Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

14 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 207 168 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19.08.2014 року [PERSON] під розписку позичив у нього гроші в розмірі 8\~300 доларів США з терміном поверненян 03.09.2014 року. Позивач вказує, що відповідач не виконав свого обовязку щодо повернення грошових коштів в обумовлений строк, у зв'язку з чим сума позики підлягає стягненню за рішенням суду, у зв'язку з чим він і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачаадвокат [PERSON], яка діє на підставі договору від 01.06.2016 року, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 19 серпня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 8\~300 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 03.09.2014 року. Зазначені обставини підтверджуються розпискою, складеною 19.08.2014 року. (а.с. 3) За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13) Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі №6-79цс14) Позивач вказує, що [PERSON] зобовязання з повернення коштів у строк обумовлений договором позики не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 06 жовтня 2016 року представником позивача суду було надано оригінал розписки [PERSON] від 19.08.2014. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору позики щодо своєчасного повернення суми отриманої позики, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму боргу, яка була ним отримана від позивача за розпискою. Визначаючи суму, що підлягає стягненню, суд виходить з розрахунку здійсненого позивачем. Так, станом на 14 червня 2016 року (дату подачі позову) офіційний курс долара США до української гривні становив 24,96 грн. за 1 долар США, а тому сума боргу становить: 8\~300*24,96=207\~168 грн. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідач підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до квитанції від 10.06.2016 року у сумі 2\~071,68 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved