Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

13.08.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення дитиною навчання до 30.06.2023 року. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 01.01.2001 року між сторонами у справі зареєстрований шлюб, який в подальшому був розірваний, про що 02.07.2019 року складено відповідний актовий запис №290. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка залишилась проживати разом з позивачкою. На теперішній час дочка досягла повноліття, але з 2019 року вона зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеню вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Психологія» і є студенткою 2-го курсу Національної академії внутрішніх справ на умовах договору із фізичними та юридичними особами, строк закінчення навчання - 30.06.2023 року. Згідно договору від 18.06.2019 року укладеного між Національною академією внутрішніх справ та позивачкою в інтересах третьої особи, загальна вартість освітніх послуг становить 74000,00 грн. на момент укладення договору. Розмір плати за один семестр навчання протягом усього строку навчання становить 9250,00 грн. 28.11.2019 року за навчання дитини було сплачено 9250,00 грн., а 15.07.2020 року позивачка сплатила 18500,00 грн. Позивачка вказує, що працює у відокремленому підрозділі «Посмішка» ПП «Посмішка 32» на посаді лікар-стоматолог-ортодонт і її заробіток становить близько 3000,00 грн. на місяць, проте цих коштів не вистачає на утримання її самої та дитини. Відповідач ухиляється від утримання дитини, на неодноразові звернення позивача щодо надання матеріальної допомоги на доньку відповідач відповідає відмовою, хоча має можливість допомагати, адже він є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати дохід та частину цього доходу віддавати на утримання дитини. Оскільки дитина навчається на стаціонарі у вищому навчальному закладі на контракті, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має, знаходиться на утримання матері, і враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших дітей у нього немає, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Ухвалою суду від 18.08.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] . 12.10.2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач частково визнає вимоги позовної заяви у розмірі 500,00 грн. щомісячно, а в іншій частині позову просить відмовити посилаючись на те, що не відповідають дійсності твердження позивача про те, що відповідач як працездатна особа має можливість сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 3000,00 грн. Відповідач вказує, що вже довгий час він не має постійного та офіційного заробітку і знаходиться у пошуках офіційного працевлаштування, що в основному було викликано необхідністю вимушеного переїзду у 2014 року разом з родиною з м. Луганська. У м. Києві відповідач не зміг поновити власну стоматологічну практику, як основний вид його діяльності та постійного заробітку і тому 14.05.2018 року припинив свою підприємницьку діяльність як ФОП, основним видом якої була стоматологічна практика. Крім того, на частковому утриманні відповідача знаходиться його теперішня дружина [PERSON] , яка на теперішній час не працевлаштована, не має постійного заробітку і потребує постійної матеріальної допомоги від відповідача. У зв`язку з особистими та сімейними негараздами, психічний стан здоров`я відповідача в останні роки суттєво погіршився і вже довгий час відповідач отримує постійну психіатричну допомогу та у зв`язку з цим потребує грошових коштів для обстежень та купівлі ліків. Твердження позивача про те, що вона неодноразово зверталась до відповідача за наданням матеріальної допомоги не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Крім того, у день розлучення з позивачкою, відповідач як фактичний власник спільної з позивачкою квартири [ADDRESS] надав нотаріальну згоду позивачці на дарування квартири дитині. Укладення договору дарування відповідало усній домовленості сторін щодо матеріальної підтримки дочки та фактично надавши відповідну згоду відповідач відмовився від будь-яких спорів стосовно спільного майна подружжя. Поряд із цим, на теперішній час квартира належить позивачці, тож наданий дозвіл на дарування квартири власній дочці був використаний позивачем у власних майнових інтересах. Вказаний у позовній заяві розмір заробітку позивача не є її єдиним доходом, адже зі змісту особистих сторінок позивача в соціальних мережах вбачається, що вона також працює ортодонтом в стоматології «Велл Дент», ортодонтом в «Нора Дент» та за фахом в стоматологічній компанії «Мій Стоматолог». Отримання додаткового доходу підтверджується і тим, що при рівні заробітку 3000,00 грн., позивачка не мала б можливості з власних джерел сплатити за навчання доньки в 2019-2020 р.р. 27750,00 грн. З урахування сплачених за навчання дитини коштів, залишок вартості навчання становить 46250,00 грн. і з урахування періоду навчання за який мають сплачуватись аліменти та рівність батьків щодо утримання дітей щомісячна сума становить 1051,13 грн. При цьому, за вказаних у відзиві обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, відповідач визнає розмір аліментів, що підлягають з нього до стягнення у сумі 500,00 грн. щомісячно. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2001 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 14). Від шлюбу сторони маються спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 20). 02.07.2019 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13). 16.08.2019 року між Національною академією внутрішніх справи та позивачкою був укладений договір про надання освітніх послуг для [PERSON] (а.с. 9). Згідно п. 5.3. вказаного договору, загальна вартість освітньої послуги становить 74000,00 грн. на момент укладання договору. Згідно п. 5.4. вказаного договору, розмір плати за один семестр навчання протягом всього строку навчання становить 9250,00 грн. Зазначений розмір плати може змінюватись щорічно з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Із матеріалів справи вбачається, що за надання освітньої послуги відповідно до умов згаданого договору 28.11.2019 року було сплачено 9250,00 грн., 15.07.2020 року позивачка сплатила 18500,00 грн., а 12.08.2021 року сплатила 9250,00 грн. (а.с. 10-11, 22). Відповідно до довідки Національної академії внутрішніх справ від 18.06.2021 року, [PERSON] у 2019 році зарахована на денну форму навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Психологія» і є студентом 2-го курсу Національної академії внутрішніх справ, на умовах договору із фізичними та юридичними особами. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с. 5). За змістом наявної в матеріалах справи довідки про доходи позивача від 16.07.2021 року, позивачка працює у відокремленому підрозділі «ПОСМІШКА» ПП «ПОСМІШКА 32» з 25.02.2021 року та за п`ять місяців роботи їй нараховано заробітну плату у загальному розмірі 7992,00 грн. (а.с. 17). Позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2021 року (а.с. 55). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач припинив свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець 14.05.2018 року (а.с. 54). 06.10.2021 року на кафедрі загальної, дитячої, судової психіатрії і наркології Національного університету охорони здоров`я України ім. П.Л. Шупика відповідачу встановлений діагноз: рекурентний депресивний розлад та прописане лікування (а.с. 41). 07.10.2021 року у КНП «КМПНД №5» відповідачу встановлений діагноз: рекурентний депресивний розлад, поточний епізод середнього степеню тяжкості, з соматичними симптомами, стійкий виражений астенічний синдром F33.11. А також вказано, що трудовий прогноз - обмежено працездатний (а.с. 40). Заперечуючи проти розмір позовних вимог відповідач також приєднав до свого відзиву копію свідоцтва про одруження з [PERSON] і копію її трудової книжки зі змісту якої вбачається, що останній запис датований 05.11.2008 року про звільнення [PERSON] з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 42-53). Ураховуючи, що [PERSON] народилась [INFO] , [INFO] [PERSON] досягла 18 років, отже на теперішній час дитина сторін у справі є повнолітньою. Сторонами у справі не оспорювалось, що [PERSON] проживає із позивачкою, при цьому, відповідач проживає окремо. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов, що: дитина досягла повноліття, але їй ще не виповнилось двадцяти трьох років; дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене проживанням разом із ним дитини, яка продовжує навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачка має право на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки повнолітня дитина проживає із нею, і сторони цього факту не оспорювали. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Ураховуючи, що третя особа у справі [PERSON] дійсно продовжує навчання, що підтверджується належними доказами, при цьому зазначена особа навчається на денній формі навчання, така обставина вказує на наявність об`єктивних причин, що позбавляють повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно. Крім того, дитина сторін навчається по контрактній формі навчання, тож стипендії не отримує. За таких умов, [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги від своїх батьків у зв`язку з продовженням навчання. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом зменшення заявленого до стягнення розміру з 3000,00 грн. до 1240,50 грн, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з огляду на наступне. Аліменти, що спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. При цьому, доказів на підтвердження витрат на утримання повнолітньої дитини, які пов`язані саме з навчальним процесом (щодо понесення витрат на проїзд до навчального закладу, придбання підручників, канцелярських товарів тощо), матеріали справи не містять. Фактично у даній справі доведеним є розмір загальної вартості освітньої послуги, що становить 74000,00 грн. і з урахуванням періоду навчання (46 місяців), сума витрат по оплаті навчання за один місяць становить 1608,70 грн. Визначаючи розмір утримання, який має надавати батько дитини, суд враховує наявність у позивачки на праві власності нерухомого майна (квартири) та надані нею офіційні дані щодо розміру заробітку, але при цьому також звертає увагу, що позивачем не надано вичерпних даних про своє матеріальне становище, адже інформації податкових органів та даних пенсійного фонду остання суду не надала. Суд також враховує надані відповідачем медичні документи про свій стан здоров`я, при цьому відмічає, що рекурентний депресивний розлад - це розлад, що характеризується повторними епізодами депресії, однак такий діагноз сам по собі не вказує на непрацездатність відповідача, адже групи інвалідності йому не встановлювалось та за своїм віком відповідач непрацездатним не є, отже працевлаштування залежить від власної волі відповідача. Наявність дійсних труднощів у працевлаштуванні відповідачем не підтверджена, даних про те, що він перебуває на обліку як безробітний і таким чином намагається віднайти роботу, матеріали справи не містять. Оскільки на підставі медичної документації непрацездатності у відповідача не встановлено, суд враховує медичні діагнози як характеристику стану його здоров`я. Судом також враховуються дані про те, що відповідач припинив свою підприємницьку діяльність як ФОП, однак лише цих даних для висновку про те, що батько не може сплачувати більше 500,00 грн. на місяць для надання матеріальної допомоги дитині, яка продовжує навчання, недостатньо. Відповідач на підтвердження свого дійсного матеріального становища не надав суду інформації від податкових органів, даних пенсійного фонду, офіційних даних про наявність у нього на праві власності нерухомого майна та зареєстрованих за ним транспортних засобів. Заперечуючи проти розміру щомісячного утримання відповідач надав суду копію свідоцтва про шлюб та копію трудової книжки своєї теперішньої дружини із якої вбачається, що вона була звільнена з роботи 05.11.2008 року. Однак, жодних даних про те, що дружина відповідача відповідно до положень чинного законодавства є непрацездатною, матеріали справи не містять. Крім того, наявність лише копії трудової книжки не вказує на те, що дружина відповідача з 2008 року не має жодного доходу, отже в цьому питанні відповідачем повних та достовірних даних суду не повідомлено. Ураховуючи все вище викладене суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини у сумі, яка становить 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, адже [PERSON] є працездатною особою, а неможливість отримання самостійного доходу пов`язана з навчанням, і таке визначення розміру аліментів, на думку суду, узгоджуватиметься із принципом стягнення аліментів, передбаченим абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України та є співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: partial