Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 24.11.2020 року (а.с. 22) уточнила та просить: шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.10.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №612 розірвати; визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , по місцю проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; відібрати від [PERSON] , без позбавлення батьківських прав останнього, доньку [PERSON] , [INFO] , та повернути її до матері [PERSON] . Крім того, у судових дебатах Чаленко І.Г. просила допустити негайне виконання рішення в частині відібрання від [PERSON] доньки - [PERSON] , [INFO] , та повернення її до матері - [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивує ти, що 21.10.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який виявився невдалим, через різні погляди на шлюб, сім`ю, виникали сварки. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . В шлюбі [PERSON] піддавалась фізичному та психологічному насильству. У сторін виник спір з приводу місця проживання доньки [PERSON] . Дізнавшись про намір позивача розлучитися [PERSON] забрав дитину до себе та позбавив матір можливості спілкування з малолітньою донькою, що завдає їй моральних страждань. Позивач має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, характеризується позитивно. Залишення дитини у відповідача є небезпечним для життя, здоров`я та морального виховання дитини. 18.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами (а.с. 30), якими просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з її батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги вмотивовані тим, що на прикінці серпня 2019 року позивачка за власним бажанням, не попередивши [PERSON] покинула місце їх спільного проживання, добровільно залишивши дитину. Крім того, звинувачення в застосуванні відносно неї фізичного та психологічного насилля є надуманими та не відповідають дійсності. Він проживає з дитиною за адресою: [ADDRESS] , батьки мешкають в іншому будинку неподалік і беруть участь у вихованні дитини. Має постійний заробіток і має час займатися з дочкою, характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не знаходиться. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2019 року зустрічну позовну заяву прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Згідно відзиву на зустрічну позовну заяву від 24.02.2020 року (а.с. 65), [PERSON] заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог, мотивуючи тим, що на сьогоднішній день [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні матері з дитиною. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені первісні позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні частково визнали первісні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, заперечували проти задоволення первісних позовних вимог в іншій частині та наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та його представник а, відповідача за первісним позовом та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.10.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №612 (а.с. 7). Судом встановлено, що у серпні 2019 року між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини, цю обставину сторони не заперечували. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13.04.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 8). Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Таким чином, оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають та навіть не припускають такої можливості, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача за первісним позовом, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Доказів наявності обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу сторонами не було надано. Між сторонами наявний спір про визначення місця проживання дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що з серпня 2019 року малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні від 10.09.2020 року [PERSON] пояснив, що 04.08.2019 року він забрав дитину у матері на зупинці, в зв`язку з тим, що в той день був дощ і дитина була після хвороби. Таким чином, суд приходить до висновку, що забравши дитину у матері самостійно без згоди матері, [PERSON] визначив місце проживання дитини за адресою його проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] , без звернення до суду чи органу опіки та піклування, тобто без дотримання вимог ч. 1 ст. 161 СК України. Допитана в судовому засіданні в якості [PERSON] , пояснила, що є рідною сестрою відповідача за первісним позовом. Дитина проживає разом з братом, [PERSON] не відвідує дитину, не цікавиться, в останнє була в грудні 2019 року. Допомогу не надає. На підтвердження факту, що відповідач за первісним позовом не надає можливості [PERSON] спілкуватися із дитиною, позивач за первісним позовом надала талон-повідомлення № 006406 від 20.09.2019 року про звернення до поліції із заявою стосовно протиправних дій відповідача за первісним позовом (а.с. 69). В судовому засіданні від 10.09.2020 року [PERSON] пояснив, що [PERSON] неодноразово приїздила до нього до дому з поліцією, що ніби то він не дає матері спілкуватися з дитиною. Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою постановою Верховної ради України №789ХІІ від 27.02.1991р., яка набула чинності для України 27.09.1991р. (надалі Конвенція про права дитини) і яка відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 7 СК України є частиною національного законодавства, дитина з моменту народження має право знати своїх батьків і право на їх піклування, а відповідно до ст. 9 даної Конвенції Держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Відповідно до ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відноси має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, тому вимога матері (позивача) про визначення місця проживання малолітньої дитини з нею у разі незгоди або заперечення проти цього батька (відповідача) на теперішній час підлягає розгляду у суді. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено актом обстеження умов проживання від 19.09.2019 року, складеного при підготовці висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] (а.с. 95). Згідно вказаного акту, для проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови. Крім того, згідно акту обстеження умов проживання від 22.01.2020 року, складеного при підготовці висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] з грудня 2019 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло [PERSON] орендує. Житлові умови добрі (а.с. 100). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від 05.02.2020 року №01/01-25/221, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з мамою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Відповідачем за первісним позовом не надано доказів на підставі яких суд міг би не враховувати висновок органу опіки та піклування. Згідно довідки №04-ОК від 14.01.2020 року, наданої ТОВ «АТБ-Маркет», [PERSON] працює в ТОВ «АТБ-Маркет» на посаді продавець-консультант з 24.12.2019 року (а.с. 93), також згідно довідки ТОВ «АТБ-Маркет» від 04.02.2020 року заробітня платня [PERSON] складала за січень 2020 року 8957, 30 грн. (а.с. 66). Згідно характеристики Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.09.2019 року, [PERSON] після закінчення школи переїхала до села Комишівка де вийшла заміж та народила дитину. На даний час проживає в с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області. Характеризується позитивно, має добрі відносини із сусідами, дуже турботлива та відповідальна (а.с. 71). Відповідно до характеристики наданої Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 23.09.2019 року №1270, [PERSON] за час проживання в с. Комишівка характеризується позитивно, від мешканців села скарг на її адресу не надходило, займалась вихованням дитини [PERSON] . Дитина мала завжди охайний вигляд, гарно вдягнена та нагодована (а.с. 72). Згідно довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Комишівка від 13.11.2019 року [PERSON] на протязі всього часу регулярно відвідувала амбулаторію з дитиною, всі призначення лікаря виконувала. Всі щеплення робила згідно календаря (а.с. 70). Відповідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 15.10.2019 року, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 40). Відповідно до характеристики наданої Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 24.09.2019 року №1292, [PERSON] характеризується позитивно, від мешканців села скарг на його адресу не надходило (а.с. 50). Згідно довідки Центральної районної лікарні від 20.09.2019 року [PERSON] під диспансерним наглядом не знаходиться. На момент огляду психічно здорова (а.с. 67). Відповідно довідки Ізмаїльської міської центральної лікарні № 503 від 20.09.2019 року [PERSON] на обліку у нарколога не перебуває (а.с. 67). Згідно довідки Ізмаїльської міської центральної лікарні № 507 від 20.09.2019 року [PERSON] на обліку у нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 51). На підставі довідки Центральної районної лікарні від 20.09.2019 року [PERSON] під диспансерним наглядом не знаходиться. На момент огляду психічно здоров (а.с. 51). Згідно акту обстеження умов проживання від 19.09.2019 року, складеного при підготовці висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] , 1993 року народження, та [PERSON] , 1937 року народження (а.с. 95). Матеріали справи не містять доказів, що дитина відвідує дитячий садок. Враховуючи, що згідно довідки №12/982 від 24.11.2020 року, наданої [INFO] (військова частина [NUMBER] ), [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] м. Ізмаїл Державної прикордонної служби України з 20.11.2020 року по теперішній час, суд приходить до висновку, що у період перебування батька на службі, фактично вихованням дитини займається літня 83 річна людина - [PERSON] (а.с. 160). Враховуючи ставлення матері дитини (позивача за первісним позовом) до виконання своїх батьківських обов`язків, дворічний вік дитини, стать дитини (жіночої статі), наявність відповідних умов для проживання дитини, наявність місця роботи, позитивну характеристику, висновок органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, а також необхідності дитини перебувати з матірю та за відсутності будь-яких негативних обставин, які б перешкоджали матері проживати з малолітньою дитиною, а також враховуючи, що матір`ю виявлено бажання забезпечити право батька на спілкування та виховання дитини, що має істотне значення, то суд відповідно до ст. 161 СК України, вважає за необхідне в інтересах малолітньої дитини визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , по місцю проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги вимоги ст. 161 СК України, суд критично ставиться до тверджень відповідача за первісним позовом про неможливість визначення місця проживання дитини з матір`ю за адресою орендованого житла. Судом не встановлено жодну з підстав, передбачених ч.2 ст. 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за яких малолітню дитину не можна передавати матері. Згідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно п.\~145\~Положення про\~проходження громадянами\~України військової\~служби у\~Збройних Силах\~України затверджено\~Указом Президента\~України від\~10\~грудня 2008\~року №\~1153/2008,\~військовослужбовці можуть\~бути направлені\~у відрядження,\~зокрема для виконання обов`язків військової служби у складі військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу. Враховуючи, що [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] м. Ізмаїл Державної прикордонної служби України у разі перебування [PERSON] у відрядженні, військовому навчанні, бойовому чергуванні, добовому наряді, проходженні військового навчання, тощо, які здійснюється без обмеження загальної тривалості службового часу, дворічна [PERSON] залишається без батьківського нагляду, що являється небезпечним для здоров`я дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 1 ст. 170 СК України необхідно відібрати від [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, доньку [PERSON] , [INFO] , та повернути її до матері [PERSON] . Враховуючи, що судом прийнято рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про визначення місця проживання з батьком задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки він документально підтверджений квитанцією № 1714 від 11.09.2019 року. Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її матері підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved