Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

13.08.2015 року ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14.02.2008 року з відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №LVRZGI0000003407 ( надалі Договір) на загальну суму 35350 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 14.02.2013 року. В якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором з [PERSON] було укладено Договір поруки , за яким він є поручителем по вказаному зобовязанню [PERSON] і відповідає перед кредитором як солідарний боржник. Оскільки [PERSON] не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, то заборгованість станом на 04.06.2015 року склала 6370,98 грн. Враховуючи те, що [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконував належним чином, на претензії банку не реагував, тому позивач просить стягнути з відповідачів, як солідарних боржників по даному зобовязанню, суму заборгованості в розмірі 6370,98 грн і понесені судові витрати в сумі 243 грн 60 коп. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вказував, що строк позовної давності не сплив, оскільки відповідач [PERSON] 18.03.2015 року в рахунок погашення заборгованості сплатив 1083 грн. Просив позов задоволити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмові заперечення. Вважає, що розрахунок позивача є сумнівним, недостовірним і суперечливим за змістом, а тому є неналежним доказом у справі. Нарахований штраф є необгрунтованим. Що стосується вимог до поручителя [PERSON], то зазначив, що позов подано у липні 2015 році на порушення вимог ст.ст. 252, 559 ЦК України. У кредитному договорі визначено строк погашення кредиту 14.02.2013 року і таким чином строк погашення зобовязання згідно з умовами кредиту настає з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі. Позов подано позивачем після закінчення строку давності і тому не підлягає задоволенню незалежно від наявності чи відсутності відповідної заяви сторони у справі. Одночасно подав заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог в частині стягнення боргу із відповідача [PERSON] та на підставі пропуску строку позовної давності просить відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить частково задовольнити, мотивуючи це наступним. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так, згідно Договору іпотечного кредиту №LVRZGI0000003407 від 14.02.2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останньому було надано кредит в сумі 35 350 гривень , шляхом зарахування коштів на картковий рахунок № 29093053831860 відкритий банком відповідно до Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом зі кінцевим терміном повернення до 14.02.2013 року. Відповідно до п.5.3.2 позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі , вказаній у п.1.1 цього Договору, своєчасно сплачувати відсотки за користування Кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим Договором. Зобовязання за вказаним Договором забезпечено Договором поруки № LVRZGI0000003407 від 14.02.2008 року, укладеним із поручителем [PERSON]. Згідно ст.526 ЦК України загальною умовою виконання зобовязання є те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в даному випадку кредитного договору. Як вбачається із розпорядження про видачу кредиту №1 від 15.02.2008 року [PERSON] видано кредит в сумі 35350 гривень, що свідчить про те, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав. Відповідач [PERSON], як позичальник, згідно умов вказаного Договору зобовязувався точно в строки, обумовлені Договором, повернути отриманий кредит в сумі 35350 грн, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе зобовязання. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконав, у зв'язку з чим станом на 04.06.2015 року заборгованість склала 6370,98 грн, з якої 5791,80 грн заборгованість за кредитом; 579,18 грн штраф (процентна складова). [PERSON] частково погашає заборгованість за Договором, зокрема провів оплату 18.03.2015 року в сумі 1083 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представник відповідача вказуючи про відсутність заборгованості по тілу кредиту за спірним Договором не надав суду жодних підтверджуючих вказану обставину документів, а тому його заперечення в цій частині є голослівними та спрямовані на уникнення відповідальності по виконанню кредитного зобов'язання. Водночас згідно п. 6.6. Договору при порушенні позичальником строків платежів по зобов'язанням, предбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі в межах 10% від суми невиконаного зобов'язання. Таким чином нарахування штрафу у розмірі 579,18 грн ( 10% від суми заборгованості 5791,80 грн) проведено відповідно до умов Договору, а тому доводи представника відповідача щодо необгрунтованості нарахування суми штрафу в такому розмірі є безпідставними. У відповідності до п.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до статті 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У відповідності до п.п.4.1,4.2, 4.3 Договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за Договором про іпотечний кредит. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Умова договору про дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком погашення не пізніше 14.02.2013 року. Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково та стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 6370,98 грн, оскільки критично оцінює не виконання позичальником своїх зобовязань за Договором. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості із поручителя [PERSON], то в цій частині позов до задоволення не підлягає, оскільки умова договору про дію поруки до припинення забезпеченого нею зобов'язання не може розглядатися як установлення строку дії поруки, а відтак суд вважає, що на даний час відповідно до ст. 559 ЦК України порука припинилася. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 243 грн 60 коп. Суд,

Outcome: approved