Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

14 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №227 та про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей, а саме: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, по 2000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та сімю, не підтримують сімейних стосунків, постійно виникають непорозуміння, зникли почуття поваги та любові. Відповідач є батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання не надає, участі у їх вихованні не приймає, а тому просила суд стягнути аліменти в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №050644 від 22 листопада 2008 року, шлюб між сторонами було укладено 22 листопада 2008 року та зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №227 (а.с.9). В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], 02 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №181430 від 09 лютого 2010 року (а.с.11) та син [PERSON], 22 лютого 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №224737 від 28 лютого 2012 року (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сімї є неможливим, відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, позов у цій частині слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Так, для дитини віком до 6 років з 01 січня 2017 пo 30 квітня -1355 грн., з 01 травня пo 30 листопада -1426 грн., з 01 грудня -1492 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень;

Outcome: approved