overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] частково змінила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнлітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги, про стгянення з нього аліментів визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 800грн. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, та підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2013року (а.с.4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). На теперішній час дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері, позивача [PERSON].(а.с. 6,16,17). Позивач у судовому засіданні просить стягнути аліменти на утримання неповнлітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовй сумі, в розмірі 800 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом вказавши, що 03 червня 1995 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №204. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Приблизно з червня 2013 року між ним та відповідачем припинено шлюбні стосунки, з цього часу не ведуть спільного господарства. Збереження сім'ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. Спору про місце проживання дітей і поділ спільного майна не має. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 03 червня 1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №204. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд визнав за можливе розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 червня 1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №204 ( а.с. 5 ). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 13 ), [PERSON], [INFO] ( а.с. 14 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили з 2013 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведених обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., які представник позивача просила вважати фактично понесеними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № DNН4КР22830056 від 04.11.2006 року в сумі 18149 грн. 62 коп. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] було надано кредит в розмірі 4972.50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6 % на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості у строк до 05.05.2008 року. Пунктом 5.5 укладеного договору передбачено збільшення терміну позовної давності з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість за період з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року складає 18149.62 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 04.11.2006 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № DNН4КР22830056, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 4972.50 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 6 % на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості у строк до 05.05.2008 року. [PERSON] порушено зобов'язання, щодо повернення суми кредиту. Пунктом 5.5 вказаного договору передбачено збільшення терміну позовної давності. Заборгованість за період з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року складає 18149.62 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 04.03.2008 року в сумі 13852.20 грн. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 30.11.2014 року складає 42675.50 грн. Справу просять розглядати у відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 04.03.2008 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] порушено зобов'язання щодо повернення суми кредиту. Заборгованість станом на 30.11.2014 року складає 42675.50 грн., в тім числі заборгованість за кредитом - 9888 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 28745.34 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4042.16 грн., від цієї суми віднімається сума - 29959.12 грн., яка була стягнена рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 10.01.2012 року. Різниця становить - 12716.38 грн. Крім того стягненню підлягають: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 635.82 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO], на даний час сім'я розпалася, протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, мають окремі бюджети, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер, примирення неможливо, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк для примирення не потрібен. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 398, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить її інтересам, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Дані обставини не заперечуються сторонами. Позивач відповідно до п. 10, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільнена, оскільки являється особою, яка віднесена до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією чорнобильського посвідчення. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 02.09.2006 року. У шлюбі мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Дитину просить залишити на виховання їй та відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився також. В заяві просить справу розглядати без її присутності. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони 02.09.2006 року зареєстрували шлюб у міському відділі РАЦС Новограду-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 315, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. ). У шлюбі мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю в [ADDRESS]. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу. Строк на примирення просили не давати. Заперечень щодо місця проживання дитини не заявляли. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 12 грудня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві актовий запис № 2352. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожний з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дітей. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Майновий спір між ними відсутній. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. В зв'язку з вище викладеним позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 12 грудня 2007 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві актовий запис № 2352. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, зберігати сім'ю не мають наміру. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.07.2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 162. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати, малолітню доньку залишити на її виховання. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить розглядати слухати без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалив проводити розгляд спави без участі сторін із винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.07.2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 162(а.с. 3). Від шлюбу мають неповномалолітнюлітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони разом не проживають. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивач та відповідач поновлювати не бажають. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо залишення дитини на вихованні з матір'ю. Ч. 1 ст. 161 СК України зазначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

14.01.2015 року позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказали, що на підставі свідоцтва про право власності від 08.02.2002р. їм на праві власності належить квартира, розташована за вищевказаною адресою. У будинку крім них зареєстрований також [PERSON], який є колишнім чоловіком [PERSON] Однак, післу розлучення [PERSON], а саме 21.06.2014р., виїхав з вказаного житла, місце перебування їм не відоме, в квартирі відсутні його особисті речі. Реєстрація відповідача є перешкодою для них у розпорядженні в повному обсязі належною їм квартирою. Внаслідок цього порушується їх право на користування і розпорядження приватною власністю. Позивачі надали заяви, в яких позов підтримали та наполягали на його задоволенні, просили справу розглянути без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Його виклик проводився у відповідності із ст.74 ЦПК України. Заперечень проти позову не надходило, причини неявки відповідач суду не повідомив. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Власниками квартири, яка розташована в [ADDRESS]., на підставі свідоцтва про право власності від 08.02.2002 року, є позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.45). За вищевказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. /а.с.20/. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, яка належить позивачам, однак з 21.06.2014р. не проживає у ній, що підтверджується актом обстеження від 22.12.2014 року (а.с.23). Згідно ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі більше ніж 6 останніх місяців, втратив зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч.1 ст.71 ЖК України втратив право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved