overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

14.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.01.1997 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований органом РАЦС Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис № 2. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що позивач з відповідачем не зійшлись характерами, не мають спільних поглядів на життя, подружні стосунки, ведення спільного господарства та інтересів. Сім'я фактично розпалась з вересня 2015 року. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що вбачається з поштового повідомлення, заяви про розгляд справи у його відсутності від нього не надходило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявності підстав, шлюб може бути розірваний у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, сімя фактично розпалась з вересня місяця 2015 року. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

14.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що перебує у шлюбі з відповідачем. Від сумісного подружнього життя двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. року народження, які мешкають з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7,8), які мешкають разом з позивачем, що підтверджується довідкою Роздольської сільської ради Первомайського району Харківської області № 194/02-31 від 07.04.2016 року (а.с. 3). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 14.04.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дітей та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

14.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 09.02.2013 року, актовий запис №18, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, починаючи з грудня 2015 року відносини між сторонами поступово стали погіршуватись і нарешті зіпсувались та припинились. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач не розуміє проблем, що виникають в сім'ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Були випадки коли відповідач бив позивача, ображав. Відповідач не приймає участі у веденні спільного господарства. Спір про поділ майна відсутній. Сторони шлюбні стосунки не підтримують. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин з позивачем виключається, справу розглянути без його участі, про що надав суду заяву. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 09 лютого 2013 року, актовий запис №18, місце реєстрації:Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви, підстав для його стягнення з відповідача суд не вбачає..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

14.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 30.12.2011 року в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис за № 1285, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Селіверстова», посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя з відповідачем дітей не мають. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.12.2011 року, про що є актовий запис за № 1285 у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя з відповідачем дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

14.04.2016 року позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу мають четверо дітей: [PERSON] ([INFO] р.н.), [PERSON] ([INFO]н.), [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву від 19.05.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву від 19.05.2016 року, в якій вимоги позову визнав, просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що Між мною, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], 27 листопада 1998 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради,актовий запис № 614, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Від шлюбу сторони мають четверо дітей: [PERSON] ([INFO] р.н.), [PERSON] ([INFO]н.), [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. Майновий спір та спір про місце проживання дітей відсутній. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

14.04.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 21.12.2010 року. 27.03.2013 року відповідачу було переоформлену кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold» відповідно до тарифів якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 24500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість - 54569,72 грн., яка складається з наступного: 17830,00 грн. - заборгованість за кредитом; 33574,97 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 90,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- фіксована частина штрафу; 2574,75 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 54569,72 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 21.12.2010 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

14.04.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 05.11.2010 року. Згідно договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 16789,20 грн., яка складається з наступного: 3728,13 грн. заборгованість за кредитом; 9890,42 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 1894,97 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн.- фіксована частина штрафу; 775,68 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16789,20 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 05.11.2010 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

14.04.2016 року судом винесено рішення за яким у задоволенні позовної заяви [PERSON] до відокремленого структурного підрозділу «Пасажирське вагонне депо Запоріжжя - 1» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», Державне підприємство «Придніпровська залізниця», третя особа: [PERSON] - начальник відокремленого структурного підрозділу «Пасажирське вагонне депо Запоріжжя - 1» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі з дати звільнення, про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення моральної шкоди. Вище вказане рішення оскаржено позивачем. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області повернуто справу для належного оформлення оскільки судом першої інстанції не вирішено питання про судові витрати. Учасники судового процесу до суду не з'явились З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі з дати звільнення, про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та про стягнення моральної шкоди. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За подання позовів про стягнення моральної шкоди позивачі не звільняються. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено. Проте, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

14.04.2017 [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, уточнивши позовні вимоги 31.07.2017. З позову вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час син мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved