Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

14 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт належності її матері [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] та визнати за позивачкою право власності земельну ділянку площею 6,24 га, що знаходиться на території Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. В той же час, у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на землю при його видачі допущено помилку у зазначені прізвища матері, яка на час його видачі вже мала прізвище «[PERSON]», в той час як правовстановлюючий документ видано на її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Більш того, оригінал вказаного документу було втрачено та інший спадкоємець не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, хоча не бажав та не бажає нині її приймати. За вказаного, позивач була змушена звернутися до суду із цим за захистом своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні миги підтримала в повному обсязі та просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши надані письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, про що Грейгівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було здійснено актовий запис про смерть за №36 від 01.10.2003 року (а.с. 17). Підстави для закликання позивачки до спадкування після смерті [PERSON] як доньки підтверджуються даними свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 20). Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються письмовим роз'ясненням приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. від 17.05.2016 року № 384/02-14/44-2015. Зі змісту вказаного роз'яснення - [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаної земельної ділянки у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу, щодо належності вказаного майна спадкодавцю [PERSON] (а.с. 14). Так, відповідно до копії Державного акту [NUMBER] про право власності на земельну ділянку площею 6,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, останній видано на ім'я [PERSON], мешканки с. Червоне Жовтневого району, 06 листопада 2002 року (а.с. 22). В той же час, за даними копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], 29 липня 1993 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 21). Зазначені розбіжності перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав, однак належність вказаного правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] слідує зі співпадання інших особистих даних власника, зазначених у вказаному Державному акті із особистими даними спадкодавця, а саме: даними про її дошлюбне із [PERSON] прізвище, даними про ім'я та по-батькові, місце проживання (а.с. 18). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо встановлення факту належності [PERSON] Державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Окрім того, як вказує позивач, оригінал правовстановлюючого документу щодо належності її матері вищевказаної земельної ділянки було втрачено. Відповідно до п.4.12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до положень цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.2 ст.548 ЦК Української РСР 1963 року, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Щодо наявності іншого спадкоємця - [PERSON], то відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом фактичного прийняття спадщини, до чого прирівнюється проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього. Відповідно до ст. 553 ЦК України (1963 року) спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 549 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За даними спадкової справи після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулася лише її донька позивачка по справі [PERSON] (а.с. 27-38). В той же час, відповідно до відомостей Грейгівської сільської ради, на час смерті [PERSON] із нею також проживав, окрім доньки, чоловік - [PERSON] (а.с. 18). Однак відповідач [PERSON], не маючи наміру приймати спадщину після смерті дружини [PERSON], що також підтвердив суду, належним чином від неї не відмовився, що на даний час перешкоджає позивачці нотаріально оформити свої спадкові права на все спадкове майно. Спадкоємець іншої можливості захистити своє право на майно, окрім як звернутися до суду, не має через неподання вчасно іншим спадкоємцем до нотаріальної заяви про відмову від спадщини. Враховуючи, що інші спадкоємці з урахуванням положень ч.1 ст. 548 ЦК 1963 року, після смерті [PERSON] не виявили бажання на прийняття спадщини, а єдиним спадкоємцем, яка вступила у спадкові відносини є позивачка, остання має право на захист своїх прав. З наведеного, встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON], що прийняла спадщину, та встановивши належність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю, а також, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved