overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

14 вересня 1996 року Менчикурівською сільською радою Веселівсього району Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №6. У шлюбі народилася дитина: дочка - [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З листопада 2015 року подружжя припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.Посилаючись на ці обставини, просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності, судові витрати залишити за ним. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позов визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з листопада 2015 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

14 вересня 2007 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області було зроблено запис за № 2. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Спочатку сімейне життя складалось добре, протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами поступово погіршились. Тепер у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Відповідач перестав забезпечувати утримання їхнього сина та допомагати позивачці вести домашнє господарство. Таким способом свого життя відповідач залишив без належної батьківської уваги дитину, унеможливив нормальне спілкування з позивачкою та поклав обов'язок утримання сім'ї лише на позивачку. Ця поведінка відповідача продовжується протягом тривалого часу, вона нестерпна для позивачки, приносить їй та сину лише негативні емоції, душевні страждання та значці фінансові витрати. Позивака вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між сторонами відсутнє нормальне спілкування. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає далі. Надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їхніх відносин та продовжить їх перебіг в часі. Аліменти на утримання сина відповідно до рішення Миколаївського районного суду стягнуто в окремому порядку та виконавчий документ перебуває на виконанні у І му Приморському ВДВС ОМУЮ. Від позивачки до суду надійшла заява в якій вона просить справу розглянути в її відсутність, на своїх позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як відповідач перестав забезпечувати утримання їхнього сина та допомагати позивачці вести домашнє господарство. Відповідно до ст. 112 СК України, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

14 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15813,67 грн., заборгованність за кредитом - 1911,13 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 12673,32 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 729,22 грн., всього загальна сума заборгованості склала 15813,67 гривень. Тому, представник позивача просить розглянути справу та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 вересня 2010 року в розмірі 15813,67 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений належним чином, про причину неявки не повідомив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі ст.1054 ЦК України між позивачем та відповідачем [PERSON] 14 вересня 2010 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15813,67 грн., заборгованність за кредитом - 1911,13 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 12673,32 грн, а також штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 729,22 грн., всього загальна сума заборгованості склала 15813,67 гривень. Задоволення позову, згідно ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

14 вересня 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем шлюб розірваний 9 грудня 2005 року. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитину, яка знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріально не забезпечує. Інших платежів аліментарного характеру у відповідача не має. Тому вона звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, з позовом згодна. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, з позовом згоден . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 2 листопада 1996 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 9 грудня 2005 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.2). Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с.3). З довідки про доходи вбачається, що позивачка [PERSON] працює продавцем у фізичної особи-підприємця [PERSON] (а. с. 4). Згідно довідки про склад сім'ї № 2156 від 13 вересня 2010 року, син [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні (а. с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~14 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 21 квітня 2016 року в сумі 38841,08 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 13670,92 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 21506,90 грн; заборгованості за пенею та комісією 1337,49 грн., також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн., (фіксована частина); 1825,77 грн. (процентна складова); які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 14 вересня 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 21 квітня 2016 року 38841,08 грн., які складаються із заборгованості за кредитом 13670,92 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 21506,90 грн; заборгованості за пенею та комісією 1337,49 грн., також штрафи відповідно до умов кредитного договору 500 грн., (фіксована частина); 1825,77 грн. (процентна складова). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

14 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO]. На даний час син, досягши повноліття, навчається у Київському вищому професійному училищі залізничного транспорту. Позивачка просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] на період навчання останнього, тобто до 30 червня 2013 року, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно. В судове засідання позивачка та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Позивачка подала до суду заяву в якій, уточнивши позовні вимоги просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь на утримання сина в період навчання останнього, тобто до 30 червня 2013 року, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і справу розглядати у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву в якій позов визнав повністю і просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок матеріально підтримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати таку допомогу. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

14 вересня 2012 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану , актовий запис № 421. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, вказавши в заяві, що в даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, він перебуває на утриманні позивачки. Просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] надала до суду заву, в якій просить розглядати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву , в якій позов визнає, просить розглядати справу без його присутності. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з матеріалів справи вбачається, що в даний час відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

14 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по м. Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського МУЮ за актовим записом №157, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 098431 від 14.09.2013 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем по справі. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2017 року, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала повністю та просила суд розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності учасників процесу. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. Суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідача на користь позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

14 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER] від 17 вересня 2013 року, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 22410,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «ОТП Банк» є ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 25540,22 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 19316,18 гривень, залишок заборгованості за відсотками 0,84 гривень, сума комісії 6223,20 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 25540,22 гривень та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 14 вересня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 22410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, та відсоткам. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом у сумі 25540,22 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 19316,18 гривень, залишок заборгованості за відсотками 0,84 гривень, сума комісії 6223,20 гривень. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

14 вересня 2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін дітей немає. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - в сім`ї немає взаєморозуміння, взаємоповаги, вони мають різні погляди на сімейне життя. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім`я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved