Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

14.02.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. 02.02.2015 року остаточно уточнивши позовні вимоги позивач зазначає, що 24.10.2002 року між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири за довіреністю, посвідченою Фоєю Л.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.10.2002 року за реєстровим № 6918. Згідно з договором [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS]. Відчужувана квартира загальною площею 22 кв.м. складається з однієї кімнати площею 10,3 кв.м. і належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу нерухомості зареєстрованого на Київській універсальній біржі 04.08.1995 року за реєстровим № А 2693/5739 та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації 08.08.1995 року за № 5055. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрований в реєстрі за № 6349. Зазначає, що вказаний договір дарування квартири має бути визнаний недійсним, як угода, яка не відповідає вимогам закону. На момент її укладення, тобто 22.10.2002 року , довіреність , видана [PERSON] [PERSON] 07.10.2002 року була припинена, оскільки [INFO] року [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] , завідомо знаючи про смерть [PERSON] з яким проживала в незареєстрованому шлюбі і про смерть якого повідомила медичні органи та 11.10.2002 року отримала лікарське свідоцтво № 131 про його смерть, видану [PERSON] довіреність не повернула, а 24.10.2002 року, через два тижні після її припинення уклала оспорювану угоду. Внаслідок укладення [PERSON] договору дарування від імені [PERSON] відповідач [PERSON] отримала права власника на квартиру [ADDRESS]. Вказує, що права власника на спірну квартиру у [PERSON] виникли вже після того, як [PERSON], як особа, якій була видана довіреність, дізналася про її припинення, та й сама [PERSON] яка є рідною дочкою [PERSON] повинна була знати про припинення довіреності ще до виникнення прав власника на квартиру. [PERSON] є рідним сином [PERSON] Внаслідок незаконного укладення [PERSON] від імені його батька договору дарування належної йому квартири порушено права [PERSON] як спадкоємця. Про порушення свого права позивач дізнався навесні 2012 року. Зокрема, в квітні 2012 року від співробітників міліції йому стало відомо, що в його батька [PERSON] на праві приватної власності була однокімнатна квартира в м.Києві за адресою : [ADDRESS], яку він купив 04.08.1995 року, а після його смерті [PERSON] від імені батька незаконно подарувала цю квартиру своїй дочці. З приводу незаконних дій щодо спадкового майна [PERSON] Оболонським РУ ГУ МВС України в м.Києві 15.12.2012 року порушено кримінальну справу за ч.4 ст.190 КК України. Після цього [PERSON] подав заяву до 11-ї Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та звернувся з даним позовом до суду. Зазначає, що договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 24.10.2002 року [PERSON] від імені [PERSON] з порушенням вимог закону, має бути визнаний недійсною угодою. Внаслідок визнання договору дарування квартири недійсною угодою, [PERSON], як сторона недійсної угоди, що отримала в дарунок квартиру, повинна повернути її [PERSON] як спадкоємцю померлого [PERSON] , який був іншою стороною недійсної угоди. Окрім того, як стало відомо позивачу, у власності його покійного батька [PERSON], крім зазначеної вище квартири, договір дарування якої оспорюється , знаходилася також квартира [ADDRESS], яку він придбав 04.11.1999 року. Квартира загальною площею 30,5 кв.м. складається з однієї житлової кімнати площею 15,1 кв.м. і належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Соловйовим Г.Л. державним нотаріусом 21-ї Київської державної нотаріальної контори 04.11.1999 року за реєстром № 2-2638 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 02.12.1999 року за № 33767. [INFO] року [PERSON] помер. Через майже 6 років після його смерті , 27 червня 2008 року , від імені [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу цієї квартири, за яким [PERSON] нібито продав, а [PERSON] , за якого видавав себе належний відповідач у справі [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири посвідчено Праведник Н.О. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 9-3970, зареєстровано в державному реєстрі правочинів 27.06.2008 року за № 2988215 та зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права вланості на об*єкти нерухомого майна 07.07.2008 року в реєстрову книгу № 33767. Зазначає, що договір купівлі-продажу квартири від 27.06.2008 року має бути визнаний недійсним як правочин, укладений з порушенням вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Договір купівлі-продажу квартири від 27.06.2008 року був укладений [PERSON] під іменем [PERSON] з [PERSON] фізичною особою , яка померла, отже не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності і не могла виявити своє волевиявлення. Таким чином, квартира [ADDRESS] , яка за недійсним правочином перейшла у власність [PERSON] , підлягає поверненню [PERSON], як спадкоємцю померлого [PERSON], який був іншою стороною недійсного правочину. Однак після цього [PERSON], видаючи себе за [PERSON] і користуючись підробленим паспортом на ім*я останнього, 13.10.2008 року в свою чергу уклав договір купівлі-продажу квартири, за яким він продав , а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири посвідчено Морозовою С.В. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 25121. Як зазначено в п.1.2 цього договору, вказана квартира (нерухоме майно) належить продавцю , яким в договорі іменується [PERSON] на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2008 року. Вважає, що оскільки [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] внаслідок укладення недійсного правочину, який не створює юридичних наслідків, договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений [PERSON] з [PERSON] також має бути визнаний недійсним як договір купівлі-продажу товару, укладений особою, яка не була його власником , тобто як правочин , зміст якого суперечить ЦК України. (ст.203 ч.1, 215 ч.1 ЦК України) . Внаслідок незаконного укладення [PERSON] під іменем [PERSON] з його покійним батьком договору купівлі-продажу належної останньому квартири порушено право [PERSON] як спадкоємця. Про порушення свого права позивач дізнався лише навесні 2012 року від співробітників міліції які повідомили, що в його батька [PERSON] на праві приватної власності була однокімнатна квартира в м.Києві за адресою : [ADDRESS], яку він купив 04.11.1999 року, а через 6 років після його смерті квартиру нібито купив у покійного батька [PERSON], а потім перепродав [PERSON] З приводу незаконних дій щодо вказаного спадкового майна [PERSON] Оболонським РУ ГУ МВС України в м.Києві 15.12.2012 року порушено кримінальну справу за ч.4 ст.190 КК України. Після цього [PERSON] подав заяву до 11-ї Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та звернувся до суду. Посилаючись на ст.ст. 48,59, 69, , 70, 71 та 404-1 ЦК УРСР, ст.ст. 25, 30, 203, 215, 216, 658 ЦК України просить суд визнати недійсною угодою, яка не відповідає вимогам закону з моменту укладення, договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 24.10.2002 року між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 6349; скасувати державну реєстрацію, проведену Київським міським бюро технічної інвентаризації , договору дарування квартири від 24.10.2002 року, укладеного між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 6349; зареєструвати права власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON], який проживає за адресою : [ADDRESS], як спадкоємцем померлого [INFO] року [PERSON]; визнати недійсним правочином договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 27.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] посвідчений державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 9-3970; визнати недійсним правочином договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 13.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі № 25121; скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 13.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 25121; зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], як спадкоємцем померлого 10.02.2002 року [PERSON] Стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь позивача судовий збір в сумі 3441 грн. [PERSON] через свого представника звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи ГУЮ в м.Києві, [PERSON] , який судом об*єднано з первісним позовом. В обґрунтування позову вказує, що оскільки [PERSON] не визнає право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], власником якої вона є на даний час, а тому посилаючись на ст.ст. 319, 334, 338ЦК України просить суд визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір 3441 грн. В судових засіданнях представник позивача [PERSON], який також є представником третьої особи [PERSON] первісний позов підтримав, з урахуванням уточнень та просив задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Позивач [PERSON] також первісний позов підтримав та просив задовольнити проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судових засіданнях проти первісного позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні з посиланням на те, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім*єю впродовж 8 років, позивачу ще до смерті батька було відомо про наявність [ADDRESS] , так як [PERSON] був прописаний в ній з 1995 року і позивач просив свого батька в ній пожити. Також при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів також зазначалася адреса вказаної квартири. Зазначала, що позивач протягом строку визначеного законом не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини . Також просила суд застосувати позовну давність до всіх позовних вимог в повному обсязі та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечувала з посиланням на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, невірно обрано спосіб захисту порушених прав та не доведено порушення саме [PERSON] будь-яких прав чи охоронюваних законом інтересів позивача просила в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позо задовольнити , а також проводити в подальшому судові засідання без участі [PERSON] та її представників. Суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та її представникаю Відповідача [PERSON] в судові засідання не з'являвся про розгляд справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - представник Головного управління юстиції в м.Києві також не з*являвся в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представників сторін, позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.08.1995 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. (а.с. 103 т.1) 04.11.1999 року відповідно до договору купівлі [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. (а.с. 100 т.1) 07.10.2002 року [PERSON] видав довіреність на ім'я [PERSON] з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань придбання на його ім'я, відчуження (продаж , дарування , міна ) тощо. (а.с.40 т.2) [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 14 т.1) Статтею 69 ч.1 п.6 ЦК УРСР визначено, що чинність довіреності припиняється внаслідок смерті громадянина, який видав довіреність. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.70 ЦК УРСР права і обов'язки , що виникли внаслідок дій особи, якій видана довіреність до того, як ця особа дізналася або повинна була дізнатися про її припинення, зберігають силу для того, хто видав довіреність , і його правонаступників щодо третіх осіб. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або повинна була знати, що дія довіреності припинилася. При припиненні довіреності особа, якій вона видана , або її правонаступники повинні негайно повернути довіреність. Проте, відповідач [PERSON] , знаючи про смерть [PERSON], оскільки отримувала лікарське свідоцтво про смерть, довіреність не повернула, а фактично після її припинення дії уклала спірну угоду. 24.10.2002 року [PERSON] від імені якого діяла [PERSON] за дорученням посвідченим Фоєю Л.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07.10.2002 року за реєстровим № 6918 подарувала , а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS]. (а.с.41 т.2) На даний час вказана квартира зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON] 11.02.2003 року [PERSON] , в строки визначені законом, подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який на день смерті мешкав за адресою : [ADDRESS]. (а.с. 89 зворотня сторона т.1). [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження та відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Як убачається з довідки ЖЕК 503 за жовтень 2003 року [PERSON] проживав та був зареєстрований [ADDRESS]. (а.с.93 т.1) , тобто спадкоємці знали про наявність вказаної квартири, що не позбавляло можливості спадкоємців перевірити статус спадкового майна. 22.12.2012 року [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори про надання згоди на подання [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом, заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. (а.с. 93 звор. т.1) 22.12.2012 року позивач [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.94 т.1) Факт родинних стосунків з померлим підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.12 т.1). Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] працювали на одній кафедрі. Був також знайомий з його сім'єю. За декілька днів до смерті [PERSON] сказав, що все своє майно залишає дружині [PERSON] . Сини не знають де похоронений батько, на могилі не були і на похоронах не були. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з [PERSON] у нього були дружні стосунки, разом служили в армії. Потім стали товаришувати. [PERSON] проживав разом з [PERSON] Син [PERSON] [PERSON] вчився в військовому училищі, потім його відрахували, в подальшому він пішов по кримінальній стопі. Син [PERSON] знав про наявність квартир у батька, так як після першої судимості син до нього приходив і бажав пожити у батька, оскільки мати його виганяла, про ці обставини йому відомо зі слів [PERSON] Як убачається з матеріалів справи в 1997 році колишня дружина [PERSON] подавала позов про стягнення з нього аліментів, про що було винесено рішення Мінським районним судом м.Києва . В тексті постанови зазначена адреса проживання [PERSON] : [ADDRESS], що свідчить про те, що позивач його брат [PERSON] та їх мати [PERSON] ,колишня дружина спадкодавця, знали про спірну квартиру ще при житті батька. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та представника відповідача [PERSON] просили суд застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Окрім того, перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня , коли почалося його виконання. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 зазначеної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до довідки Державного департаменту України з питання виконання покарань [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі в період часу з 09 вересня 1998 року по 09 березня 2005 року. (а.с. 206 т.1). Як пояснював представник позивача на час смерті спадкодавця його довіритель знаходився в місцях позбавлення волі і про смерть батька він дізнався від матері лише через півроку після смерті батька. Також суду пояснив, що його довіритель знав, що батько проживає в квартирі, проте не знав статусу житла. В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що з приводу незаконних дій [PERSON] його довіритель дізнався в 2012 році зі слів працівників міліції коли була порушена кримінальна справа . Зі змісту постанови про порушення кримінальної справи від 21.08.2012 р. убачається, що в період часу [INFO] року невстановлена слідством особа, шахрайським шляхом заволоділа спадковим майном, а саме квартирою [ADDRESS], яка належала [PERSON] Приводом до порушення кримінальної справи послужила заява [PERSON] (а.с. 21 т.1) , аналогічна довідка надана і до нотаріальної контори. (а.с.99 т.1). Суд вважає, що строки позовної давності слід рахувати з моменту коли особа дізналася про відкриття спадщини, а не з часу визначення статусу житла, а тому враховуючи наявність заяви про застосування строків позовної давності слід відмовити в задоволенні вимоги про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] через сплив позовної давності. Відповідно слід відмовити і в похідних вимогах про скасування державної реєстрації та у вимозі про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, при цьому слід зазначити , що зі змісту позову не убачається до якого державного органу заявлені дані вимоги. Окрім того, в ході розгляду справи встановлено, що у власності спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини перебувала квартира [ADDRESS]. Як убачається з договору купівлі-продажу від 27.06.2008 року, [PERSON] продав , а [PERSON] придбав [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. (а.с.100 т.1). Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього повну грошову суму. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. На момент укладення договору купівлі-продажу від 27.06.2008р. власника спірної квартири [PERSON] в живих не було, він помер [INFO] року, тобто вказаний договір є не недійсним, а нікчемним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені частинами першою - третьою, п*ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) . У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В судовому засіданні представник [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності. Позивачем не доведено ту обставину, що він чи-то інший спадкоємець його рідний брат [PERSON] не знав про наявність у батька вказаної квартири, оскільки подаючи заяву про прийняття спадщини, а також довідку з місця проживання батька адресою проживання [PERSON] зазначено адрес - [ADDRESS]. В ході розгляду справи встановлено , що [PERSON] помер [INFO] року. (а.с.182) Як убачається зі змісту договору купівлі-продажу від 13.10.2008 року [PERSON] відчужив квартиру [ADDRESS] [PERSON], власником якої вона є і на даний час. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (а.с. (112 т.1) та зареєстровано в БТІ 24.10.2008 року. Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 22.08.2013 року засуджено [PERSON] за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, якому інкриміновано пособництво шляхом надання засобів для підроблення документа, а саме паспорта на ім*я [PERSON] та використання при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] шляхом надання нотаріусу завідомо підробленого паспорта на ім'я [PERSON] зі своєю вклеєною фотокарткою, представившись яким, здійснив підписи від його імені в договорі купівлі-продажу. Таким чином, оспорюваний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] фактично були укладені [PERSON] під чужим іменем. Однак , вимога про визнання недійсним правочином договору купівлі-продажу [ADDRESS] , укладений 13.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] не підлягає також задоволенню, оскільки , а ні спадкодавець а ні його спадкоємець не є стороною в даному договорі. Відповідно відсутні правові підстави для задоволення вимог про скасування державної реєстрації договору купівлі-продажу від 13.10.2008 року та реєстрації права власності. Отже, враховуючи вищевикладене, в задоволенні первісного позову слід відмовити в повному обсязі. При цьому не підлягає задоволенню і зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на квартиру, оскільки на даний час за вказаною особою зареєстровано право власності на спірний об'єкт , у неї існує правоустановчий документ на спірну квартиру в оригіналі ,який не втрачений , не визнаний недійсним чи-то нікчемним, як і в межах заявлених вимог не заявлявся віндикаційний позов , а тому відсутні правові підстави для визнання права власності за [PERSON] на [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed