Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

14.08.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтував тим, що він та відповідач 20.11.2015 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають зовсім різні погляди на життя та різні характери. Через це в сім`ї виникли непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім`ї. Позивач та відповідачка неодноразово протягом певного часу намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, в результаті чого позивач прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. На теперішній час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. На даний момент шлюб існує формально. Тому, враховуючи викладене, позивач вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе, у зв`язку з чим шлюб між ними просить розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглядати без її участі. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених\~ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2, 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 20.11.2015 року, про що 20.11.2015 року зроблено відповідний актовий запис №143, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 20.11.2015 року (а.с.10). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.2016 року (а.с.11). Причиною розпаду сім`ї є непорозуміння між сторонами, фактичне припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер. Беручи до уваги відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до\~ст.ст. 141, 142 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст.\~24, 56, 110,\~112,114,\~115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved