overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований між ними 28 лютого 2014 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від даного шлюбу вони дітей не мають та подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю. Між ними часто виникали непорозуміння, які переростали у сварки, та це призвело до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Оскільки відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану, він вирішив звернутись в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що позивач по справі є її рідним братом та з його слів їй відомо, що збереження сім'ї він вважає неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку, та подала заяву, з якої убачається, що вона позов визнає та просить розглядати справу у її відсутності. У відповідності до положень ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку до досягнення двадцяти трьох років або закінчення навчання, оскільки він з 01 вересня 2013 року навчається на денному відділенні Машинобудівного коледжу ДДМА м. Краматорська та буде продовжувати навчатися до 30 червня 2017 року. Мати йому допомагає, але її допомоги недостатньо, з лютого місяця 2015 року стипендію не отримує, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батька. Позивач [PERSON] належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року, про що в книзі реєстрації народжень виконкому Біленьківської селищної ради міста Краматорська Донецької області 18 липня 1997 року зроблено відповідний запис за № 22, батьком в свідоцтві вказаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до довідки № 107 від 29 квітня 2015 року [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення Машинобудівного коледжу ДДМА м. Краматорська. Загальний термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. Стаття 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи віком від 18 років та визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з часу звернення позивача до суду. Оскільки ст. 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, то у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, з відповідача необхідно стягувати аліменти з 14 травня 2015 року. Крім того, з відповідача в порядку ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути до доходу держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи д дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є матір'ю неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [PERSON], які мешкають з позивачем. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає у добровільному порядку. В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позов задовольнити на підставі доводів позовної заяви. В судовому засіданні представник відповідача просила у разі задоволення позову стягнути з позивача не більше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину або не більше 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки позивач тільки народила дитину, не має змоги працевлаштуватись, здійснює догляд за дитиною. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні у позивача. Сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання дітей. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.ст.181,182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач працює приватним підприємцем з лютого 2015 року. Відповідач [INFO] народила дитину - [PERSON], на даний час здійснює догляд за малолітньою дитиною, доходу не має. Враховуючи вищевикладене та з огляду на матеріальне становище сторін станом на час вирішення справи, й виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Меблева компанія «ТОН АРТ» про внесення запису про звільнення до трудової книжки та зобовязання надати довідку про доходи, вказавши, що він, [PERSON], 01.03.2012 року відповідно до Наказу №Т-35 від 01.03.2012 року був прийнятий на роботу в Приватне підприємство «Меблева компанія «ТОН АРТ» на посаду бухгалтера. В січні 2015 року він з керівництвом підприємства дійшов до згоди про його звільнення з роботи за згодою сторін 15.01.2015 року. Проте запис, завірений печаткою підприємства, в трудовій книжці про його звільнення не був зроблений. [PERSON] декілька раз з моменту звільнення усно звертався до директора підприємства [PERSON] з проханням зробити запис, проте він відмовляється вирішити дане питання. [PERSON] аргументує відсутність запису в трудовій книжці тим, що печатка підприємства знаходиться в сейфі, до якого у нього не має доступу. Його звільнення з підприємства підтверджується звітом до ДПІ у м. Хмельницькому, копія якого додається. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Але директор підприємства [PERSON], грубо порушуючи зазначені норми та вимоги кодексу, на сьогоднішній день видав йому трудову книжку без відповідного запису. Таким чином, через відсутність даного запису в трудовій книжці, він не може стати на облік в центр зайнятості, або влаштуватись на постійну роботу в інше місце. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги зменшив в частині зобовязання відповідача надання довідки про доходи. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, при цьому зазначив, що у нього відсутня печатка підприємства через її незаконне утримання іншою особою, про що порушено кримінальне провадження. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав, судом обєктивно встановлено, що 01.03.2012 року відповідно до наказу №Т-35 від 01.03.2012 року [PERSON] був прийнятий на роботу в Приватне підприємство «Меблева компанія «ТОН АРТ» на посаду бухгалтера. В січні 2015 року [PERSON] з керівництвом підприємства дійшов до згоди про його звільнення з роботи за згодою сторін 15.01.2015 року. Проте запис, завірений печаткою підприємства, в трудовій книжці про його звільнення не був зроблений. [PERSON] декілька раз з моменту звільнення усно звертався до директора підприємства [PERSON] з проханням зробити запис, проте він відмовляється вирішити дане питання. [PERSON] аргументує відсутність запису в трудовій книжці тим, що печатка підприємства знаходиться в сейфі, до якого у нього не має доступу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Враховуючи, що відповідачем порушено вимоги ст. 47 КЗпП України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання факту батьківства, указуючи, що з 2006 року проживав однією сімєю без укладання шлюбу з [PERSON], від спільного проживання з якою має двох дітей [PERSON], о6 листопада [INFO], та [PERSON], 03 лютого 2011 року. Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей були внесені на підставі ст.135 СК України. 14 березня 2014 року [PERSON] померла, заявник як під час спільного проживання, так і після смерті матері дітей, продовжує опікуватись ними, мешкає з ними разом, забезпечує їм всі необхідні умови для життя, в звязку з цим заявник просить суд встановити факт його батьківства відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], 03 лютого 2011 року. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 2006 року проживав однією сімєю без укладання шлюбу з [PERSON], від спільного проживання з якою має двох дітей [PERSON], [INFO] (а.с.8), та [PERSON], 03 лютого 2011 року (а.с.9). Відомості про батька в свідоцтвах про народження дітей були внесені на підставі ст.135 СК України, що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 17 грудня 2014 року № 428 про реєстрацію дівчинки, народженої 06 листопада 2007 року [PERSON] (а.с.6) та № 429 про реєстрацію дівчинки, народженої 03 лютого 2011 року [PERSON] (а.с.7). [PERSON] померла, заявник як під час спільного проживання, так і після смерті матері дітей, продовжує опікуватись ними, мешкає з ними разом, забезпечує їм всі необхідні умови для життя, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.12). Згідно до ч.2ст.256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2ст.128 СК України підставою для визначення батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно доЦивільного процесуального кодексу України. В третьому абзаці п.13 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт батьківства заявника [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], 03 лютого 2011 року підтверджений в судовому засіданні та матеріалами справи. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 05 березня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з жовтня 2014 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач одружились 05 березня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 46 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 5). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, як наслідок спричинення сварок, втрату почуття любові та поваги один до одного. З грудня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.04.2002 року. Під час перебування подружжя в шлюбі, в сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалась у звязку із тим, що вони не зійшлись характерами, мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Спільне життя припинено з 10 квітня 2014 року. [PERSON] прохає розірвати шлюб з [PERSON] В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначила, що позов підтримує, прохає розірвати шлюб з відповідачем, адже останній переїздив на постійне місце мешкання до Росії, крім того, має іншу сімю. А тому, як зазначила позивач, відновлення сімї є неможливим. Відповідач в судовому засіданні також був відсутній, проте надав до суду заяву відповідно до якої, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.04.2002 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-НО №159199 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ясинуватьского міського управління юстиції Донецької області, прізвище після укладення шлюбу [PERSON] змінила на «Василенко».(а.с.4) Відповідно до свідоцтв про народження серій І-НО №131978 та № 269948 у сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.5-6) Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. При таких письмових поясненнях сторін, суд не вбачає можливості для надання сторонам строку для примирення, а тому шлюб повинен бути розірваним, оскільки, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 31 січня 1987 року у Відділі актів запису громадянського стану виконавчого комітету Нововолинської міської ради, актовий запис №47. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 січня 1987 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу має дочку [PERSON], [INFO] року. Спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх семи років вони не підтримують подружніх стосунків. Вийшовши на пенсію, відповідач виїхав у с. Затурці Локачинського району доглядати свого батька, не порадившись з нею. Після чого, [PERSON], неодноразово приїздив в м. Нововолинськ, однак він відмовлявся утримувати їх сім'ю, допомагати дочці, яка навчалася у вищому навчальному закладі та робити ремонт в квартирі, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти. Відповідач не бажає надалі підтримувати подружні стосунки, проживати однією сім'єю, про що свідчить його поведінка, зокрема те, що він уникає будь-яких зустрічей, не бере слухавку, не передзвонює, а коли все таки вони спілкуються, то останній грубить їй, не цікавиться життям дружини та її проблемами. Позивач неодноразово намагалася зберегти сім'ю, налагодити стосунки з відповідачем, однак всі намагання були марними. Крім того, вона знає, що [PERSON] систематично зраджує її, а тому подальше перебування з ним в шлюбі суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] в судовому порядку та судові витрати у справі стягнути з відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій провила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.18). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу між ним та позивачем (а.с.19). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача судовий збір, сплачений останньою у розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що знаходяться в шлюбних відносинах з 09 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №270. Від шлюбу мають неповнолітню доньку- [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що з останнім сімейне життя не склалося. Відповідач вироком суду засуджений та відбуває покарання у Львівській виправній колонії № 48. Майнового спору та спору з приводу виховання дитини не мають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги викладенні в позовній заяві підтримала повністю та просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON], відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, був допитаний по судовому дорученню, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Сторони спроб до примирення робити не бажають. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв'язку з чим подальше ухвалення судом заходів для їх примирення суперечитиме моральним принципам суспільства. На підставі викладеного і

Outcome: approved