Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

13.08.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення. В обґрунтування позову вказав, що 23 жовтня 2001 року він придбав у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизовану квартиру № 51 в будинку № 31, розташованому по вул. Енергетика у м. Сіверськ Артемівського району Донецької області. 23 жовтня 2001 року вищевказана квартира була зареєстрована в «Артемівському бюро технічної інвентаризації» на його ім'я, номер запису 7-1581. Він є одноосібним власником даної квартири. З 10.11.2010 року у вищевказаній квартирі, у якості члена сім'ї був зареєстрований син його колишньої співмешканки: [PERSON], [INFO], який деякий час проживав разом з ним. З початку січня 2014 року, тобто вже більше чотирьох років, син колишньої співмешканки [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає без поважних причин, оскільки виїхав до міста Києва, де має намір постійно проживати, точна адреса не відома. Останній раз позивач його бачив на початку січня 2014 року. Ніякої участі у витратах по оплаті комунальних послуг та утриманню житла відповідач не приймає. Крім того, факт реєстрації відповідача у даному будинку перешкоджає йому оформити житлову субсидію, що у свою чергу негативно може вплинути на майновий стан. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважної причини і між ними не було ніякої домовленості щодо збереження за ним права користування житлом, позивач вважає, що він втратив право користування спірною квартирою. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Енергетика, 31/51. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 327) та зареєстрованого в Артемівському бюро технічної інвентаризації 23.10.2001 року № 7-1581, належить квартира за адресою: м. Сіверськ, вул. Енергетиків, 31/51, загальною площею 69,60 кв.м (а. с. 11). За даними довідки ПП «Донжилсервіс» № 1872 від 19.06.2018 року, за адресою: м. Сіверськ, вул. Енергетиків, 31/51 зареєстровано 2 особи: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до акту про фактичне проживання, складеного 25.07.2018 року секретарем Сіверської міської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично не проживає за вказаною адресою з 2014 року (а. с. 9). Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. \~ \~ \~ \~Частиною першою\~ст.\~319\~ЦК України\~передбачено,\~що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. \~ \~ \~ \~ \~Таким чином,\~сукупність наданих\~позивачем та\~досліджених судом\~доказів у\~достатній мірі\~підтверджують той\~факт,\~що вимоги\~позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами\~справи,\~а тому підлягають задоволенню. Беручи до уваги викладене,

Outcome: approved