Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розподіл майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в період з 01.03.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вказує, що у період шлюбу відповідачем було придбано у кредит транспортний засіб Mitsubishi Outlander 3.0 AT, д.н.з. [NUMBER]. Зазначений кредит родина сплачувала спільно, окремі платежі були здійснені безпосередньо позивачем зі свого рахунку як приватного підприємця. Разом з тим, відповідач відмовляється надавати позивачу транспортний засіб у користування, посилаючись на те, що останній оформлено на нього, а тому позивач не має на нього жодних прав. За таких обставин, враховуючи, що позивач має право керування транспортними засобами, що підтверджується посвідченням водія, виданим МРЕВ-2 м. Києва 22.04.2006 року, не має у користуванні інших транспортних засобів та самостійно несе весь тягар сімейного побуту, в той же час відповідач відмовляється в добровільному порядку розподілити майно, посилаючись на відповідні норми законодавства, позивач просила суд розподілити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, та визнати за нею право власності на ? частину транспортного засобу Mitsubishi Outlander 3.0 AT, д.н.з. [NUMBER], а також визнати за нею право на користування вказаним транспортним засобом. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову, додатково зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 01.03.2002 року. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Outlander 3.0 AT», реєстраційний номер [NUMBER], дата реєстрації 04.06.2008 року. Таким чином, встановлено, що вищезазначений легковий автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Outlander 3.0 AT», реєстраційний номер [NUMBER], набуто відповідачем спільно з позивачем у період зареєстрованого шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення рішення про задоволення позову За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину транспортного засобу підлягають задоволенню. Водночас, стосовно вимог щодо визнання за позивачем користування вказаним транспортним засобом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, враховуючи, що судом визнано за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander 3.0 AT», реєстраційний номер [NUMBER], позивач, як власних частини рухомого майна, наділяється правом володіти, користуватися та розпоряджатися транспортним засобом. З огляду на викладене, додаткове закріплення за позивачем права користування транспортним засобом, яке виникло у неї, як у власника майна, з моменту закріплення права власності, суперечить сутності інституту права власності як такого. За таких обставин, приходжу до висновку, що вказана вимога не підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1500,00 грн.

Outcome: partial