Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

14.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену [PERSON] на господарській будівлі, за адресою [ADDRESS], а саме «мажор, бандит [PERSON] - руки геть від господарської споруди, бані, туалету - приватна - власність. «поцілуй туалет в очко», стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, а також судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що він проживає в [ADDRESS], займає посаду лісничого у Старичівському лісгоспі. 10 листопада 2014 року [PERSON] на господарській будівлі за адресою [ADDRESS], яка належить його дочці [PERSON], було розміщено два плакати, на яких було зазначено: «мажор, бандит [PERSON] - руки геть від господарської споруди, бані, туалету - приватна - власність. «поцілуй туалет в очко». Даний факт підтверджується фотознімками. Відповідач, використовуючи нецензурні та образливі слова, висловлює негативну інформацію стосовно нього, в присутності свідків та близьких людей обзиває його. Також йому відомо, що відповідач неодноразово звертався з заявами до Яворівського РВ ГУ МВС України, в яких обзивав його образливими словами. Вважає, що відповідач своїми діями поширював свідомо неправдиві відомості, що порочать його честь, гідність і ділову репутацію, давав непристойну оцінку його повіденки і особистості у формі, яка суперечить формі слікування між людьми, заподіяв йому моральну шкоду, яку він оцінює в 15000 гривень. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] заявлений позов підтримав, дав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Додатково позивач пояснив, що він поселився в будинок батьків дружини в 1992 році. По сусідству проживала мама відповідача [PERSON], після смерті якої спадщину прийняла її внучка [PERSON] Відповідача раніше він знав і відносини між ними були нормальні, до часу набуття ним у власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, яка знаходиться між господарствами матері його дружини та господарством [PERSON] З того часу відповідач неодноразово подавав безпідставні заяви та скарги в різні інстанції, використовуючи при цьому образливі слова та вирази. Зранку 10 листопада 2014 року він почув шум по сусідству, а коли вийшов на подвір'я то побачив, що [PERSON] прибиває на сараї два плакати з образливими для нього словами. Тоді він зробив фотографії і вирішив подати позов до суду, так як відповідач [PERSON] неодноразово допускав відносно нього образливі і непристойні слова та висловлювання. Дані плакати висіли кілька днів, після чого були зняті. Просить позов задоволити. 2 Відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, повторно не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, як вбачається з матеріалів справи та пояснення позивача, що позивач [PERSON] проживає в господарстві за адресою [ADDRESS]. За адресою [ADDRESS] знаходиться будинковолодіння, власником якого являється гр.[PERSON], яка приходиться донькою відповідача [PERSON] В даному будинковолодінні мається господарська споруда, яка позначена на плані земельної ділянки як «сарай В». Судом встановлено, як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] тривалий час існують неприязні відносини з приводу набуття позивачем [PERSON] у власність суміжної земельної ділянки. Також судом встановлено, що 10 листопада 2014 року відповідач [PERSON] на господарській споруді закріпив два плакати з інформацією: «мажор бандит [PERSON] - руки геть від господарської споруди, бані, туалету - приватна - власність», «поцілуй туалет в очко». Даний факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні фотознімками, які були виготовленні позивачем [PERSON] Також факт розповсюдження вищевказаної інформації підтвердив допитаний в якості свідка [PERSON], який показав, що він особисто бачив ці плакати, які знаходилися на сараї по сусідству з господарством [PERSON] і ці плакати з образливими словами стосувалися [PERSON] Розповсюджена у таких спосіб негативна інформація обурила позивача [PERSON], який звернувся з позовною заявою про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. А згідно ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Також ст.ст.297, 277 ЦК України регламентовано, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. П.п.15,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. 3 Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. З врахуванням вищенаведеного, суд погоджується з твердженням позивача [PERSON], що поширена відповідачем [PERSON] інформація про те, що позивач являється бандитом, є негативною та недостовірною інформацією, такою, що принижує його чест. Разом з тим, суд визнає, що інформація про те, що позивач являється мажором та намагається заволодіти чужим майном із застосування мовного виразу «руки геть» являється оціночним судженням, думкою та переконанням відповідача і не може бути предметом судового розгляду. Під час розгляду справи стороною відповідача належними та допустимими доказами не доведено достовірності поширеної негативної інформації відносно позивача [PERSON], що останній являється бандитом. Навпаки, під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] раніше до кримінальної відповідальності, в тому числі за бандитизм, не притягувався, з квітня 1992 року по даний час працює на різних посадах, має дозвіл на право збергігання та носіння мисливської зброї, що стверджується представленими документами. Також суд приходить до висновку, що поширення відповідачем інформації у вигляді: «приватна власність», «поцілуй туалет в очко» не можна розцінювати як негативну інформація, що стосується позивача. На переконання суду поширення такої інформації, зі згоди чи дозволу власника господарської споруди, є правом особи на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з того, що відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Також ст.280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. При розгляді справи судом встановлено, що дійсно відповідачем поширена недостовірна інформації щодо протиправної поведінки позивача, а саме твердження, що позивач являється бандитом, дана недостовірна інформація шляхом шляхом встановлення плакату на господарській будівлі була поширена невизначеному колу осіб, відповідно позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує встановлені обставини по справі, перенесені моральні страждання позивача щодо поширення відносно нього як громадянина та людини недостовірної інформації, і приходить до висновку, що розумний та справедливий розмір моральної шкоди, який підлягає стягнення з відповідача [PERSON] слід визначити в розмірі 500 грн 00 коп. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено факт поширення відповідачем недостовірної інформації, що принижує честь позивача, дана недостовірна інформація належними та допустимими доказами не спростована, відповідно позивач має право на визнання такої інформації недостовірною, а також на відшкодування моральної шкоди в межах встановленого розміру, а тому заявлені позовні вимоги слід задоволити частково.

Outcome: approved