викладеними у довідці Оглядівського старостинського округу № 137 від 06.02.2020 року. Як визначається із свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 22.11.1989 року Червоноградським МБТІ, будинковолодіння [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] .. У свою чергу із довідки Радехівської міської ради Львівської області Оглядівського старостинського округу № 197 від 20.02.2020 року вбачається, що [PERSON] являється єдиним і останнім членом колгоспного двору, що розташований по [ADDRESS] . Просить суд встановити факт, що [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS] разом із [PERSON] до дня своєї смерті, тобто до [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0118 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 0,3532 га та 0,6586, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали померлій [INFO] [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ЛВ № 061244, виданого 16.03.2000 року. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.4-9). У судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав, позов просить задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подали, заявили до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують у їх задоволені(а.с.65, 68, 72,74,76). За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] , померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 17.08.2005 року, виданим Оглядівською сільською радою Радехівського району (а.с.30). У склад спадкової маси, належної померлій [PERSON] , увійшло право власності на будинковолодіння [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 1,0118 га, що розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №061244, виданим 16 березня 2000 року, на підставі рішення IX сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8017 вбачається, що земельна ділянка, площею 1,0118 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала [PERSON] (а.с.31,32-32 зворот). Українським бюро лінгвістичних експертиз надано Експертний висновок №056/740-m від 17.03.2020 року, яким констатовано, що записи по-батькові « [PERSON] та « [PERSON] » є ідентичними, що підтверджує належність Державного акту беззаперечно [PERSON] (а.с.43). [PERSON] (відповідач у справі), з 1981 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] , що посвідчується відомостями, викладеними у свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] від 5.09.2014 р(а.с.33). Від зазначеного шлюбу народилися: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, серії № [NUMBER] )(а.с.14,20). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , який був сином [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с.36-37). Враховуючи вищезазначене, спадкоємцями, які можуть претендувати на спадкове майно є [PERSON] - дружина [PERSON] ,(свідоцтво про одруження [NUMBER] ). А також, їх діти: [PERSON] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] ), [PERSON] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] ), про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.25,28,29,38). [PERSON] [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується, свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.34,35). Довідками №195, №196, №197 від 20.02.2020 року, виданими Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради, стверджується той факт, що гр. [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована одна в [ADDRESS] , заповіт від імені померлої не посвідчувався(а.с.39,41). З довідки №137 від 06.02.2020 року, виданої Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради, вбачається той факт, що померла [INFO] на день смерті проживала без реєстрації в [ADDRESS] . На день смерті разом з останньою були зареєстровані і проживали такі особи: [PERSON] - син [INFO] , [PERSON] - невістка [INFO] , [PERSON] - онук [INFO] , [PERSON] - онук [INFO] (а.с.40). [PERSON] , виготовив технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] станом 27 лютого 2020 року, інвентаризаційна справа №б/н(а.с.44-48). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Факт, того що [PERSON] спільно проживав на час смерті з померлою [PERSON] за одною адресою, підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] , не довіряти показам яких в суду немає підстав (а.с.79-80). У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved