Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

13 червня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 84502, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якої: 84502, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2002 року, засвідченого приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за № 6101. Відповідач є донькою позивача і зареєстрована в квартирі з 10 вересня 2005 року, що підтверджується довідкою про склад сімї від 07 червня 2018 року за № 484, виданої ПП «Житловик». Крім позивача і відповідача в квартирі зареєстровані син позивача [PERSON], [INFO], та онук, син відповідача [PERSON]. Згідно акту про не проживання від 07 червня 2018 року, виданого ПП «Житловик», в квартирі № 4 будинку № 16 в місті Бахмут Донецької області по вулиці Оборони відповідач зареєстрована, але не мешкає з 2007 року, тобто більш ніж рік. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу оформити субсидію, а також розпоряджатись належним позивачу майном, при цьому комунальні послуги нараховуються за кількістю зареєстрованих осіб, а субсидію позивачу не можуть призначити у звязку з реєстрацією в квартирі відповідача. Для поновлення порушених прав позивач вимушена визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, з огляду на що звернулася до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Любчика О.В. від 22 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 15 годину 15 хвилин 10 липня 2018 року, яке в подальшому відкладено на 04 вересня 2018 року на 08 годину 45 хвилин у звязку із відпусткою судді. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2018 року у звязку з перебуванням судді Любчика О.В. у відрядженні на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. Судове засідання, призначене на 08 годину 45 хвилин 04 вересня 2018 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2018 року відкладене на 27 вересня 2018 року на 09 годину 00 хвилин у зв'язку з неявкою відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою та довідкою про доставку sms-повідомлення. Нею подано до суду заяву, в якій вона просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 22 червня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надала. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про судове засідання, але причин неявки суду не повідомила, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без її участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири № 4, розташованої в будинку № 16 по вулиці Оборони у місті Бахмут Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 листопада 2002 року (а.с. 11). В свою чергу, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 04 вересня 2018 року за № 136481301, інформація відносно квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зазначених реєстрах відсутня (а.с. 30). З копії довідки № 484, виданої керівником ПП «Житловик» [PERSON] та паспортистом ПП «Житловик» [PERSON] 07 червня 2018 року, вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстровані з 18 грудня 2002 року: позивач, яка є власником квартири, її сина [PERSON], з 01 вересня 2005 року відповідач, яка згідно довідки зазначена як донька, а з 28 березня 2014 року [PERSON] (онук) (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІУ-НО № 382952, виданого Володимирівською сільською радою Артемівського району Донецької області, 07 червня 1985 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 212534, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 09 липня 2008 року, [PERSON] народилась [INFO], в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 8). З копії акту від 07 червня 2018 року, складеного комісією у складі майстра дільниці ПП «Житловик» [PERSON] та паспортиста ПП «Житловик»[PERSON], вбачається, що у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] онук. Згідно показів сусідів: кв. № 1 ([PERSON]Є.)[ADDRESS] ([PERSON]М.) у квартирі за вищевказаною адресою не проживає з 2007 року [PERSON] (а.с. 10). З відповіді заступника міського голови Бахмутської міської ради [PERSON] за вхідним № 19253 від 21 червня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 01 вересня 2005 року по теперішній час (а.с. 17). Згідно відповіді директора ПП «Житловик» [PERSON] за вхідним № 20775 від 05 липня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], з 01 вересня 2005 року по теперішній час (а.с. 21). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користувалася житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], до 2007 року, тобто у вказаній квартирі відповідач не проживає понад шість місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі без поважних на те причин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved