Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

13 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що вона є дружина померлого 07 вересня 1995 року [PERSON]. Під час свого життя, а саме з 1984 року, [PERSON] було отримано квартиру [ADDRESS], в якій були зареєстровані та постійно проживали дружина [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON]. Відповідно довідки № 24, виданої 25 лютого 2016 року ОСМД «Альфа Луч», її чоловік [PERSON] був власником вказаної квартири, пай ним був виплачений у повному обсязі в сумі 10892 гривні. По день смерті [PERSON], останній, позивач та їх дочки були зареєстровані в спірній квартирі. Про те, що право власності на вказану квартиру належним чином зареєстровано не було, вона не знала. Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вказану квартиру. Посилаючись на діюче законодавство, просить визнати за нею право власності на зазначену нерухомість в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також до судового засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, вказавши, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представник третьої особи, ОСББ «Альфа Луч», до судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх наданими письмовими доказами, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є його доньками. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО №077972, виданого Жданівським відділом реєстрації актів громадянського стану 09 вересня 1995 року, [PERSON] помер 07.09.1995 року, про що складено актовий запис № 1291. Причина смерті: закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонку мозку. На підставі ордеру №004490 від 24 грудня 1984 року [PERSON] та членам його сім'ї дружині [PERSON]Х та дочці [PERSON], була надана трикімнатна квартира№ 24 в будинку № 74 по бульвару Комсомольському в місті Маріуполі в ЖБК «Орджонікідзевський-148». На підставі рішенні виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18 червня 2007 року №161 назву ЖБК «Орджонікідзевський-148» перейменовано на Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Альфа Луч» . З довідки №24 від 25 лютого 2016 року, виданої головою правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Альфа Луч» вбачається, що пайовий внесок за кооперативну квартиру [ADDRESS] в розмірі 10892 рублів був повністю виплачений у повному обсязі . За даними Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкова справа не відкрита, із заявами про прийняття спадщини звернулися дружина спадкодавця [PERSON] та його дочки [PERSON] і [PERSON]. У видачі свідоцтва про право власності відмовлено в зв,язку з відсутністю права власності. Відповідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого дружина змінила прізвище на «Журавльова». Відповідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] Валерійовичуклали шлюб, після чого дружина змінила прізвище на «Трофименко». Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд, продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна. Відповідно до ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 та 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зокрема ст.1261 цього Кодексу встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, з урахуванням особливостей та характеру спірних правовідносин, суд вважає, що право власності на квартиру в порядку спадкування за законом у позивачки [PERSON] виникло правомірно з дотриманням вимог цивільного законодавства України, вона, як спадкоємець, у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], але не може належним чином оформити право власності, оскільки право власності померлим на квартиру не було належним чином зареєстровано, тому слід захистити її права та в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved