Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

14 травня 2004 року в м. Запоріжжі між КУ «Обласний фонд індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1783. Відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит для добудови житлового будинку [ADDRESS] у розмірі 30 000 грн. 00 коп. та взяв на себе обов'язок повернути його разом із відсотками до 01.07.2014 року (надалі - Кредитний договір). 15 червня 2004 року в смт Веселому між КУ «Обласний фонд індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 1583, який забезпечує вимоги відповідача, як іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 14.05.2004 року № 1783, укладеного між відповідачем та позивачем. За час виконання Кредитного договору на підставі наданих дозволів ним було проведено реконструкцію вищевказаного житлового будинку, за результатами якої частина площі, а саме 40,0 м2 (24/100) було переведено у нежитлову для розміщення магазину, а інша частина - 3 30,0 м2 (76/100) залишена в житловій. Рішеннями виконавчого комітету Веселівської селищної ради Запорізької області від 08.02.2011 року № 18, № 24 було вирішено питання щодо присвоєння нових поштових адрес (магазин продовольчих товарів - [ADDRESS], індивідуальний житловий будинок - [ADDRESS]) та надання дозволу на оформлення свідоцтв про право власності на реконструйоване нерухоме майно. 21.03.2011 року на підставі наведених рішень виконавчого комітету Веселівської селищної ради Запорізької області на кожний об'єкт [PERSON] були отримані свідоцтва про право власності на нерухоме майно та проведено реєстрацію права у встановленому порядку. Отже, предмет іпотеки було змінено, шляхом реконструкції та виведення його частини в нежитлове приміщення, але відповідні зміни до договору іпотеки від 15.06.2004 року № 1583 сторонами внесені не були. 16 липня 2014 року комісією Фонду було складено акт повного виконання договірних зобов'язань по кредитному договору від 14.05.2004 року № 1783. Відповідно до якого сторони підтвердили факт повного виконання кредитного договору, сторони не мають взаємних претензій, вважають договір іпотеки від 15.06.2004 року № 1583 таким, що втратив чинність. Отже, основне зобов'язання, а саме кредитний договір від 14.05.2004 року № 1783 припинилося у зв'язку із його виконанням, проведеним належним чином. У зв'язку із цим договір іпотеки від 15.06.2004 року № 1583, який має похідний характер від основного зобов'язання є також припиненим, що дає підстави для зняття заборони на відчуження нерухомості. Наявність заборони на відчуження житлового будинку [ADDRESS] та магазину продовольчих товарів [ADDRESS], які належать позивачу на праві приватної власності, обмежує право власності. 16 липня 2014 року Фондом було направлено на адресу приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального округу лист № 437 із повідомленням останнього про виконання позивачем зобов'язання по кредитному договору в повному обсязі (своєчасно повернуто тіло кредиту та відсотки) та проханням зняти заборону на відчуження житлового будинку [ADDRESS]. Але 13.08.2014 року державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Шевченко С. О. була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, якою йому було відмовлено в знятті заборони відчуження з житлового будинку [ADDRESS]. Мотивом відмови стало зміна предмета іпотеки (реконструкція) та наступна зміна поштового адресу даного нерухомого майна. З цих же мотивів йому було відмовлено в знятті заборони відчуження житлового будинку і у реєстраційній службі Веселівського районного управління юстиції. Отже, на сьогодні можливості зняти заборону відчуження з житлового будинку [ADDRESS] (після перенумерації за цією адресою розташований магазину продовольчих товарів) окрім судового порядку не має. [PERSON] до канцелярії Веселівського районного суду Запорізької області надав заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до Комунальної установи «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва в селі» Запорізької обласної ради про усунення перешкод у здійсненні права власності за відсутності позивача, на задоволенні позивних вимог наполягає. Відповідач подав заяву, в якій просить по цивільній справі № 313/1866/14-ц за позовом [PERSON] до Комунальної установи «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва в селі» Запорізької обласної ради про усунення перешкод у здійсненні права власності судове засідання, призначене на 03.12.2014 року о 09 год. 30 хв. провести без участі представника Комунальної установи «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва в селі» Запорізької обласної ради. Оскільки позивач у повному обсязі розрахувався з Комунальною установою «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва в селі» Запорізької обласної ради за кредитним договором № 1783 від 14.05.2004 року у забезпечення якого було укладено договір іпотеки № 1583 від 15.06.2004 року та накладено заборону на відчуження № 31353. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає позов законним та таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно. Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про виключення майна з опису. Відповідно до п. п. 33, 36 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Згідно Висновків Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за перше півріччя 2013 р, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 р. у справі № 6-26цс13). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів провиключення майна з опису, розгляда ються вимоги громадян і організацій, що гуртуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved