Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

13.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» про зобовязання приведення назви професії до характеру фактично виконуваних робіт і внесення відповідних змін назви професії до трудової книжки, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що у період з 08.08.1975 року по 12.05.1976 рік він перебував у трудових відносинах з шахтою Родинська комбінату «Красноармійськвугілля» (на теперішній час це: Державне підприємство «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська»). У трудовій книжці є запис №1, що він працював «слюсар поверхні». 23.04.2015 року він звернувся до УПФУ у м.Красноармійськ та Красноармійському районі за розясненнями, чи є його професія «слюсар поверхні» пільговою, та який документ це може підтвердити. На його заяву дана відповідь про те, що для підтвердження пільгового характеру роботи за списком №2 йому необхідно звернутися до підприємства, на якому він працював. 08.06.2015 року він звернувся до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська» із заявою, в якій просив внести зміни до його трудової книжки згідно Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника професій робочих та списку №2, затвердженому Постановою КМУ від 22.08.1956 року №1173, бо він фактично виконував роботи слюсаря (електрослюсаря) чергового та з ремонту обладнання, користувався пільгами, як працівник, що працював в шкідливих умовах праці, а саме безоплатно отримував молоко, але професія помилково записана «слюсар поверхні», що не відповідає дійсності. Відповідно до №01-10/864 від 18.06.2015 року йому повідомили, що змінити запис у трудовій книжці не має можливості, так як він прийнятий слюсарем поверхні (копія наказу №66, копія карточки Т2, де вказано ким він прийнятий). Свідчення про надавання талонів на молоко надати не можливо, так як ці документи не постійного строку зберігання. Характеристику робочого міста надати не має можливості, так як атестація робочих місць в 1975 році не проводилась. Згідно з ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України,працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Позивач зазначає, що про те, що запис професії у його трудовій книжці не можна змінити він дізнався після листа відмови №01-10/864 від 18.06.2015 року Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська». Таким чином, він в період з 08.08.1975 року по 12.06.1976 рік працював на шахті Родинська комбінату «Красноармійськвугілля», що тепер є Державне підприємство «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська», в якості «слюсаря поверхні», що не відповідає дійсності і внести зміни до трудової книжки відповідач не бажає. Також, позивач вважає, що так як атестація на підприємстві, де він працював не проводилась у 1975 року, то він має право на пільгову пенсію згідно Списку №2, затвердженому Постановою КМУ від 22.08.1956 року №1173, де є пільгова професія «слюсар (електрослюсар) черговий та з ремонту обладнання». На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зобовязати Державне підприємство «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська» внест зміни у запис його трудової книжки №1 та зазначити, що він в період з 08.08.1975 року по 12.05.1976 рік працював на посаді слюсар (електрослюсар) черговий та з ремонту обладнання. В судовому засідання позивач [PERSON] надав аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська» - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки згідно наказу шахти Родинська комбінату «Красноармійськвугілля» [PERSON] був прийнятий на підприємство у якості слюсаря поверхні, про що у трудовій книжці було зроблено відповідний запис, а тому підстав для зміни вказаного запису у трудовій книжці немає. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 08.08.1975 року по 12.05.1976 року працював на шахті Родинська комбінату «Красноармійськвугілля» слюсарем поверхні, що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу №66к шахти Родинська комбінату «Красноармійськвугілля» та особистою карткою (9-13). 23.04.2015 року [PERSON] звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійськ та Красноармійському районі з проханням розяснити йому, чи є його професія «слюсар поверхні» пільговою для призначення йому пенсії по списку №2 та який документ потрібно надати, чи яка запис повинна бути в трудовій книжці, щоб його стаж був зарахований як пільговий згідно списку №2 (а.с.5). Згідно листа управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійськ та Красноармійському районі від 29.04.2015 року №7/Д-19-01-02, для підтвердження пільгового характеру роботи за списком №2 [PERSON] необхідно звернутись до підприємства, на якому він працював (а.с.6). 08.06.2015 року [PERSON] звернувся до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська» з заявою про внесення змін до трудової книжки в звязку з тим, що запис №1 виконано помилково, оскільки його професія «слюсар поверхні» не відповідає фактично виконуваній ним роботі (а.с.7). Відповідно до листа Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Родинська» №01-10/864 від 18.06.2015 року [PERSON] повідомлено про те, що змінити запис у трудовій книжці не має можливості, так як він прийнятий слюсарем поверхні (копія наказу №66, копія карточки Т2, де вказано ким він прийнятий). Свідчення про надавання талонів на молоко надати не можливо, так як ці документи не постійного строку зберігання. Характеристику робочого міста надати не має можливості, так як атестація робочих місць в 1975 році не проводилась (а.с.8). Згідно ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995р. № 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Згідно п.п.2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження), а у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом. Відповідно до п.2.9 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Враховуючи сукупність всіх вже зазначених вище обставин, а також те, що позивачем не надано жодного документального доказу на підтвердження того, що він працював на посаді слюсар (електрослюсар) черговий та з ремонту обладнання, тобто відсутні підстави, які б давали право внести виправлення у запис № 1 в його трудовій книжці, останній зроблено у точній відповідності із наказом про прийняття [PERSON] на роботу, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за його необґрунтованістю. На підставі ст.ст. 48, 233 КЗпП України,

Outcome: dismissed