overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2008 року у Борщівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №03. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.09.2008 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.8/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 04.06.2005 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2005 року. Від шлюбу мають дитину : [PERSON] [INFO]. Сторони з 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: доньки [PERSON] [INFO], в розмірі в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 26.01.2007 року по 12.12.2012 рік сторони перебували у зареестрованому шлюбі Мають спільну дитину: доньку [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Так встановлена, що неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обов'язки по утриманню і вихованню доньки. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітньої доньки за станом свого здоров'я, суду не надано. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та підлягаючими повному задоволенню. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON]звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач вихованням і матеріальним забезпеченням дитини належним чином не займається. У судове засідання позивач [PERSON]не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повномуобсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, з відома позивача, вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 27.09.2004 року сторони перебувалиу зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.01.2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину: сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обовязок утримувати дитину є рівною міроюо бовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Так встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матірю, та знаходиться на її триманні. Відповідач належним чином не виконує батьківські обовязки по утриманню і вихованню сина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платник аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів того, що [PERSON] обтяжений по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання неповнолітнього сина за станом свого здоровя, суду не надано. З урахуванням викладеного та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Родинні відносини припинені з 01.09.2015 року. Дитина знаходиться у неї на утриманні. Відповідач грошову допомогу на її утримання не надає і добровільно відмовляється її надати. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримування доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у позивачки та відповідача є спільна дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є законними, тому підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню у доход держави судовий збір в сумі 640,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, у своїй заяві зазначив про наявність на утриманні ще двох малолітніх дітей, просить ухвалити рішення з урахуванням зазначених обставин. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач - [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає. При визначенні розміру аліментів, суд враховує розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму, стан здоров'я і матеріальне становище сторін, дитини, яка знаходиться на утриманні матері, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, матеріальне становище платника аліментів, має на утриманні двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] на утримання якого за рішенням Жовтневого районного суду м.Луганська з 10.01.2013 року до повноліття стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно та [PERSON], [INFO] Позивачкою не доведено та підтверджено дані щодо наявності постійного та регулярного доходу відповідача та його розміру. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі по 1/6 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, однак не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12.08.2006 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з червня 2012 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не поважає дружину, не піклується про створення у сім'ї доброзичливої морально-психологічної атмосфери. З жовтня 2012 року сумісне проживання остаточно припинено. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу вважає неможливим, так як у сторін розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Спору про місце проживання дитини сторони не мають. Позивач в судове засідання не з'явилась, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12.08.2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1395, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 9). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені ще з 2012 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір у розмірі 640,00 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO] 03.03.2017 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що підтримує позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначає, що визнає позов в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до копії рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2017 року (а.с. 6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 2) підтверджено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO] Довідкою Жданівської сільської ОТГ № 309 від 10.03.2017 року (а.с. 3) підтверджено, що [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. Як встановлено судом [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, однак позовні вимоги визнає повністю, а тому наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Також з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, просила стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця с. Гербіне, Балтського району, Одеської області , не працюючого, проживаючого с. Гербіне, Балтського району, Одеської області на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2017 року і до досягнення ним повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності . Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками сина [PERSON] [INFO] . Договір про утримання дитини не укладено, сторони проживають окремо. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач, її колишній чоловік, в квартирі не проживає з 1997 року. Житловим приміщенням не користується без поважних причин, обов'язки, які витікають з договору найму житлового приміщення не виконує. До судового засідання позивач не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до ст..74 ч.9 ЦПК України. З відома позивача, суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом приймалось рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні у квартирі [ADDRESS], згідно довідки форма 3 №1218, виданої 07.04.2017 року ЖЕК №1 ЖКП «Бриз» з правом на проживання зареєстровано позивач та відповідач [PERSON] відповідальний кевартировинаймач, на якого оформлено особовий рахунок. Судом було встановлено, що відповідач в вищезазначеній квартирі не проживає з 1997 року, спірною житловою площею не користується без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе, що підтверджується Актом про не проживання від 07.04.2017 року та ксерокопіями квитанцій по сплаті витрат по утриманню спірної квартири, які несе виключно позивач. Шлюб між сторонами розірвано 06.02.2008 року (свідоцтво про розірвання шлюбу І-ФП №078029 від 21.07.2015 року) На підставі викладеного, суд приходе до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин більш строків, встановленних ст. 71 ЖК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved