Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON], який діє в інтересах та від імені [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим що, вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказує, що в даній квартирі, за її згодою, зареєстрований її племінник [PERSON] та з квітня 2014 року не проживає у вищевказаній квартирі. Зазначає, що реєстрація відповідача в даній квартирі порушує її права, як власника. Оскільки факт реєстрації у квартирі відповідача зумовлює нарахування та стягнення з позивача зайвих комунальних платежів, унеможливлює отримання субсидії, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №70 у будинку №21 по проспекту Соборності в м. Луцьку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду. Згідно\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до\~ст. 223 ч. 4 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За погодженням з позивачем та її представником суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено,\~що відповідно\~до копії\~свідоцтва про\~право власності\~на житло,\~виданого відділом\~по приватизації\~житлового фонду\~виконавчого комітету\~Луцької міської\~ради народних\~депутатів \~від 05\~січня 1998\~року,\~ квартира [ADDRESS] належить на\~праві приватної\~власності [PERSON] (а.с.\~3). Також судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], з 05 липня 2013 року зареєстрований [PERSON], що стверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку №21 квартирі №70\~по проспекту\~Соборності в\~ м.\~Луцьку(а.с. 4-7). Крім того, дана обставина підтверджується відомостями УДМС України у Волинській області та відомостями Реєстру територіальної громади міста Луцька. З пояснень представника позивача у судовому засіданні слідує, що відповідач у справі вселився у квартиру як член сімї позивача (племінник). Як зазначено у листі Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 10 квітня 2015 року №3/5745, за результатом перевірки та опитування сусідів встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше ніж один рік (а.с.8). Факт непроживання відповідача у даній квартирі більше року, підтверджується і показами, допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] вселився у вищевказану квартиру, як члени сімї власника майна, за згодою всіх членів, та проживав однією сім'єю з власником квартири. Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач [PERSON] втратив інтерес до житла, в якому зареєстроване його місце проживання, оскільки понад рік у ньому фактично не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймає, а тому він втратив право користування даним житловим приміщенням. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин його відсутності понад рік, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. З врахуванням вищенаведених норм закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №70 у будинку №21 по проспекту Соборності в м. Луцьку.

Outcome: approved