overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання доньки - [PERSON], [INFO], недієздатною.(а.с.1-2) Свою вимогу мотивує тим, що [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просить її задовольнити. Представник органу опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації - Столітній Т.В. та прокурор вважають заяву обґрунтованою. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі ст.39 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, як вбачається з висновку судово - психіатричної експертизи №518 від 18.06.2015 року, складеного Київським міським центром судово-психіатричної експертизи: -«[PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу - Шизофренія параноїдна, безперервного перебігу, з апатико - дисоціативним дефектом (F 20.00 згідно з МКХ-10), і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.» (а.с.50-52) Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. На підставі викладеного, -ст.ст.39,40 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з 21 січня 2008 року вона та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №09. Від спільного подружнього життя дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що вони не зійшлися характерами, у них різні погляди на сімейне життя. З листопада 2014 року позивач припинила з відповідачем шлюбні відносини і вони перестали вести спільне сімейне господарство. Просить прийняти рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 21 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №09. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги повністю підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи у встановленому порядку повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, письмових доказів, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у даному судовому засіданні на підставі доказів, які є в матеріалах справи. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що з 21 січня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №09. Від спільного подружнього життя дітей немає. Спільне життя у сторін не склалося через те, що вони не зійшлися характерами, у них різні погляди на сімейне життя. З листопада 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне сімейне господарство. Позивач [PERSON] запрошувала відповідача [PERSON] для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу до ДРАЦС м.Новодністровська, проте він не з'явився у зазначений час у відділі ДРАЦС Новодністровського МУЮ, що підтверджується записом начальника ДРАЦС Новодністровського МУЮ Слушною О.В. Таким чином, враховуючи наведені обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що їх сім'я остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити без змін «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2002 року та 09 липня 2004 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 09 липня 2004 року зроблено запис за №160 (а.с.5). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 червня 2006 року та після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.7). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 14.09.2004 року в Радянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 2. Спільно із відповідачем не бажає проживати по тій причині що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу з [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та прохав не розривати шлюб. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

13.02.2015 року Деснянським районним судом м. Києва у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON], про стягнення коштів за кредитним договором ухвалено рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Договором кредиту № 500201883 від 21.03.2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] в розмірі 16056,57 грн. Судом встановлено що при ухваленні рішення від 13.02.2015 року Деснянським районним судом м. Києва не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. 23 лютого 2015 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст. 214 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за кредитним договором. За подання позову позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 498 від 14 жовтня 2014 року (а.с. 32). Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення коштів за кредитним договором згідно рішення суду від 13.02.2015 року задоволені в повному обсязі, виходячи з положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

13.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він має дядька [PERSON], [INFO], який є інвалідом в зв'язку із психічним захворюванням. [PERSON] встановлена 2 група інвалідності з 26.051986 року, оскільки він не може себе самостійно обслуговувати, потребує стороннього догляду. Опікуном [PERSON] була бабуся [PERSON], але на даний час [PERSON] не може в повному обсязі виконувати обов'язки опікуна, так як їй виповнилося 76 років і вона потребує сторонньої допомоги. В зв'язку з тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просить визнати його недієздатним, встановити опіку над ним та призначити його опікуном. За заявою [PERSON] справу розглянуто без його участі. Представники Ленінської сільської ради та УПФУ в Апостолівському районі в судове засідання не з»явилися, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, подали заяву про слухання справи без їх участі. Із заявою про розгляд справи без її участі також звернулася [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. ст. 39, 60 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року. Відповідно до рішення виконкому Ленінської сільської ради від 06.02.2003 року опікуном [PERSON], мати якого [PERSON] померла [INFO] року, призначено [PERSON] [PERSON] народилася [INFO] року в с. Ленінське Апостолівського району, проживає на даний час у вказаному населеному пункті по [ADDRESS]. З довідки, виданої виконкомом Ленінської сільської ради, встановлено, що заявник зареєстрований та проживає в [ADDRESS], разом з ним зареєстрований та проживає його дядько [PERSON], за яким він здійснює догляд. З висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 56 від 30.01.2015 року встановлено, що [PERSON] 26.05.86 року встановлена друга група інвалідності внаслідок психічного розладу. Згідно акту судово-психіатричного експерта № 145 від 21.05.15 року [PERSON] страждає стійким психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості і за станом здоров»я не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає стійким психічним розладом у вигляді помірної розумової відсталості, внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним. Приймаючи рішення про визнання недієздатним [PERSON], суд вважає за необхідне встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON], який являється рідним племінником [PERSON], на підставі клопотання виконкому Ленінської сільської ради.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

13.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.02.2015 р. о 11 год. 31 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечував, зазначив, що бажає лікуватися. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.02.2015 р. о 11 год. 31 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Маліновського лікарні КЗ «ЦПМСД» ВВ м. Першотравенська. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює маячні ідеї стосунків, має агресивні тенденції в адресу матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

13.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.02.2015 р. о 22 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви, заінтересована особа заперечував, зазначив, що на разі він не чує голоси, не вживає алкоголь, приймає ліки і не потребує стаціонарного лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.02.2015 р. о 22 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульським лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, висловлює маячні ідеї відношення в адресу батька, негативістичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

13.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 16.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №231, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з осені 2014 року через взаємопротилежні погляди на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення спільного проживання та ведення спільного господарства, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, на примирення не згодна. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

13.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11.11.2006 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Першетравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 7 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON]. просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 11 листопада 2006 року зареєстрували шлюб Виконкомом Першетравневої сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 7 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2015 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved