Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду у розмірі 50000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень, свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.01.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком у 5 років з іспитовим строком, по даному кримінальному провадженню позивач був потерпілим. Відповідач спричинив позивачу тяжкі тілесні ушкодження, позивач знаходився на лікуванні з цього приводу та витратив кошти на придбання ліків, відповідач надав позивачу розписку про зобовязання сплатити позивачу відшкодування шкоди у 50000,00 гривень по 1500,00 гривень щомісячно, але нічого не сплатив. Також позивач вважає, що йому злочином була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 20000,00 гривень, оскільки відповідач добровільно не відшкодував спричинену шкоду, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач декілька разів змінював свою позицію та остаточно в судовому засіданні 24.04.2017 року зазначив, що визнає позов в частині відшкодування майнової шкоди в сумі 2773,42 гривень згідно наданих позивачем чеків, в задоволенні інших позовних вимог заперечує та просить відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, оглянувши кримінальне провадження № 1-кп/425/30/15, справа № 425/2906/14-к, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.01.2015 року Рубіжанським міським судом Луганської області було постановлено вирок в кримінальному провадженні № 425/2906/14-к, відповідно до якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк у вигляді трьох років та зобовязано його періодично зявлятися в органи виконання покарання за місцем проживання на реєстрацію. Вирок набрав законної сили 23.02.2015 року (а.с. 2). З вироку від 21.01.2015 року вбачається, що потерпілою особою у зазначеному кримінальному провадженні був [PERSON]. Як вбачається з вироку Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.01.2015 року, 27.03.2014 року о 20:00 годині [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись за місцем проживання за адресою: [INFO], маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, під час сварки умисно наніс [PERSON] шість ударів кулаками обох рук в ділянку обличчя праворуч і ліворуч, завдавши йому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 87 від 07.08.2014 р. тілесні ушкодження у вигляді: 1) закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, гематоми скроневої ділянки ліворуч, гематоми вік лівого ока, саден шкіри обличчя, - які в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я; 2) контузії тяжкого ступеня лівого ока, субкон'юктивального розриву склери, тотального гемофтальму лівого ока з випадінням оболонок, - які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили втрату функцій органу (повна втрата зору на ліве око). Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача [PERSON] у заподіянні шкоди [PERSON] встановлена вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.01.2015 року, який набрав законної сили 23.02.2015 року, та відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. В своїй позовній заяві [PERSON] просить стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди 50000,00 гривень, витрачених на придбання ліків та 20000,00 гривень відшкодування моральних страждань. Відповідно ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Відповідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Заявляючи в позові вимогу про відшкодування майнової шкоди позивач надав суду виписний епікриз № 2591 від 31.03.2014 року травматологічного відділення Рубіжанської центральної міської лікарні, виписку з історії хвороби № 7344/495 від 09.04.2014 року відділення мікрохірургії ока Луганської обласної клінічної лікарні, товарні чеки на придбання ліків. Згідно епікризу [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Рубіжанської міської лікарні з 29.03.2014 року по 31.03.2014 року з діагнозом «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми скроневої ділянки ліворуч, гематоми вік лівого ока, перелом латеральної стінки лівої орбіти, контузія важкого ступеня лівого ока, субконьюктівальний розрив склери, тотальний гемофтальм зліва» та надалі переведений до офтальмологічного відділенні обласної лікарні (а.с. 5). Згідно виписки з історії хвороби [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока Луганської обласної клінічної лікарні з 31.03.2014 року по 09.04.2014 року з діагнозом «контузія важкого ступеня, розрив кон'юнктиви і склери з випадінням оболонок, тотальний гемофтальм лівого ока», виписаний у задовільному стані, рекомендований облік у окуліста та подальше лікування (а.с. 6). Згідно висновку експерта № 87, судово-медичним експертом була проведена з 25.04.2014 року по 07.08.2014 року судово-медична експертиза, за якої висновок експерта, що нанесені [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками втрати функції органу повна втрата зору на ліве око (міститься у кримінальному провадженні № 1-кп/425/30/15, справа № 425/2906/14-к). Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ № 609395 [PERSON] з 25.06.2014 року має інвалідність третьої групи безстроково за загальним захворюванням по зору (а.с. 41). Згідно фіскальних чеків позивачем за період з 31.03.2014 року по 07.04.2014 року в аптеках міста Луганська були придбані медичні препарати на загальну суму 2773,42 гривень (а.с. 38-39). Позивачем у позовній заяві заявлено до відшкодування майнову шкоду у сумі 50000,00 гривень. Згідно пп. «в» п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати на придбання ліків. Таким чином, позивач, як потерпіла особа від кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, має право на відшкодування витрат на придбання ліків, які зобовязаний відшкодувати відповідач. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні 24.04.2017 року відповідачем визнано позов в частині відшкодування майнової шкоди згідно наданих позивачем чеків у сумі 2773,42 гривні, що зафіксовано в журналі судового засідання. Суд погоджується з сумою витрат на придбання ліків у 2773,42 гривні, яка визнана відповідачем та підтверджена наданими позивачем фіскальними чеками, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення та суд стягує з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану ушкодженням здоровя в сумі 2773,42 гривні. Стосовно наданої відповідачем розписки, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 1195 ЦК України, зокрема, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без врахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У статті 1202 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, за частиною 1 якої відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Згідно розписки від 24.11.2014 року [PERSON] зобовязався сплачувати [PERSON] гроші в сумі 50000 гривень (щомісячно 1500 гривень) відшкодування спричиненої шкоди з 20-30 грудня (а.с. 60). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що в розписці від 24.11.2014 року не встановлено строку виконання [PERSON] як боржником обовязку відшкодування шкоди [PERSON] як кредитору, тому виконання цього обовязку розпочнеться з дня предявлення ним вимоги боржнику в майбутньому. В ході розгляду справи позивачем не надано доказів предявлення такої вимоги відповідачу, тому строк виконання боржником цього обовязку не розпочався, отже решта позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя позивача заявлені ним передчасно. В звязку з передчасністю заявлення цих вимог, суд відмовляє в задоволенні решти майнової шкоди в сумі 47226,58 гривень (50000 2773,42 = 47226,58). В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. До загальних підстав цивільно-правової відповідальності відносяться: - наявність шкоди; - протиправність діяння\~заподіювача шкоди; - наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями; - наявність вини особи (до якої пред'явлено позов) в її заподіянні. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позивач зазнав моральну шкоду, яка виявилася у фізичному болі та стражданнях, втрата функції органу (повна втрата зору на ліве око) та подальша неможливість відновлення цієї функції, у звязку з ушкодженням його здоровя, отримання інвалідності, а також у душевних стражданнях, у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача. Доказів в спростування цього відповідачем до суду не надано, при цьому обовязок доказування відсутності завдання шкоди покладається на відповідача згідно ст.ст. 1166, 1167 ЦК України. Таким чином, на підставі вищенаведених норм цивільного законодавства, та з врахуванням наявності вини [PERSON] (відповідача) у вчиненні злочину, встановленої вироком суду, та визнанні [PERSON] (позивача) потерпілою особою, суд дійшов висновку, що спричинена позивачу відповідачем моральна шкода, яка полягає в фізичних стражданнях (біль) та моральних стражданнях позивача, порушенні ходу звичайного життя потерпілого, підлягає стягненню в відповідача. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, враховуючи факт наявності вини відповідача, характер тілесних ушкоджень (легкі та тяжкі тілесні ушкодження), втрата функції органу (повна втрата зору на ліве око) та неможливість відновлення цієї функції органу, тривалість лікування, стан здоровя потерпілого, встановлення йому інвалідності третьої групи безстроково, глибину душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заявлену позивачем суму моральної шкоди у 20000,00 гривень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору. Позивач є звільненим від сплати судового збору за п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Судом задоволені позовні вимоги про стягнення майнової шкоди та моральної шкоди, тому з відповідача на користь держави слід стягнути за кожну вимогу по 640,00 гривень мінімального судового збору.

Outcome: partial