Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 серпня 2002 року Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 33 між ним та відповідачкою, стягнення судових витрат. Свої вимоги звернення до суду мотивував тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини та ведення спільного господарства фактично припинили з квітня 2016 року через різні типи характерів, різні погляди на життя. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає частково. на розірвання шлюбу згодна, заперечує проти стягнення з неї судових витрат. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 серпня 2002 року у Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після державної реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено на [PERSON], актовий запис № 33 (а.с.8). Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що відповідачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судовий збір в розмірі 640 грн. належить стягнути з відповідача по справі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 110 від 1.02.2017 року, виданої адвокатом [PERSON], позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved