Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

14.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради про визначення розміру часток у кв.[ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог зазначали, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2004 року, виданого відділом приватизації житла Шевченківської районної адміністрації згідно розпорядження №635, їх з відповідачем син [PERSON], і колишній чоловік [PERSON], приватизували на праві приватної сумісної власності квартиру [ADDRESS], яка в цілому складається з однієї кімнати, житловою площею 18.5 кв.м. з коридору площею 9.8 кв.м., кухні площею 15.1 кв.м., загальною площею 45.0 кв.м. Вона з сином після розірвання шлюбу з відповідачем 02.09.2013 р. проживають за адресою [ADDRESS]. Між відповідачем і їх сином не визначені частки, які є рівними та становлять по 1/2 частині кожному співвласнику. Вона звернулась до відповідача з листом про добровільне виділення часток поза судовому порядку, відповідач відповіді не надав, чим сам змусив її звернутись з позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє згідно ордеру №638 від 25 квітня 2012 р. та договору від 28.05.2014 р. (а.с.13-14). позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився довіривши представлення своїх інтересів [PERSON], який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2164/10 та витягу з угоди про надання правової допомоги від 11.09.2014 р. (22,23) проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.3) серії САА №433061, виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради 25 червня 2004 р., зареєстрованого Львівським обласним державним комунальним «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]. Вказана квартира перебуває у їх спільній сумісній власності і частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до технічного паспорта на вищезгадану квартиру, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», квартира [ADDRESS], складається з однієї кімнати житловою прощею 18,5 кв.м., у тому числі 1-а кімната 18,5 кв.м., кухні площею 15, 1 кв.м., вбиральні (поєднаної) площею 1,6 кв.м., коридору прощею 9,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 45.0 кв.м. (а.с.5). Після того, як рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 09.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, позивач спільно з сином [PERSON] проживає в [ADDRESS] про що свідчить довідка №716 від 13.05.2014 р. видана Домажарівською сільською радою і довідка про склад сім'ї видана сільською радою за №715 (а.с.7-8). Як вбачається з листа від 01.07.2014 р. позивач звернулась до відповідача з проханням про добровільне виділення часток поза судовому порядку, проте відповідач відповіді не надав (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності та між сторонами існують певні непорозуміння та суперечки щодо спірного майна, суд вважає за доцільне захистити право власності кожного з них в межах розгляду даної цивільної справи, визнавши за кожним з них частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі 1/2.

Outcome: approved