Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

13.06.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача завдану внаслідок неправомірних дій шкоду у розмірі 19383,44 грн. вартості матеріальної шкоди автомобіля «Ніссан Альмера», д/н [NUMBER] та 903,31 грн. - оплата за проведення експертної товарознавчої експертизи; 64,32 грн. - оплата телеграми з виклику відповідача; 1000 грн. - завдана моральна шкода, а разом 21351,07 грн., також стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 457,20 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 17.03.2014 року відповідач здійснював перегін скота - великої рогатої худоби (корови) по кличці «Каліна», через дорогу з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями, де тварина допустила зіткнення з автомобілем марки «Ніссан Альмера», в результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Адміністративна справа щодо порушення відповідачем правил дорожнього руху знаходилась на розгляді в Біляївському районному суду Одеської області, постановою якого відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Згідно висновку судового експерту вартість матеріальної шкоди автомобіля «Ніссан Альмера» склала 19383,44 грн., також позивач був вимушений нести наступні витрати: за оплату проведення експертної товарознавчої експертизи, вартість якого якої склала 903,31 грн., оплата телеграми з виклику відповідача - 64,32 грн. Внаслідок вчинку відповідача, позивач зазнав як душевних страждань, так і фізичних страждань, оскільки за відсутності автомобіля позивач був змушений випробувати на собі, враховуючи його немолодий вік, всі незручності пересування на громадському транспорті. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. У судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав та просив стягнути з відповідача суму завданих збитків. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 17.03.2014 року, [PERSON] о 18.00 годині, в с. Мирне по вул. Леніна здійснював перегін скота - великої рогатої худоби (корови) по кличці «Каліна», згідно паспорту ВРХ № НН 432362 від 28.04.2004 року, через дорогу з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями, де тварина допустила зіткнення з автомобілем марки «Ніссан Альмера», номерний знак [NUMBER]., в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний винним відповідач по справі [PERSON], відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 12.05.2014 року по адміністративній справі № 496/1670/14-п (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанови суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно довідки ВДАІ з обслуговування адміністративної території Біляївського району, 17.03.2014 року о 18.10 годині в с. Мирне Біляївського району Одеської області по вул. .Леніна сталося ДТП та внаслідок чого транспортний засіб марки «Ніссан Альмера», номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с.6). Відповідно до висновку експерта № 1340 від 16.04.2014 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику «Ніссан Альмера», реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП 17.03.2014 року, складає 19383,44 грн. (а.с.7-23). На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що з вини [PERSON] позивачу [PERSON] були спричинені моральні та фізичні страждання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він був змушений випробувати на собі, враховуючи вже досить немолодий вік, всі незручності пересаджування з однієї маршрутки до іншої, або трамваю чи тролейбусу, однак позивачем не було надано підтверджуючих доказів та відповідних квитанцій щодо його пересування на громадську транспорті. Крім того, з урахуванням обставин справи, а також розумності та справедливості, суд вважає необхідним покласти на відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог. Тому, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 457,20 грн. підлягає задоволенню. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial