Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на 11.10.2013 року, за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Кірова, 12 та визнати за ним, як спадкоємцем право власності на земельну ділянку площею 3,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що 11.10.2013 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач прияв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Кірова, 12 з січня 2008 року. [PERSON] хворів, постійно потребував стороннього догляду, позивач доглядав за ним, забезпечував усім необхідним. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON], який є також представником за довіреністю відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 464713, виданого 03.11.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-04-180. Відповідно до довідки № 29-1514-0-13-3024/2-16 від 08.09.2016 року, наданої відділом Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 21.01.2003 року № 29/А, було видано державний акт серії РІ № 464713 на право приватної власності на землю площею 3,39 га та зареєстровано в книзі державної реєстрації державних актів на право власності на землю фізичних осіб за № 10-04-180 від 03.11.2003 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на громадянина [PERSON] на території Каланчацької сільської ради. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії VI-МЮ № 570560 від 14.10.2013 року, виданого Кутузовським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, [PERSON] помер 11.10.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 45149985 від 21.09.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 11.10.2013 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 252285, виданим 03.02.1976 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 392960, виданим 28.07.1978 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ ЖД № 313683, виданим 15.07.1981 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС серії 003495, виданим 11.06.2005 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Русіна». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались та разом із спадкодавцем не мешкали, тобто вважаються такими, які фактично не прийняли спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з 2008 року [PERSON] мешкав разом із батьком [PERSON] за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Каланчак, вул. Кірова, 12, здійснював за ним догляд та поховав його. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області від 29.08.2016 року за № 93/01-16 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved