Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

14 грудня 2015 року Національного університету харчових технологій звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути на свою користь заборгованість за навчання в сумі 2400 гривень та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2012 року між Національним університет харчових технологій та [PERSON] було укладено договір про навчання № Б02-ЕПз0022 за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за напрямом «Економіка підприємства», заочної форми навчання, на платній основі. Вартість навчання, згідно з п. 5.2. вказаного договору, становить 3000 гривень за семестр навчання. Згідно з наказом ректора Національного університету харчових технологій № 829-к від 05 липня 2013 року [PERSON] було відраховано з університету за порушення умов договору з 01 липня 2013 року. Таким чином, відповідач навчався у Національного університету харчових технологій у період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2015 року. Під час навчання відповідач виконував свої зобов'язання за договором неналежним чином, плату за навчання у встановлений термін не вніс, внаслідок чого станом на 31 липня 2015 року виникла заборгованість в сумі 2400 гривень. Відповідно до п. 5.3. договору про навчання замовник перераховує кошти на розрахунковий рахунок виконавця у вигляді попередньої оплати у розмірі 3000 гривень за семестр до початку відповідного осіннього та весняного семестрів відповідно до 01 вересня та 01 лютого 2013 року. За період заборгованості з 01 лютого 2013 року по 31 червень 2013 року відповідачу нарахована у розмірі 2400 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у відсутність представника Національного університету харчових технологій (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 2012 року між Національним університет харчових технологій та [PERSON] було укладено договір про навчання № Б02-ЕПз0022 за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» за напрямом «Економіка підприємства», заочної форми навчання, на платній основі (а.с. 9). Вартість навчання, згідно з п. 5.3. вказаного договору, становить 3000 гривень за семестр навчання. Згідно з наказом ректора Національного університету харчових технологій № 829-к від 05 липня 2013 року [PERSON] було відраховано з університету за порушення умов договору з 01 липня 2013 року. Таким чином, відповідач навчався у Національному університету харчових технологій у період з 01 вересня 2012 року по 31 січня 2015 року. Встановлено, що під час навчання відповідач виконував свої зобов'язання за договором неналежним чином, плату за навчання у встановлений термін не вніс, внаслідок чого станом на 31 липня 2015 року виникла заборгованість в сумі 2400 гривень. Відповідно до п. 5.3. договору про навчання замовник перераховує кошти на розрахунковий рахунок виконавця у вигляді попередньої оплати у розмірі 3000 гривень за семестр до початку відповідного осіннього та весняного семестрів відповідно до 01 вересня та 01 лютого 2013 року. За період з 01 лютого 2013 року по 31 червень 2013 року відповідачу нарахована заборгованість у розмірі 2400 гривень. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не оплативши у вказаний в договорі строк плату за навчання, порушила вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 11 серпня 2012 року між Національним університет харчових технологій та [PERSON] був укладений договір про навчання, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів, що [PERSON] здійснював оплату за навчання згідно умов договору. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 лютого 2013 року по 31 червень 2013 року в сумі 2400 гривень. Вартість за семестр навчання складає 3000 гривень, відповідача було відраховано з 01 липня 2013 року, а за семестр ним було сплачено 600 гривень. Сума заборгованості складає: (600 * 5) - 600 - 3000 - 600 =2400. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 11). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір.

Outcome: approved