Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

13.06.2017 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON]з позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 14.07.1987 року вона зареєструвала в м. Гуляйполе Запорізької області шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO] (актовий запис № 83), про що Гуляйпільським відділом РАГС Запорізької області, було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 393555. Прожила з відповідачем однією сімєю до вересня 2014 року після чого їх проживання було фактично припинено. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON],[INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Далі в позові зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим у звязку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, що призводить до постійних сварок, свідком яких нерідко стає дитина. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам, інтересам дитини. З вересня 2014 року сторони намагаються відновити сімейні відносини, але це не призвело до будь-яких позитивних змін у їх стосунках. Їхня сім`я перестала існувати, тому позивач вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. На примирення не згодна. Спільне господарство ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, наразі немає. З питань щодо утримання та виховання малолітньої дитини спору не має, оскільки між ними досягнуто згоди щодо проживання дочки з позивачем. Оскільки, при реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище, вважає, що має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.07.1987 року Гуляйпільським відділом РАГС Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 83. Залишити їй для подальшого іменування прізвище «Криворучко». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити, надання строку для примирення вважає недоцільним (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, надання строку для примирення вважає недоцільним (а.с.15). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 14 липня 1987 року та зареєстровано у Гуляйпільському відділі РАГС Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 83, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 393555 від 14 липня 1987 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON],[INFO], дочку [PERSON], [INFO] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 044794, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 18 січня 2007 року (а.с. 7, 10). Позивач відповідно до паспорта серії СВ № 155510, виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 12 січня 2000 року, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.6-7), але фактично проживає за адресою: [INFO], 69032. Відповідач відповідно до паспорта серії СВ № 143683, виданого Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області від 03 грудня 1999 року, зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], номер картки платника податків [NUMBER] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між сторонами не підтримуються з вересня 2014 року, а саме після відїзду позивача до м. Запоріжжя. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, в своїх письмових заявах фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони дійшли згоди, що малолітня дочка [PERSON] буде проживати разом з позивачем [PERSON] за її місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання їм строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного із сторін та інтересам їхньої спільної дитини. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позові виявила бажання щодо залишення їй для подальшого іменування прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, а саме «Криворучко». Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не порушувала питання про стягнення на її користь судового збору у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved