Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

12 травня 2016 року позивачі звернулися до суду з вимогами до відповідача. В судове засідання не з'явилися, в заяві, яку направили до суду просять розглянути справу без їх участі, позов підтримують повністю. Зазначили в позовній заяві, що за час спільного проживання їх батьки: [PERSON] та [PERSON] побудували будинок, який знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] померла [INFO]. При життя батьки не оформили право власності на будинок, а тому позивачі не в змозі оформити спадщину на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій вимоги визнав повністю, просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивачів є: [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.12). [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON] ( а.с13,14). Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради від 19 червня 1974 року [PERSON] відведено під індивідуальне будівництво земельну ділянку за адресою : [ADDRESS] площею 0,0575 га. ( а.с.23). 15 серпня 1974 року складено акт про виділення [PERSON] в натурі земельної ділянки площею 0,0575 га за адресою: [ADDRESS] та укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки ( а.с.24,25). 15 серпня 2013 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] . ( а.с. 17-21). Порядок прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] регулюється ст. ст.1269 ЦК України , яка передбачає, що спадкоємець , який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] після смерті матері звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, тобто останні є такими , що прийняли спадщину. Факт належності будинку спадкодавцю ніким не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами. На час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу твід 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачами надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 квітня 2016 року. ( арк..с.26). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, свідчить про втрату позивачами умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивачі просять не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved