Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

14 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON], третя особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 06 грудня 2018 року надала виправлену позовну заяву, проте недоліки в повному обсязі усунуто не було. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року повторно позов було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 11 січня 2019 року надала виправлену позовну заяву. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 26 квітня 1996 року державним нотаріусом Другої держнотконтори та зареєстрованого за реєстровим № 4-1670, вона є власницею житлового будинку № 36 по вул. Академіка Задонцева місті Дніпрі. На теперішній час у домоволодінні зареєстровані позивач, відповідач [PERSON], донька позивача [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], але фактично за адресою місцезнаходження домоволодіння відповідач не проживає. Відповідач був зареєстрований у спірному будинку у 2009 році. З 2011 року [PERSON] у вказаному будинку не проживає, місце свого проживання не повідомляє, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має, будинком не цікавиться. Перешкод у проживанні відповідачу позивач не чинила і не чинить. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 квітня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотконтори [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 4-1640, [PERSON] є власницею житлового будинку № 36 по вул. Академіка Задонцева (колишня Народна) у м. Дніпрі (а.с. 8-9). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2007 року (а.с. 13). Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 26 жовтня 2018 року № 16689, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у житловому будинку № 36 по вул. Академіка Задонцева у м. Дніпрі зареєстровано позивача, відповідача, доньку позивача [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], (а.с. 10). Відповідно до акту № 121, складеного 30 жовтня 2018 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], і затвердженого головою квартального комітету № 34 [PERSON], відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає з 25 січня 2011 року, його речі у будинку відсутні (а.с. 11). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) будинку № 36 по вул. Академіка Задонцева у м. Дніпрі, не проживає у ньому з 25 січня 2011 року, його речей у будинку, належному позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним домоволодінням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп., який з підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved