Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з єдиного казначейського рахунку Головного управління державного казначейства України в Донецькій області за рахунок коштів державного бюджету України в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 300\~000 грн., посилаючись на те, що 05 серпня 2011 року прокурором м. Дебальцевого відносно нього була порушена кримінальна справа № 31-01-49 за ч.3 ст. 364 КК України та 15 серпня 2011 року ст. слідчим прокуратури м. Дебальцевого за цією же статтею йому було предявлено обвинувачення. 14 вересня 2011 року цей же слідчий прокуратури предявив йому обвинувачення ще за двома статтями ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 368 КК України. Усі справи були обєднані в одне провадження з присвоєнням номеру 31-01-49. Зазначена кримінальна справа була направлена для розгляду по суті до Дебальцевського міського суду. Під час розгляду кримінальної справи в суді прокурором прокуратури м. Дебальцеве, який приймав участь в розгляді справи, тричі змінювався обєм обвинувачення. Так, 10 січня 2013 року замість обвинувачення за ч.3 ст. 364, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368 КК України йому було предявлено обвинувачення за ч.3 ст. 364, ч.3 ст. 368 КК України. 21 листопада 2013 року замість обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 364, ч.3 ст. 368 КК України, йому було предявлено обвинувачення за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 364 КК України. Після чого, виявивши у обвинуваченні протиріччя, 10 грудня 2013 року у судовому засіданні прокурор знову предявив йому постанову про притягнення в якості обвинуваченого за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 364 КК України. 16 грудня Дебальцевський міський суд повернув кримінальну справу № 31-01-49 відносно нього за ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 190 КК України прокурору для проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства. 04 квітня 2014 року апеляційним судом Донецької області його апеляція на вказану постанову суду, у якій він просив кримінальну справу закрити, була залишена без задоволення, а постанова Дебальцевського міського суду без змін. 19 грудня 2014 року йому було вручено повідомлення про закриття кримінальної справи. Таким чином, кримінальна справа № 31-01-49, порушена відносно нього 05 серпня 2011 року прокурором м. Дебальцеве, була закрита у звязку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Пунктом 2 ст.2 та п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» №266/94 ВР від 01.12.1994 року у редакції як від 02.06.2009 року (ст.1 ч.1 п.1), так і у редакції станом на 13.04.2012 року (п.2 ст.2), передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої громадянину внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого у випадку закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Він оцінює спричинену йому моральну шкоду у 300\~000 грн., виходячи з такого. Перше за все, не відновлювальні моральні втрати понесені ним у звязку з приниженням його честі та гідності, престижу та ділової репутації, спричинених незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. У даному конкретному випадку шкода спричинена його моральними переживаннями внаслідок видання відповідачем наказів, які містять негативно характеризуючи його та такі, що не відповідають дійсності, відомості про ніби то маюче місце порушення ним дисципліни, що спричинило вагому втрату його ділової та професійної репутації, був підірваний його авторитет у суспільстві. Сам по собі факт незаконного порушення кримінальної справи, ознайомлення його з першими процесуальними документами є найсильнішим негативним стресом. Він, як працівник органів внутрішніх справ, не міг не розуміти, що йому належить пережити у звязку з зазначеним фактом. При цьому, слід підкреслити, що слідчий Дебальцевської прокуратури, який порушив кримінальну справу, під час дослідчої перевірки двічі виносив постанову про відмову в порушенні справи за тих же обставин. З часом продовження досудового слідства кількість злочинів, у скоєнні яких йому необґрунтовано предявляли обвинувачення, збільшувалось, що викликало у нього побоювання у тому, що його можуть взяти під варту. Маючи на утриманні дружину, яка знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, він весь час знаходився під страхом того, що дружина та син можуть залишитися без його матеріальної підтримки та без його фізичної та моральної підтримки. Багато негативних емоцій викликали багаточисельні та тривалі допити та очні ставки у прокуратурі, грубе ставлення до нього з боку слідчого прокуратури, про що навіть змушений був зауважити його захисник в одному з протоколів слідчих дій. На те, щоб відновити своє добре імя, йому знадобилось більше трьох років та величезні душевні зусилля. Протягом цього часу він пережив багаточисельні судові засідання, які систематично відкладались. Це призводило не тільки до втрат особистого часу, але і до частих залишень місця роботи. Якщо раніше він зявлявся до цих органів як посадова особа, до якої і ставлення було відповідним, то явки до прокуратури і суду за викликами в якості обвинуваченого, підсудного, що бачили колишні колеги по службі, інші знайомі йому громадяни, які зустрічали його під час викликів на допит у прокуратуру та під час судового розгляду у суді, впливали на його психічний стан негативним чином. Все це його пригнічувало та не могло не вплинути на його душевну рівновагу, позбавляло внутрішнього спокою та впевненості в собі. Кримінальна справа у першому судовому засіданні практично була закінчена, були проведені дебати сторін, після чого головуючий у справі суддя заявила собі самовідвід. Кожне судове засідання починалось спочатку іншим складом суду, та кожне судове засідання було для нього психологічним та емоційним стресом. Досудове розслідування тривало майже рік. Ухвалою Дебальцевського міського суду від 16 грудня 2013 року кримінальну справу щодо нього повернуто прокурору м. Дебальцевого на додаткове розслідування у звязку з неповнотою досудового розслідування. Закінчилось додаткове розслідування повним закриттям кримінальної справи за усіма статтями обвинувачення. Протягом трьох років він перебував у стані психологічного стресу, у емоційно подавленому стані. Він вважає себе достатньо розвиненою людиною в інтелектуальному плані, та у нього на відповідному рівні знаходиться почуття самооцінки з оточуючими людьми. Однак його процесуальний стан обвинуваченого, підсудного порушував відносини з оточуючими людьми, викликав у нього почуття власної неповноцінності, внутрішній душевний дискомфорт, перешкоджав активної самореалізації та соціальному функціонуванню як особистості. Через три місяці з дня порушення кримінальної справи він був звільнений з роботи. Усі попереджаючи цей факт документи по ГУ МВС України в Донецькій області повторювали зміст процесуальних документів дослідчої перевірки прокуратури. Це значило, що він був звільнений лише тому, що прокуратура порушила стосовного нього кримінальну справу. Звільнення з роботи суттєвим чином загальмувало його просування по службі, отримання наступного військового звання з урахуванням відпрацьованого у міліції стажу, виключило і підвищення по службовим сходинам. Його процесуальний стан особи, звільненої з компрометуючих підстав, порушив відносини з оточуючими людьми, створив у нього почуття власної неповноцінності, перешкоджав активній самореалізації та соціальному функціонуванню як особистості. Місто Світлодарськ, де він мешкає та працює, - є маленьким, багато хто друг друга знає. Йому завжди доводилось відчувати почуття невдахи внаслідок того, що він був звільнений з посади начальника МВ як порушник дисципліни, а пояснювати кожному про необґрунтованість звільнення було неможливо; виникло небажання зявлятися у суспільстві. Все це діяло на нього крайнє негативно, не могло не відобразитися на душевній рівновазі, позбавляло внутрішнього спокою та впевненості в собі. Незаконне звільнення позбавило його достойного заробітку, а його родину при наявності двох малолітніх дітей та дружини, що перебувала у відпустці по догляду за дитиною, поставило в край важкий стан, він змушений був шукати іншу роботу, зовсім не схожу на попередню та низькооплачувану. Неприємні моральні страждання у звязку з цим не могли не торкнутися членів його родини. Разом з ним усі неприємності переживала його дружина, яка перебувала у відпустці по догляду за півторамісячною дитиною. Внаслідок у дружини зникло молоко, дитина перебувала на штучному годуванні, що у свою чергу приносило йому додаткові моральні страждання. Понад чотири роки він постійно перебуває в стані психологічного стресу, в емоційно подавленому стані. Такий тривалий процес відновлення справедливості, з відновлення свого чесного імені забирає багато душевних та фізичних сил. В якості міри запобіжного заходу йому була обрана підписка про невиїзд, що позбавляло його можливості виїздити за межі області без погодження зі слідчими органами, відвести родину на оздоровлення, виїзду за кордон з службових та з особистих питань. Незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності призвело до значних обмежень свободи його пересування. Виходячи з вищенаведеного, спричинену йому моральну шкоду він оцінює у 300\~000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що він не погоджується з запереченнями [PERSON] Донецької області щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 49329 грн., оскільки ч.3 ст. 13 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду» визначає мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди та не встановлює його граничного максимального розміру. Тому, з огляду на спричинені йому моральні страждання внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Донецької області [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, пояснивши, що [PERSON] Донецької області не заперечує отримання позивачем права на відшкодування моральної шкоди та необхідність відшкодування її державою, проте, визначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним та суперечить вимогам законодавства. Так, нормативною основою для відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, є ст. 1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшуку діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» ( далі Закон). Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. За п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2015 року становить 1218 грн. Позивач [PERSON] знаходився під слідством та судом з 05.08.2011 року по 19.12.2014 року, тобто 3 роки 4 місяці 15 днів (40,5 місяців). Виходячи з обовязковості судових рішень Верховного Суду України (ст. 360-7 ЦПК), з держави на користь позивача підлягає стягненню 49329 грн. (40,5 місяців * 1218 грн.) на відшкодування моральної шкоди. Встановлений законодавством розмір відшкодування враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його гідності та честі тощо. Так, розмір відшкодування позивач обґрунтовує незаконним звільненням через притягнення до кримінальної відповідальності. Однак, за інформацією Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області [PERSON] звільнено з посади за порушення дисципліни, а не за притягнення до кримінальної відповідальності. Позивачем не обґрунтовано та не доведено причинний зв'язок між притягненням до кримінальної відповідальності та звільненням. Крім того, рішення про звільнення позивача прийнято ГУ МВС України в Донецькій області, а не відповідачами в даній справі, через що останні не можуть нести за нього відповідальність. Рішення про звільнення позивачем не оспорено та протиправним не визнано, через що його правомірність не може ставитись судом під сумнів. Крім того, обґрунтування розміру відшкодування погіршенням стану здоровя дружини позивача (втрата грудного молока та переведення дитини позивача на штучне вигодовування) також не підлягають урахуванню при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено причинний зв'язок між таким погіршенням та діями відповідачів. Його могли спричинити загальний стан здоровя, особливості будови організму дружини, інші обєктивні фактори (зокрема, погана екологія). Факт наявності зазначених погіршень спростовується наданою позивачем медичною довідкою. З неї вбачається, що дитину до 6 місяців вигодовували грудним молоком, а на 7 місяці перевели на штучне вигодовування, хоча протипоказання для грудного вигодовування як з боку дружини позивача, так і з боку дитини відсутні. Тим більше, зазначені обставини не можуть бути предметом даного судового розгляду, оскільки дружина [PERSON] не є позивачем та нею будь-яких вимог не заявлено. Тому, вважав, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 49329 грн. Представник відповідача Головного управління державного казначейства у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень на позовну заяву не надав. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що постановою прокурора м. Дебальцеве від 05 серпня 2011 року порушена кримінальна справа відносно працівника правоохоронного органу заступника начальника Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області майора міліції [PERSON] за фактом зловживання службовим становищем при проведенні перевірки та прийнятті процесуального рішення за фактом спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України (а.с.9) 14 вересня 2011 року в порядку ст.ст. 130,131,132,140 КПК України 1961 року [PERSON] притягнуто в якості обвинуваченого по кримінальній справі № 31-01-49, та йому предявлено обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 364, ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України (а.с. 10-15). В подальшому кримінальна справа № 31-01-49 за обвинуваченням [PERSON] була скерована на розгляд Дебальцевському міському суду Донецької області. Під час розгляду даної кримінальної справи в суді, прокурором прокуратури м. Дебальцеве неодноразово змінювався обєм обвинувачення в даній кримінальній справі, а саме: 10.01.2013 року (а.с.16-21), 21.11.2013 року (а.с. 22-26). Постановою Дебальцевського міського суду Донецької області від 16 грудня 2013 року кримінальна справа відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.1, 364 ч.3 КК України, повернута прокурору для організації проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід [PERSON] залишено без змін підписку про невиїзд (а.с. 27-33). Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області від 19 грудня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014050000000526 від 01 травня 2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364 КК України (а.с. 35-39). Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльність органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7). Відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду») (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян ( п.1 ч.1). Пунктом 2 ч.1 ст. 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особі у суді і вичерпанням можливостей їх отримання. Відповідно до ч.5 ст.3 вказаного Закону, відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода. Враховуючи викладене та виходячи з контексту наведених норм, суд дійшов висновку про наявність факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного застосування до нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, загального перебування під слідством та судом з 05.08.2011 року по 19.12.2014 року (40,5 місяців). Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди суд виходить з такого. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктом 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч.1). відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.5). Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Статтею 13 вказаного Закону визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством (ч.2). Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.3). Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 передбачено, що у випадку, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Судом встановлено, що незаконні дії органів досудового слідства у звязку із незаконним предявленням обвинувачення у вчиненні злочинів, обранням запобіжного заходу, завдали позивачу моральних страждань. Щодо нього відбувалось незаконне кримінальне переслідування, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих звязків. З пояснень позивача вбачається, що він страждав через приниження його честі, ділової репутації працівника органу внутрішніх справ, а з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. За час перебування на підписці про невиїзд позивач був позбавлений конституційного права громадянина України вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що відповідно до п.п.2 п.1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 17 вересня 2015 року № 704-УШ з 01 вересня 2015 року мінімальна заробітна плата становить 1378,00 грн. Позивач перебував під слідством та судом 40,5 місяців. Таким чином, розмір моральної шкоди завданої [PERSON], виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом становить 55809 грн. (1378 грн. х 40,5 місяців = 55809 грн.) За таких обставин, виходячи із засад рівності, розумності, поміркованості, справедливості, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань, отриманих позивачем, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої [PERSON] за кожен місяць перебування під слідством і судом необхідно визначити саме у розмірі 55809,00 грн. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності його було звільнено зі служби в Органах внутрішніх справ, що також спричинило йому моральні страждання, оскільки за інформацією Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Донецькій області [PERSON] звільнено з посади за порушення дисципліни, а не за притягнення до кримінальної відповідальності (а.с.99). Причинний зв'язок між притягненням до кримінальної відповідальності та звільненням позивачем не доведений. Суд також не приймає до уваги доводи позивача про те, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності погіршився стан здоровя його дружини (втрата грудного молока та переведення дитини позивача на штучне вигодування), що також спричинило йому моральні страждання, оскільки позивачем не доведений причинний зв'язок між таким погіршенням та діями прокуратури щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Тож, позов слід задовольнити частково. Відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.1 ст. 1 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Статтею 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. На виконання приписів Бюджетного Кодексу України постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845 затверджено «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі Порядок), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами. Відповідно до норм підпункту 1 п. 35 цього Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) зокрема шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Пунктом 36 вищевказаного Порядку передбачено, що в разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувані подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджету на зазначену мету. За таких обставин, слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Головного управління державного казначейства України в Донецькій області на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 55\~809,00 грн.

Outcome: partial