Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

13 жовтня 2020 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій просять визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом 5/12 частки на земельну ділянку площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року, як на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом 5/12 частки на земельну ділянку площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року, як на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] . Свій позов мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом до складу якої входить земельна ділянка площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року (відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061). Дану земельну ділянку спадкодавець заповіла в рівний частинах [PERSON] та [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] померла [INFO] та не встигла оформити своїх спадкових прав, а тому позивач [PERSON] подала уточнені позовні вимоги в яких просила визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги на 5/12 частки на земельну ділянку площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області, яка згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року належить [PERSON] , яка померла [INFO] , як на спадкове майно матері [PERSON] , яка померла [INFO] та не встигла оформити спадкових прав. У 2003 році заповідач отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року (на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061), але у заповіт дану обставину не внесла, тому нотаріально позивачі оформити свої спадкові права не змозі. 18 листопада 2020 року відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Ухвалою Горохівського районного суду від 18.11.2020 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року (відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061) на обов`язкову частку якої [PERSON] має право. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги на 1/6 частки на земельну ділянку площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року як на спадкове майно матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] , її представник адвокат Філімончук І.В. та представник позивача [PERSON] адвокат Шмідт С.А. позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення первісного позову не заперечувала та його визнала. Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, приходжу до наступного висновку. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 10 грудня 2011 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року (відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061). Згідно довідки Пірванченської сільської ради від 04.02.2020 №62/02-10/2-20 по смерті [PERSON] спадкоємцями є: за заповітом її дочка [PERSON] та дочка [PERSON] ; за законом її дочка [PERSON] (а.с.10). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт посвідчений секретарем Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області 02.10.2000 року, що зареєстрований в реєстрі за №44, яким спадкодавець заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061 в рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Заповіт станом на 31 травня 2012 року не змінений і не скасований, про що свідчить відповідна відмітка секретаря Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.6 зворотний бік). З відповіді відділу Держгеокадастру у Горохівському районі від 30.09.2020 №31-3-0.191-161/105-20 вбачається, що на [PERSON] був виданий Державний акта на право приватної власності на землю серії IУ-ВЛ №030229 зареєстрований за №311 від 03 жовтня 2003 року на загальну площу 2,8217 га, для ведення особистого селянського господарства, взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061 на території Пірванченської сільської ради. З матеріалів спадкової справи заведеної по смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області у визначений законом шестимісячний термін (а.с.32 зворотний бік). Статтею 1225\~ЦК України\~визначається,\~що право\~власності на\~земельну ділянку\~переходить до\~спадкоємців на\~загальних підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення;\~до спадкоємців\~житлового будинку,\~інших будівель\~та споруд\~переходить право\~власності або\~право користування\~земельною ділянкою,\~на якій\~вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на вище вказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що заповітом визначено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №022061 а на руках спадкоємця Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №030229 від 03 жовтня 2003 року (а.с.14). Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи вище наведене, вважаю, що позовна вимога [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що померла [PERSON] заповітом визначила спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 квітня 2019 року (а.с.8). Із матеріалів спадкової справи заведеної по смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області у визначений законом шестимісячний термін (а.с.33), однак не встигла оформити своїх спадкових прав. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріалами спадкової справи заведеної по смерті [PERSON] , зокрема документами про родинні відносини, встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги по смерті [PERSON] та прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкоємцем (а.с.11, 16-20). Судом також встановлено, що окрім позивача [PERSON] спадкоємцями по смерті [PERSON] є чоловік спадкодавця [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON] , які у встановлений законом строк подали заяви до Горохівської державної нотаріальної контори про відмову від своєї частки у спадщині. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, уточнена позовна вимога [PERSON] є обґрунтованою ,знайшла своє підтвердження в суді та що підлягає до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги зустрічного позову поданого [PERSON] приходжу до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Стаття 1241\~ЦК України\~передбачає,\~що право\~на обов`язкову\~частку у\~спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З доданих до зустрічного позову документів про родинні відносини встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] (а.с.51, 52). Згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого Управлінням пенсійного фонду в Горохівському районі 21.10.2003 року (а.с.53), [PERSON] на момент відкриття спадщини була не працездатною, а отже має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до вимог ст.1241 ЦК України. Державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку після померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 2,8217 га у зв`язку з тим, що заявник не подала оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.54). Враховуючи наведене, вважаю, що позовні вимоги зустрічного позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved