Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

12 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача та витребування безпідставно набутого майна. У судовому засіданні він та його представник підтримали позовні вимоги та просили стягнути з відповідача безпідставно набуте майно грошові кошти у сумі 50\~000 гривень, три відсотки річних за час користування безпідставно збереженими грошовими коштами - 110 гривень 95 копійок, моральну шкоду у сумі 5\~000 гривень та судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення проти заявленого позову та просив суд розглянути справу у відсутності представника відповідача( а.с.75-89). Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 13 січня 2016 року між сторонами по справі [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» був підписаний договір фінансового лізингу № 002755 з додатками, відповідно до умов якого відповідач - лізингодавець зобовязався придбати предмет лізингу - транспортний засіб «Беларус-892» з кабіною, обєм двигуна 4,75 дизель, типу МТ у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувача на строк та на умовах, передбачених договором( а.с.8-13). 13 січня 2016 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача 50\~000 гривень, призначення платежу - адміністративний платіж згідно договору 002755 від 13.01.2016 року ( а.с 17.) Відповідно до ст.806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності у було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем(прямий лізинг) або майно спеціально придбане лізигодавцем у продавця( постачальника» відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов(непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату( лізингові платежі). Частиною другою Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу( строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови,щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Згідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги» визначено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються субєктам господарювання на підставі договору. Таким чином до істотних умов договору фінансового лізингу, щодо яких має бути досягнуто згоди сторонами окрім розміру лізингових платежів, предмета лізингу, є кількість та період впродовж якого здійснюється оплата за користування предметом лізингу, тобто період, впродовж якого здійснюється оплата лізингових платежів, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Як вбачається із матеріалів справи, договір фінансового лізингу № 002755 між сторонами підписаний 13.01.2016 року( а.с.8-13). Пунктом 8,1 вказаного договору встановлено, що сторони погоджуються , що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають сплаті за цим договором на користь лізингодавця, відображають справедливу вартість предмета лізингу та забезпечують отримання лізингодавцем суми очікуваної на дату виконання договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ «[PERSON] Аваль» при продажу доларів США на дату , коли кожен платіж підлягає оплаті. Пунктом 8,5 договору № 002755 фінансового лізингу передбачено, що всі платежі, які визначаються у додатку №1 та додатку № 3 до даного договору сплачуються лізингоотримувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків, виставлених лізингодавцем. Відповідно до пункту 10.1 вказаного договору, лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Кожен лізинговий платіж включає відсотки(проценти) за користуванням обсягом фінансування в розмірі 21 процент річних на залишок частини від обсягу фінансування( винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно) частина від обсягу фінансування ( сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу) комісія та супроводження договору в розмірі 7 процентів. Пунктом 10.3 договору № 002755 фінансового лізингу передбачено, що на момент укладення договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання договору,становить 301 долар 70 центів , згідно з обмінним курсом долара США до української гривні, на фактичну дату укладення даного договору, що відповідно становить 7\~783 гривні 86 коп. у гривневому еквіваленті на дату укладення цього договору, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні , який було визначено на момент підписання даного договору, то до передачі предмету лізингу лізингоодержувачу сторони зобовязані підписати додаток №3 до даного договору( графік оплати лізингових платежів або план відшкодування або додаток №3 до даного договору). Відповідно пункту 2.1 вказаного договору фінансового лізингу договір вступає в силу з моменту його підписання. Пунктом 17.1 договору передбачено, що підписання цього договору та додатків до нього свідчить, що сторони ознайомлені, розуміють та згодні з усіма умовами та змістом договору та додатків до нього. Однак, додаток №3 графік покриття витрат та виплати лізингових платежів [PERSON] підписаний не був. Оскільки положеннями договору № 002755 фінансового лізингу передбачено, що оплата лізингових платежів, винагороди лізингоодержувача за надання послуг фінансового лізингу, комісія за супроводження договору впродовж лізингового періоду проводиться відповідно до встановленого додатку №3 до договору фінансового лізингу №002755 фінансового лізингу графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, який є невідємною частиною основного договору та містить істотні умови договору фінансового лізингу, які підлягають обовязковому погодженню сторонами. Крім того у основному тексті вказаного договору не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є обсяг фінансування та винагорода лізингодавця, не встановлено строк їх сплати. У договорі вказано, що розмір фінансових активів, якими є обсяг фінансування та винагорода лізингодавця у грошовому виразі та строк сплати визначається додатком №3, який сторонами так і не був підписаний. Розмір лізингових платежів та предмет лізингу є істотною умовою у договорі фінансового лізингу, а відсутність підписання додатку №3 свідчить про недосягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов договору, а тому він не може вважатися укладеним. У п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року зазначено, що не є укладеними правочини(договори) у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення( відсутня згода за всіма істотними умовами договору, не отримано акцепт стороною, що направляла оферту, не передбачено майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави( безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно, особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки договір фінансового лізингу між сторонами не був укладений, то отримані в рахунок оплати за цим договором відповідачем від позивача грошові кошти слід вважати набутими відповідачем без достатньої правової, а тому мають бути повернені позивачу. При цьому не має значення, що такі кошти отримані відповідачем на виконання позивачем свого зобовязання за договором. Підставою для повернення коштів, переданих у зобовязальних правовідносинах є те, що такі не були укладені, а відповідно, у набувача відпала правова підстава для володіння отриманими коштами. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення грошових коштів у сумі 50\~000 гривень підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними( ст.536 ЦК України) Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5\~000 гривень, суд вважає вказану вимогу не доведеною та в її задоволенні слід відмовити. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 процентів річних у сумі 110 гр.95 коп. так як вказані позовні вимоги не доведені позивачем. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які віна посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмове заперечення проти позову, але не довів ті обставини, на які він посилався у своїх запереченнях..

Outcome: partial