overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

14 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 31 січня 2015 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 січня 2015 року, актовий запис № 112 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

14 грудня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] Парфірьєвича про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 21 листопада 1987року у Новоодеському районному відділі ЗАГС Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося і сторони не проживають однією сімєю з 1992року, спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Касьянова». Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] Парфірьєвич та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1987року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ФП №271657 виданим Новоодеським районним відділом ЗАГС Миколаївської області 21.11.1987року. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися та припинилися ще в 1992році, шлюб існує лише формально. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «Касьянова» підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

14 грудня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що з 02.07.2005 року року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого 10.08.2008 року народилась донька [PERSON] та 24.01.2010 року донька [PERSON]. На теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісяця, однак 16.12.2016 року уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

14 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2012 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 28.09.2012 року (а.с. 5). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 6). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від квітня 2015 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Ураховуючи думку позивачки, суд вважає за необхідне змінити її прізвище на дівоче.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

14 грудня 2017р. [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що він з моменту народження - 30 жовтня 1975 р. по 1995 рік постійно проживав в [INFO]. У серпні 1995 року він вибув у Калузьку область РФ, де отримав громадянство РФ, одружився та проживав до травня 2014 року. 16 травня 2014 року він повернувся в с.Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької та проживає там по даний час. Встановити вищезазначений факт йому необхідно для отримання громадянства України. В судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності і при вирішення справи покладається на думку суду. Суд, заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5) ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, [PERSON] 30 жовтня 1975 р., станом на 24 серпня 1991 року проживав на території України в с.Чорна Старокостянтинівського району Хмельницької області. Дані обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], даними свідоцтва про народження заявника; даними довідки виконкому Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району №348 від 20.10.2017р.; даним актів депутата Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району від 03.08.2017р.; даними по господарської книги №4 за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки Чорнянської сільської ради Старокостянтинівського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON]В звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2017 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу з відповідачкою дітей немає. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, а тому просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечую проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 червня 2017 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний запис за № 70. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 146401. Від шлюбу сторони дітей не мають. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату порозуміння та взаємоповаги один до одного, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, при цьому 06.02.2018 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 14 квітня 2015року сторони уклали шлюб (а. с. 3). У подружжя є дитина малолітній син [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Через втрату порозуміння та взаємоповаги один до одного, позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхньої малолітньої дитини. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем за квитанцією № 1 від 14.12.2017.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 26 листопада 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не зявилася, однак просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2015 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 170137 (а.с. 4). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], 26 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 357006 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 27 жовтня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 21). Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон», [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 5422000 грн. 29 грудня 2017 року, до відкриття провадження у справі, позивач подав заяву, в якій просить, з метою забезпечення позову, накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ «Орізон», а саме: нежилі приміщення з №1 по №15 (групи приміщень №11), які розташовані за адресою: м.Київ, вул. Ахматової Анни, 13 в (літера А), загальною площею 165,40 кв.м. та квартиру №1 у будинку №11-А по вул.. Інститутська в м.Київ, загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м. Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. З огляду на встановлені обставини та правові положення, заява позивача підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Outcome: approved