overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

13 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.01.2014 року о 20 год. 23 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.01.2014 року о 20 год. 23 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна, агресивна до оточуючих, афективно заряджена. Метушлива, на місці не утримується. Виказує маячні ідеї збитку, відношення. Відчуває слухові та зорові галюцінації. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження (шизофреноподібний) внаслідок захворювань судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

13 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.01.2014 року о 11 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.01.2014 року о 11 год. 50 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера С.С. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї переслідування на адресу оточуючих, матері, знаходиться у стані психомоторного збудження, сам з собою розмовляє. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

13 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.01.2014 року о 22 год. 33 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.01.14 року о 22 год. 33 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепіноги лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий відчуває слухові омани сприйняття, маячні ідеї впливу, суіцидальні думки, агресивний до матері. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

13 січня 2014 року заявник звернулась до суду та просить надати їй право на шлюб з [PERSON] Зазначила в заяві , що вона народилась [INFO] . З [PERSON] проживає у цивільному шлюбі. На даний час [PERSON] вагітна , строк вагітності становить 14 тижнів. Батьком майбутньої дитини є [PERSON] Узнавши про вагітність заявника [PERSON] запропонував вийти за нього заміж та створити сім'ю. [PERSON] та [PERSON] підтримали заяву та просять її задовольнити. Заслухавши учасників судового засідання , розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих заявником доказів , суд вважає , що заява підлягає задоволенню. Відповідно до статті 22 Сімейного Кодексу України , шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно статті 23 Сімейного Кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено , що заявник народилась [INFO] ( арк.с. 3) . На час розгляду справи заявник є вагітною , строк вагітності становить 14 тижнів (арк.с. 4). [PERSON] стверджує , що саме він є батьком майбутньої дитини та просить суд дозволити укласти шлюб з заявником. Дослідивши в сукупності надані докази суд приходить до висновку , що між заявником та [PERSON] склались взаємовідношення , що притаманні подружжям , а тому вважає що надання права на шлюб буде відповідати інтересам заявника .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

13 січня 2014 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій вказала, що через допущену у свідоцтві про право власності на житловий будинок [ADDRESS], виданому міським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Хмельницької міської Ради народних депутатів 02.10.2000 року на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів № 688 від 14.09.2000 року, та Реєстраційному написі на зазначеному свідоцтві про право власності на житловий будинок, вчиненого Хмельницьким міським бюро технічної інвентаризації від 02.10.2000 року (реєстраційний номер 33522), помилку її прізвище, зазначене у свідоцтві та написі «[PERSON]» не відповідає її прізвищу, зазначеному у її паспорті, картці платника податків, свідоцтві про шлюб - «[PERSON]». На даний час помилка в свідоцтві про право власності на житловий будинок 02.10.2000 року є перешкодою для розпорядження заявницею належною їй приватною власністю, в зв'язку з чим вона просить встановити факт належності їй вказаного свідоцтва. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Представник заінтересованої особи Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого міським виробничим управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Хмельницької міської Ради народних депутатів від 02 жовтня 2000 року на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради народних депутатів № 688 від 14 вересня 2000 року, з вчиненим на ньому Реєстраційним написом Хмельницьким міським бюро технічної інвентаризації від 02 жовтня 2000 року (реєстраційний номер 33522), заявниці [PERSON] належить на право приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. У зазначеному документі її прізвище, ім'я та по батькові вказано «[PERSON]», що не відповідає прізвищу заявниці, зазначеному в її паспорті громадянина України серії [NUMBER], картці платника податків, свідоцтві про шлюб, де зазначено «[PERSON]». Факт належності заявниці правовстановлюючого документу - свідоцтва підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Неправильне зазначення імені заявника в правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності на житловий будинок [ADDRESS], позбавляє її можливості розпоряджатися власністю, що є порушенням прав заявниці, передбачених ст. 319 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а тому вимоги заявника суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

13 січня 2014 року начальник Комунального підприємства «Снігурівський комунальник» далі по тексту КП «Снігурівський комунальник» Петрунь С.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання. Станом на 01 грудня 2013 року борг складає в сумі 496,39 грн. Через відмову відповідача провести розрахунок за надані послуги з водопостачання у добровільному порядку. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, але надіслав письмову заяву просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у попереднє судове засідання не з'явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності за станом здоров'я та визнання позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 Цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебувають у договірних відносинах. Виконавець зобов'язався надавати надійні послуги з водопостачання, згідно норм подачі води, а споживач прийняв зобов'язання про оплату за діючими тарифами, за спожиту воду та не порушувати Правил. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с.26). Та має особовий рахунок [NUMBER] за використання води та водовідведення.(а.с.2-4). Згідно умов Договору про надання послуг з водопостачання від 24 листопада 2011 року, який підписала [PERSON], споживач зобов'язаний своєчасно проводити оплату за спожиту воду.(а.с.2-3) Станом на 01 грудня 2013 року заборгованість за надані послуги з водопостачання споживача складає 496,39 гривень. Відповідач добровільно заборгованість не погасив і на час розгляду справи в суді. На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце договірні відносини з надання послуг, а відповідачем порушено умови договору щодо оплати за надання послуг з водопостачання та не належним чином виконуються прийняті зобов'язання. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Суд, стягує з [PERSON], на користь КП «Снігурівський комунальник» заборгованість за надані послуги з водопостачання в сумі 496,39 грн. За ст.89 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн, за розгляд справи в суді. Оскільки позивач був звільнений судом від оплати до розгляду справи в суді у зв'язку тяжким фінансовим положенням підприємства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

13 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 18 березня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] відбувся договір позики, у відповідності до якого він надав грошову позику в розмірі 45 000 грн. відповідачеві. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 18.03.2013 року. Термін повернення грошових коштів визначений у розписці 18.09.2013 року. Відповідач борг не повернув, уникає з ним зустрічей, не реагує на його дзвінки. Просив, стягнути з відповідача на його користь борг за у розмірі 45 000 грн., індекс інфляції у сумі 495 грн., 3% річних у розмірі 432 грн. та понесені судові витрати у сумі 460 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити, стягнути з відповідача борг у розмірі 45 000 грн., індекс інфляції у сумі 495 грн., 3% річних у розмірі 432 грн. та понесені судові витрати у сумі 460 грн., 120 грн. за виклик відповідача у судове засідання через засоби масової інформації, заявили клопотання про розгляд справи у заочному провадженні. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи , через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання позивача про заочний розгляд справи, суд ухвалив, розгляди справу у відсутність відповідача, що не з'явився, у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що 18 березня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, у відповідності до якого він надав грошову позику в розмірі 45 000 грн. Термін повернення грошових коштів до 18.09.2013 року. До часу розгляду справи у суді відповідач борг не повернув, отже борг у розмірі 45 000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача індекс інфляції у сумі 495 грн., 3% річних у розмірі 432 грн. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, що понесені позивачем при пред'явленні позову у розмірі 460 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. за публікацію оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

13 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22 жовтня 2011 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя, втрачено почуття взаємоповаги та любові. На початку січня 2013 року у них виникла сварка і 29 травня 2013 року відповідач поїхала, забравши всі документи, на його дзвінки не відповідає. З 29 травня 2013 року фактичні шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. (а.с.2). Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов і розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2011 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 22 жовтня 2011 року, актовий запис - 123. (а.с. 7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи категоричне небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

13 січня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30.05.1997 року він уклав шлюб, зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 177 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2009 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, а тому [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, поросив суд їх задовольнити Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 30 травня 1997 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 177 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved