Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

13 січня 2021 року [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій посилаючись на необхідність підтвердження факту, що має юридичне значення для створення умов щодо укладання правочину оренди належної їй земельної ділянки, просила ухвалити судове рішення про встановлення факту належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 6,7384 га, серії ДП № 068940, що виданий Софіївською районною державною адміністрацією 06.12.2003 року, в якому невірно зазначено її прізвище, як власника вказаної земельної ділянки, зокрема замість вірного написання її прізвища українською мовою « [PERSON] » в ньому помилково зазначено « [PERSON] ». Наголосила, що на даний час втратили чинність нормативно-правові акти, які регулювали форму та порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, в тому числі внесення до них змін чи виправлень, у зв`язку з чим припиненоно видачу державних актів, як правовстановлючих документів на земельні ділянки та встановлені нові форма та порядок видачі документу, який посвідчує право власності чи користування земельними ділянками. Відтак, наразі неможливо одержати новий державний акт про право власності на землю з виправленям її імені, що і змусило її звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги пдтримала і просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Заперечень проти заяви [PERSON] не надав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, заявниця подала заяву про розгляд справи у її відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Водночас, «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», яка була затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 та «Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка була затверджена наказом Держкомзему від 22.06.2009 року № 325- втратили чинність, отже питання, які пов`язані з належністю державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 068940, виданий 06.12.2003 на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 94-р від 18.04.2003, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010313300098 значиться « [PERSON] » (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.05.1975, виданий Олексіївською сільською радою Софіївського району Дніпропетровської області її прізвище значиться як « [PERSON] » (рос. мовою) (а.с. 5). Згідно паспорта серії [NUMBER] виданий Софіївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 16.07.2002 прізвище заявника значиться як « [PERSON] » (а.с. 3). Згідно копій паспорту, серії [NUMBER] віж 16.07.2002 та свідоцтва про народження чоловіка заявниці, серії [NUMBER] від 23.09.2002, його прізвище українською мовою значиться як « [PERSON] ». Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для укладання договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації, а можливість внести зміни в правовстановлюючий документ в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що дослідженими доказами достовірно встановлено, що при заповненні державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ДП № 068940 від 06.12.2003, при написанні прізвища власника замість « [PERSON] » (що є правильним згідно паспортних даних) було помилково записано « [PERSON] », таким чином, заява обгрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Outcome: approved