Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Олександрійської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку за адресою провулок Весняний, 17 у м. Олександрії Кіровоградської області з належною частиною надвірних будівель - квартира №1, загальною площею 41.7 м2, житловою площею 26,4 м2, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]. \~ \~ \~ \~На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що її чоловік [PERSON] помер 11 липня 2017 року та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить належна спадкодавцю на праві власності ? частина у праві власності на зазначений вище будинок. Реалізувати своє право на отримання спадщини як спадкоємець першої черги позивач не може, оскільки 6 лютого 2018 року нотаріус, до кого вона звернулась із заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір купівлі-продажу від 22 липня 1998 року, на підставі якого у спадкодавця виникло право власності на зазначений обєкт нерухомості, був зареєстрований Універсальній товарній біржі Ален та не був нотаріально посвідчений, що не відповідає положенням статей 47, 227 чинного на час укладення цього договору ЦК УРСР. Разом з тим, позивач вважає, що у позивача виникло право власності на частку у будинку, оскільки зазначений договір купівлі-продажу, окрім реєстрації на товарній біржі, що була проведена відповідно до вимог ст.15 ЗУ Про товарну біржу у редакції, чинній на момент укладення цього договору, право власності, що виникло у [PERSON] на підставі цього договору було зареєстроване 27 липня 1998 року в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно до чинного на той час законодавства. Отже, у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину та, відповідно, неможливістю реалізувати свої права як спадкодавця у позасудовому порядку, позивач, посилаючись на норми статей 16, 1216, 1217, 1218, ч.2 ст.1223, 1269, 1297, 1298 ЦК України, позива просить задовольнити її позов. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, у письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву не подав, у судове засідання не зявився, про час у місуе розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього не надходило. \~ \~ \~ \~У справі розглянуті такі клопотання і проведені такі процесуальні дії. Ухвалою від 2 травня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Олександрійської міської нотаріальної контори №1 спадкову справу, заведену після смерті 11 липня 2017 року [PERSON], відповідний витяг (інформаційну довідку із Спадкового реєстру, та також витребувано з олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області актовий запис про смерть [PERSON]. Ухвалою суду від 29 травня 2018 року за власної ініціативи залучив як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON]. Ухвалою від 29 травня 2018 року суд за власної ініціативи на підставі ч.7 ст.81 ЦПК України витребував з КП Олександрійське МБТІ інвентаризаційну справі на житловий будинок за адресою провулок Весняний, 17 у м. Олександрії Кіровоградської області. Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року Болдирєву (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] виключено із складу третіх осіб у справі у звязку з надходженням до суду документального підтвердження її смерті. Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 11 липня 2017 року помер [PERSON]. Це підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, виданим 13 липня 2017 року Олександрійським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області, актовий запис про смерть №697. [PERSON] за життя придбав право на ? частку у праві спільної часткової власності на будинок за адресою провулок Весняний, 17 у м. Олександрії Кіровоградської області. Це право власності було зареєстроване КП Олександрійське МБТІ 28 липня 1998 року на підставі договору купівлі-продажу від 22 липня 1998 року, укладеного продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] та зареєстрованого на Універсальній товарній біржі Ален відповідно до норм ст.15 ЗУ Про товарну біржу у редакції, що була чинна на момент цієї реєстрації. Зазначені обставини підтверджуються копією зазначеного договору купівлі-продажу, архівною довідкою КП ОМБТІ №74 від 13.01.2018, наявною у матеріалах витребуваної судом інвентаризаційної справи довідкою про приналежність будівель домоволодіння №17 по вул. Весняній, зареєстрованих інвентаризаційним бюро і реєстровій книзі домоволодінь під реєстровим номером 607/5, 607/7, 26 с.246. 49 ст.230. На момент смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована та постійно проживала дружина [PERSON]. Це підтверджується довідкою квартального комітету №24 від 16 лютого 2018 року. Сімейні відносини позивача і спадкожавця підтверджуються свідоцтвом про шлюб, виданим Олександрійським міськрайонним ЗАГС Кіровоградської області від 1 травня 1967 року, актовий запис про шлюб 143. Враховуючи те, що право на ? частку у праві спільної часткової власності на зазначений будинок було придбане [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], це майно відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб і сімю, що був чинний на момент придбання цього майна, є спільною сумісною власністю подружжя. Тому половина цієї частки, тобто ? зазначеного будинку входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], а інша ? цього будинку належить [PERSON] як належна їй частка у спільній сумісній власності подружжя. 6 лютого 2018 року державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище частку у праві власності на будинок у звязку з тим, що поданий заявницею правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу від 22 липня 1998 року, що був зареєстрований на Універсальній товарній біржі Ален, не відповідає вимогам статей 47, 227 ЦК УРСР, який діяв на момент його укладення. Також судом встановлено, що продавець за зазначеним договором Болдирєва (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] померла 10 лютого 2007 року. Протягом життя вона не оспорювала дійсність договору купівлі-продажу та право власності [PERSON] на частку у будинку, що є предметом позову. Відповідно до витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої 9 липня 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Таким чином, син спадкодавця [PERSON] зі спадкодавцем на момент його смерті не проживав і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, окрім дружини [PERSON] немає. Також суд встановив, що будинок, що є предметом спору, належить співвласникам на праві спільної часткової власності та відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 25 січня 2018 року, складається з двох квартир, його загальна площа становить 92,4 м2. ? у праві власності на цей будинок належала [PERSON] та [PERSON] та входила до спільного майна подружжя на підставах, зазначених вище, 2/9 належить [PERSON] на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 29 січня 2009 року про затвердження мирової угоди, решта 4/9 належить Павсяковій олені Леонідівні на підставі договору купівлі-продажу від 25 серпня 2014 року. Зазначені обставини підтверджуються зазначеними вище доказами, а також копією ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 29 січня 2009 року. Усі ці докази та матеріали інвентаризаційної справи підтверджують, що частки співвласників цього будинку не виділені в натурі. При вирішенні позовних вимог у частині майна, яке позивач успадковує після свого чоловіка суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. При вирішенні спору у частині визнання за позивачем права на майно, що належить їй як частка у спільному сумісному майні подружжя суд застосовує такі норми права. Відповідно до ст 22 КпШС, що був чинним на момент придбання майна, що є предметом спору майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 28 КпШС В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд вважає доведеним, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], оскільки вона була його дружиною та постійно проживала з ним на момент його смерті. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Також судом встановлено, що до складу спадщини увійшло належне спадкодавцю за життя право власності на 1/6 частку у праві спільної часткової власності на зазначений вище будинок. Ще ? частка у праві спільної часткової власності на будинок належить позивачу [PERSON] як належна їй частка у спільній сумісній власності подружжя. Право на ? частину будинку, що входило до складу спільного сумісного майна подружжя, було зареєстроване за чоловіком [PERSON] у бюро технічної інвентаризації відповідно до вимог ч.2 ст.227 і відповідний договір купівлі продажу не оспорювався продавцем [PERSON] Разом з тим, позивач у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права на зазначене майно. Тому спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання за нею права власності на належну спадкодавцю частку у будинку відповідає суті порушеного права, вимогам закону та є ефективним. При цьому за спадкоємцем має бути визнане право власності саме на те майно, яке належало спадкодавцю, тобто на 1/6 частку у праві спільної часткової власності на будинок за адресою провулок Весняний, 17 у м. Олександрії Кіровоградської області. Право власності на іншу ? частку у праві власності на будинок, яке не увійшло до спадкової маси, має бути визнане за [PERSON], на підставі статей 22, 28 КпШС як належна їй частка у спільному сумісному майні подружжя. Визнання цього права судом необхідне, оскільки позивач не має належного правовстановлюючого документа щодо цього майна. Тобто позов підлягає задоволенню частково. Також відсутні підстави для задоволення вимог про визнання права власності на відокремлену квартиру у цьому будинку, оскільки частка спадкодавця у будинку не виділена в натурі.

Outcome: partial