overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

14 квітня 2017 року до суду надійшла вищевказана заява [PERSON], в якій він просить ухвалити додаткове рішення та вирішити питання про стягнення з ПрАТ «ЦГЗК» витрати понесені на правову допомогу. У судове засідання представник позивача направив заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, заяву підтримує. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував, надав письмові пояснення. Дослідивши заяву та матеріали справи, заслухавши заперечення представника відповідача, суд дійшов наступного. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року, частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров`я. На користь [PERSON] стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди 30450 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн 20 коп. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. Проте, постановляючи зазначене рішення, судом не вирішено питання щодо витрат понесених на правову допомогу. Правовою підставою для ухвалення додаткового рішення є неповнота чи невизначеність доводів суду щодо заявлених вимог у справі, а також окремих процесуальних питань. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Таким чином, перевіривши матеріали цивільної справи, заслухавши представника відповідача, враховуючи, що при постановлення судового рішення судом не вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, а також той факт, що ухвалення додаткового рішення не змінює суті основного рішення та не містить в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з відповідача ПрАТ «ЦГЗК» на користь [PERSON] витрати понесені на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

14 квітня 2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 8-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 12.04.2017 року о 16 год. 50 хв., за направленням ППНД, Кременчуцького обласного протитуберкульозного диспансеру та заявою опікуна [PERSON] була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг з вираженим дефектом особистості по змішаному типу, загострення». У звязку з чим, просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. [PERSON] не була доставлена в судове засідання в звязку зі станом здоровя. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON] та прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 12.04.2017 року о 16 год. 50 хв., за направленням ППНД, Кременчуцького обласного протитуберкульозного диспансеру та заявою опікуна [PERSON] була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг з вираженим дефектом особистості по змішаному типу, загострення». 13.04.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг з вираженим дефектом особистості по змішаному типу, загострення. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

14 квітня 2017 року заявник [PERSON] звернулась до суду з названою заявою, в якій вказала, що вона є власником земельної ділянки площею 3,107 га. 24 січня 2002 року на її імя було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 015098, в якому неправильно записано прзівище заявника, замість «Задорня» записано «Задворна». В звязку з невідповідністю запису в графі «прізвище» в державному акті, заявник не має можливості отримати технічну документацію з послідуючим присвоєнням кадастрового номера на належну їй земельну ділянку. Представник заявника подав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги заяви підтримує та просив суд розглядати справу без його участі. Представники заінтересованих осіб направили до суду заяви, в яких вказали, що вимоги заяви визнають, проти задоволення заяви не заперечують та просили суд розглядати справу без їхньої участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. По справі судом встановлено, що 24 січня 2002 року заявнику було видано держаний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 015098, на земельну ділянку площею 3,107 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.8). На даний час заявник не має змоги вільно володіти та розпоряджатися земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, оскільки у державному акті неправильно записано прізвище заявника, а саме, замість «Задворня» записано «Задворна». Згідно паспорта громадянина України серії СК № 133697, який видано 06.05.1996 року, прізвище заявника «Задворня» (а.с.5). Відповідно до посвідки про шлюб, прізвище заявника записано як «Задворня» (а.с.7). Вказані обставини справи підтверджуються письмовими доказами в матеріалах цивільної справи. В держаному акті прізвище заявника вказано «Задворна», що є помилкою, так як необхідно було вказати «Задворня». Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, п.6 ) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заявнику необхідно вільного користування та розпорядження належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою, та внести виправлення в документи іншим шляхом, окрім судового не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

14 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.04.2017 р. о 13 год. 16 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.04.2017 р. о 13 год. 16 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра СарахманаКЗ «Солонянської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого суїцидальні тенденції, когнітивний дефіцит. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Суїцидальні тенденції. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

14 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.04.2017 р. о 17 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.04.2017 р. о 17 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Бородіної Є.В.КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий багатомовний, рухомий, мова по типу монологу, гучно кричить. Не спить декілька діб, агресивний до дружини та сина. Скоює ритуальні вчинки. У відділенні кричить, що приїхав провідати хворих. Мова із уривків фраз. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - БАР з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

14 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.04.2017р. о 20 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.04.2017р. о 20 год. 45 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Бєляєвим Д.А. лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, легко роздратовується. Іспитує маячні ідеї відносини, отруєння до брата, матері. Критика відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

14 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій вказав, що 01 березня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов та розглядати справу без її участі. Відповідач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, просила суд відновити їй дошлюбне прізвище та розглядати справу без її участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 01 березня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначив, що між сторонами відсутні спільні інтереси, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

14 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 13 вересня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] [INFO] , яку просить залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Просить шлюб між сторонами розірвати. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 13 вересня 2003 року перебувають у шлюбі. ( а.с.7). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. Позивач звільнена від сплати судового збору. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

\~ 14 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. \~ В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Пояснив, що 05 липня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між сторонами. Під час шлюбу народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Сторони останні 7 років проживають окремо.\~Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. \~ Відповідач\~ позов визнала повністю, просить присвоїти їй дошлюбне прізвище Мельниченко. \~ Суд,\~ заслухавши учасників судового засідання , дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ \~ Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 05 липня 2003 року\~\~ перебувають у шлюбі. \~ У сторін є діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. \~\~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~, не спілкуються, до примирення не прагнуть, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ \~\~ З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640\~ грн.\~\~ \~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

14 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебував з відповідачем у шлюбі, який було розірвано в жовтня 2002 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявилася, надав суду заперечення на позовну заяву, з позовними вимогами не згодна просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог оскільки вона у 2015 році уклала шлюб з [PERSON], від шлюбу у них народився син Микола [INFO], по догляду за яким вона перебуває у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку. Старшого сина вона неодноразово запрошувала жити до себе, але батько дитини, дідусь та бабуся впливають на нього аби він проживав з ними. Вважає, що у суду відсутні підстави задовольняти позов. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є матірю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 14 квітня 2017 року до його повноліття. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 14.04.2017 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Пояснення відповідача по справі судом до уваги не приймаються оскільки не ґрунтуються на будь-яких доказах. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved