Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

14 травня 2019 року [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2010 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Короткий зміст та обґрунтування позову. З 2008 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . На сьогоднішній день сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю та знаходиться на її повному утриманні. Позивачка зазначає,що батько ухиляється від обов`язку утримання та виховання доньки, у зв`язку з чим [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Рух справи у суді. 21 серпня 2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом по справі було ухвалено заочне рішення про повне задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 3 000 гривень. 23 березня 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 21.08.2019 року. Ухвалою суду від 22.07.2020 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення була задоволена та скасовано заочне рішення від 21.08.2019 року з призначенням справи судового засідання на 05.08.2020 року. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив. У судове засідання 05.08.2020 року сторони не з`явились. Представник позивачки [PERSON] подав до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] подала до канцелярії суду заяву з проханням справу розглянути за відсутності [PERSON] та її самої, позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме, з врахуванням відсутності постійного доходу, заробітку та майна, згоден не сплату аліментів у розмірі 1 500 гривень. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. [INFO] в місті Білгород-Дністровському народилась [PERSON] . Батьками дівчинки є [PERSON] та [PERSON] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 02 складений 05.01.2011 року, та не заперечуються сторонами. Згідно з довідкою ОСББ «Сонячна-7» виданою 16.04.2019 року, позивачка [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Батько дитини - відповідач по справі, проживає окремо, що також не спростовано сторонами. Позивачка наголошує на тому, що відповідач матеріально не допомагає їй в утриманні та забезпеченні дитини. Норми права, які застосовує суд. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2 ст.182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.7 закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено те, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки за результатами розгляду справи. Оцінюючи встановлене, подані докази, враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитині повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнав частково, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , 2010 року народження, до досягнення дитиною повноліття. Щодо судових витрат. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial