Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

14.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON], третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якому просить визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0537 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], визнано за [PERSON] на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON], право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Цільове призначення земельної ділянки площею 0,0537 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано згідно державного акту за [PERSON]. Оскільки позивач набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], просить визнати за ним і право власності на земельну ділянку за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, уповноважений представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника, позовну заяву підтримав. Відповідач, виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, у вирішенні справи покладались на розсуд суду. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з'явились, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Представник Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просив про розгляд справи за відсутності представника, у вирішенні справи покладались на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши та зіставивши їх в сукупності, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом, після померлого [PERSON], на житловий будинок [ADDRESS]. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявної в матеріалах справи, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року. Земельна ділянка площею 0,0537 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.06.2012 року, виданого на підставі рішення сесії Павлоградської міської ради від 29.12.2011 року №424-18/VI, копія державного акту міститься в матеріалах справи. Згідно листа відділу Держземагентства у м.Павлограді Дніпропетровської області від 08.05.2014 року №1199/01-17 земельна ділянка площею 0,0537 га за адресою: [ADDRESS], зареєстрована згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №001067 від 21.06.2012 року за громадянином [PERSON]. Відповідно до частини 2 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно з частиною 1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,0537 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved