Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

12 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що позивача перебуває з відповідачем у шлюбі з 20 вересня 2008 року, під час перебування у якому у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Впродовж тривалого часу життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили взаємну повагу, любов та порозуміння між собою. На даний час сторони проживають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть, кожен має окремий бюджет, тож на переконання позивача підтримувати сімейні відносини не має сенсу, до того ж це суперечить їх взаємним інтересам та інтересах їх дитини Позивач вважає, що примирення неможливе, з огляду на що вона і звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 08 годину 30 хвилин 25 червня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. До судового засідання не з`явились позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , які про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином: у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. 23 червня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, зазначивши що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач також 23 червня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , з 20 вересня 2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наведеним, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним задовольнити клопотання позивача про залишення після розірвання шлюбу їй прізвища, набутого у шлюбі. Сторонами\~не заявлено\~про спорів\~щодо спільного\~майна, а також визначення місця проживання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved