Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

13.09.2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Разумовський О.А. звернувся до суду з даним позоаом, яким просив усунути позивачці перешкоди у користуванні належною їй на праві власності, квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення до зазначеної квартири. В обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину №2019, від 05.07.2019 року, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С., [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . На даний час відповідач проживає у даній квартирі без згоди [PERSON] та за відсутності належних правових підстав, та при цьому чинить позивачу перешкоди у користуванні належним їй майном. Вищенаведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. В призначене судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Надала до суду заяву, якою просила відкласти судове засідання по справі з урахуванням дії Постанови КМУ №211 від 16.03.2020 року, щодо запровадження на території України карантину та посиланням на те, що на теперішній час у Верховному Суді за її касаційною скаргою відкрито провадження щодо перегляду рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.10.2019 року у цивільній справі за заявою [PERSON] заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, оскільки вказане рішення суду, на її переконання слугувало підставою для незаконного отримання [PERSON] у власність спірної квартири. З огляду на те, що [PERSON] , не було надано відзиву на позовну заяву, попри тривалий період слухання справи, та неодноразове відкладення за її клопотання судових засідань, з метою недопущення порушення прав позивача на ефективний судовий захист, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №2019, спадкова справа №25/2019, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Димовим О.С., позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на дану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2019 року за реєстровим номером 32275844. Згідно довідки Ф-3 ПП «УК ЖЕК №10» від 05.02.2020 року, за № 96, за адресою [ADDRESS] ніхто не зареєстрований. При розгляді справи, судом було встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди позивачці у дкористуванні належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS] , що підтверджується, як дослідженимии судом письмовими доказами, зокрема: - Актом від 21.08.2019 року, складним уповноваженою особою ПП «ЖЕК-10» [PERSON] , в присутності [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого 20.08.2019 року позивач в їх присутності намагалася потрапити до належної їй квартири, однак жінка, яка назвалася [PERSON] , чинила їй в цьому перешкоди. Та фактично не спростовувалося, відповідачкою, відповідно до змісту її заяв про відкладення судових засідань, поданих до суду 17.01.2020 року, 26.02.2020 року, 23.04.2020 року та 18.05.2020 року На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 391 ЦК України). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, вважає необгрунтованими посилання відповідача на перебування в провадженні Верховного Суду справи №490/10904/18, за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про встановлення факту родинних відносин з огляду на те, що на даний час право власності позивача на спірну квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку, та не оспорено. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеним порушення зі сторони [PERSON] прав [PERSON] , як власника, на користування належною їй кв. [ADDRESS] , які підлягають поновленню шляхом вселення позивачки у зазначену квартиру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved