Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

13.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона згідно договору довічного утримання від 14.05.2004 року є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. 27.04.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, після чого він вселився у вказаний будинок та зареєструвався у ньому. В результаті виникнення неприязних відносин між подружжям відповідач виїхав з вищевказаного будинку, після чого 08.04.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту добровільного виселення [PERSON] з зазначеного будинку, він там жодного разу не з'являвся, та фактично не проживає у ньому більше чотирьох років. Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм будинком та унеможливлює оформлення житлової субсидії, у зв'язку з чим вона просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином через ЗМІ, представник позивача за довіреністю [PERSON] просила про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судовим розглядом встановлено, що позивач на підставі договору довічного утримання від 14.05.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Носовою М.В., є власником будинку [ADDRESS] (а.с.6). Факт зміни прізвища позивачем з дівочого «[PERSON]» на «[PERSON]», «[PERSON]» підтверджується наявними в матеріалах справи документами: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] відповідно. З домової книги вбачається, що у вищевказаному будинку зареєстровані позивач та відповідач. (а.с. 11-12). Згідно акту обстеження від 05.03.2014 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Панасенко М.Г. в присутності свідків, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] чотири роки. Місце його проживання невідоме (а.с.10). Суд приходить до висновку про достовірність та правдивість фактів, що містять матеріали справи, а також доводів, наведених [PERSON] в позовній заяві у підтвердження своєї правової позиції. Реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачу, безперечно, обмежує її права власника по користуванню нерухомим майном. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved