overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.09.2015 року вони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського районну Хмельницької області, актовий запис № 52. Від проживання у шлюбі у них є син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення та збереження сімї неможливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою позивача, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 06.09.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 52. У позивача і відповідача є син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 141570 від 06.09.2015р., свідоцтвом про народження серії І-БВ № 279926 від 30.08.2016р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.10.2011 року вони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 194. Від проживання у шлюбі у них є діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення та збереження сімї неможливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився та подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 15.10.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 194. У позивача і відповідача є діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї неможливе. Зазначені обставини\~підтверджуються свідоцтвом\~про шлюб\~серії І-БВ\~№ 096473\~від 15.10.2011р.,\~свідоцтвом про\~народження серії\~І-БВ\~№ 261007\~від 13.10.2015р.,\~свідоцтвом про\~народження серії І-БВ № 189480 від 11.12.2012р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 02 серпня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис №809. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 серпня 2003 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає із нею та перебуває на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною було те, що відповідач постійно нехтував сімейними цінностями і з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких стала їх дочка. Зазначила, що відповідач не розуміє та хоче розуміти сутності проблем, які виникають, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. З квітня 2018 року вона не підтримує стосунків з чоловіком, сім'я розпалася і подальше її збереження суперечить її інтересам. Оскільки шлюб носить формальний характер, між ними втрачене почуття поваги та любові, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку, судові витрати у справі просила стягнути з відповідача в свою користь. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 21). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав (а.с. 23). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] суд розриває. Також, враховуючи те, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд, відповідно до вимог ст.141, ст.142 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 50% сплаченого останньою судового збору, що становить 352,40 грн. і підтверджується документально (а.с.1), а решту 50 %, що також становить 352,40 грн., суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2015 року Дмитрівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 квітня 2015 року Дмитрівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис (а. с. 4), від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), і яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судовий збір суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в м. Полонне по вул. Гончарна (бувша назва Попова), 13, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що відповідач являється для неї сином, а тому він зареєстрував своє місце проживання у належному їй житловому будинку. Однак, він понад три роки не проживає у даному житлі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла та його особистих рече у будинку немає, а відтак він втратив право користування згаданим житлом. Позивач в судове засідання не з`явилися, її представник [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити у їхній відсутності та вказала про підтримання [PERSON] позовних вимог. Відповідач, будучи повідомлений про місце, дату та час судового розгляду шляхом публікації на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про його виклик, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що для [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 грудня 2004 року нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого реєстрі за № 2241, після смерті матері [PERSON] померлої 18 лютого 2004 року, належить будинок № 13, що розташований по вул. Попова (після перейменування Гончарна) в м. Полонне, Хмельницької області. Вказана обставина підтверджується даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 6072042 від 28 грудня 2004 року. З 22 грудня 2000 року [PERSON] зареєстрований в належному позивачу жилому будинку, однак з 2015 року по теперішній день він у вказаному житлі не проживає, про що свідчать дані довідки депутата Полонської міської ради обєднаної територіальної громади від 20 червня 2018 року. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для неї перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, її права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені нею по оплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та синів [PERSON] Даніїла, [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно, інших дітей не має, тому просила суд здійснити стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 25 липня 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та синів [PERSON] Даніїла, [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтв про народження дітей, котрі проживають разом з матір`ю. [PERSON] не виконує в повному обсязі обовязок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїм неповнолітнім дітям. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 1300 грн. на кожну дитину щомісячно. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить змінити (збільшити) розмір аліментів, стягнути з [PERSON] рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 червня 2015 року по справі № 398/2318/15, на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], встановивши його у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 25 травня 2023 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 червня 2015 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області було винесено рішення, відповідно до якого суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь позивача щомісячно до досягнення дочки [PERSON] повноліття, тобто до 25 травня 2023 року, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. Позивач зазначає, що отримуючи від [PERSON] аліменти у зазначеному розмірі, які останнім сплачуються нерегулярно, [PERSON] не завжди може забезпечити дочці мінімально необхідний рівень життя. Позивач вважає, що викладені обставини дають підстави для висновку про істотну з часу ухвалення вказаного вище рішення зміну обставин та про недостатність отриманих на підставі зазначеного судового рішення аліментів для забезпечення нормального та гармонійного розвитку дитини, що свою чергу є підставою для збільшення аліментів. \~ \~ \~ \~У судове засідання [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 13 вересня 2018 року позивач подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, засідання просила проводити без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач 13 вересня 2018 року подав заяву про визнання позову [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів. Також відповідач зазначив, що наслідки визнання позову, передбачені ст. 206 ЦПК, йому розясненні та зрозумілі. [PERSON] просив розгляд справи провести без його участі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Також відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України половина судових витрат зі сплати судового збору покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

13 липня 2018 року заявник, [PERSON], зернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказуючи, що\~ з 1991 по 1995 рік він працював в колгоспі ім. Шевченка Кобеляцького району Полтавської області. На даний час він досяг пенсійного віку та звернувся до пенсійного фонду для призначення йому пенсії, однак отримав відмову, оскільки в архівній довідці про відпрацьовані вихододні і заробітну плату за 1991-1995 роки зазначено лише прізвище та імя заявника, оскільки тільки такі відомості містяться в у відомостях про нарахування заробітної плати. Враховуючи вище викладене, заявник прохає суд встановити факт належності йому архівної довідки. Ухвалою судді від 17 липня 2018 року відкрито провадження по даній справі. В судовому засіданні заявник, [PERSON] підтримав заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи, Кобеляцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. При винесенні рішення по справі покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників процесу та свідків, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місце і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку\~ можуть\~ бути\~ встановлені також інші факти,\~\~ від\~\~ яких\~ залежить\~ виникнення,\~ зміна\~ або\~ припинення особистих\~ чи\~ майнових\~ прав\~ фізичних\~ осіб,\~ якщо\~ законом\~\~ не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 25 січня 1985 року [PERSON] переведений в колгосп ім. Шевченка, де працював до 05 квітня 2000 року (а.с.9-10). Крім цього, у паспорті громадянина України та у свідоцтві про народження заявник значиться як «Приймак Анатолій Микитович». 12 квітня 2018 року [PERSON] районним трудовим архівом видано довідку про те, що у відомостях нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Шевченка Кобеляцького району Полтавської області значиться [PERSON] за 1994, 1995 роки та [PERSON] [PERSON] за 1996, 1998, 1999 роки (а.с.11). Кобеляцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило, що довідка № 01-19/44 від 12.04.2018 року не може бути врахована для призначення пенсії [PERSON], оскільки по батькові, зазначене в довідці, не відповідає даним паспорта (а.с.12). Свідки, [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] дійсно працював у колгоспі ім. Шевченка Кобеляцького району Полтавської області. Таким чином, коли вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і оскільки\~ вони мають для нього юридичне значення призначення пенсії, то даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

13 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з червня 2009 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . В провадженні суду перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. З 2015 року між подружжям стали виникати конфліктні ситуації, в першу чергу, з причини зловживання Відповідачем спиртними напоями. Ці обставини стали негативно впливати на психічний стан їхньої доньки. На неодноразові розмови з відповідачем з приводу сімї та його поведінки, сприймалися з його боку негативно. Відповідач взагалі не піклується про матеріальне забезпечення родини, не має постійного місця роботи та стабільного доходу. Оскільки мати Відповідача проживає за кордоном, то і він систематично від`їжджає за межі України, начебто з метою заробити грошові кошти. Однак, повертаючись, грошей до сімейного бюджету Відповідач не надає. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття. Ухвалою суду від 05 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дитини, визначено судовий розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи надав суду відзив в якому зазначив, що під час роботи за кордоном систематично направляв дружині та дитині кошти на їх утримання. На даний час його середній заробіток становить 6217 грн. що підтверджують довідкою з місця роботи та враховуючи надмірний розмір комунальних платежів він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу. Просив суд задовольнти позовні вимоги у розмірі ј частини від його заробітку. Позивачка надала суду відповідь на відзив в якій зазначила, що розмір аліментів а саме 1/3 частина від усіх доходів відповідача відповідає вимогам ст. 182 СК України. Дитина відвідує додаткові заняття для її розвитку, підготовки до самостійного життя. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved