Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

13 серпня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - ПрАТ «ДТЗ», відповідач), в якому просить суд: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» 46002,10 грн - несвоєчасно виплаченої йому надбавки за вислугу років. І. Стислий виклад позицій учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 01 вересня 2016 року він перебуває на посаді голови первинної профспілкової організації Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» та відповідно до Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам товариства, він має право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків до свого окладу. До листопада 2019 року він отримував таку надбавку до окладу без заперечень, проте з листопада 2019 року товариство припинило нараховувати та виплачувати йому вказану надбавку. Натомість, як зазначив позивач, відповідно до вимог чинного законодавства України та локальних нормативно-правових актів, колективного договору, виборні профспілкові працівники також мають право на нарахування пільг та надбавок. При цьому відповідно до довідки товариства, заборгованість перед позивачем щодо виплати такої надбавки становить 46002,10 грн. Тому, не погодившись з діями товариства щодо невиплати надбавки за вислугу років, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення належної йому до сплати надбавки за вислугу років. Під час судового засідання позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, підстави звернення до суду з позовом пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Представник відповідача у встановлений строк надав суду відзив на позов, в якому в обґрунтування своїх заперечень проти нього зазначив, що відповідно до положень ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», премії, надбавки за вислугу років є додатковою заробітною платою та виплачуються роботодавцем працівникові за виконану роботу. Також, як пояснив відповідач, з посиланням на положення Інструкції зі статистики заробітної плати, Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам ПрАТ «ДТЗ», надбавка за вислугу років не є заохочувальною виплатою, пільгою або соціальною гарантією, а входить до складу додаткової заробітної плати внаслідок систематичного характеру. При цьому Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам ПрАТ «ДТЗ», яке є невід`ємною частиною колективного договору, було розроблене та запроваджене з метою закріплення кваліфікованих кадрів та підвищення їх матеріальної зацікавленості у роботі на заводі. Тому в стаж роботи, що дає право на отримання надбавки за вислугу років, включається їх час безперервної роботи на заводі. Проте позивач був звільнений з посади штатного працівника, у зв`язку з обранням його головою об`єднаного профспілкового комітету ПрАТ «ДТЗ» з 31 серпня 2016 року. З огляду на це, у товариства немає ґрунтовних підстав для надання працівникам ППО ПрАТ «ДТЗ» надбавок за вислугу років. Крім того, під час судового засідання відповідач зазначив, що позивач наразі не є штатним працівником, а тому на нього не поширюються норми щодо виплати пільг та надбавок. Також, як пояснив представник відповідача, до припинення виплати позивачу надбавки за вислугу років, на підприємстві була проведена перевірка Держаудитслужбою, в ході якої було виявлено, що позивач не має права на вказану надбавку. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Позовна заява [PERSON] не відповідала вимогам статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), тому ухвалою суду від 17 серпня 2020 року була залишена без руху та позивачу був наданий п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду: - виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін із зазначенням: вірного найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. У встановлений судом строк 20 серпня 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 17 серпня 2020 року [PERSON] надав суду виправлену редакцію позовної заяви відповідно до кількості сторін із зазначенням: вірного найменування суду першої інстанції, до якого подається заява, а також на виконання пункту 8 частини 3 статті 175 ЦПК України зазначив про те, що оригінали письмових доказів, знаходяться у відповідача - Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод». Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У ході судового розгляду справи були заслухані пояснення позивача та представника відповідача, досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи. 06 жовтня 2020 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працював у механоскладальному цеху ПрАТ «ДТЗ» на посаді налагоджувальника технологічного устаткування (електронна техніка) та з 31 серпня 2016 року був звільнений з вказаної посади на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у зв`язку з переведенням та обранням головою об`єднаного профспілкового комітету ПрАТ «ДТЗ». Це підтверджується копією наказу (розпорядження) № 4079 к від 31 серпня 2016 року про припинення трудового договору (контракту) (а.с. 36). З 01 вересня 2016 року [PERSON] був обраний головою профспілкового комітету ПрАТ «ДТЗ». Це підтверджується копією виписки первинної профспілкової організації ПрАТ «ДТЗ» (далі - ППО ПрАТ «ДТЗ») з протоколу засідання профспілкового комітету № 66-пр від 30 серпня 2016 року (а.с. 7). Відповідно до відомості про нарахування вислуги років голові профспілкового комітету ПрАТ «ДТЗ» [PERSON] до окладу за період листопад 2019 року по липень 2020 року розмір надбавки становить у загальній сумі 46002,10 грн (а.с. 18). Відповідно до акту Східного офісу Держаудитслужби від 12 березня 2020 року № 05-19/1 ревізії фінансово-господарської діяльності ПрАТ «ДТЗ» за період з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2019 року, в ході проведеної ревізії Держаудитслужбою було встановлено порушення щодо виплати, зокрема голові ППО ПрАТ «ДТЗ» [PERSON] , надбавки за вислугу років, що призвело до втрат фінансових (матеріальних) ресурсів ПрАТ «ДТЗ» в сумі 192142,11 грн. При цьому в акті вказано, що відповідно до додатку до Статусу профспілкового працівника, затвердженого постановою президії федерації професійних спілок України від 23 березня 2004 року № П-8-8, посадові оклади, надбавки, премії та оздоровчі заклади профспілковим працівникам фінансуються з Профбюджету відповідного профоргану (а.с. 50-55). ПрАТ «ДТЗ», не погодившись з висновками вказаного вище акта ревізії, про що надало до Східного офісу Держаудитслужби свої заперечення від 19 березня 2020 року № 15-01/182, відповідно до яких, в частині щодо виплати надбавки за вислугу років, премій виборним і штатним працівникам профспілкового комітету дії товариства є правомірними, бо відповідно до пунктів 1.5., 8.5 Колективного договору ПрАТ «ДТЗ», пункту 3.7.4. Галузевої угоди ПрАТ «ДТЗ», статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», виплата премій та надбавок виборним та штатним працівникам профспілкового комітету здійснюється за рахунок коштів підприємства (а.с. 56-60). Відповідно до висновку Східного офісу Держаудитслужби від 25 березня 2020 року на вказані вище заперечення ПрАТ «ДТЗ» на акт ревізії від 12 березня 2020 року № 05-19/1, зокрема, в частині щодо виплати надбавки [PERSON] , останній як голова ППО ПрАТ «ДТЗ» не має права на виплату надбавки за вислугу років, бо він не є штатним працівником товариства (а.с. 61-90). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу відсутності законних підстав для виплати позивачу як голові ППО ПрАТ «ДТЗ» (виборна посада) надбавки за вислугу років у розмірі 46002,10 грн за період з листопада 2019 року по липень 2020 року. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з Конвенцією про захист заробітної плати № 95 від 23 червня 1992 року, заробітна плата - це будь-яка винагорода або заробіток, які можуть бути нараховані в грошових коштах та установлені угодою або національним законодавством, які підприємець має заплатити в силу письмового або усного договору про найом послуг працівнику за працю, яка або виконана, або має бути виконана, або за послуги, які або здійснені, або мають бути здійснені. Згідно з частинами 1, 2 статті 94 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до частин 2, 3 статті 97 Кодексу законів про працю України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 8 статті 252 Кодексу законів про працю України, за працівниками, обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації зберігаються соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи відповідно до законодавства. На підприємстві за рахунок його коштів цим працівникам можуть бути надані додаткові пільги, якщо це передбачено колективним договором. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено структуру заробітної плати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами. Відповідно до частини 1 статті 6, статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», забороняється будь-яке втручання, яке може обмежити законні права працівників та їх представників або заборонити їх здійснення, з боку органів представницької і виконавчої влади та господарського управління, політичних партій, роботодавців при укладенні та виконанні колективних договорів, угод. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Відповідно до частини 8 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за працівниками, обраними до складу виборних органів профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі або організації, зберігаються соціальні пільги та заохочення, встановлені для інших працівників за місцем роботи відповідно до законодавства. За рахунок коштів підприємства цим працівникам можуть бути надані додаткові пільги, якщо це передбачено колективним договором. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат наявністю певних коштів чи фінансування. Отже, законодавством України підприємствам надано право самостійно визначати умови та розміри преміювання, виплати надбавок. Положення про оплату праці на кожному підприємстві враховує специфіку виробництва й організації праці. Тому локальні нормативно-правові акти, тобто положення, що визначають відповідно до статті 97 Кодексу законів про працю України порядок установлення на підприємстві надбавок, доплат і премій - це відповідні додатки до колективного договору. Так, відповідно до пункту 8.5 Колективного договору ПрАТ «ДТЗ», прийнятого на розширеному засіданні правління профспілкового комітету та трудового колективу 11 квітня 2007 року, надавати працівникам профспілкового комітету пільги, преміювання та види матеріального заохочення нарівні з працівниками заводу. Фінансування витрат, пов`язаних з наданням пільг та соціальних гарантій виборним і штатним працівникам профспілкового комітету, здійснювати за рахунок коштів заводу згідно з пунктом 3.7.4 Галузевої угоди та пунктом 1.5 Колективного договору, виплачувати виборним та штатним працівникам профспілкового комітету, надбавку за вислугу років, винагороду за підсумками роботи за рік та різні види премій за рахунок коштів заводу (а.с. 8-10). Відповідно до пункту 3.7.4 Галузевої угоди ПрАТ «ДТЗ», визначено поширити на профспілкових працівників соціальні гарантії, пільги та заохочення нарівні з працівниками відповідних підприємств, організацій, установ галузі. Надавати працівникам профспілкових органів пільги та соціальні гарантії за рахунок коштів підприємств на умовах колективних договорів з дотриманням вимог чинного законодавства (а.с. 11-13). Відповідно до пункту 5.1. Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам ПрАТ «ДТЗ», надбавка за вислугу років нараховується на посадовий оклад та тарифну ставку присвоєного розряду працівника, яка визначається шляхом множення годинної ставки працівникам на середньомісячну норму робочого часу в межах поточного календарного року (а.с. 14-17). Аналіз викладених вище норм локальних нормативно-правових актів ПрАТ «ДТЗ» вказує, що виборні працівники профспілкового комітету товариства мають право на отримання надбавок за вислугу років, відповідні положення не були змінені та є чинними на момент судового розгляду справи. Також суд бере до уваги те, що після проведеної ревізії Східним офісом Держаудитслужби відповідач заперечував проти встановлених в ході ревізії висновків, зокрема, в частині виплати надбавок за вислугу позивачу як голові ППО ПрАТ «ДТЗ». Крім того, позивачем була надана суду копія постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2017 року, справа № 203/3462/17, відповідно до якої судом було встановлено, що адміністрація ПрАТ «ДТЗ» зобов`язалась фінансово заохочувати не тільки своїх працівників, а й працівників профспілкового комітету, та визнано протиправною, скасовано постанову від 14 вересня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «ДТЗ» Бойчука В.М. та накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн за результатами проведеної ревізії Східним офісом Держаудитслужби в частині щодо розрахунку надбавки за вислугу років працівникам профспілкового комітету (а.с. 92-93). Вказане судове рішення не оскаржувалось в апеляційному порядку та набрало законної сили. Тобто подібні спірні правовідносини між сторонами вже виникали раніше. Відповідно до частин 1, 5 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно частини 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Суд зазначає, що несвоєчасна або неповна виплата належних людині виплат, порушує право власності громадян на такі виплати, згідно з позицією Європейського суду з прав людини - це є порушенням статті першої Протоколу № 1 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», відповідно до якого всяка фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. При цьому в рішенні Європейського суду з прав людини (заява № 39874/05) «Воскобойник проти України» від 12 березня 2009 року, Суд встановив, що були порушені права власності заявниці - вчителя середньої школи, оскільки тривалий час відповідач не сплачував їй надбавку до заробітної плати (що є її невід`ємною частиною - зауваження автора). Це право було визнане остаточним судовим рішенням. Отже, заявниця мала чинну претензію в розумінні ст. 1 Протоколу № 1, що встановлює «власність» у розумінні права на своєчасну сплату сум заробітної плати та надбавок до неї (аналогічні рішення про порушення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції Суд прийняв у справах «Лопатюк та інші проти України» (заява № 903/05), «Дідух проти України» (заява № 14394/04), «Воротнікова проти України» (заява № 1225/02). V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про судові витрати. Аналіз викладених вище положень законодавства України, а також локальних нормативно-правових актів ПрАТ «ДТЗ», зокрема, в частині порядку виплати надбавки за вислугу років виборним працівникам профспілкового комітету, крізь призму положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норм міжнародного права та практики Європейського суду з прав людини, обставин та матеріалів справи, вказує, що позивач як працівник ППО ПрАТ «ДТЗ» має право на виплату надбавки за вислугу років, розмір заборгованості зі сплати якої за період з листопада 2019 року по липень 2020 року, складає 46002,10 грн. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що з урахуванням рішення суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на положення статті 141 ЦПК України, стягненню з Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь [PERSON] підлягають судові витрати у розмірі судового збору у розмірі 850,00 грн (квитанція про сплату судового збору № 0.0.1795378068.1 від 10 серпня 2020 року).

Outcome: approved