Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

13.06.2016 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку №23 з надвірними будівлями, що знаходиться у м. Харкові по вул. Познанська після смерті його батька [PERSON], померлого 05.01.2015 року, і після смерті його матері [PERSON], померлої 03.02.2015 року. В обгрунтування зазначених вимог посилався на наступне. 05.01.2015 року помер батько позивача [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок, оскільки він був його власником. Спадкоємцями після смерті батька стали матір позивача та відповідача -[PERSON], позивач та відповідач. 03.02.2015 року померла мати позивача та відповідача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на її частину спірного володіння. В встановлений законом строк позивач та відповідач звернулись до 8 ХДНК із заявою про прийняття спадщини, але 30.05.2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документи на вказаний житловий будинок, а відповідач відмовляється надати його у добровільному порядку. Тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засідання підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання зявилась, позов визнала в повному обсязі, але пояснила, що позивач ніякої допомоги своїм батькам не надав, відповідач самостійно доглядала за батьками та проживала з ними в спірному будинку, та її цікавить порядок користування вказаним будинком. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи,\~\~приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона\~\~зобов'язана довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований м. Харкові по вул. Познанська, 23, на підставі договору дарування, посвідченого 8 ХДНК від 14.05.1974 року, №2-4001. (а.с. 10-15). 05.01.2015 року [PERSON] помер. (а.с. 8). Після його смерті спадкоємцями першої черги стали його дружина [PERSON], та його діти позивач та відповідач.(а.с. 6,9). 03.02.2015 року мати позивача та відповідача [PERSON] померла. (а.с. 7). Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №23 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Познанська. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі\~ ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно приписів ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Приписами ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] та [PERSON] у 8 ХДНК були заведені спадкові справи, позивач та відповідач у встановлений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа 8 ХДНК від 30.05.2016 року, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок, та запропоновано звернутись до суду. (а.с. 16). Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved