Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

14.12.2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Посилалась на те, що їй, її чоловіку [PERSON] та синам [PERSON]., [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач - її син, хоча й зареєстрований в квартирі, однак з 2014 року в ній не проживає. На теперішній час відповідач проживає в місті Севастополь із сім'єю, повертатись не збирається, але до теперішнього не знявся з реєстрації, тому просила визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Не заперечував проти задоволення позовної заяви. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, допитавши свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно статей 71,72 Житлового кодексу України особу може бути судом визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона понад шість місяців не проживає у спірному будинку без поважних причин. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу, її чоловіку [PERSON] та синам [PERSON]., [PERSON]. на підставі свідоцтва про право власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.17). Як вбачається з акту обстеження будинку комісією у складі депутата Волноваської міської ради Ветрова О.А. в присутності сусідів [PERSON]., [PERSON]. від 26 січня 2016 року (а.с.16), відповідач [PERSON]. в зазначеній вище квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з 2014 року. Даний факт також підтверджений довідкою «Будинкоуправління №1 м. Волноваха» від 26.01.2016 за №39 (а.с.3) та поясненнями в судовому засіданні свідка [PERSON]. Також, з письмових пояснень відповідача вбачається, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог та на теперішній час проживає місті Севастополь із сім'єю, повертатись не збирається (а.с.12). Таким чином, суд вважає підтвердженим факт не проживання [PERSON]. більше одного року квартирі [ADDRESS] за власним бажанням, своїх особистих речей в будинку відповідач не має, комунальних послуг не сплачує, а тому позов є підставним і його слід задовольнити. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено. На підставі статей, 71,72 ЖК України, статті 405 ЦК України,

Outcome: approved