Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

13 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року в справі № 755/18440/15-ц та сягнути з [PERSON] , [INFO] (іден. Код. [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] , (іден. Код. [NUMBER]), на утримання доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліментів розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили, і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім у розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття меншої дитини. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, посилаються на наступне, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, присуджено [PERSON] на користь [PERSON] , до сплати аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 728 гривень на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 584 гривень на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року визначено місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Після визначення місця проживання дітей, відповідач не цікавиться успіхами дітей, не дає коштів на їх фізичний та духовний розвиток. Позивач неодноразово в телефонному режимі зверталася до відповідача з проханням допомогти матеріально в утриманні доньок, забезпечити їх мінімально необхідним приладдям до шкоди, але відповідач ніяк не реагує на прохання, лише купив молодшій донці портфель та сказав, що він більше не має коштів, щоб забезпечити дітей іншими необхідними їм речами, хоча на відпочинок закордоном йому коштів не вистачає. На даний час відповідач працевлаштований, отримує дохід, а тому, має змогу утримувати дітей належним чином. Малолітня [PERSON] навчається у першому класі середньої ЗОШ 1-3 ст. №195 ім. Кудряшова, обіди платні. Крім того донька навчається по програмі «Англійська для школярів» та «Хореографія» у студії естетичного та гармонійного виховання «Розвиток» при МБФ РОЗВИТОК, на що позивачем сплачуються кошти в розмірі 1100 гривень. Відпочинок дітей оплачується позивачем. Таким чином, оскільки, менша донька відвідує школу, а старша є студенткою другого курсу коледжу, обидві відвідують гуртки, розвивають свої здібності, то вони потребують більшого матеріального забезпечення для покриття потреб у навчанні, розвитку та інших побутових аспектах. На даний час розмір аліментів, які позивач отримує на утримання двох доньок за рішенням суду, менший ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому, вважає розмір аліментів, які стягуються на утримання дітей, фактично суперечить їх інтересам та порушує права. 03 жовтня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 23 листопада 2018 року від відповідача [PERSON] надійшли пояснення на позовну заяву про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої пояснення тим, що станом на сьогоднішній день відповідач, працює в Публічному акціонерному товаристві «АТП 13058» та займає посаду майстра малярного відділення. Відповідно до довідки № 6 від 09 листопада 2018 року, за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, розмір грошових коштів, що отримує відповідач кожного місяця, складає 1747,00 гривень. У відповідача відсутнє інше джерело доходів, відповідно до якого можна було відраховувати аліменти на утримання дітей. За своєю правовою природою витрати на навчання відносяться до додаткових витрат на дитину, та підлягають стягненню з відповідача лише після понесення фактичних витрат позивачем. Отже компенсація витрат на навчання не відноситься до аліментних зобов`язань, та не може бути підставою збільшення розміру аліментів. Тому, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. 04 грудня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, мотивуючи свою відповідь на відзив тим, що з викладеними відповідачем аргументами не погоджується, оскільки позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину від усіх видів заробітку (доходу), оскільки відповідач офіційно працює, має постійний, а не мінливий дохід, а аліменти присудженні у твердій грошовій сумі, яка на даний час замала, враховуючи прожитковий мінімум на дітей, відповідач має стабільний дохід, а не мінливий, а тому, вважає що відповідач має сплачувати згідно норм СК України, 1/3 частину на утримання двох неповнолітніх дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що з 27 вересня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року, сторони мають малолітніх дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.09.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1449. 11 грудня 2015 року, Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення Дніпровського районного суду м. Києва, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та додаткових витрат, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 728 (сімсот двадцять вісім) гривень, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 584 (п`ятсот вісімдесят чотири) гривні, щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 18 грудня 2015 року, ухвалено рішення Дніпровського районного суду м. Києва, яким позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей - задоволено. Визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. Сімейного кодексу України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, встановлений Закон України «Про Державний бюджет Українина 2018 рік» прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. При цьому судом ураховано, що відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість працевлаштування та можливість для виконання свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання власної дитини, яка потребує нового одягу, взуття, лікування, навчання, інших заходів для повного і гармонійного розвитку особистості. Разом з тим, згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти в зміненому даним рішенням суду розмірі підлягають стягненню з дня набрання чинності цим рішенням суду. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення частині зміни виду їх нарахування, а саме, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. В частині стягнення нового розміру аліментів з дня ухвалення даного рішення суду позов задоволенню не підлягає. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved