overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Лубни реєстраційної служби Лубенського МУЮ у Полтавській області за актовим записом №410, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2014 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони дітей не мають. \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2017 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, в результаті чого постійно виникають сварки, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

14 листопада 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний [NUMBER] проживаючого за адресою: [ADDRESS] та [PERSON], [INFO], ідентифікаційний [NUMBER], проживаючої за адресою: [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 02/3-06П-121 від 10.10.2012 року на к/р № 32009176800 в УНБУ в Харківській області, Код 351447 Ідентифікаційний код ЄДРПОУ 14360386, Код 351663 у розмірі 103 146 (сто три тисячі сто сорок шість) гривен 92 копійки. Стягнуто солідарно з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» судові витрати у сумі 1315 (одна тисяча триста п'ятнадцять) грн.00 копійок на к/р № 32009176800 в УНБУ в Харківській області, Код 351447 Ідентифікаційний код ЄДРПОУ 14360386, Код 351663. В Дергачівський районний суд Харківської області 19 грудня 2014 року звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, просять його скасувати, посилаючись на те, що вони отримали заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 листопада 2014 року - 15 грудня 2014 року. Представник позивача ПАТ «Меркурій» - Мироненко Г.М. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно якої просив заяву про скасування заочного рішення від 14.11.2014 року залишити без задоволення та слухати справу у його відсутність. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причину неявки суд не повідомили. Про розгляд справи були належним чином повідомлені. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в своїй заяві не вказали суду на докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті і суд вважає, що їх неявка не є підставою для скасування заочного рішення. Також не було наведено доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача. Відповідно до п.3 ч.2 ст.229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути наведено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Будь-яких підстав, які мають істотне значення для вирішення справи по суті відповідачі [PERSON] та [PERSON] суду не надали, тому в необхідності скасовувати заочне рішення не має.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

14 листопада 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження зареєстрованим Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 872. Спільне життя з відповідачкою не склалося через виниклу відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та поглядів на шлюб і сім'ю та періодичність виникнення скандалів, спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна відсутній. Просив позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони одружені з 05 вересня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження зареєстрованим Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 872. (а.с. 8) Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2010 року. На теперішній час спору про розподіл майна сторони не мають. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

14 листопада 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янська Донецької області, актовий запис № 9. Спільне життя з відповідачкою не склалося через виниклу відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та поглядів на шлюб і сім'ю та періодичність виникнення скандалів, спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна відсутній. Просив позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони одружені з 10 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янська Донецької області, актовий запис № 9 (а.с. 7) Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року. На теперішній час спору про розподіл майна сторони не мають. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

14 листопада 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який зареєстровано 12.10.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сторони припинили подружні відносини в травні 2014 року та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, від чого в родині склалося тяжке матеріальне становище. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходу щомісяця на утримання доньки, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 16). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, в якому батьком записаний відповідач (а.с. 8). 12 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в сім'ї склалося тяжке матеріальне становище, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини, на користь позивачки. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судові витрати необхідно покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

14 листопада 2014 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою. В заяві послався на таке. 26 вересня 1996 року [PERSON], [INFO], отримала паспорт громадянина України в Снігурівському РВ УМВС України в Миколаївській області. У вересні 2014 року при оформленні документів на пенсію в УПФУ Снігурівського району виявлено розбіжності в несписанні прізвища [PERSON] в трудовій книжці, де вона значиться як «[PERSON]» (російською мовою), у зв'язку з чим Пенсійний фонд відмовляє їй в оформленні пенсії за віком. Відповідно до ст.256 ЦПК України заявник просив суд визнати факт належності трудової книжки [NUMBER] від 27 травня 1976 року, виданої на ім'я «[PERSON]» - [PERSON]. У судове засідання учасники процесу не з'явилися, але просили суд справу розглядати за їх відсутності та задовольнити заяву. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Як свідчить копія паспорта особи, в інтересах якої подана заява, вона значиться як «[PERSON]», [INFO], паспорт видано 26 вересня 1996 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с.3-4). З копії трудової книжки [NUMBER] (а.с.6-7), виданої 27 травня 1976 року на ім'я «[PERSON]», [INFO]» свою трудову діяльність вона розпочала на Бендерській хлопко-прядильній фабриці. 24 жовтня 1978 року «[PERSON]» [INFO], зареєструвала шлюб з «[PERSON]», у зв'язкуз чим змінила прізвище на «[PERSON]». У трудовій книжці внесено запис без дати про зміну прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» та зроблено виправлення, але не оговорено. Таким чином, судом встановлено, що згідно даних паспорта заінтересована особа значиться як «[PERSON]», а в трудовій книжці як «[PERSON]». Вказані неточності позбавляють її можливості оформити пенсію за віком, а тому суд вважає, що заява її представника є обґрунтованою, знайшла своє підтвердження у ході розгляду справи та підлягає до задоволення у повному обсязі, так як іншим шляхом виправити ці помилки не представляється можливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

14 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1975 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.11.2014р. о 15 год. 25хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.11.2014р. о 15 год. 25хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєвим лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, подразлива, ночами не спить, уходить з дому, зробила у квартирі офіс. Каже, що чує в голові «музику». Мислення аморфне. Байдужа до матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, безперервна. Галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

14 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1992 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.11.2014р. о 15 год. 40 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.11.2014р. о 15 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гончар лікарні Магдалинівської ЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скарг не висуває, настрій не стійкий. Говорить «мій батько - святий дух». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14 листопада 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», згідно наданих Державною судовою адміністрацією України подань,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення дитиною повноліття. Пізніше позовні вимоги були уточнені, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 лютого 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 130. Спільна донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 11). Суд,

Outcome: approved