Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

13.09.2017 року позивачка [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Із позову вбачається, що позивачка з відповідачем 09.06.2015 року зареєстрували шлюб. На даний час шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу у них народилась донька- Григорєва[PERSON], [INFO]. Донька знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею. На теперішній час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3 років. Відповідач працездатний та має можливість допомагати позивачці, аліменти нікому не сплачує. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 13.09.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 29.06.2017 року. В подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 13.09.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 29.06.2020 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений i вiд якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на пiдставi наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва шлюб, між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб 09 червня 2015 року. (а.с. 5) Згідно свідоцтва про народження у позивачки та відповідача 29 червня 2017 року народилась донька- Григорєва[PERSON] (а.с. 4). Згідно довідки від 19 липня 2017 року № [NUMBER], [PERSON] зареєстрована разом з матірю за адресою: м. Краматорськ, вул.. Паркова, 33-70(а.с. 6). Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 84 ч. 4 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною- донькою [PERSON], [INFO], ніде не працює, а відповідач є батьком їхньої малолітньої дитини, відповідач аліменти нікому не сплачує, працює та отримую заробітну платню. Будь-які докази, які б свідчили, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає їх малолітня донька, в матеріалах справи відсутні. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання позивачки, то суд вважає необхідним з урахуванням матеріального становища відповідача стягнути з нього аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6частині від доходу відповідача до досягненням донькою віку трьох років. За ч. 1 ст. 79\~СК України\~аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення\~статті 88 ЦПК\~та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88\~ЦПК)». Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п.п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00коп. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved