Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

14.07.2020 позивач АТ «РВС БАНК» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що в проваджені Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції знаходився на примусовому виконанні Виконавши напис, вчинений 06.04.2009 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тищенком Олександром Івановичем про звернення стягнення на домоволодіння [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] . Зазначене майно на підставі Договору іпотеки № 141і/56-КЛ, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. 14.03.2008 за реєстровим №2475 передано відповідачем [PERSON] в іпотеку Акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого був ВАТ «Сведбанк» строк платежу за яким настав 02.12.2008. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного майна було запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «Сведбанк», що станом на 23.03.2009 становлять 1062 256 грн. Виконавче провадження №12719839 було закрито. Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» у зв`язку з приведенням Статуту у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк». Рішенням Річних Загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Публічного акціонерного товариства «Сведбанк». В подальшому, Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №152 ПАТ «Омега Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив у даному банку тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015. 02.06.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №111 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк» до 03.07.2015, включно, та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк». Фондом гарантування вкладів фізичних осіб утворено ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», у відповідності до п.1 Статуту якого, перехідний банк є правонаступником за переданими зобов`язаннями ПАТ «Омега Банк», які визначені відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015 (протокол №102/15) зі змінами від 12.06.2015 (протокол №127/15), активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників). Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду (протокол засідання №150/15 від 03.07.2015) вирішено передати активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк» на користь перехідного банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» включаючи забезпечення за ними, які визначено Планом врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк». Загальна вартість активів неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк» (включаючи забезпечення за ними), що передаються на користь перехідного банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» становить 229119 082,68 грн. 03.07.2015 ПАТ «Омега Банк» (Неплатоспроможний банк) та ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» (Перехідний банк) склали та підписали Акт №113/07/2015-К приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк», надалі - Акт, за яким Неплатоспроможний банк передав, а Перехідний банк у порядку правонаступництва прийняв всі права кредитора у зобов`язаннях, зокрема, за Кредитним договором №56-КЛ від 13.03.2008 року, що було укладено ВАТ «Сведбанк» та ТОВ Анастасія», а також за договорами, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за згаданим Кредитним договором, і втому числі за Іпотечним договором № 141І/56-КЛ, який було складено з [PERSON] . Відповідно до п.п.4.1., 4.2. п.4 Акту - з моменту підписання Акту, Перехідний банк набуває всіх прав кредитора за основним договором і кожним договором забезпечення та одержує, включаючи але не обмежуючись, в тому числі право звернути стягнення на предмет застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за основним договором у повному обсязі, у разі невиконання боржниками зобов`язань за основним договором та/або боржниками за договорами забезпечення зобов`язань за договорами убезпечення. В подальшому, 04.11.2016 ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» було перейменовано на нову назву - Публічне акціонерне товариство «РВС Банк». Після чого назва зазначеної юридичної особи було змінено, нова назва - Акціонерне товариство «РВС Банк». Таким чином відбулося заміна кредитора в зобов`язанні з подальшим його перейменуванням і новим кредитором на даний час є АТ «РВС Банк». Після переходу прав та обов`язків в зобов`язанні, яке виникло на підставі Кредитного договору №56-КЛ від 13.03.2008, що було укладено ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Анастасія» і Договору іпотеки №141і/56-КЛ, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. 14.03.2008 за реєстровим №2475 до ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», останнім у позасудовому порядку було звернено стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS] , яке належало на праві приватної власності [PERSON] і на даний час вказаний об`єкт нерухомого майна належить позивачу АТ «РВС Банк». В свою чергу, представникам позивача стало відомо що відносно вказаного нерухомого майна, зареєстровано обтяження. За усним зверненням представників позивача до Тернівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було отримано інформацію, що зазначений арешт на нерухоме майно було накладено у зв`язку зі стягненням з відповідача [PERSON] виконавчого збору. Наявний арешт є перепоною в розпорядженні позивачем належним йому нерухомим майном, що порушує його право власності. На підставі викладеного, позивач просить зняти арешт з домоволодіння [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишає на розсуд суду. Представник третьої особи Тернівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі Договору іпотеки №141і/56-КЛ від 14.03.2008 відповідачем [PERSON] передано в іпотеку Акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк» правонаступником якого був ВАТ «Сведбанк» належне їй домоволодіння [ADDRESS] (а.с.12-17). Позивач АТ «РВС БАНК» є правонаступником ВАТ «Сведбанк» (а.с.19-37). Виконавчим написом №2475, вчиненим 14.03.2008 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., у позасудовому порядку було звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS] , яке належало на праві приватної власності [PERSON] (а.с.18). Постановою державного виконавця Тернівського ВДВС Криворізького міського управління юстиції від 08.05.2009 на домоволодіння [ADDRESS] накладено арешт (а.с.9). На даний час вказаний об`єкт нерухомого майна належить позивачу АТ «РВС Банк» (а.с.8-11). Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Оскільки, арештоване майно належить позивачу, який не є боржником за виконавчим провадженням в межах якого був накладений арешт, а його наявність порушує права позивача, як власника майна на розпорядження цим майном, тому суд вважає необхідним позов задовольнити.

Outcome: approved