Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівка Донецької області від 30 квітня 2004 року у цивільній справі № 2-8251/2004 з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] . РНОКПП [NUMBER] , аліментів на дитину до 1/10 частини від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання до суду не прибув (а.с. 58). Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з тим, що позивач постійно проживає у м. Рівне, та його прибуття до м. Лиман Донецької області для участі у судовому засіданні може бути пов`язане із значними витратами часу, коштів та із необхідністю отримання за місцем основної роботи відпустки за власний рахунок на декілька днів. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання до суду не прибула (а.с. 59). Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у зв`язку з тим, що доглядає неповнолітніх дітей двох та чотирьох років. Крім того, 11.03.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначила що позов не обґрунтований, та не має документального підтвердження того, що [PERSON] щомісячно несе витрати на утримання другої і третьої своєї дитини, а значить не може бути доказом погіршення його матеріального стану. Також, відповідач вважає, що рахунок на оплату лікування [PERSON] із спільного з позивачем сімейного бюджету не підтверджено позивачем, оскільки рахунок не є фінансовим документом, та був виписаний до укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , а отже зазначений рахунок не може бути доказом погіршення матеріального стану позивача. Крім того, відповідач у своєму відзиві зазначила, що не працює, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є багатодітною матір`ю, є ВПО, до 2018 року не отримувала визначених рішенням суду аліментів від позивача на утримання їх спільної дитини, та у зв`язку з викладеним просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 20-27). Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено. Відповідно до копій свідоцтв про народження позивач [PERSON] зазначений батьком двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Позивач [PERSON] працює директором департаменту з управління персоналом та соціальних питань у ПрАТ «РІВНЕАЗОТ», та відповідно до довідки про доходи з травня 2018 року по жовтень 2018 року позивачеві нараховано 204171,68 грн. зарплати, з яких 82179,14 грн., сплачено аліментів (а.с. 10) Відповідач [PERSON] є багатодітною матір`ю (а.с. 31-32). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суму виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримала перерахунок аліментів з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» у сумі 5797,16 грн. (а.с. 33). Відповідно до відповіді Дружківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 04.07.2018 року, згідно розрахунку заборгованості від 16.02.2018 року по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за виконавчим листом № 6-243/57/2017 виданого 05.04.2017 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, за період з 09.12.2013 по 31.12.2017 року за боржником лічилась заборгованість у сумі 103281,16 грн. (а.с. 40-42). Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 УПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, відповідно до вимог ЦПК здійснив всі дії щодо забезпечення можливості сторонам довести ті обставини, на які вони посилалися. Відповідно до\~статті 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~передбачено підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини. Згідно з частиною другою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що позивачем не наведено переконливих доводів зміни матеріального стану після укладення нового шлюбу [INFO] січня 2018 року. Позивач [PERSON] записаний батьком двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , народжених не у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дітей [PERSON] , проте у суду відсутні докази щодо утримання позивачем цих дітей. Суд не бере до уваги твердження позивача про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом обсязі з огляду на зростання витрат на утримання хворої дружини,\~оскільки жодних доказів її незадовільного стану здоров`я, неможливості її працевлаштуватися ним не надано. При цьому він працює, та згідно довідки з травня 2018 року по жовтень 2018 року з його заробітної плати утримувались аліменти в сумі 82179,14 грн. Зазначені вище факти не звільняють позивача від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено фактичних підстав для зменшення розміру аліментів, передбачених\~ст. 192 СК України, не наведено переконливих аргументів, що дозволили б йому матеріально утримувати сина у розмірі, меншому ніж передбачено законом.

Outcome: dismissed