Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

14 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно (2000 грн на кожного); стягнути аліменти на утримання дітей за період з травня 2014 року до лютого 2018 року у розмірі 13 500 грн; стягнути суму додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 10 000 грн; стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 2000 грн щомісячно. Свої позовні вимоги аргументує тим, що з лютого 2014 року позивач знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від якого народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З травня 2017 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, діти проживають та знаходяться на утриманні [PERSON] , відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Позивач зазначає, що не має змогу працювати, оскільки, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми, останні потребують додаткового лікування, а відтак просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача частково визнав позовні вимоги, зазначивши, що у позивача добрий матеріальний стан, зокрема - їй належить дві квартири та приватний будинок, батько дитини регулярно придбає продукти, проводить час з дітьми, з травня 2017 року відповідач витратив на утримання дітей понад 15 000 грн. Сума зазначена позивачем є надмірним тягарем для відповідача та значно перевищує його доходи, відповідач визнає аліменти в розмірі 1/3 частину від доходу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідкою та з 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Позивачу завжди допомагала її мати. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила, що допомагала утримувати дітей та крім неї, ніхто не допомагає. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] , є батьками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За наданою медичною документацією - довідки з КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», КЗОЗ «Харківська міська дитяча лікарня №5», КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №30» діти потребують додаткового лікування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1,2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідачем має задовільний стан здоров`я, працездатний, немає інвалідності та тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти), інших осіб на утриманні. З огляду на встановлені у справі обставини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1699 гривень на кожного, щомісячно починаючи з 14.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей за період з травня 2017 року до лютого 2018 року, суд зазначає наступне. Визначаючи період, за який підлягають стягненню аліменти на утримання дітей та матері до досягнення дітьми трьох років, суд керуються, ст. 191 СК України. Згідно зазначеної норми права, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Крім того, за змістом ст. 79 СК України, аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Разом з тим, позивачем не наданого суду жодного доказу на підтвердження факту вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від їх сплати. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання дітей з дня подання позову до суду, тобто з 14.02.2018 року. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на покриття додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Позивачем надано довідки з лікарень та відповідні квитанції про сплату призначеного лікування. За таких обставин, враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину та те, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, на обліку як безробітним не значиться, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення додаткових витрат полягає задоволенню в межах суми заявленої позивачем. Відповідно доч.ч.1,2,4,6ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка підчас вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та ст.. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1373 грн, з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років. Суд не приймає до уваги доводи позивача про неможливість сплачувати аліменти, через матеріальний стан, оскільки жодного документального доказу на підтвердження зазначеного суду не надано. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів доводи позивача про наявність доходу у [PERSON] не приймає, оскільки роздруківка з інтернет-сторінки не належним доказом в розмінні ст..ст.76,79 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів малолітніх дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 704,80 грн у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial