Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

13.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану. В заяві зазначила, що є донькою [PERSON], який помер [INFO] року в м. Савостополі Автономної Республіки Крим (тимчасово окупована територія України), про що 19.12.2017 року було складено актовий запис про смерть №1826 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2017 року. Але у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено щодо реєстрації факту смерті. Тому заявник просила задовольнити її вимоги. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, вимоги, викладені у заяві підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом запису актів цивільного стану Гагаринського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополя, актовий запис №1826 від 19.12.2017 року, [PERSON] помер [INFO] року. Заявниця звернулась до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразку, але отримала відповідь, згідно до якої в видачі свідоцтва про смерть їй відмовлено, так як будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. 2, 3 ст. 9 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. З огляду на те, що свідоцтво про смерть [PERSON] від 19.12.2017 року є недійсним і не створює правових наслідків за приписами ч.3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а отже не може бути підставою для державної реєстрації смерті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви щодо встановлення факту смерті, оскільки вказаний факт знайшов підтвердження під час судового розгляду, іншим чином зареєструвати смерть неможливо. За таких підстав, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved