Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

13.01.2020 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 750,00 грн. Позивач зазначає, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області із [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу. Вказує, що станом на день звернення до суду відповідач вчасно сплачують аліменти. Проте у житті позивача виникли обставини, що обумовили необхідність звернення до суду з відповідним позовом. Посилається, що внаслідок збройного конфлікту на Сході України [PERSON] разом із дитиною були вимушені виїхати із місця постійного проживання до м. Києва, внаслідок чого, позивач змушена винаймати житло на підставі договору оренди. У позовній заяві позивач вказує, що остання відвідує курси з підвищення кваліфікації та навчається у Вищій школі менеджменту при МАУП у м. Варшаві. Внаслідок даних обставин позивач була змушена віддати дитину до дошкільного навчального закладу НВОЗ «Школа-ліцей «Обдаровування», оскільки відсутність реєстрації місця проживання у м. Києві унеможливила влаштування дитини у комунальний заклад, внаслідок чого позивач змушена нести додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 13 500,00 грн. на рік. Таким чином позивач вважає за доцільне пред`явити до відповідача вимогу про стягнення частини фактично понесених і передбачуваних витрат у розмірі 6 750,00 грн. Враховуючи викладене вище просила позов задовольнити. 13.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 14.01.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано сторонам у справі, відповідачу було також надіслано копію позовної заяви із копіями доданих до неї додатків. Зазначену кореспонденцію відповідачем отримано 22.05.2020, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 28). 09.06.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який відповідачем було здано до відділення поштового зв`язку 01.06.2020 (а.с. 61). У поданому відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує у повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні. Відповідач вказує, що ним щомісячно сплачуються на користь позивача аліменти у розмірі 3 700,00 грн., що на його думку є достатнім для утримання їх спільної шестирічної доньки. Крім того зазначає, що наразі на утримані відповідача перебуває донька від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , яка на даний час не працює та займається доглядом та вихованням спільної дитини, крім того, яка на даний час навчається ВНЗ за контрактом та вартість такого навчання складає 15 200,00 грн. на рік. Дані витрати по навчанню та утримані дитини та дружини несе відповідач. Відповідач зазначає, що він частково надає матеріальну допомогу своєму батькові, оскільки останньому було 22.02.2018 було встановлено третю групу інвалідності безстроково та на утримані якого знаходиться неповнолітня донька, яка також є рідною сестрою відповідача, [PERSON] , [INFO] . Утриманням доньки батько відповідача займається самостійно, оскільки [INFO] померла мати відповідача, а тому відповідач щомісячно надає своєму батьку допомогу у розмірі 1 500,00 грн. на його потреби, а також на утримання неповнолітньої сестри відповідача. У відзиві відповідач вказує, що він також щомісячно несе витрати на комунальні послуги у розмірі 1 550,00 - 2 325,0 грн. Відповідач посилається, що у 2019 році його дохід склав 196 287 грн. та після вирахування щомісячних витрат, а саме: витрат на утримання двох доньок у розмірі 3 700,00 грн. на кожну щомісячно, допомоги батькові у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, витрати на навчання дружини, яка на даний час не працює у розмірі 1 266,00 грн. щомісячно, оплату комунальних послуг, то у відповідача щомісячно залишається на його власні із дружиною потреби грошові кошти у розмірі 3 800,00 грн. З урахуванням викладеного вище відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Відповіді на відзив позивачем подано не було. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2020 у справі № 219/2146/19, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] із 21.06.2014 по 30.06.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі та від даного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.а.с. 41-43). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.02.2020 у справі № 219/2146/19, яке набрало законної сили зменшено розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] , [INFO] , за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.01.2017 у справі № 219/10780/16-ц, стягнувши із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. У позовній заяві позивач зазначає, що остання несе додаткові витрати на дитину у зв`язку із відвідуванням дитиною дошкільного навчального закладу НВОЗ «Школа-ліцей «Обдаровання», у зв`язку із неможливістю влаштування дитини до комунального дошкільного навчального закладу через відсутність реєстрації місця проживання у м. Києві. Внаслідок чого, [PERSON] несе додаткові витрати на утримання дитини пов`язані із навчанням у розмірі 13 500,00 грн. на рік. Із матеріалів справи вбачається, що 01.05.2019 між НВЗОШЛ «Обдаровання» Київської академії наук, в особі директора Балдіна Олександра Григоровича та [PERSON] , в особі [PERSON] , було укладено контракт на навчання [PERSON] , направлене на виховання освіченого громадянина України, його всебічного та гармонійного розвитку, збереження та зміцнення фізичного та духовного здоров`я дитини понад державну програму у період із 01.05.2019 по 01.06.2019. Вартість навчання у даному контракті не зазначена. (а.с.а.с. 12-13). Позивачем до позовної заяви копії квитанцій про плату за навчання НВОЗ «Школа-ліцей «Обдаровання» від 23.04.2019 на суму 150,00 грн., від 23.04.2019 на суму 1 500,00 грн., від 17.05.2019 на суму 1 500,00 грн., від 17.05.2019 на суму 50,00 грн., від 17.05.2019 на суму 1 800,00 грн., від 09.09.2019 на суму 1 780,0 грн. та від 21.1.2019 на суму 1 600,00 грн. (а.с.а.с. 14-15). Згідно з ст. ст.8,12 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада1991року. Сімейне законодавство України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Додаткові витрати на дитину мають нести батьки. Проте позивачем у позові не зазначено особливих обставин, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, через які дитині необхідно відвідувати саме даний приватний заклад дошкільної освіти, а також не надано доказів на підтвердження існування складностей у зарахуванні дитини до закладу дошкільної освіти комунальної форми власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] навчається у НВОЗ «Школа-ліцей «Обдаровання» за бажанням матері, що на думку суду не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16. Крім того, позивачем не надано суду доказів в обґрунтування суми, яку позивач просить суд стягнути із відповідача. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, із доданої до позовної заяви копії контракту від 01.05.2019, не вбачається яку вартість позивачу необхідно сплатити за навчання дитини у даному закладі. Із доданих до позовної заяви квитанцій не можливо встановити ким було здійснено сплату даних коштів, за які послуги та виконання умов якого контракту. Крім того, позивачем не надано суду доказів протягом якого періоду [PERSON] відвідувала та буде відвідувати даний заклад освіти, оскільки контрактом від 01.05.2019 встановлено період навчання із 01.05.2019 по 01.06.2019, а у позові позивач просить суд стягнути із відповідача кошти у розмірі половини суми річної вартості навчання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позову у межах заявлених вимог.

Outcome: dismissed