Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]\~\~про припинення за [PERSON] права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку №32 по пров. 5 Парниковому в м. Миколаєві та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м.; сарай літ. «В»; навіс літ. «Д»; навіс літ. «З», навіс літ. «И»; сарай літ. «К»; погріб літ. «Кпд»; лазня літ. «Н»; огорожі за №1 і №2; споруду №3 по пров. 5 Парниковому, 32 в м. Миколаєві. В позові позивач зазначив, що він є власником 1/2 частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами по провулку 5-парниковому, 32 в м. Миколаєві відповідно до нотаріального Договору купівлі-продажу 2/5 частин домоволодіння від 21 липня 1982 року, зареєстрованого у КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим № 8497 від 27 липня 1982 року та Договору купівлі-продажу 1/10 частки домоволодіння від 12 січня 2000 року (визнаного дійсним на підставі рішення Заводського райсуду м. Миколаєва), зареєстрованого у КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим № 8497 від 25 квітня 2002 року. В 2016 році відповідач отримавши рішення виконкому про надання окремої поштової адреси своїй земельній ділянці та житловому будинку, реєструє право власності на належний йому житловий будинок літ. «В-1» з господарським будівлями та спорудами за новою адресою провулок 5-Парниковий, 32/1 та земельну ділянку площею 0,0278 га. Земельна ділянка по пров. 5-Парниковий, 32 - площею 0,0298 га відповідно до інформаційної довідки з держреєстру залишається у власності позивача. В 2018 році [PERSON] звернулася до КП «ММБТІ» для реєстрації обєкта нерухомості за новою адресою в реєстрі прав на нерухоме майно, але йому в цьому було відмовлено та розяснено необхідність припинення права власності в спільної частковій власності. У звязку з чим на теперішній час він позбавлена права розпорядитися своїм майном. В судове засідання\~позивач не з'явився, надав до суду заяву просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. В судове засідання відповідач не зявився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 1/2 частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами по провулку 5-парниковому, 32 в м. Миколаєві відповідно до нотаріального Договору купівлі-продажу 2/5 частин домоволодіння від 21 липня 1982 року, зареєстрованого у КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим № 8497 від 27 липня 1982 року та Договору купівлі-продажу 1/10 частки домоволодіння від 12 січня 2000 року (визнаного дійсним на підставі рішення Заводського райсуду м. Миколаєва), зареєстрованого у КП «Миколаївське МБТІ» за реєстровим № 8497 від 25 квітня 2002 року. Співвласником 1/2 частки зазначеного домоволодіння, що перебувало у спільній частковій власності була відповідач. В 2005 році позивач разом відповідачем отримуємо Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою по провулку 5-Парниковий, 32. В 2016 році відповідач отримавши рішення виконкому про надання окремої поштової адреси своїй земельній ділянці та житловому будинку, реєструє право власності на належний йому житловий будинок літ. «В-1» з господарським будівлями та спорудами за новою адресою провулок 5-Парниковий, 32/1 та земельну ділянку площею 0,0278 га. Земельна ділянка по пров. 5-Парниковий, 32 - площею 0,0298 га відповідно до інформаційної довідки з держреєстру залишається у власності позивача. В 2018\~році позивач\~звернувся до\~реєстраційної служби\~КП «Миколаївське\~МБТІ» щодо\~реєстрації його\~частки у\~домоволодіння,\~але йому\~було роз'яснено,\~що в\~зв'язку\~з тим,\~що відповідачем\~отримано нову\~поштову адресу\~та здійснено\~реєстрацію його\~права власності\~на новий\~об'єкт\~за новою\~адресою нерухоме\~майно,\~що залишилося\~у власності\~позивача перебуває\~у стані\~поділу та\~відповідно до\~Постанови КМУ\~№ 1127\~від 25.12.2015\~року «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень»\~для державної\~реєстрації права\~власності на\~нерухоме майно,\~що створюється\~шляхом поділу,\~виділу в\~натурі частки\~майна,\~що перебуває\~у спільній\~власності,\~та має\~наслідком припинення\~права спільної\~власності для\~усіх або\~одного із\~співвласників,\~подаються зокрема, рішення суди про визнання права на об'єкт. Право володіння та користування позивача індивідуально визначеними об'єктами нерухомого майна розташованими на земельній ділянці площею 0,0298 га по провулку 5-Парниковому, 32 незалежно від відповідача підтверджується новим технічним паспортом та довідками КП «МЕТІ» та держреєстрацією на землю. На теперішній час, позивач не може зареєструвати права власності наобєкт нерухомості за новою адресою в реєстрі прав на нерухоме майно та розпорядитися своєю власністю. Відповідно до положеньстатті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356\~ЦК України вбачається, що позивач і відповідачі є суб'єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікованих\~Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з вимогами ч. 2ст.\~6\~Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. У частині 1статті 15 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК Україниодним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Згідност.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно дост. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до переконання, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 41 кв.м.; сарай літ. «В»; навіс літ. «Д»; навіс літ. «З», навіс літ. «И»; сарай літ. «К»; погріб літ. «Кпд»; лазня літ. «Н»; огорожі за №1 і №2; споруду №3 по пров. 5 Парниковому, 32 в м. Миколаєві.. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved