Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

12 квітня 2021 року адвокат Заболотькова А. В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника [PERSON] , в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: \~ \~ \~ \~заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; \~ \~ \~ \~зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні спільним майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та передати їй ключі від неї; \~ \~ \~ \~заборонити [PERSON] наближатися на відстань меншу ніж 200 м до місця проживання за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обгрунтування заяви представник позивача вказує на те, що заявниця [PERSON] проживає разом зі своїм чоловіком за адресою [ADDRESS] . Вона тривалий час, починаючи з 2016 року, потерпає від домашнього насильства з його боку. Так, 01 січня 2021 року кривдник вдарив її та відібрав ноутбук, а 07 січня 2021 року [PERSON] знову вдарив її та відібрав ключі від квартири та мобільний телефон. 04 лютого 2021 року кривдник зачинив квартиру та не пускає її проживати за місцем реєстрації її місця проживання, самовільно замінив замки на дверях. В квартирі залишилися її речі. На її систематичні звернення до поліції, будь-яких дій щодо притягнення [PERSON] до відповідальності вчинено не було. \~ \~ \~ \~Побоюючись продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] звертається до суду із цією заявою. \~ \~ \~ \~Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду на 15 квітня 2021 року. Також судом витребувано з Відділу поліції № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області відомості про дати та суть звернень до поліції Заблоцької С.В. за період з 2020 року до 2021 рік. \~ \~ \~ \~У судове засідання 15 квітня 2021 року з`явилась заявниця та її представник [PERSON] , вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] не з`явився, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, та не повідомив про причини неявки. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 15 квітня 2021 року за клопотанням представника заявника оголошено перерву для отримання інформації з Відділу поліції № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області до 21 квітня 2021 року до 09 год 05 хв. \~ \~ \~ \~У судове засідання 21 квітня 2021 року з`явилися заявниця та її представник. Заінтересована особа [PERSON] не з`явився, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, та не повідомив про причини неявки. \~ \~ \~ \~Заявниця та її представник проти розгляду справи без участі заінтересованої особи, яка не з`явилася, не заперечили. Тому суд враховуючи приписи частини першої статті 350-6 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи, яка не з`явилася. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, судом встановлено таке. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, від 20 липня 2020 року виданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Інформація вказана станом на 20 липня 2020 року. Із змісту заяви та пояснень заявниці слідує, що за адресою [ADDRESS] також зареєстроване місце проживання і її чоловіка [PERSON] , з яким вона починаючи з 2015 року перебуває у шлюбі та проживають разом. Ця квартира є неприватизованою, ані заявниця, ані заінтересована особа права власності на цю квартиру не мають. А між подружжям існує непорозуміння з питань приватизації цього житла. Особовий рахунок на комунальні послуги оформлено на покійного батька. Заявниця зазначила, що її чоловік фактично проживає у сусідній квартирі, яка належить його колишній дружині. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] звернулася до поліції із заявами про прийняття мір стосовно чоловіка [PERSON] у вчиненні домашнього насильства 09 лютого (талон № 1313) та 05 березня 2021 року (талон № 5651), про що свідчить талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №3113 та № 5103. З відповідей відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 05 та 10 березня 2021 року № 3-04/51/10-2, № 3-05/21/10-21, наданих на звернення [PERSON] від 08 лютого та 09 березня 2021 року, слідує, що ці звернення заявниці були розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян». За результатами проведеної перевірки фактів кримінального чи адміністративного правопорушення встановлено не було, у зв`язку із чим перевірку було припинено. Як зазначила заявниці у судовому засіданні, вона не погодившись із наданими відповідями, залишила скаргу у телефонному режимі за відповідним номером телефону. У матеріалах справи наявна відповідь Миколаївського районного управління поліції від 18 березня 2021 року № 3-02/2/21-5021, з якої слідує, що заява [PERSON] від 11 березня 2021 року розглянута, порушень у діях працівників поліції не виявлено, подальша перевірка була припинена. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви [PERSON] суд зазначає таке. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства закріплені у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII. Відповідно до частини першої статті 21-5 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа або її представник, а в разі вчинення насильства за ознакою статі стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. Частиною другою\~статті 21-5\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»\~визначено,\~що обмежувальним\~приписом встановлюються\~один чи\~декілька таких\~заходів тимчасового\~обмеження прав\~кривдника або\~покладення на\~нього таких\~обов`язків: заборона\~перебувати в\~місці спільного\~проживання (перебування)\~з постраждалою\~особою; усунення\~перешкод у\~користуванні майном,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності або\~особистою приватною\~власністю постраждалої\~особи; обмеження\~спілкування з\~постраждалою дитиною; заборона\~наближатися на\~визначену відстань\~до місця\~проживання (перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; заборона\~особисто і\~через третіх\~осіб розшукувати\~постраждалу особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 21-5 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). З аналізу наведених норм слідує, що обмежувальних припис може бути застосовано до кривдника у разі встановлення факту вчинення ним домашнього насильства (економічного, психологічного, фізичного тощо). У судовому засіданні заявниця та її представник зазначили, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє стосовно неї фізичне, економічне та психологічне насильство. Економічне насильство полягає у тому, що вона не може потрапити до місця її проживання та забрав її речі. На даний час вона винаймає житло за адресою [ADDRESS] . Однак доказів цього суду не надано, натомість у заяві про видачу обмежувального припису заявниця вказує адресу [ADDRESS] . У зв`язку із цим та тим, що її чоловік зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки, заявниця постійно відчуває тривогу, неспокій. В цьому, на думку заявниці, полягає психологічне насильство. Фізичне насильство полягає у тому, що її чоловік штовхає, завдає ударів, тілесних ушкоджень, втому числі і у присутності працівників поліції. При цьому заявниця зазначила, що будь-яких дій для зняття та фіксації тілесних ушкоджень вона не вчиняла, сподіваючись, що працівники поліції її захистять. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Вказуючи на вчинення [PERSON] економічного, фізичного та психологічного насильства стосовно заявниці, [PERSON] та її представник зазначають, що ці обставини підтверджуються показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні. Так, у судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] , яка є знайомою заявниці, підтвердила, що протягом січня-лютого 2021 року заявниця декілька разів ночувала у неї, по тижню чи по два дні. Про конфліктну ситуацію, яка виникла між заявницею та її чоловіком знає зі слів [PERSON] . Однак, суд враховуючи приписи частини другої статті 90 ЦПК України не може визнати показання цього свідка допустимим доказом у справі, оскільки вона не була безпосереднім свідком обставин, на які посилається заявниця, а знає про конфлікти між подружжям [PERSON] тільки зі слів самої заявниці. Допитана в якості свідка [PERSON] , яка є прийомною донькою заявниці, показала, що не може говорити про те, що відбувається у сім`ї [PERSON] станом на даний час, оскільки проживає зі своїм чоловіком за іншою адресою. Свідок [PERSON] зазначила, що вона недовго проживала деякий час у цій сім`ї, три чи чотири роки з 2016 року. Спочатку у цій сім`ї було все добре, згодом [PERSON] почав зловживати спиртним, влаштовував сварки, грубо поводився із своїми батьками. З січня 2021 року до цього часу вона відвідувала свою прийомну маму, десь раз на тиждень, могла залишитися ночувати. У розмові з [PERSON] він повідомив їй про те, що не хоче впускати [PERSON] до квартири за адресою [ADDRESS] , пустить її тільки через суд. Зі слів прийомної матері свідок знає, що він її не пускає додому, а поліція не вживає ніяких дій. Враховуючи те, що про обставини, які мали місце у період з січня 2021 року (період на який заявниця посилається у своїй заяві) по даний час свідок обізнана зі слів [PERSON] та [PERSON] , показання цього свідка не можуть бути визнані допустим доказом вчинення [PERSON] насильства стосовно заявниці [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні 21 квітня 2021 року, показала, що [PERSON] є її рідним батьком, який перешкоджає їй у проживанні за адресою [ADDRESS] . У січні 2021 року свідок [PERSON] проживала разом з батьком за вказаною адресою, однак він виганяв її, тому вона 31 січня 2021 року переїхали жити до м. Києва. Батько зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, виганяє інших мешканців із означеного житла, застосовує насильство до [PERSON] . Разом з тим у матеріалах справи наявні відповіді органів Національної поліції на звернення заявниці щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства та стосовно того, що чоловік ще не пускає її додому. За результатами перевірки уповноваженим на те органом встановлено, що фактів кримінального чи адміністративного правопорушення не встановлено та роз`яснено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися цивільно-правові відносини. За зверненням [PERSON] було проведено перевірку стосовно дій поліцейських, за результатами якої будь-яких порушень у їх діях встановлено не було, а проведення перевірки припинено. За такого показання свідка [PERSON] не можуть бути достатнім доказом вчинення [PERSON] насильства стосовно [PERSON] . Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього економічного, психологічного та фізичного насильства стосовно заявниці, які б могли бути підставою для застосування до нього обмежувального припису у вигляді, зазначеному у заяві [PERSON] . Заява [PERSON] є необґрунтованою, в її задоволенні слід відмовити. Судові витрати у справі відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed