Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

13 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 21 травня 2015 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання. Позивач зазначає, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачує аліменти, а тому просить стягнути з нього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі, з урахуванням уточнення позовних вимог - 124 873 грн 73 коп. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року розгляд справи було вирішено проводити в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяви про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що, хоча дійсно допустив заборгованість по сплаті аліментів, однак це сталося через відсутність роботи за спеціальністю, по мірі можливості він виплачує аліменти та заборгованість, що утворилась, крім того має на утриманні ще одного сина, якому три місяці, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, він має важкий матеріальний стан, заборгованість по комунальним платежам. Крім того зазначив, що позивач перешкоджає йому та його батькам бачитись з сином. Відзиву у встановлений судом строк не подавав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами, судом встановлено таке. З рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 травня 2015 року, що 18 травня 2015 року набрало законної сили (а.с. 4), а також виконавчого листа, виданого 21 травня 2015 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області (а.с. 5) слідує, що з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 15.31-25/9599 від 24 травня 2018 року (а.с. 7), станом на 01 травня 2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 24 квітня 2015 року до 01 травня 2018 року становить 17 261,54 грн. За змістом частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже зобов'язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми не-сплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. З огляду на те, що судом встановлено наявність заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів протягом 2015-2018 років, відсутність доказів того, що така заборгованість утворилась не з вини відповідача, загальна кількість днів від дня порушення платником обов'язку по сплаті аліментів за період з 24 квітня 2015 року до 01 травня 2018 року становить 1103 дні, тому загальна сума неустойки (пені) за вказаний період часу становить 108 268,05 грн. Разом з тим, ч. 1 ст. 196 СК України, передбачено, що розмір пені не може бути більшим за 100 відсотків заборгованості, таким чином, розмір пені по аліментах не може бути більшим за 17 261,54 грн. Крім того, з огляду на те, що [PERSON], не працює, крім сина [PERSON], має на утриманні також малолітнього сина [PERSON], [INFO], одружився в квітні 2018 року (а. с. 50, 51, 52), вживає заходів щодо погашення боргу по аліментах та своєчасної їх сплати (а. с. 49), перебуває в складному матеріальному становищі, суд вважає за можливе, із врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, зменшити розмір неустойки до 8 200 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved