Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

13 жовтня 2016 року інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що на підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів», № 26/23 від 26.09.2001 року та рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі 200/5829/13-ц від 14.05.2013 нежитлове приміщення №295 по вул.\~Метробудівській, буд. №12 у м.\~Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 77097812101) відносилося до переліку обєктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро та перебувало на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради (далі - КВЖРЕП Ленінського району). На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради 16/9 від 02.03.2011, об'єкт нерухомого майна підлягав передачі з балансу КВЖРЕП Ленінського району на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». 07.07.2012 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району, а постановою від 20.07.2012 року балансоутримувача приміщення КВЖРЕП Ленінського району визнано банкрутом. Оскільки на час відкриття ліквідаційної процедури фактичної передачі майна за рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 між КВЖРЕП Ленінського району та КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» в повному обсязі не відбулося, майно залишилося обліковуватися на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Та в подальшому арбітражним керуючим [PERSON] було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута і реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів. За результатами яких, на підставі протоколу № 47 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення та 10.07.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 1103 договору купівлі-продажу між КВЖРЕП Ленінського району та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», останнім набуто право власності на обєкт нерухомості та в подальшому відчужено на користь відповідача у справі [PERSON] за договором купівлі-продажу 19.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району дії ліквідатора щодо включення до ліквідаційної маси об'єкту нерухомого майна комунальної власності, продажу і відкритих біржових торгів визнано неправомірними, також визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений на підставі цих торгів. Посилаючись на встановленні рішенням господарського суду обставини, що повязані із допущеними порушеннями при виконанні ліквідаційної процедури та підставами недійсності правочину, відсутність згідно до положень п. 30 ч. 1 ст. 26, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у формі юридичного акту волевиявлення Дніпропетровської міської ради на відчуження майна та обґрунтовуючи необхідність здійснення представницьких повноважень бездіяльністю Дніпропетровської міської ради щодо вжиття заходів на повернення безпідставно вибутого із комунальної власності міста нерухомого майна, просив суд витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №295 по вул.\~Метробудівській, буд. №12 у м.\~Дніпрі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 77097812101) та стягнути із відповідача судові витрати (т. 1 а.с.1-8). В судовому засіданні представник позивача в особі прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури [PERSON], підстави позову та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Посилаючись на обставини позову, додаткові письмові пояснення (т.1 а.с.215-219), надані докази, просила суд вимоги задовольнити. Позивач в особі представника Дніпропетровської міської ради, діючого за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні підстави звернення до суду, виклад обставин позову та позовні вимоги підтримав. Посилаючись на обґрунтованість доводів та вимог, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON], його представник за договором адвокат [PERSON], в судовому засіданні а ні обставин позову, а ні вимог не визнали. В обґрунтування заперечень посилалися на доводи щодо безпідставності пропуску Дніпропетровською міською радою строку позовної давності та подали суду заяву про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу (т.1 а.с.237-238). Третя особа ТОВ «Регіонінвестгрупп в особі свого представника в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце судового розгляду неодноразово повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. У наданих до суду письмових запереченнях просили суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, з підстав незаконності вимог та пропуском строку позовної давності (т.1 а.с.108-120, 192-194). Третя особа Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району м. Дніпропетровська в особі свого представника в судове засідання не зявилася, будучи неодноразово належним чином повідомлена про місце та час судового розгляду. За згодою присутніх у судовому засіданні учасників розгляд справи проведено без участі особи, що не зявилася. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати: захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55). Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. За частиною другою статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Одним із таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Підставою звернення прокурора до суду з метою представництва інтересів держави в особі Дніпропетровської міської ради стали захист порушених майнових прав на володіння обєктами нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Дніпро. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує правові позиції Європейського суду з прав людини, Верховного Суду України, положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року та інших законів України. Суд, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що нежитлове приміщення №295 площею 15,6 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. №12 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів» із доповненнями в редакції рішення № 26/23 від 26.09.2001 року відносилося до переліку обєктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро та перебувало на балансі належного до сфери управління виконавчого органу Дніпропетровської міської ради та власності територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської ради (далі - КВЖРЕП Ленінського району) (т.1 а.с. 9-13). Згідно затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 29.07.2011 року за № 71/14 Статуту, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району, належить до сфери управління виконавчого органу Дніпропетровської міської ради, його власником є територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради (п.1.1., 1.2, 1.3 Статуту). На підставі укладеного 10.07.2013 року між КВЖРЕП Ленінського району м.\~Дніпропетровська в особі голови ліквідатора [PERSON] та ТОВ «Регіонінвестгрупп» нотаріально договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 1103 нежитлове приміщення вибуло у власність третьої особи (том І а.с.23). 19 липня 2013 року на підставі нотаріального посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 3018 договору купівлі-продажу ТОВ «Регіонінвестгрупп» право власності на спірний обєкт набув відповідач [PERSON] (а.с.27-30). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року визнано неправомірними дії ліквідатора КВЖРЕП Ленінського району \~Дніпропетровської міської ради арбітражного керуючого [PERSON] щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, продажу майна з відкритих біржових торгів, недійсності результатів біржових торгів, проведених 27\~грудня 2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» та укладеного між КВЖРЕП Ленінського району м.\~Дніпропетровська в особі голови ліквідатора [PERSON] і ТОВ «Регіонінвестгрупп» договору купівлі-продажу (т.1 а.с.36-48). Суд вважає доведеними з боку позивача факт належності спірного обєкту нерухомості до власності територіальної громади м.Дніпро та вибуття його із володіння територіальної громади на користь добросовісного набувача [PERSON] Відповідно до ч. 8\~ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до приписів частини пятої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.\~Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є міськрада.\~ При цьому статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи\~\~\~зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.\~ Територіальна громада міста як власник спірного обєкта нерухомості делегує міськраді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.\~ Судом встановлено, що рішенням сесії VI скликання від 02.03.2011 року за №16/9 «Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради» територіальна громада м.Дніпро в собі Дніпропетровської міської ради вирішила провести реорганізацію, у тому числі й КВЖРЕП Ленінського району, шляхом передачі спірного обєкту нерухомості на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради (том І а.с.14-15 ). Однак в подальшому, Дніпропетровська міська рада діючи на підставі Закону № 280/97-ВР та здійснюючи від імені та в інтересах територіальної громади м.Дніпро правоможності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами комунальної власності, змінила рішенням сесії VI скликання від 29.07.2011 року за № 40/14 визначений попереднім рішенням від 02.03.2011 року за №16/9 спосіб припинення юридичної особи КВЖРЕП Ленінського району м.\~Дніпропетровська із реорганізації на ліквідацію. Цим же рішенням позивач одночасно затвердив склад комісії з питань припинення юридичних осіб розпорядженням міського голови та зобовязав комісію здійснити всі дії з припинення юридичної особи (п.3, 4 рішення) (том І а.с.123). На час виникнення обставин, повязаних із прийняттям Дніпропетровською міською радою даних рішень, правове регулювання правових підстав для припинення діяльності субєктів господарювання власності територіальних громад регламентовано ч.1 ст. 143 Конституції України, п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) та ст.\~104 Цивільного кодексу України, а загальний порядок підстав припинення підприємств комунальної власності - ст. 110-112 ЦК України та ст. 36, 38, 38-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-ІV від 15.05.2003 року, в редакції змін внесених Законом України № 3363-VI від 21.04.2011 року (далі Закон № 755-ІV). За правилом п.11 ст.346 ЦК України припинення юридичної особи є підставою для припинення права власності на майно. Тобто територіальна громада м. Дніпропетровська, як власник спірного нерухомого майна делегувала Дніпропетровській міської раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Воля територіальної громади як власника майна, може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15. Судом не встановлено наявність жодних обставин, що даватимуть підстави для висновку про те, що здійснення міськрадою права власності, зокрема розпорядження майном у спосіб визначений рішенням сесії VI скликання від 29.07.2011 року за № 40/14 суперечило Закону, тому оцінюється судом як вираження волі територіальної громади на припинення діяльності юридичної особи комунальної форми власності без переходу її прав і\~обовязків у\~порядку правонаступництва до\~інших осіб та припинення права власності територіальної громади на майно у послідовні етапи ліквідації підприємства, не повязаного з банкрутством. Тому доводи Першого заступника прокурора Дніпропетровської області щодо обовязковості волевиявлення Дніпропетровської міської ради на відчуження майна у інший спосіб вважаються такими, що суперечать змісту гарантованого Конституцією України принципу непорушності права власності та Закону. Адже згідно до п. 30 ч. 1 ст.26 далі Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях міська рада вправі вирішувати не лише питання про прийняття рішень як щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, а й у тому числі, ліквідацію підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Доводи позивача, з приводу відсутності у Дніпропетровської міської ради добровільного волевиявлення на припинення права власності з підстав порушення ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 провадження у справі про банкрутство КВЖРЕП Ленінського району, не ґрунтуються на фактичних обставинах. Адже, дана ліквідаційна процедура була порушена майже через рік з часу прийняття Дніпропетровською міською радою рішення сесії VI скликання від 29.07.2011 року за № 40/14 та на підставі\~Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», за заявою уповноваженого рішенням сесії VI скликання від 29.07.2011 року за № 40/14 та розпорядженням міського голови від 06.09.2011 року № 643-р «Про затвердження складу комісій з питань припинення юридичних осіб деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради» боржника, в особі завідувача сектору кодифікації нормативно-правових актів управління правового забезпечення департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, головою ліквідаційної комісії КВРЖЕП Ленінського району, [PERSON] (том ІІ а.с.22-37). Із обставин, встановлених рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 року в справі 7/5005/15290/2011 за позовом Дніпропетровської міської ради до КВЖРЕП Ленінського району м.\~Дніпропетровська вбачається, що починаючи із 2009 року Дніпропетровська міська рада рішеннями від 02.12.2009р. № 52/52, від 27.08.2010 № 38/60, від 06.10.2010, № 42/61, від 22.10.2010 № 12/62, від 02.02.2011р. № 21/8, від 06.04.2011р. № 17/10, від 18.05.2011р. № 34/11, від 15.06.2011р. неодноразово зобовязувала балансоутримувача нерухомості КВЖРЕП Ленінського району здійснити низку дій, повязаних із передачею майна на баланс Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, чого третя особа не виконала. (том ІІ а.с.22-37). Із вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року проголошеного у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України (т.1 а.с.220-224) встановлено, що саме в результаті злочинних дій уповноваженої на виконання ліквідаційної процедури службової особи Дніпропетровської міської ради майно перейшло у власність третіх осіб, а грошові кошти, що надійшли від продажу нерухомості були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості ліквідованого підприємства. Суд відхиляє заперечення третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп» в частині, що зводиться до переоцінки рішень господарського суду у справах, повязаних із банкрутством КВЖРЕП Ленінського району та діями ліквідаторів (т.1 а.с.17-20, а.с.124-184). Та приходить до висновку, що встановлені вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2016 року по обвинуваченню [PERSON] (т.1 а.с.220-224) та судовими рішеннями у господарських справах (т.1 а.с.36-48, том ІІ а.с.22-37) висновки, обставини, що мали місце як до так і після наданого Дніпропетровською міською радою у формі юридичного акту волевиявлення територіальної громади на припинення юридичної особи шляхом ліквідації, не спростовують правомірності рішення сесії VI скликання від 29.07.2011 року за № 40/14. Та також не впливають ні на зміст волевиявлення територіальної громади, ні на правові підстави витребування майна від добросовісного володільця. Але свідчать не лише про допущені на всіх стадіях процедури ліквідації КВЖРЕП Ленінського району порушення з боку ліквідаторів, а й про факти тривалого не дотримання органом місцевого самоврядування принципу «належного урядування». Судом достовірно встановлено, що дії Дніпропетровської міської ради щодо повернення майна не відповідали критеріям своєчасності та послідовності.\~\~Адже, як на час прийняття рішення сесії VI скликання від 29.07.2011 року за № 40/14 про припинення шляхом ліквідації юридичної особи КВЖРЕП Ленінського району м.\~Дніпропетровська, так і до порушення ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 провадження у справі про банкрутство позивач не лише знав про факт тривалого неналежного виконання службовими особами покладеного Законом обовязку на управління комунальним майном, а й зважаючи на тягар утримання та

Outcome: dismissed