Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

13 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , щомісячно по 4300 грн. на утримання кожного із дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх позовних зазначила, що з серпня 2021 року вони з відповідачем стали проживати окремо та з цього часу відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей. Усі обов`язки по утриманню дітей вона несе сама. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки офіційно працює та отримує офіційний стабільний дохід. Заявлений нею розмір аліментів є допустимим та розумним. Ухвалою від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та додатково зазначив, що позивачка працює вчителькою та її місячний дохід становить 12 000 грн. Окрім того, після припинення з відповідачем шлюбних відносин вона вимушена була винайняти квартиру за яку платить на місяць, близько 8000 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що на двох дітей міг би сплачувати аліменти в розмірі 7000 грн. на місяць. Його щомісячний дохід становить 16000 грн., аліментів він нікому не сплачує, проживає на тепер разом із батьками. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, прийшов до такого. Сторони з 24 липня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які на теперішній час проживають разом із позивачем, окремо від відповідача. Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у добровільному порядку не надає систематичної матеріальної допомоги позивачу на утримання дітей. Отже, виходячи з того, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, працевлаштований, має стабільний дохід та, інших обставин, що мають істотне значення, зокрема обов`язку обох батьків в рівній мірі нести витрати по утриманню своїх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей підлягають стягненню аліменти в розмірі по 4 000 грн. на утримання кожного із дітей, але не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до повноліття дітей. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, що стосується аргументів відповідача про часткове визнання позову, то вони не спростовують фактично встановлених обставин справи та висновків суду, а визначений судом до стягнення розмір аліментів відповідає потребам дітей та не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище, виходячи з отримуваного ним заробітку (доходу). Отже,

Outcome: partial