Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

12 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 8 вересня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, внаслідок нехтування сімейними цінностями з боку відповідача, з ініціативи останнього постійно виникали сварки, свідком яких була дитина. На даний час сторони спільного господарства не ведуть, сумісне проживання припинено. Відповідач крім цього не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, хоча відповідно до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати сина до повноліття. З огляду на що, позивачка просить стягувати аліменти з відповідача в сумі 3 000 грн. щомісячно на утримання сина, при цьому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі вона мотивує тим, що відповідач офіційно не працює. Крім цього згідно ст.75 СК України, позивач також просить аліменти на її утримання як іншого подружжя, розмір яких визначила в сумі 1000 грн., що мотивує тим, що доглядаючи за дитиною, яка часто хворіє не має змоги працювати, тому будь-яких доходів не має. Відповідно до ст.76 СК України, позивачка має право на утримання після розірвання шлюбу протягом трьох років. З огляду на викладене [PERSON] просить її заяву задовольнити. Представник позивача, декілька разів уточнював позовні вимоги, остаточно просив розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу до розірвання шлюбу. Представником позивача до суду було подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходу, не заперечив, щодо розірвання шлюбу, в повному обсязі заперечив, щодо сплати аліментів на утримання дружини, оскільки вважає, що вона є працездатною. В подальшому в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 8 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], будучи батьком малолітнього [PERSON] матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182-183 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, працює менеджером із маркетингу ТОВ «Абрил Фарм», інших утриманців не має, а тому визначає їх в розмірі ? частини всіх видів його доходу, починаючи з 12 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В силу ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так в судовому засіданні представнику позивача було запропоновано подати докази, на підтвердження того, що позивач отримувала, чи не отримувала з грудня 2013 року по теперішній час доходи, в розмірі, що не забезпечував прожиткового мінімуму, або взагалі не отримувала будь-яких доходів, однак доказів на підтвердження цього подано не було, як і не було пред'явлено оригіналу трудової книжки. З огляду на що, в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, з вересня 2013 року спільно не проживають, примирення між подружжям є неможливим, оскільки після надання строку на примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та не заперечує відповідач, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати по справі становлять 458 грн. 80 коп. та складаються із судового збору за вимогу немайнового характеру (розірвання шлюбу) в сумі 229 грн. 40 коп. які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача та за вимогу майнового характеру (стягнення аліментів) в сумі 229 грн. 40 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial