Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

13 квітня 2020 року представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 13 березня 2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язався своєчасно погашати заборгованість за договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 13.03.2007 року становить 14721,31 гривень з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості. Спадкоємцем [PERSON] є відповідач [PERSON] , яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 24.01.2017 позивачем була направлена претензія кредитора до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори та 07.02.2017 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справи була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 12.09.2019 позивачем до спадкоємця (відповідача по справі) було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На підставі викладеного просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 14721,31 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак разом із позовною заявою суду було надано заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначено, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. (а.с. 7) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно Заяви № б/н від 13 березня 2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 800 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19%, щомісячна комісія - 1%. (а.с. 12 зворотній бік). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання заяви, тобто 13 березня 2007. [PERSON] не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] [PERSON] помер, про що Самарським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 30 травня 2016 року зроблено відповідний актовий запис №700 (а.с. 50) Позивач зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту, яка станом на 25 травня 2016 року складає 14721,31 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.8-11,94-97). Згідно реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів претензії кредитора до ДНК 24 січня 2017 року позивачем було направлено на адресу восьмої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора вих..№SAMDN40000011446815 від 19.01.2017 з вимогами щодо повідомлення банку чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включення кредиторських вимог в спадкову масу, повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 8493,27 грн., а також надання інформації стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника та надання відомостей про таких осіб (а.с. 53) 07 лютого 2017 року на адресу банку надійшов лист завідувача восьмої дніпровської державної нотаріальної контори №125/01-16 від 26.01.2017 щодо претензії кредитора, згідно якого банк повідомлено про те, що спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємці [PERSON] будуть ознайомлені з претензією кредитора під час оформлення свідоцтв про право на спадщину (а.с.54) Як вбачається з листа-претензії вих..№SAMDN40000011446815 від 30.08.2019 року позивачем 12 вересня 2019 року було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату заборгованості померлого [PERSON] за кредитним договором у розмірі 14721,31 грн., що підтверджується копією реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів Претензії до спадкоємців та копією фіскального чеку від 12.09.2019 (а.с.55-59) Також, судом було витребувано з восьмої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №50/2017, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 26 січня 2017 року. Заяв про прийняття чи відмову від спадщини дана спадкова справа не містить (а.с.75-92) Також, матеріали вказаної спадкової справи містять ще одну претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» вих..№SAMDN40000011446815 від 23.08.2018, яка була направлена на адресу восьмої дніпровської державної нотаріальної контори з вимогами щодо повідомлення банку чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включення кредиторських вимог в спадкову масу, повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 19328,23 грн., а також надання інформації стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника та надання відомостей про таких осіб Крім того, згідно інформаційної довідки № 212785399 інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] - відсутня (а.с. 139) Згідно інформаційної довідки № 212784651 інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта РНОКПП [NUMBER] ( [PERSON] ) - відсутня (а.с. 140) В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК. Згідно зі ст.1281 ЦК (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі справа № 192/2761/14 провадження № 61-4724св18. Так, судом достовірно встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася, оскільки ніхто зі спадкоємців померлої до нотаріуса із заявами про прийняття або відмову від спадщини не звертався. Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з анкети-заяви від 13.03.2007 [PERSON] в графі адреса проживання зазначив: [ADDRESS] Згідно інформаційної довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.71) Таким чином, відповідач [PERSON] та померлий [PERSON] дійсно були зареєстровані за однією адресою. Однак, судом встановлено, що за померлим [PERSON] не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно. Відомості про власника квартири за адресою: [ADDRESS] у Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно також відсутні, тобто вказаний будинок не входить до складу спадкової маси. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування будь-якого іншого майна, яке входить до складу спадщини та могло бути успадковане відповідачами чи будь-якими іншими спадкоємцями. Крім того, разом із позовною заявою, відповідачем було надано суду копію паспорту відповідача [PERSON] , завірену банком 16 травня 2017 року, в яких зазначено адресу реєстрації: [ADDRESS] . Тобто, станом на 16.05.2017 позивач був достовірно обізнаний про факт реєстрації померлого боржника з відповідачем, однак безпосередньо з листом претензією позивач звернувся до відповідача лише у серпні 2019 року. Крім того, суд також звертає увагу, що під час звернення із первинною претензією кредитора до нотаріальної контори позивачем було зазначено суму заборгованості 8493,27 грн. У наступній претензії, що була направлена до нотаріальної контори наступного року, позивач зазначив суму заборгованості 19328,23 грн., в той час як у претензії, яка була направлено безпосередньо відповідачу, а також у позовній заяві зазначено суму заборгованості померлого [PERSON] у сумі 14721,31 грн. Тобто, вже після смерті [PERSON] , банком неодноразово змінювалась сума поточної заборгованості за кредитним договором, укладеним з померлим, при цьому суду не було надано доказів обґрунтованості таких змін у нарахуванні, тобто, фактично банком не доведено суму заборгованості померлого [PERSON] станом на дату смерті останнього. Таким чином, з урахуванням викладених обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Такий висновок суду також узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року по справі № 306/2000/16-ц (провадження № 61-30819св18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 645/4229/16-ц (провадження № 61-31221св18). Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed