Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

13 травня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона, є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ярмолинецького районного суду від 28 листопада 2019 року малолітню дитину було відібрано у матері, без позбавлення батьківських прав, у зв`язку із неналежними виконанням батьківських обов`язків та відмови у наданні належного лікування, що могло призвести до загрози життю. Відповідно до розпорядження голови Ярмолинецької районної державної адміністрації від 05 липня 2019 року №143/2019-р «Про негайне відібрання дитини [PERSON] » дитину було влаштованого до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка», де він перебуває до цього часу. Розпорядженням голови Ярмолинецької РДА від 21 січня 2020 року №16/2020-р малолітньому [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно листа від 31 липня 2019 року №588 Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» малолітній [PERSON] має діагноз вроджена вада серця - коарктація аорти, у зв`язку із чим був направлений в ДУ «Інститут серця МОЗ України» на оперативне лікування, однак матір від госпіталізації та операції відмовилась. Матір дитини під час перебування останньої у закладі відвідувала її 5 разів у 2019 році, 3 рази у 2020 році. На засіданні опікунської ради було прийнято рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . З огляду на викладене позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. 18 жовтня 2021 року до суду представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому він у задоволенні вимог органу опіки та піклування просив відмовити з тих підстав, що в справі відсутні докази, які підтверджують неналежне виконання [PERSON] батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконуються своїх обов`язків. Факт непогодження із позовом свідчить про те, що відповідачка інтересу до дитини не втратила, підтвердженням чого є періодичні відвідування дитини у спеціалізованому будинку дитини «Берізка». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову, з підстав наведених у відзиві. Представник третьої особи КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини «Берізка»» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав ви повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини [PERSON] вказані із слів матері згідно ч.1 ст.135 СК України. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2018 року у справі №689/1364/19 малолітнього [PERSON] було відібрано від його матері [PERSON] та переданого органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації №143/2019-р було відібрано [PERSON] у матері, та поміщено до КНП «Ярмолинецька центральна районні лікарня». Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так зокрема цим рішенням було встановлено, що [PERSON] часто хворіє, про якого мати мало піклується: не надає належного медичного догляду (неодноразово відмовлялася від госпіталізації в лікарню, втеча 01.07.2019 року з Хмельницької обласної інфекційної лікарні; в осінньо-зимовий період це відбувається майже щомісячно; дитина погано харчується. На зауваження фельдшера, що дитина хворіє і потребує госпіталізації, не реагує, проявляє агресію. При виклику швидкої допомоги неодноразово закривала двері і відмовлялася від госпіталізації, говорила, щоб забрали хворого хлопчика, що вона з ним вже втомилася перебувати в лікарнях. Також проявляє агресію до сусідів, членів сім`ї. Дитина була госпіталізована 15.07.2019 року в ДУ «Інститут серця МОЗ України» на оперативне лікування. Після консиліуму лікарів констатовано факт, що у зв`язку з відсутністю своєчасного хірургічного лікування в грудному віці провести оперативне лікування хлопчику не є можливим; в 3-х місячному віці мати від оперативного лікування та госпіталізації відмовилася. Адміністрація будинку дитини «Берізка» повідомила, що злісне невиконання матір`ю батьківських обов`язків призвело до важких наслідків. З листа КНП «Хмельницький спеціалізований будинок дитини» №588 від 31 липня 2019 року вбачається, [PERSON] в тримісячному віці був про консультований в ДУ «Інститут серця МОЗ України», і йому встановлено діагноз вроджена вада серця - коарктація аорти та запропоновано матері госпіталізацію з метою оперативного втручання, однак матір від оперативного лікування та госпіталізації відмовилась. 2 серпня 2019 року Ярмолинецьким районним судом у справі №689/1317/19 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за те, що 30 червня 2019 року [PERSON] не забезпечила належних умов лікування малолітнього [PERSON] , що могло призвести до смерті останнього, а саме забрала дитину із лікувального закладу, до завершення лікування від захворювання, що несе загрозу життю, за що Розпорядженням Ярмолинецкої районної державної адміністрації від 21 січня 2020 року №16/2020-р [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування 22 лютого 2021 року КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» звернулося до служби у справах дітей Ярмолинецької селищної ради із листом, щодо ініціювання питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. У зазначеному листі також було вказано на те, що за час виховання дитини у закладі [PERSON] провідала сина 5 разів у 2019 році, та 3 рази у 2020 році, однак мати дитини не цікавилась його розвитком та станом здоров`я. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 19 квітня 2021 року вбачається, що по [ADDRESS] проживає матір відповідачки [PERSON] разом із онуком [PERSON] , 2015 року народження, із її слів [PERSON] відсутня в селі з 1 квітня 2021 року та проживає в м. Хмельницькому, сім`я забезпечена продуктами харчування в мінімальному обсязі, доходу сім`я не має. 21 квітня 2021 року органом опіки та піклування Ярмолинецької селищної ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Відповідно до довідки Ярмолинецької селищної ради №18 від 18 травня 2021 року [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] на протязі 10 років, разом із нею проживає син [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1). Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав з підстав ухилення одного із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, коли кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. З огляду на викладене, та аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що винна поведінка у невиконанні батьківських обов`язків [PERSON] щодо сина [PERSON] є доведеною, при цьому судом враховуються в першу чергу саме інтереси дитини, яка за станом свого здоров`я потребує належного медичного догляду, із слів представника КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» малолітній [PERSON] періодично перебуває на лікуванні у медичних закладах у зв`язку із діагностованим захворюванням, матір дитини належного догляду, лікування, піклування забезпечити не може, свідченням чого є відмови від оперативного втручання у грудному віці що дало би змогу дитині повноцінно розвиватись, самовільне залишення лікувального закладу до завершення лікування дитини, у зв`язку із чим була створена смертельна небезпека для життя і здоров`я малолітнього, а також відсутність будь-якого інтересу до стану здоров`я дитини та її розвитку і виховання, демонструючи майже повну байдужість до дитини. Судом підстав для відмови у задоволенні вимог Ярмолинецької селищної ради не встановлено, а тому виходячи саме з інтересів дитини, повернення її у сім`ю відповідачки за відсутністю належного медичного догляду, який вона не забезпечить в необхідному обсязі з високою ймовірністю наявне у дитини захворювання призведе до летального наслідку, а тому слід позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] . Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд, зважаючи на те, що відповідачка ніде не працює, має на утриманні ще одну дитину, вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 908 грн., які відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved