overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

13 квітня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 9 березня 1984 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 155. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з 2009 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, непорозумінням. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На теперішній час він мешкає з жінкою, з якою бажає створити нову родину. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 9 березня 1984 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 155. Сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, непорозумінням. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На теперішній час позивач мешкає з жінкою, з якою бажає створити нову родину. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 1999 року, актовий запис № 184, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З 2014 року сторони фактично мешкають окремо. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, просила розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, а також просила після розірвання шлюбу залишити за нею право іменуватись шлюбним прізвищем (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с. 19). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 26 червня 1999 року зареєстрували шлюб (а.с. 3), від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), які проживають з позивачкою, що не заперечувалось відповідачем. З 2014 року сімейно-шлюбні відносини сторін припинені у звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 26.06.2004 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати та вказала, що спільно господарство не ведуть. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити, просив строк на примирення не надавати, спільне господарство не ведуть. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 26.06.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 26.06.2004 року, серія 1-БВ № 100491, актовий запис № 719. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 049623. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати, спільне господарство не ведуть. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 01 березня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 209 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 27 липня 2005 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 01 березня 2005 року уклали шлюб (арк.с.6). Від шлюбу у них 27 липня 2005 року народився син [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з серпня 2013 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 01 червня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 347 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що від шлюбу у них 01 листопада 2012 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2017 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 01 червня 2012 року уклали шлюб (арк.с.7). Від шлюбу у них 01 листопада 2012 року народився син [PERSON] (арк.с.8). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з березня 2017 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 20 жовтня 2007 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просив їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідачка в своїй заяві позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 20 жовтня 2007 року виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 24. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено з Рац на Вовк. За час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітної плати (доходу) щомісяця з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по її вихованню та не утримує матеріально, дитина перебуває на утриманні матері. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, представник подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2002 року. 27.03.2017 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення суду. За період шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про шлюб та про народження дитини, рішення суду про розірвання шлюбу що містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки суд встановив, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, має постійне місце роботи та погоджується сплачувати аліменти на доньку [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, то суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 29 травня 2009 року вона з відповідачем уклали шлюб. За час перебування у шлюбі в них [INFO] року народилася дочка [PERSON] та [INFO] року - дочка [PERSON], які на даний час знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути із [PERSON] в її користь аліменти на утримання дочок в розмірі по 700 грн. на кожну дитину до досягнення старшою повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 700 грн. щомісяця, оскільки здебільшого вона сама утримує дітей, зокрема купує одяг, продукти харчування. Відповідач позов визнав та пояснив, що на даний час ніде не працює, але виїжджає на заробітки до [PERSON], а також надає кошти на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 3, 4), а перебувають вони на утримані позивача про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 1801-VІІI від 21.12.2016 року передбачено, що для дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років з 1 травня 2017 року прожитковий мінімум становить відповідно 1426 грн. та 1777 грн., що 30 % становитиме 427 грн. 80 коп. та 533 грн. 10 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім дочок [PERSON] та [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 340 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що від шлюбу у них 12 лютого 2010 року народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Строк на примирення не потрібен. Позивач у судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua., причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 26 червня 2009 року уклали шлюб (арк.с.9). Від шлюбу у них 12 лютого 2010 року народився син [PERSON] (арк.с.10), який після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з червня 2014 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

13 квітня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 28 серпня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 316. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що з відповідачем проживали у спільному шлюбі майже 13 років, вели спільне господарство та будували сімейні відносини. Однак, вказане стосувалося перших років їхнього спільного життя. Останні 2 роки вони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Відповідач не вважає своїм обовязком забезпечити сімю матеріально. Вона працює, зареєстрована як фізична особа-підприємець, тому фактично більше половини сімейного бюджету забезпечує вона. Діти фактично перебувають на її утриманні. Постійні сварки та скандали, які особливо часто відбуваються останні 6 місяців, неодноразово відбувалась в присутності їхніх малолітніх дітей. Таке сімейне життя може в подальшому суттєво вплинути на психіку дітей, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування світогляду їхніх дітей, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком і жінкою. Вона неодноразово звертала увагу чоловікові, що його принизливе відношення до неї, безвідповідальність може призвести до розпаду сімї. Проте, він ігнорував її зауваження, а образи та погрози з його боку почастішали. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, тому просить суд розірвати шлюб, неповнолітніх дітей залишити на її вихованні, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Масик. Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що він завжди з розумінням, повагою та любовю відносився до дружини, дітей і всім забезпечував та дбав про сімю, вважають доводи позивачки безпідставними, однак оскільки вона наполягає на розірванні шлюбу, то не заперечують проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 28 серпня 2004 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п.Крупей) М.М. у відділі реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 316 /а.с.5/. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.6, 7/. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, оскільки вони як подружжя не підтримують будь-яких стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п.Крупей) М.М. розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із матірю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище Масик. На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved