Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

13.08.2014 року позивач ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму боргу за кредитним договором, що станом на 28.07.2014 року складає 569\~200,02 грн. та судові витрати. При цьому, позивач посилається на те, що 10.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4к-225/П, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 18\~233 дол. США, термін повернення кредиту 10.04.2015 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання, між Банком та позичальником було укладено договір застави транспортного засобу, а також між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 696/08. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню коштів, однак позичальником умови договору не виконуються у повному обсязі, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про відкладення судового засідання на іншу дату у зв'язку із тим, що оригінал договору поруки, який суд ухвалив витребувати з Банку, не надійшов ще із м. Києва, а також у звязку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні вимог Банку про стягнення заборгованості із [PERSON] заборгованості, так як відповідач не підписувала договір поруки. З'ясувавши думку представника відповідача [PERSON] [PERSON], щодо можливості продовження розгляду справи по суті вимог без представника позивача, суд приходить до висновку, що наведені в заяві підстави про перенесення розгляду справи є неповажними та розцінює їх як зловживання процесуальними правами сторони позивача, оскільки відповідно до вимог діючого ЦПК справа має бути розглянута в розумний строк, однак сторона позивача на протязі понад сім місяців не виконує ухвалу суду та безпідставно заявляє клопотання про перенесення розгляду справи по суті. Вислухавши представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.04.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4к-225/П, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 18\~233 дол. США, з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1 Договору. Термін повернення кредиту 10.04.2015 року /а.с. 4-8/. В якості забезпечення виконання зобов'язання, 10.04.2008 року між Банком та позичальником [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватного нотаріуса ОМНО [PERSON] /а.с. 11-10/. Як вбачається із матеріалів справи, Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, про що свідчить меморіальний валютний ордер № 2 від 10.04.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кошти у розмірі 18\~233,00 дол. США, що еквівалентно 92\~076,65 грн. /а.с. 13/. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданого ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» розрахунку заборгованості по кредитному договору № 4к-225/П від 10.04.2008 року вбачається, що заборгованість по кредиту станом на 28.07.2014 року становить 569\~200,02 грн., з яких: -8\~121,76 дол. США, що еквівалентно 96\~311,08 грн. сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; -108,34 дол. США, що еквівалентно 1284,74 грн. сума строкової заборгованості за відсотками; -5\~067,72 дол. США, що еквівалентно 60\~095,05 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; -411\~509,15 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту, відсотків, комісії /а.с. 20-24/. Таким чином, позивач ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» має право вимагати виконання умов кредитного договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків і комісії на умовах договору. Разом з тим, із положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, суд вважає можливим застосувати норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, яка включена до суми заборгованості за кредитним договором № 4к-225/П від 10.04.2008 року до 5\~000 грн., враховуючи те, що неустойка значно більша від розміру кредитного зобов'язання, позичальник здійснював погашення заборгованості, а тому таке зменшення відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, судом досліджено наданий ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» до позовної заяви договір поруки № 696/08 від 10.04.2008 року /а.с. 9-10/. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У ході судового розгляду справи, судом за клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] ухвалою суду від 24.03.2015 року призначалася судова-почеркознавча експертиза та для проведення експертного дослідження було постановлено витребувати у ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» оригінал договору № 696/08 від 10.04.2008 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON] та [PERSON] Ухвала суду від 24.03.2015 року була направлена на адресу позивача для виконання двічі /а.с. 80, 84/. Стороною відповідача [PERSON] на виконання ухвали про призначення судової почеркознавчої експертизи на адресу суду через канцелярію були надана вільні зразки підписів /а.с. 78-79/. Також у [PERSON] були відібрані експериментальні зразки підписів /а.с. 73-75/. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] добросовісно виконувала свої процесуальні права та обовязки щодо проведення судової почеркознавчої експертизи. Однак, повідомленням № 1735/02 про неможливість надання висновку по матеріалам цивільної справи № 520/10319/14-ц, складеним 14.07.2015 року експертом [PERSON], матеріали справи повернуті до суду без виконання експертизи. При цьому зазначено, що у вставлений законом термін оригінали досліджуваних документів до інституту не надійшли, без чого проведення експертизи не є можливим /а.с. 85-87/. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що судова почеркознавча експертиза не була проведена по справі у зв'язку із невиконанням позивачем ухвали суду про витребування оригіналів документів, необхідних для дослідження. При цьому суд зазначає, що вказана ухвала неодноразово направлялася на адресу ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» для виконання /а.с. 80, 84/. Суд погоджується із поясненнями представника відповідача [PERSON] [PERSON], що обовязок доказування факту, який не був установлений внаслідок ухилення від проведення експертизи, не покладається на іншу сторону, ніж та, що ухилилася від проведення такої експертизи. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням категоричного оспорювання відповідачем факту підписання будь-якого договору із ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», та активної поведінки щодо підтвердження своєї позиції проведенням експертизи, яка не була проведена лише з причини ухилення позивача від надання оригіналів документів, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що договір поруки № 696/08 від 10.04.2008 року підписаний саме [PERSON], а не іншою особою. У зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 4к-225/П від 10.04.2008 року не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Судом досліджено квитанцію ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 269 від 08.08.2014 року про сплату судового збору за подання вказаного позову у розмірі 3654,грн. Таким чином, судом встановлено, що з [PERSON] підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1\~626,91 грн.

Outcome: partial