Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

14 серпня 2014 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу (а.с.2-10). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 січня 2013 року між позивачем та Приватним підприємством «ЗЕБРА» було укладено договір поставки №221, відповідно до умов якого позивачем здійснено покупцю поставку продуктів харчування, а саме: олії соняшникової торгової марки «Диканський хуторок» та торгової марки «Маслинка», а покупець зобов'язаний був прийняти товар та оплачувати його в порядку і строки передбачені договором. Виконання зобов'язань ПП «ЗЕБРА» перед позивачем було забезпечено порукою відповідача, відповідно до укладеного договору поруки №223 від 23.01.2013 року, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед ТОВ «УКРОЛІЯ» за виконання всіх зобов'язань ПП «ЗЕБРА», що виникли з договору поставки №221 від 23.01.2013 року. Свої зобов'язання за договором поставки позивач виконав у повному обсязі, поставивши товар на загальну суму 395 073,45 грн. Претензії щодо кількості чи якості товару з боку покупця відсутні. Але, ПП «ЗЕБРА» в свою чергу умови договору поставки виконало не в повному обсязі, здійснивши виплату оплату за товар лише частково, на загальну суму 36 881,66 грн. Зобов'язання по оплаті товару покупцем визнано актом звірки взаємних розрахунків від 27.02.2014 року, тобто сума заборгованості покупця у розмірі 358 191,84 грн. була ним визнана. Отже, станом на 29.05.2014 року загальна сума боргу ПП «ЗЕБРА» перед ТОВ «УКРОЛІЯ» становить 358 191,84 грн., а також, пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання - 20 604,14 грн. та 30% штрафу - 85 816,38 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 464 612,36 грн., з якої: основна сума боргу - 358 191,84 грн., а також, пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання - 20 604,14 грн. та 30% штрафу - 85 816,38 грн.; судові витрати по справі в сумі 3 654,00 грн. Представник позивача діючий за довіреністю - Павлюка І.О., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2013 року між ТОВ «УКРОЛІЯ» та ПП «ЗЕБРА» було укладено договір поставки №221, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати покупцеві у власність продукти харчування торгової марки «Диканський Хуторок», торгової марки «Маслинка», визначені останнім у замовлені, надалі Товар, а покупець зобов'язався приймати обумовлений товар та оплачувати його в порядку і в строки, передбачені договором (а.с.17-18). Згідно ст.. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.2.2. договору поставки, асортимент та ціна товару визначаються за погодження сторін у протоколах узгодження ціни - видаткових накладних. Об'єм партії товару - це кількість товару, вказана у протоколі узгодження ціни- видатковій накладній. Згідно п.3.6., 4.2. договору поставки, кількість товару, його асортимент, ціна, загальна вартість партії поставки товару узгоджуються сторонами та визначаються у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Постачальник постачає товар покупцю за ціною, передбаченою у протоколах узгодження ціни- видаткових накладних. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки позивачем було поставлено ПП «ЗЕБРА» товар на загальну суму 395 073,45 грн., про свідчать видаткові накладні (протоколи узгодження ціни): - №РН-Ц000312 від 28.03.2013 року на суму 37 761,75 грн.; - №РН-Ц000313 від 28.03.2013 року на суму 37 761,75 грн.; - №РН-Ц000533 від 28.05.2013 року на суму 31 479,75 грн.; - №РН-3001696 від 11.06.2013 року на суму 30 429,00 грн.; - №РН-3001793 від 20.06.2013 року на суму 34 329,90 грн.; - №РН-3001842 від 25.06.2013 року на суму 35 351,40 грн.; - №РН-Ц000916 від 25.07.2013 року на суму 36 351,30 грн.; - №РН-3002344 від 13.08.2013 року на суму 38 950,50 грн.; - №РН-Ц001105 від 21.08.2013 року на суму 37 471,50 грн.; - №РН-3003411 від 29.10.2013 року на суму 7 306,50 грн.; - №РН-В000553 від 29.10.2013 року на суму 28 267,50 грн.; - №РН-3003690 від 19.11.2013 року на суму 39 612,60 грн. (а.с.23-24,26-66). За п.4.8. договору поставки, оплата товару здійснюється за ціною, яка діє на момент підтвердження та відображена у протоколі узгодження ціни - видатковій накладній. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПП «ЗЕБРА» частково було виконано зобов'язання по оплаті товару на загальну суму 36 881,66 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.69-81). Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року ухваленого за позовом ТОВ «УКРОЛІЯ» до ПП «ЗЕБРА» про стягнення грошових коштів, стягнуто з ПП «ЗЕБРА» на користь позивача 358 191,84 грн. - заборгованості, 18 662,51 грн. пені, 7 537,09 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено (а.с.93-96). За ч.3 ст.. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В забезпечення виконання зобов'язань ПП «ЗЕБРА» за договором поставки №221 від 23.01.2013 року, між [PERSON] та ТОВ «УКРОЛІЯ» було укладено договір поруки (а.с.19). Відповідно до п.1.2.,3.1.,4.1. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржника всім належним йому майном, солідарно з боржником. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання боржника за основним договором в повному обсязі. При невиконанні (або частковому виконанні) боржником своїх зобов'язань за основним договором, поручитель зобов'язується здійснити погашення заборгованості: основної суми боргу (згідно видаткових накладних), відсотків за несвоєчасну оплату отриманого товару та інших сум, що боржник має сплатити відповідно до основного договору. Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Пунктом 6.2. договору поставки, сторони обумовили, що у випадку порушення строків оплати покупцю нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати товару. Так, з урахуванням відсутності доказів щодо поставки за накладною від 28.04.2013 року №РН-Ц000533, пеня становить 18 662,51 грн. За умовами п.6.4. договору поставки, у разі порушення п.4.3. даного договору покупець сплачує штрафну санкцію у розмірі 30% річних за весь час невиконання зобов'язання. Згідно ч.1,2 ст.551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тому, як вбачається договором поставки сторонами не визначено конкретний вид штрафної санкції, яка підлягає застосуванню до покупця, у зв'язку із чим, вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 85 816,38 грн. не підлягає задоволенню. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку, а тому підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача загальну суму заборгованості за договором поставки № 221 від 23.01.2013 року в розмірі 358 191,84 грн. та пеню в сумі 18 662,51 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 3 654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial