Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

13.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в якому просить визнати за нею право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати відповідача провести приватизацію вищевказаної квартири. Позов мотивує тим, що вона з 2007 року по теперішній час зареєстрована та постійно мешкає в квартирі [ADDRESS] . До винесення рішень Запорізьким виконавчим комітетом №302/3 від 25.08.2005р. (переведення будинку, в якому знаходиться квартира позивачки до комунальної власності міста Запоріжжя) та Запорізькою міською радою №39 від 17.12.2008р. (перейменування вулиці, на якій розташований будинок) вищевказана адреса мала назву: [ADDRESS] станція [ADDRESS] Дніпробуд-2» [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю основного наймача вказаної квартири, розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №505р від 18.11.2019р. було надано згоду на зміну договору найму житлового приміщення на позивача [PERSON] . З метою приватизації вказаної квартири, вона звернулась до відповідача із заявою про приватизацію. Однак відповідач відмовив в здійсненні приватизації, оскільки нею не було надано ордер про надання в користування спірної квартири, а також через розбіжності в адресах. Однак надати такий ордер вона немає можливості, оскільки він не зберігся. Так, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири, є документом з обмеженим строком дії, який дає право на вселення в квартиру, здається при вселенні до житлово-експлуатаційної організації. Згідно відповіді Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради корінці ордерів на заселення зберігаються у відділі обліку та розподілу житлової площі лише з 1984р., надати копію ордеру за 1963р. немає можливості. Вважає дії відповідача щодо відмови в приватизації спірної квартири незаконними. Ухвалою суду від 14.02.2020 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. 27.02.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району позовні вимоги не визнала пославшись на те, що згідно з п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. №396, передбачено, що у випадку звернення громадянина з заявою про приватизацію житла, яке він займає на умовах найму, він повинен додати до неї копію ордеру про надання жилої площі. Позивачкою такий документ наданий не був, у зв`язку з чим відмова в приватизації є законною. Крім того, позивачці було відмовлено в задоволені її заяви про оформлення приватизації спірної квартири в зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що будинок [ADDRESS] в комунальній власності міста [ADDRESS] не значиться. Враховуючи викладене вважають, що відмова у приватизації була здійснена не з вини відповідача, а згідно із нормами чинного законодавства України. Просить в позові відмовити. 03.03.2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивачі [PERSON] в судове засідання не прибула, завернулась до суду з письмовою заявою в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові, просить справу розглянути без її участі, позов задовольнити. Представник відповідача\~Рибалкіна Я.М [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність представника відповідача та ухвалення рішення на підставі наявних у справі документів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін і вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних позивачки [PERSON] , її місце проживання з 30.01.2007 року було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а в зв`язку з перейменування вулиці її місце проживання з 30.01.2007 року зазначено зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (арк.5). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання №04-28/6 від 13.02.2020р., виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.01.2007 року по теперішній час (арк.7). \~ \~ \~ \~Згідно розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №505р від 18.11.2019р., дозволено змінити договір найму квартири [ADDRESS] на [PERSON] згідно із її заявою у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача (арк.17). З метою приватизації вказаної квартири, позивач [PERSON] звернулась до керівника органу приватизації районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району з заявою про передачу квартири [ADDRESS] у приватну власність, але листом за №С-0662 від 03.01.2020 року, голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району відмовив позивачці у здійсненні приватизації спірної квартири, оскільки нею до заяви не було надано ордер на зазначену квартиру, а в наданих документах є розбіжності у адресах (арк.18). Згідно з відповіддю Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради за №С-5788 від 30.10.2018 року, корінці ордерів на заселення зберігаються у відділі обліку та розподілу житлової площі лише з 1984р., надати копію ордеру на спірну квартиру, зокрема за 1963р. неможливо (арк.19). Також судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №302/3 від 25.08.2005р. від ДП «Придніпровська залізниця» до комунальної власності міста Запоріжжя прийняті житловий будинок за адресою: Запорізька область, Долинська сільська рада, ст. «Дніпробуд-2», буд.1 (арк.8-15). Також судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №302/4 від 25.08.2005 року від ДП «Придніпровська залізниця» до комунальної власності м.Запоріжжя прийняті житлові будинки за адресою: [ADDRESS] (арк.33). Таким чином, з 25.08.2005р. житлові будинки за номерами [ADDRESS] . [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади м.Запоріжжя. Рішенням Запорізької міської ради №39 від 17.12.2008р. у зв`язку з передачею житлових будинків по вулиці Залізничній станції «Дніпробуд-2» на баланс комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 6» та враховуючи, що в місті Запоріжжі вже є вулиця Залізнична, вулицю Залізничну станції «Дніпробуд-2» було перейменовано на вулицю Мала Залізнична, нумерацію будинків залишено без змін (арк.16). В той же час, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є власністю територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (арк.31), а квартира [ADDRESS] в комунальної власності не значиться (арк.32). Відповідно до ст.47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність чи взяти в оренду. Відповідно до ст.345\~ЦК України та ст.9 ЖК України\~фізична особа може набути право власності на житло у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~приватизація -\~\~це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у\~\~ гуртожитках\~\~ з розрахунку санітарної\~\~норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю (ст.3 Закону). Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч.1-3 ст.8 Закону). Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом (ч.10 ст.8 Закону). Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (ч.11 ст.8 Закону). Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. №396\~затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, відповідно до якого громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в\~\~гуртожитку,\~\~кімнату\~\~в\~\~комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п.17); громадянином до органу приватизації подаються: - оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; - копію документа, що посвідчує особу; -\~\~технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; - довідка про склад сім`ї та займані приміщення; -\~\~копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); - документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; -\~\~копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; -\~\~заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі (п.18).\~\~ З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про неправомірність та необґрунтованість дій відповідача щодо відмови позивачці в приватизації спірного житлового помешкання у зв`язку з ненаданням копію ордеру на спірну квартиру та розбіжністю в адресах, зазначених у наданих позивачкою документах. Так, суд виходить з того, що відповідно до ст.58 ЖК України\~ордер, який видається громадянину на вільне жиле приміщення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів на підставі відповідного рішення, є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При цьому, відповідно до п.41 Положення про порядок надання жилої площі в УРСР, затвердженого\~постановою Ради Міністрів УРСР №562 від 20.12.1974р., та п.72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених\~постановою Ради Міністрів УРСР №470 від 11.12.1984р., при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності\~відповідному підприємству, установі, організації. Тобто ордер є документом з обмеженим строком дії і не підлягає зберіганню у наймача. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] правомірно вселилася до наданого житла і з моменту вселення постійно користувалась цим житлом, є зареєстрованою в ньому з січня 2007 року та фактично проживає в спірній квартирі. Разом з тим, судом встановлено, що ордер на право користування спірним житлом на теперішній час не зберігся, відомості про нього в Департаменті житлово-комунальних послуг відсутні через перебіг значного строку з моменту його видачі. У зв`язку з цим позивачка з об`єктивних причин не могла надати його копію при зверненні до відповідача із заявою про приватизацію житла. Крім того, судом встановлено, що у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача, договір найму житлового приміщення у спірній квартирі було змінено на підставі відповідного розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району і позивачка на даний час є основним квартиронаймачем вказаної квартири. У зв`язку з цим основним документом, який підтверджує право користування позивачки вказаною квартирою на умовах найму і відповідно право на її приватизацію є вищевказане розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, а не ордер. Також судом встановлено, що позивачка на момент звернення з заявою про приватизацію житла зареєстрована та проживає в квартирі, право на безоплатну приватизацію житла в повному обсязі не використала. Також суд вважає необхідним вказати, що орган приватизації може відмовити в здійсненні приватизації житла тільки у випадках, передбачених законом, зокрема, визначених в ч.2\~ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~- не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки),\~\~житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків,\~\~ ботанічних\~\~ садів,\~\~ дендрологічних,\~\~ зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва,\~\~історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення\~\~у\~\~гуртожитках,\~\~розташовані\~\~в зоні безумовного (обов`язкового)\~\~відселення,\~\~забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Однак, як встановлено судом, відповідач відмовив позивачці в приватизації житла у зв`язку з відсутністю ордеру, тобто з підстав, не передбачених Законом. Відносно тверджень відповідача про розбіжності в адресах та не перебування помешкання позивача в межах території міста Запоріжжя, суд зазначає, що такі розбіжності спростовуються рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради №302/4 від 25.08.2005 року та Запорізької міської ради № 39 від 17.12.2008 року, відповідно до яких будинки по [ADDRESS] Залізничній на станції «Дніпробуд-2», а отже і будинок, в якому знаходиться квартира позивачки, в 2005 році передані до комунальної власності м.Запоріжжя та в 2008 році змінено адресу будинку [ADDRESS] . З урахуванням вказаного суд вважає, що позивачка має право на приватизацію спірної квартири. Відповідач, заперечуючи право позивачки на приватизацію житлового приміщення\~не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо цього, доводи позивачки не спростував, в той час, коли вони знайшли своє повне підтвердження належними та допустимими доказами. Виходячи з того, що позивачка була вселена до спірної квартири на законних підставах, законність їх проживання у квартирі ніхто не оспорює, позивачка в установленому порядку звернулась із заявою про приватизації житлам, надала усі наявні у неї документи, надати копію ордеру на житло не змогла з об`єктивних причин, і відсутність ордеру не може бути підставою для відмови в приватизації житла, суд вважає, що відповідач незаконно відмовив позивачці в приватизації спірного житла, порушивши її право на житло, яке підлягає захисту судом шляхом визнання за позивачкою права приватизацію шляхом зобов`язання відповідача провести певні дії щодо приватизації житла, яке займає позивачка.

Outcome: approved