Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.10.2011 року о 10 год. 40 хв. в Київській області, відповідач, керуючи автомобілем «ЗИЛ», д.н.з. [NUMBER], порушив ПДР України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Audi», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Розмір збитків завданих автомобілю марки «Audi», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON], становить 8171,78 гривня. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Оскільки відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то ним (позивачем) було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 8171,78 гривня (без врахування ПДВ) на підставі заяви останнього. Крім того, ним (позивачем) було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 877,0 гривень. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед ним (позивачем) становить 9048,78 гривень, які останній просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу, оскільки в добровільному порядку він відмовляється це робити. Також просить стягнути судові витрати по справі, які складаються з судового збору. Представник позивача Давиденко Ю.К. до суду не з явилася, надала клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без своєї участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, свого представника не направив, заяви про слухання справи в свою відсутність та письмових заперечень не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутність сторін та допустити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що 05.10.2011 року о 10 год. 40 хв. на 45 км + 85 м а/д Київ-Харків, Київська обл., відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «ЗИЛ», д.н.з. [NUMBER], порушив Правил дорожнього руху України,а саме п. 2.3 б, 15.12, під час руху не був уважним, допустив самовільний рух автомобіля який контактував з авто «Audi», д.н.з. [NUMBER], який був позаду під керуванням водія [PERSON], що підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2011 року, яка є чинною на даний час. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 58 від 17 жовтня 2011 року розмір матеріальних збитків, завданої в результаті ДТП пошкодженням автомобіля «Audi», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], склав 8171,78 гривня (без урахування ПДВ). Зазначена шкода не була відшкодована відповідачем власнику автомобіля «Audi» в добровільному порядку. Враховуючи, що відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП, власник автомобіля «Audi» звернувся до позивача з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2672783. Як передбачено пп. а) п.41.1. ст.41 ЗУ «Про обов язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. А в ст.22 цього ж Закону зазначено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров ю та майну третіх осіб під час ДТП. На підставі чого позивачем 16.01.2012 року було здійснено виплату відшкодування власнику автомобіля «Audi» - потерпілій особі, в розмірі 8171,78 гривень (без урахування ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 71 від 16.01.2012 року. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки ВДАІ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області № 8888359, на час заподіяння шкоди відповідач володів автомобілем «ЗИЛ», д.н.з. [NUMBER], на законних підставах, а тому несе відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в порядку зворотної вимоги (регресу) витрати пов язані з виплатою страхового відшкодування. Крім того, в силу ст.88 ЦПК України на користь позивача, як сторони, чиї позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривні, а також витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 877,0 гривень. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.22, 41 п.41.1. пп. а) Закону України «Про обов язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року; ст.ст.993, 1166 ч.1, 1187 ч.2, 1191 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved