Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

13.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в якому вказала, що позивачка [PERSON] в період з грудня 2011 р. по серпень 2017 р. перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач весь цей період разом проживали та вели спільне господарство. Від цих стосунків 27.01.2013 р. народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №219024, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 05.02.2013 р. та вчинено відповідний актовий запис за №137. 09.07.2014 р. за результатами обстеження [PERSON] було діагностовано захворювання цукровий діабет, інсулінозалежний Б.10, та встановлено патологічний стан дитина-інвалід, висновок дійсний до 27 січня 2031 р. Відповідно довідки серії АВ №0835663 до акту огляду нейроофтальмологічною медико-соціальною комісією, за результатами огляду 12.10.2017 р. позивачці було встановлено третю групу інвалідності за враженням ЦНС, загальне захворювання. Інвалідність встановлена строком до 01 листопада 2018 року. В серпні 2017 р. між позивачкою та відповідачем погіршилися відносини, внаслідок чого вони розірвали фактичні шлюбні стосунки, припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Після розриву відносин неповнолітня [PERSON] залишилася проживати разом з матірю. Позивач зазначила, що відповідач не відмовляється від участі в утриманні неповнолітньої доньки, але його допомога є нерегулярною, розмір допомоги не визначений, від укладання договору про сплату аліментів на дитину відмовляється. Враховуючи стан позивачки, невизначеність розміру та нерегулярність отримання коштів на утримання неповнолітньої дитини, створюється ситуація, яка ускладнює планування сімейного бюджету. Відповідач за станом здоровя здатен працювати, є працевлаштованим та має доходи. Інших утриманців відповідач не має. Позивач вказала, що розмір аліментів, який має сплачувати відповідач позивачці на утримання неповнолітньої [PERSON] має становити одну четверту від його заробітку (доходу), та не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи хворобу неповнолітньої дитини [PERSON], вона потребує додаткових витрат, повязаних з дотриманям призначеної терапії При вирішенні питання щодо додаткових витрат на дитину, необхідно враховувати стан здоровя позивачки. У звязку з зазначеним, позивачка вважає необхідним призначити з відповідача періодичні додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку з цим позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 лютого 2018 року, визначивши розмір однієї четвертою частки від заробітної плати (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на неповнолітню [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 лютого 2018 року в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення в розмірі аліментів та додаткових витрат в розмірі суми платежу за один місяць. 05.04.2018 р. за вх.№3759 до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому відповідач [PERSON] вказав, що позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнає частково та погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно, щодо стягнення з нього на користь позивачки додаткових витрат не визнає у повному обсязі. Свої доводи відповідач обґрунтував наступним. З 2011 р. він перебував у цивільному шлюбі з [PERSON], від якого 27.01.2013 р. у них народилася дитина [PERSON]. З липня 2017 р. вони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться, дитина залишилася проживати з матірю. У позовній заяві позивачка, посилається на те, він не відмовляється від участі в утриманні неповнолітньої доньки, але його допомага є нерегулярною, розмір допомоги не визначений, від укладання договору про сплату аліментів на дитину відмовлється, а також на те, що він працевлаштований та є доходи і просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від заробітної плати (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Вказані доводи є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, так як відповідач добровільно кожний місяць сплачує аліменти та не ухиляється від матеріального утримання та матеріальної допомоги дитині, приймає участь в її вихованні та лікуванні. На теперішній час він ніде не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, проживає в селі Остриківка разом з престарілими батьками, що підтверджується характеристикою та довідкою виданною Остриківською сільською радою Токмацького району Запорізької області від 28.03.2018 р., тому стягнення з нього аліментів розміром 1/4 частки від заробітної плати (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення повноліття є недоцільним, що суперечить вимогам Сімейного кодексу України, так як необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, що буде відповідати його інтересам та інтересах їхньої дитини. Відповідач вказав, що не має реальної можливості сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від заробітної плати щомісячно, так як не працює і не має реальної можливості офіційно працевлаштуватися. Його заробіток в основному складається з сезонних робіт. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», станом на січень 2018 р., прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років складає 1492 грн. 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення повноліття становить 746 грн. Стягнення додаткових витрат відповідач не визнає у повному обсязі, оскільки кошти на лікування він завжди надає добровільно, а також самостійно купує ліки, одяг та іграшки, що підтверджується копіями квитанцій, товарних чеків та накладних. Відповідач зазначив, що позивач не надала жодного доказу, що дитина проживає разом з матірю та отримує всі належні умови для розвитку. Також позивач не надала жодної квитанції, яка б підтверджувала те, що вона витрачає грошові кошти на лікування дитини. Відповідач звернув увагу на те, що позивачка в Управлінні соціального захисту населення по Олександрівському району Запорізької області оформила пенсію по інвалідності дитини та отримує соціальну допомогу по інвалідності на дитину, як інваліда 3 групи в грошовому виразі близько 1400,00 грн. на місяць, які повинні витрачатися на лікування дитини, придбання їй необхідних ліків, які покривають всі витрати на її лікування. Таким чином, позивачка отримує від держави грошову допомогу на лікування дитини. Крім того один раз на рік в Дитячій лікарні №1 в м.Запоріжжя, яка розташована по вул.Комаровій, 12 та в поліклініці №4, яка розташована в м.Запоріжжя по вул.Почтовій, 32-А, позивачка отримує тест-полоски для визначення рівня цукру в крові, які необхідні дитині для щоденного використання, так в вересні 2017 р. відповідач особисто отримав для дитини 15 пачок контрольних тест-полосок на визначення рівня цукру в крові, в кожній пачці по 50 тест-полосок, яких вистачає близько на 5 місяців. В 2018 р. в січні позивачка отримала 2 пачки тест-полосок для визначення рівня цукру в крові, а в квітні вона отримає 19-20 пачок вказаних тест-полосок на безоплатній основі, тобто держава забезпечує дитину самим необхідним для проведення щоденного обстеження та лікування дитини, тому вказані вимоги позивачки є безпідставними. В звязку з цим відповідач просив суд позовні вимоги [PERSON] до нього задовольнити частково. Постановити рішенні, яким стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн. щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В заяві від 05.04.2018 р. відповідач [PERSON] вказав, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] [INFO] визнає повністю, щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з нього додаткових витрат на утримання неповнолітньої [PERSON] заперечує повністю, просив відмовити в цій частині позову. 26.04.2018 р. до суду від позивачки надійшли заперечення на відзив відповідача на позовну заяву щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в яких зазначила, що між нею та відповідачем до цього часу не встановлені аліментні правовідносини, ні за договором про добровільну сплату аліментів, за рішенням суду. Дійсно відповідач надавав їй гроші, одяг та іграшки для доньки, розмір цих грошей був невизначений, нерегулярний та недостатній для забезпечення розвитку дитини, її лікування та належного харчування. Докази відповідача, які він додав до свого відзиву, нібито про сплату аліментів, не є доказами, тому що вони не мають ніяких додаткових підтверджень та не мають відношення по суті справи, а саме: кому передавались гроші (П.І.Б), підстава та призначення перерахування грошей, відповідних розписок з боку позивачки, що саме вона отримувала гроші, одяг та іграшки в рахунок сплати аліментів. Відповідач надав чеки банку, товарні чеки та накладні про придбання товару починаючи з 25.11.2017 р., та вони не мають відношення щодо позовних вимог тому, що відповідно до ст..191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подання позову, тобто з 13.03.2018р. (дата реєстрації позовної заяви у суді). Відповідач посилається до скрутного матеріального становища у його сімї та неможливості його працевлаштування, що взагалі не відповідає дійсності. Батьки відповідача не знаходяться на його утриманні, його мати [PERSON] [INFO] працює викладачем в Остриківській школі та отримує заробітну плату, батько [PERSON], [INFO] працює в Токмацькому гранкарєрі. Навпаки батьки відповідача не тільки достатньо матеріально забезпечують себе, та утримують відповідача, чому він не має наміру та бажання працевлаштуватись та отримувати свій дохід. Відповідач має у приватній власності легковий автомобіль та постійно ним користується, має мисливську зброю та займається мисливством. В 2017 р. одразу після розірвання сімейних відносин він придбав у м.Токмак двокімнатну квартиру, до якої перевіз всі домашні речі, які є їх спільним майном, зробив ремонт в цій квартирі. Відповідач за станом здоровя здатен працювати, має вищу педагогічну освіту та має можливість працевлаштуватися за своєю спеціальністью у м.Токмак та Токмацькому районі. Посилаючись на державну соціальну допомогу, яку позивач отримує на свою доньку у звязку з інвалідністю дитини, відповідач фактично перекладає свій обовязок, щодо утримання дитини на державу та вважає цю допомогу достатньою, тобто держава забезпечує дитину всім необхідним для проведення щоденного обстеження та лікування дитини, стверджує, що розмір цієї допомоги покриває всі витрати на лікування та харчування дитини, тому позовні вимоги він вважає незаконними та безпідставними. Дані посилання відповідача це його намір та бажання уникнути законної відповідальності та обовязку щодо сплати аліментів достатнього рівня включаючи щомісячної сплати аліментів, на додаткові витрати в звязку з захворюванням дитини. Відповідач не звертає уваги на складний стан здоровя їх дитини, яка страждає захворюванням цукровий діабет та додатково в звязку з тяжким ушкодженням стану здоровя внаслідок ДТП, в яку позивач разом з нею потрапила у липні 2017 р. в м.Запоріжжя. Позивач вказала, що зараз неможливо передбачити та прорахувати саме в який час та які будуть потрібні витрати на її обстеження та лікування, яке можливе лише в обласній лікарні м.Запоріжжя. Тому позивач вимушена тимчасово проживати в м.Запоріжжя та орендувати житло. Відповідач також не надає значення стану її здоровя та її матеріальне забезпечення. До розірвання сімейних відносин, вона разом з донькою знаходилась на утриманні відповідача, не мала можливості працювати та отримувати свій дохід, у звязку з доглядом за дитиною-інвалідом. Зараз позивач також не має такої можливості, а призначена їй пенсія за інвалідністю 3-ї групи, внаслідок вищезазначеного ДТП, використовується нею для реабілітації її стану здоровя для придбання ліків та обстеження. Тому позивач просить суд доводи відповідача на які він посилається відхилити, задовольнити всі її позовні вимоги до відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що з відповідачем [PERSON] вони припинили відносини, дитина є інвалідом потребує постійного лікування, на що потрібні грошові кошти, дитина перенесла аварію в липні 2017 р., що потребувало додаткового обслідування та витрат, вона подала позов про стягнення аліментів, щоб сума була фіксована і вона могла на неї розраховувати. Так як дитина хворіє цукровим діабетом, то дитину не беруть в звичайні дитячі садки і вони відвідують приватні дитячі садки. Пояснила, що тест-полоски дійсно видаються безкоштовно, останні роки, раніше вони їх купляли. Вартість тест-полосок складає не менше 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що сімя розпалася по ініціативі позивача, поки вони проживали у нього був 14 годинний робочий день, він працював, жив для сімї. Дитині від допомагав та допомагає, він не відмовляється від своєї дитини. Визнає позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки доходів, позовні вимоги про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини не визнає, так як позивач отримує фінансову допомогу від держави, також отримує безкоштовно тест-полоски для визначення рівня цукру в крові в повному обсязі. Зазначив, що якщо не буде чогось вистачати він завжди допоможе. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС №219024 від 05.02.2013 р. Як вбачається з копії медичного висновку №1440 від 09.07.2014 р. [PERSON], 27.01.2013 р. має захворювання цукровий діабет інсулінозалежний Е10, висновок дійсний до 27.01.2031 р., дата переогляду 27.12.2030 р. Копією довідки до акта огляду нейроофтальмологічною медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0835663 від 12.10.2017 р. підтверджується, що позивач [PERSON], [INFO], є інвалідом третьої групи по ураженню ЦНС, загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.11.2018 р. Згідно довідок №171/02 та №172/02 від 13.02.2018 р. [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] знаходиться на обліку в Токмацькому обєднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, в розмірі 1452,00 грн. з жовтня 2017 р. Довідкою виконавчого комітету Остриківської сільської ради №557 від 28.03.2018р. підтверджується, що [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], склад сімї: батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], брат [PERSON], [INFO], зареєстрований, але не проживає. Згідно копії характеристики №114 виданої виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області 28.03.2018 р. [PERSON], [INFO], зареєстрований по [INFO], за місцем проживання характеризується позитивно. Копіями товарних чеків від 03.04.2018 р., 25.11.2017 р., 17.12.2017р, 05.01.2018 р., 12.03.2018 р., від 14.02.2018р. підтверджується купівля дитячого одягу та іграшок. Копією накладної №1 від 17.03.2018 р . підтверджується купівля дитячих ботинків для дівчинки. Копіями чеків від 29.03.2018 р., 12.01.2018 р., 25.01.2018 р., 14.03.2018 р., 28.02.2018 р. підтверджується поповнення картки по номеру 516875***** ***** 51 по 500 грн. Копією роздруківки індивідуальних відомостей про застраховану особу підтверджується, що [PERSON] номер облікової картки [NUMBER] перебуває на обліку в Пенсійному фонді України як застрахована особа. Згідно ч.3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні визнано позов в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Таким чином необхідно стягнути з [PERSON], [INFO], рнокпп [NUMBER], зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO] на користь [PERSON], [INFO], рнокпп [NUMBER], зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13.03.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття. Ст.185 Сімейного кодексу України \~передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи та пояснень наданих в судовому засіданні позивачем та відповідачем вбачається, що відповідач [PERSON] не відмовляється від хворої дитини, надає матеріальну допомогу на її утримання, купує іграшки, одяг. Разом з тим, держава надає допомогу на лікування доньки позивача та відповідача. Так з довідки №372/01-07 від 23.04.2018 р. вбачається, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в Дитячій лікарні №1 поліклініці №4 з діагнозом : «Цукровий діабет, важка форма, тип І, субоптимальний глікемічний контроль» з 2014 р. У 2017 році дівчинка отримала такі препарати інсуліну: 1. Левомір (шприц-ручка) №10 на суму 3850 грн., 2. Новорапід (шприц-ручка) №11 на суму 2763 грн., 3. Тест-смужки для глюкометра «Акку чек пер форма» - 800 штук. В жовтні 2017 р. дівчинка вибула в м.Токмак. Знову встала на облік в березні 2018 р. На теперішній час тест-смужки та препарати інсуліну Дитячою лікарню не видавались. Крім того довідкою №02-04/75 від 16.04.2018 р. підтверджується, що [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER] знаходиться на обліку в УСЗН ЗМР по Олександрівському району і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям щомісячно по 467,26 грн. за період з лютого 2016 р. по листопад 2017 р. всього 12259,36 грн. В довідці №02-04/76 від 16.04.2018 р. вказано, що [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER] знаходиться на обліку в УСЗН ЗМР по Олександрівському району і отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам щомісячно по 1729,40 грн. за період з лютого 2016 р. по листопад 2017 р. всього 31873,40 грн. Позивачкою не надано суду доказів, які б свідчили про здійснення нею за власний кошт додаткові витрати на дитину або необхідність фінансування таких витрат наперед. Таким чином суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на неповнолітню [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття, починаючи з 01 лютого 2018 року в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial