overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

12 травня 2021 року позивач\~ звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою\~ з 10 жовтня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу\~ мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння.\~ Просив позов задовольнити, шлюб розірвати.\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 10 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1643. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище\~ [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 107, [PERSON] народилася [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам,\~ а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

12 травня 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає , що з 24 липня 2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено, спільне господарство не ведуть, разом не мешкають. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, несумісність характерів, різних поглядів на життя та сімейні обов`язки та цінності. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Після розірвання прізвище змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Позивачка до судового засідання не з`явилась надала заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся за адресою реєстрації, проте повістки про виклик до суду повернулись назад без отримання адресатом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 200, серія [NUMBER] . Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

12 травня 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позивач у судове засідання не прибула, однак у письмовій заяві її представник просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за йог відсутності, позов не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №457 (а.с.3) Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

12 червня 1976 року сторони зареєстрували шлюб у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Шполянської районної ради депутатів трудящих Черкаської області, актовий запис №62. Шлюб перший. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, непереборні протиріччя, різні погляди на життя. В 2014 році сторони припинили шлюбні відносини, не проживають як одна сім'я та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне проживання з відповідачкою позивач вважає неможливим, в зв'язку з чим звернувся в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні і просив шлюб з відповідачкою [PERSON] розірвати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу згідна. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 12 червня 1976 року сторони зареєстрували шлюб у відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Шполянської районної ради депутатів трудящих Черкаської області, актовий запис №62. Шлюб перший. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

12 червня 1996 року в с. Демидівка Жмеринського району помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді, зокрема, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Абрикосовій, 30 в с. Демидівка Жмеринського району. Спадщину після його смерті прийняла мати позивача - [PERSON], яка, не встигнувши зареєструвати своє право власності на вищезазначене майно, померла 21 січня 2004 року в с. Демидівка Жмеринського району. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутня реєстрація права власності на спадкодавця [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Позивач просила визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явилася. Подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 цього ж Кодексу у перші чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для винесення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

12 червня 20014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка позов підтримала із підстав зазначених в ньому, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав в повному обсязі. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в свідоцтві про народження яких батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

12 червня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізької області за актовим записом № 55. Шлюб у сторін - перший, від якого мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], яка народилася [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, у зв'язку з тим, що в них постійно виникають конфлікти та сварки. Відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне до одного. Фактично сім'я на теперішній час розпалася, тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але в матеріалах справи є заява з проханням цивільну справу розглянути за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. На примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я розпалася повністю та не може бути збережена оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

12 червня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначив, що вони з відповідачкою мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. На утримання дитини відповідачка коштів не надає. [PERSON] просив ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідачки аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. 6 липня 2012 року позивач звернувся до суду із заявою в якій, змінивши позовні вимоги, просив ухвалити рішення про стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву, в якій, підтримавши свої позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка подала до суду заяву в якій, визнавши позов, просила розглядати справу за її відсутності. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що визнання відповідачкою позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

12 червня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дочок - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача: аліменти на її користь на утримання обох дочок в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 червня 2012 року повноліття дочки [PERSON]; на її користь на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 5 вересня 2012 року до повноліття дочки [PERSON]; та на її утримання по 300 гривень щомісяця з 12 червня 2012 року до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно частини 1 статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

12 червня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дель-та Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти на умовах строковості, платності та повернення. В червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту станом на 17 травня 2017 року в сумі 76 254 грн. 85 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач не виконує зобов'язання по поверненню грошових коштів в результаті чого утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просять справу розглянути без їх участі, позов підтримують. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК Украї-ни, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 12 червня 2013 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кре-дитний договір, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти на умовах строковості, платності та повернення. Відповідачем не було виконано зобов'язання по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 17 травня 2017 року утворилась заборгова-ність в сумі 76 254 грн. 85 коп. з яких: 47 205 грн. 28 коп. - прострочене тіло кредиту; 29 049 грн. 57 коп. Ці обставини підтверджуються: заявою №003-22504-120613 від 12 черв-ня 2013 року; розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кре-дит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позича-льник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від по-зичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного за-конодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діло-вого обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не ви-конав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору в результаті чого ста-ном на 17 травня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 76 254 грн. 85 коп., а тому заборгованість з відповідача підлягає стягненню в примусовому по-рядку. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved