overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

13.05.2014р позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності, мотивуючи тим, що 15 серпня 2012 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля ГАЗ 3302, тип - фургон малотоннажний-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. При укладанні зазначеного правочину сторони домовилися про вартість автомобіля і те, що гроші позивач сплачує відразу, а зняття з реєстрації автомобіля та нотаріальне посвідчення договору його купівлі-продажу буде здійснено відповідачем протягом трьох місяців. [PERSON] сплатив [PERSON] вартість автомобіля в розмірі 46 000 (сорока шести тисяч) гривень 00 копійок в повному обсязі, про що остання в присутності двох свідків - [PERSON] та [PERSON], написала позивачу розписку та передала [PERSON] автомобіль ГАЗ 3302. Не дивлячись на те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля і позивач повністю сплатив його вартість, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору. В зв'язку з вище вказаним позивач просить визнати договір купівлі - продажу дійсним. До судового засідання позивач не з»явився надав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала та визнала їх, просила суд розглядати справу без її участі. У відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна по договору виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності за договором, яке підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права та визнання правочину дійсним. Розглянувши матеріали справи, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.13), суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

13.05.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу(а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2006 р. зареєстровано шлюб з відповідачкою. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинили своє існування. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; судові витрати не стягувати. Відповідачка надала заяву про визнання позову; прізвище просить залишити «[PERSON]». Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивач просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

13.05.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 29.09.1991 р. вона з відповідачем уклали шлюб. Від спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON], 2002 р.н., та син [PERSON], 2001 р.н.. Рішенням між гірського райсуду від 31.05.2012 р. шлюб між ними було розірвано. Відповідач почав ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у сумі 1100 грн... Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала частково, просить зменшити суму стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшенні вимоги позивачки визнав. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила двох дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання неповнолітнього сина, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON]. утримує неповнолітнього сина, ніде не працює. Враховуючи матеріальний стан відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід зменшити і стягувати в сумі по 390,00 грн. щомісячно. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до часткового задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

13.05.2015 Публічне акціонерне товариство 'ДТЕК Дніпрообленерго' Павлоградського району електричних мереж звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за невиконання договору реструктуризації 5421,27 грн (пять тисяч чотириста двадцять одна гривня 27 копійок). Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що 05.10.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір реструктуризації, за яким відповідач мав сплатити заборгованість у сумі 13629,11 грн частинами починаючи з 10.11.2010 по 10.11.2015 по 227,15 до 10 числа кожного місяця, проте відповідач умови договору не виконував, тому позивач просить поновити його порушене право стягнувши заборгованість у сумі 5421,27 грн. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не надходило. Суд з урахуванням заяви позивача постановив ухвалу про розгляд справи за наявними матеріалами заочно. Дослідивши письмові докази кожний окремо та у їх сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достатність та достовірність суд приходить до наступних висновків. 05.10.2010 між Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] укладено договір реструктуризації суми, нарахованої по Актам про порушення, за умовами якого [PERSON] зобовязується виплатити 13629,11 грн до 10.11.2015 щомісячними платежами по 227,15 грн до 10 числа кожного місяця згідно графіку. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] було вчинено порушення умов договору реструктуризації, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 5421,27 грн, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

13.05.2015р. [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи, що 20.06.2009 р. Померла її мати - [PERSON], яка проживала в [INFO]. В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину після її смерті, оскільки в свідоцтві про її народження допущено помилку, а саме : імя матері записано «Фірона», тоді як потрібно було внести відповідний дійсний запис «Єфросинія». Той факт, що її матірю дійсно являється [PERSON] підтверджується тим, що в її свідоцтві про народження вірно записані її прізвище та по батькові. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте направила до суду свою заяву, в якій просила розгляд справи провести в її відсутності та повністю задовольнити вимоги заяви. Представник Старостинецької сільської ради Погребищенського району в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою заяву за № 610 від 25.05.2015 року, в якій вказав, що вимоги заявника визнає повністю і не заперечє проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні, зокрема, копією свідоцтва про народження встановлено , що [PERSON]. дійсно народилася 27.11.1959 року і її матірю записана [PERSON] ( а.с. 6 ), яка дійсно померла 20.06.2009 року (а.с. 7) беззаперечно доведено, що [PERSON] [INFO] була рідною донькою [PERSON], яка проживала в [INFO] і померла 20 червня 2009 року. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] Ант онівна, [INFO] являється рідною дочкою [PERSON], яка померла 20.06.2009 року , то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

13.05.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Просить стягнути аліменти в судовому порядку. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Суду пояснила, що після припинення шлюбу син залишився проживати з нею. Вона зараз не працює. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На утримання сина, за її підрахунком, необхідно близько 1000 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд, в інтересах малолітньої дитини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

13.05.2015 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, та на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO]. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON], перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2014 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, ніяких доходів не має. [PERSON] матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.5. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності зі ст.ст. 84 ч.2, 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України, стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, щомісяця, починаючи з 13.05.2015 року, до досягнення донькою [PERSON], [INFO], 3-х років, тобто до [INFO], а також аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 13.05.2015 року щомісяця, до її повноліття, на користь позивача. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. на користь держави, оскільки стягнуті аліменти на утримання дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина. На підставі ст.ст. 84, 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

13.05.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем; дочку залишити на вихованні відповідача до її повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29.09.2010 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2012 року з відповідачем припинили шлюбні відносини через протилежні погляди на життя, не розуміють один одного. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просила розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, якою визнала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29.09.2010 року (а.с. 6). Від спільного сумісного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу та визнала позовні вимоги, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з відповідачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та залишення на виховання для відповідача малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

13.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визначення додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що [INFO] року помер її син [PERSON]. Після його смерті залишилось майно у вигляді квартири, яка знаходиться в Тернівському районі [ADDRESS] Внаслідок погіршення стану здоровя і майнового стану не змогла вчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини. Звернувшись у травні 2015 року в нотаріальну контору з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачці було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки нею було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивачка [PERSON] просить встановити їй додатковий місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після сина [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання представник позивачки не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду листа про згоду з позовом та розгляд справи у його відсутність. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до\~ст.174 ч.4 ЦПК України\~суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наявність родинних відносин, права власності, смерть спадкодавця, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються\~ст.1272 ЦК України\~згідно норм якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим визначити позивачу додатковий місячний строк, достатній\~\~для подачі зави про\~\~прийняття спадщини після померлого спадкодавця.\~\~ Таким чином, на підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

13.05.2015 року [PERSON] звернувшись до суду, просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 01.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1066. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 01.09.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у березні 2015 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сімю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.09.2012 року а.с.6. Шлюбні відносини припинені у березні 2015 року, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. Оскільки, причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved