overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 грудня 2018 року [PERSON] звернлась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 02 червня 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від спільного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини фактично припинено, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, майнових спорів немають. Позивач вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~Позивач до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). \~ \~ \~ \~З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України\~позивачу слід повернути з державного бюджету 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що в його документах, що посвідчують особу існують розбіжності, у зв'язку з чим, для звернення до Лівобережного районного відділу у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області з метою приведення у відповідність документів, зокрема посвідки на постійне проживання, йому необхідно встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж особою. У судовому засіданні заявник вимоги підтримав та пояснив, що він, [PERSON], [INFO], уродженець м.Лагман Ісламської Республіки Афганістан, з 1989р. мешкає в Україні. 1996 році з метою реєстрації шлюбу отримав у посольстві документ, що посвідчує особу, із зазначенням прізвища та подвійного ім'я, а саме «[PERSON]», в подальшому в усіх документах, які він отримував, його прізвище та ім'я зазначалось «[PERSON]». У 2018 році він отримав ID-паспорт, де його прізвище та ім'я зазначено «[PERSON]». Представник заінтересованої особи за довіреністю Трубіцин К.Р. у судовому засіданні, не заперечуючи проти задоволення заяви, залишив вирішення даного питання на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, допитавши свідків, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Лагман Ісламської Республіки Афганістан. 01 березня 1993р. [PERSON] отримав диплом [NUMBER] Хмельницького медичного училища за кваліфікацією фельдшер. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Хмельницьким міським відділом РАГС, 01 червня 1996р. було укладено шлюб між [PERSON], [INFO]., уродженцем м.Лагман, та [PERSON]. 19 травня 2017р. на ім'я [PERSON], [INFO]., було видано картку платника податків, відповідно до якої останньому присвоєно РНОКПП [NUMBER]; 30 серпня 2017р. на ім'я [PERSON], [INFO]., уродженця м.Лагман, було видано посвідку на постійне проживання [NUMBER]. 26 вересня 2018р. Посольством Афганістану в Україні на ім'я [PERSON], [INFO]., уродженця м.Лагман, було видано паспорт № [NUMBER]. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 28.02.2019р. ОСББ «Перлина-5», [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що заявник [PERSON] є її чоловіком, при оформленні шлюбу він зазначив друге ім'я [PERSON] на вимогу відповідного органу, тому частина документів видана на ім'я [PERSON], новий паспорт вже був виданий на ім'я [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що з [PERSON] та його родиною знайомі протягом багатьох років, знають також про те, що в нього існує розбіжності в документах. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж самою особою, підтверджується переліченими вище документами, дані яких співпадають, показаннями свідків, а також тим фактом, що зазначені документи знаходяться в заявника. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON], оскільки матеріалами справи беззаперечно доведено факт того, що [PERSON] та [PERSON] являється однією і тією ж особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом. Свої вимоги представник позивачки обґрунтовував тим, що позивачці належить земельна ділянка загальною площею 0,0077 га за цільовим призначенням - обслуговування гаражу, розташована за адресою: [ADDRESS]. 29 червня 2004 року рішенням виконкому Очаківської міської ради № 187 останній було надано дозвіл на переобладнання нежитлового приміщення в склад для зберігання продуктів харчування, що розташоване за вищевказаною адресою. Посилаючись на те, що гараж було збудовано в восени 2006 році, але мало місце відхилення від дозволеного розміру в сторону збільшення, просив визнати за позивачкою право власності на самочинно збудований гараж. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивачки, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач та третя особа вказали, що не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 24 грудня 2003 року [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу № 01311 (а. с. 9) набула право власності на нежитлову будівлю з підвалом загальною площею 101,40 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17 травня 2006 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0077 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). 29 червня 2004 року рішенням виконкому Очаківської міської ради № 187 [PERSON] було надано дозвіл на переобладнання нежитлового приміщення в склад для зберігання продуктів харчування, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що іншого шляху реалізувати своє право власності на самочинно збудований гараж у позивачки немає; обставин, які б вказували, що вона набула це право власності неправомірно, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 1985 року виконкомом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, дружина проживає з іншим чоловіком, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 1985 року виконкомом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 19 (а. с. 7), від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. Заявник вимоги мотивувала тим, що її дочка [PERSON] інвалід з дитинства ІІ групи. Із самого народження заявник лікувала свою доньку в неврологічних та психіатричних відділеннях з діагнозом розлад особистості внаслідок ДЦП з помірним зниженням пам`яті, помірними характерологічними змінами, вираженим зниженням інтелекту. Психічна хвороба [PERSON] проявляється в її поведінці, тому її необхідно контролювати та спрямовувати, бо сама по собі вона не може планувати та контролювати свої дії, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Визнання [PERSON] недієздатною необхідне заявнику для встановлення опіки над нею, з метою забезпечення її прав та інтересів. В судове засідання заявник не з`явилась, надала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, та прохала слухати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та проживає за адресою: [ADDRESS] . З дослідженої в судовому засіданні медичної документації\~ вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2016 року, страждає на хронічне психічне захворювання. Лікарсько-консультативною комісією визначено, що [PERSON] виявляє розлад особистості внаслідок ДЦП з помірним зниженням пам`яті, помірними характерологічними змінами, вираженим зниженням інтелекту. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 108 від 11 березня 2019 року [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості (імбецильність) внаслідок ДЦП. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до подання органу опіки і піклування Шосткинської міської ради № 7/1 від 03.02.2020 року, останнім пропонується визначити [PERSON] опікуном над донькою [PERSON] . Обставин, які б перешкоджали призначенню опікуном недієздатної [PERSON] її матері\~ не вбачається. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №85. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 08 червня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Сторони\~мають сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років стосунки між подружжям розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. На даний час сторони разом не проживають та шлюбних стосунків не підтримують. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Клімова». В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON]\~ зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом №85. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища «Клімов» та «Клімова» відповідно /а.с. 3/. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. [PERSON] та [PERSON] на даний час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім'ї неможливо. В силу\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. (704,80:2=352,40) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 352,40 грн. -\~ з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Більше як п'ять місяців тому припинили спільне проживання, дитина залишилися проживати з нею. Оскільки позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати сина, відповідач не надає допомоги на утримання такого, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі по 3000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву де зазначив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі по 2000, 00 грн., просив розгляд справи проводити у його відсутності. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 травня 2014 року (а.с. 6). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати сина, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що дитина проживає з матір'ю, яка не має змоги повністю самостійно її утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Разом, як сім'я, з відповідачем прожили тільки два роки. У 2016 році припинили спільне проживання, дитина залишилися проживати з нею. Оскільки позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дочку, відповідач не надає допомоги на утримання такої, уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі по 1500,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву де зазначив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1500, 00 грн., просив розгляд справи проводити у його відсутності. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 262859 від 23 червня 2014 року (а.с. 6). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дочку, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що діти проживають з матірю, яка не має змоги повністю самостійно їх утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON],\~в якій оспорювала батьківство позивача щодо [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та просила виключити з актового запису про народження дітей відомості про позивача як батька Сторони в\~підготовче судове\~засідання не\~зявилися.\~Позивач та\~відповідачканадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що позов визнає повністю. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. В свідоцтвах про народження [PERSON],\~[INFO],\~та [PERSON],\~[INFO],в графі «батько» записаний [PERSON]. Зазначені обставини визнається сторонами, і жодна з них цю обставину не оспорює, а, крім того, підтверджується дослідженими у судовому засіданні свідоцтвами про народження (а. с. 11, 12). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ За таких обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved