Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

13 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], заінтересована особа орган опіки та піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнім дітям без згоди батька. У позові [PERSON] зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 22 жовтня 1999 року. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року шлюб було розірвано. Має з відповідачем спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON]. [INFO], які мешкають разом з нею. Відповідач разом із сімєю не живе, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей. На теперішній час виникла можливість повезти дітей до Німеччини, де проживають родичі [PERSON], для відпочинку дітей, їх духовного та фізичного розвитку. З цього приводу вони зверталася до відповідача, але він ухиляється від надання дозволу на виїзд дітей за кордон, чим чинить перешкоди дітям у повноцінному розвитку та відпочинку. Позивач просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей у супроводі матері без згоди батька до Німеччини з 01 червня 2015 року; надати їй дозвіл оформлювати документи для тимчасового виїзду дітей за межі України без згоди батька дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON].О. у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу направлялися за зареєстрованою адресою поштою, про що свідчать поштові відправлення, які повернулися до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання». З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідач не отримав. Відсутність відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення особи про день та час розгляду справи по суті. Також судові повістки йому вручалися виконавчим органом місцевого самоврядування, відповідача за місцем реєстрації виявлено не було, про що був зроблений відповідний запис. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Дружківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 липня 2014 року. Рішення набуло чинності 21 липня 2014 року Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Через відсутність можливості отримати відповідну згоду від відповідача позивач [PERSON] позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд з дітьми за кордон для відпочинку, оздоровлення, розширення кругозору дітей. Суд вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків і зловживає своїми батьківськими правами, оскільки не забезпечує дітей повноцінним відпочинком, перешкоджаючи своїми діями повноцінному фізичному, моральному, інтелектуальному, духовному, соціальному розвитку дитини. Дії відповідача як батька суперечать інтересам дітей, порушують їх права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, виїзд та оформлення проїзних документів для виїзду за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дітей, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про надання дозволу неповнолітнім дітям на виїзд за межі України без згоди одного з батьків до Німеччини та надання дозволу матері дітей на оформлення проїзних документів дітей для виїзду за межі України у супроводі одного з батьків. Суд вважає за необхідне встановити строк закінчення дії такого дозволу. Вважає за можливе надати такий дозвіл строком на один рік з дня набрання цим рішенням законної сили. Оскільки у рішенні вказана територія, до якої тимчасово виїжджають діти, а також встановлений період, суд вважає, що права батька дітей щодо можливості спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні, передбачені ст.ст. 153, 157 СК України, не порушені.

Outcome: partial