Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

12 січня 2016 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою звернулося Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідно до кредитного договору № МН-09-08, який був укладений з [PERSON], 11.08.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 133000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 09.08.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач [PERSON] зобовязання по погашенню кредиту не виконує, у звязку з цим станом на 17.11.2015 року має заборгованість 544970,52 грн., яка складається із: 118136,19 грн. - заборгованість за кредитом; 208623,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 218210,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 155805,10 грн., яка була задоволена рішенням Миргородського міськрайонного суду від 05.08.2011 року, різниця становить 389165,42 грн., а також 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 19458,27 грн. штраф (процентна складова) Отже заборгованість становить 408873,69 грн. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №МН-09-08 від 11.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №МН-09-08/П від 11.08.2008 року. Відповідно до п. 6 Договору поруки поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була предявлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 408873,69 грн. за кредитним договором №МН-09-08 від 11.08.2008 року та судові витрати в розмірі 6133,11 грн. 01 лютого 2016 року позивач направив на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій зменшив позовні вимоги, просив стягнути заборгованість станом на 17.11.2015 року в розмірі 405526,66 грн., яка складається із: 0,00 грн. - заборгованість за кредитом (стягнута за рішенням суду); 188972,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (208623,58 грн. станом на 17.11.2015 року 19651,39 грн. станом на 10.08.2009 року = 188972,19 грн.); 216554,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (218210,75 грн. станом на 17.11.2015 року 1656,28 грн. станом на 10.08.2009 року = 216554,47 грн.). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути на користь Банку солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту в розмірі 405526 грн. 66 коп., оскільки позичальник не виконує умов договору позики та не повернув боргу незважаючи на звернення . Оскільки відповідно до умов договору відповідач [PERSON] зобовязаний повернути кредитні кошти до 09.08.2013 року, отже позивач звернувся до суду з дотриманням строків позовної давності, тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не ґрунтується на законі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, просив розглянути справу в його відсутність та відмовити в задоволенні позову, оскільки заборгованість по кредиту відсутня станом на 17.11.2015 року, так як при прийнятті рішення 05.08.2011 року судом з нього та [PERSON] стягнута заборгованість в сумі 1266011 грн., в тому числі і в повному розмірі сума заборгованості по кредиту. Крім того, з часу прийняття рішення 05.08.2011 року позивачу стало відомо про порушення його прав, однак з позовом він звернувся до суду лише 19.12.2015 року, пізніше ніж через 4 роки, тобто з порушенням строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову відповідно до положень ст.258.257 ЦК України. Безпідставною є вимога про стягнення заборгованості з поручителя, так як відповідно до договору встановлений 5 річний термін протягом якого позивач може звернутися до суду за захистом порушеного права, таким чином у позивача таке право на звернення було лише до 11.08.2013 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за місцем реєстрації відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (а. с. 28,58). Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору № МН-09-08 [PERSON] 11.08.2008 року отримав кредит в розмірі 133000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 09.08.2013 року (а.с.11-15). В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №МН-09-08 від 11.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №МН-09-08/П від 11.08.2008 року (а.с. 16). Відповідно до п. 6 Договору поруки поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її тримання. 04.12.2015 року позивачем направлено відповідачам повідомлення про розмір заборгованості та необхідність її погашення (а.с. 8). Станом на 17.11.2015 року заборгованість відповідачів з врахуванням ухваленого рішення Миргородського міськрайонного суду від 05 серпня 2011 року становить 405526,66 грн., яка складається із: 0,00 грн. - заборгованість за кредитом; 188972,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом 216554,47 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом наданим позивачем (а.с. 4-7, 35-36). За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Оскільки позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] не виконали умови договору, то виходячи з вищевикладеного заборгованість по кредитному договору № МН-09-08 від 11 серпня 2008 року підлягає стягненню в розмірі 405526 гривень 66 копійок . Не заслуговує на увагу твердження [PERSON] про безпідставність заявлених вимог та відмову в задоволенні позову в звязку зі сплином позовної давності, виходячи з положень ст. 264 ЦК України, якою встановлено, що строк позовної давності переривається в звязку із вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обовязку. Оскільки відповідно до розрахунку наданого позивачем (а.с.7) боржником частково погашався кредит 09.01.2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом 12.01.2016 року (а.с.2), отже загальний строк позовної давності встановлений ст.257 ЦК України на момент звернення до суду не сплинув. Не ґрунтується на законі твердження відповідача [PERSON] про закінчення терміну дії договору поруки до 11.08.2013 року, оскільки порукою забезпечений кредитний договір термін дії якого закінчується 09.08.2013 року та п.12 Договору поруки №МН-09-08/П від 11.08.2008 року укладеного ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] передбачено право позичальника на звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права протягом 5 років, який не минув з часу здійснення останнього платежу по даному договору (09.01.2014 року), коли позивачу стало відомо про порушення його права, отже з цього часу в нього виникло право на звернення до суду. В супереч вимог ст. 10.60 ЦПК України відповідачем на підтвердження своїх заперечень не надано розрахунку пені в межах строку спеціальної позовної давності (1рік), тому в суду відсутні підстави для задоволенні клопотання [PERSON] про застосування позовної давності до вимог про стягнення з нього пені. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, пропорційно до задоволених позовних вимог, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем предявлена вимога про стягнення заборгованості в розмірі 408873,69 грн., яка судом задоволена частково в розмірі 405526,66 грн., таким чином підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 6082,82 (405526,66х100/408873=99,18%; 6133,11х99,18%/100) гривень. Отже необхідно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 3041 гривні 41 копійці судових витрат на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Outcome: partial