Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

14 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про виділення в натурі 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та розділу земельної ділянки в натурі. В обґрунтування позову зазначила, що в жовтні 2007 року вона звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування щодо домоволодіння 11 по вул. Машинобудівна у м. Дніпропетровськ, укладеного між дарувальником [PERSON] та обдарованою [PERSON] частково недійсним та визнання за [PERSON] право власності на 1/4 частину вказаного домоволодіння. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2008 року позов [PERSON] був задоволений. За заявою позивача в КП ДМБТІ був виготовлений технічний паспорт на вказане домоволодіння. Рішенням КП ДМБТІ від 21.03.2011 року зупинено розгляд заяви [PERSON] про реєстрацію права власності на 1/4 частину домоволодіння 11 по вул. Машинобудівна у м. Дніпропетровськ, так як у рішенні суду не був вказаний технічний опис домоволодіння, а саме: дані по будівлям та спорудам, їх найменування та присвоєння літер, загальна та житлова площа. Вважає, що позивач повинен повторно звернутися в суд з позовом про виділ в натурі 1/4 частини, для чого провести судову будівельно-технічну експертизу. Позивач та відповідач уклали мирову угоду, а саме: позивач отримала від відповідача матеріальну компенсацію вартості ? частини вказаного домоволодіння. З урахуванням викладеного, позивач просить визнати укладену мирову угоду між позивачем та відповідачем щодо отримання позивачем [PERSON] від відповідача [PERSON] матеріальної компенсації вартості 1/4 частини домоволодіння 11 по вул. Машинобудівна у м. Дніпропетровськ на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2008 року у справі № 2-647/2008 готівкою 25 тисяч доларів і чотири тисячі доларів. Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2008 року у справі № 2-647/2008 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про, треті особи 7 держнотконтора, приватний нотаріус [PERSON] про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності. Визнано частково недійсним договір дарування домоволодіння 11 по вул. Машинобудівна у м. Дніпропетровську, укладений 23.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину домоволодіння 11 по вул. Машинобудівна у м. Дніпропетровську (а.с. 14-15). Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач у цивільно-процесуальному спорі - це особа, яка за заявою позивача залучається судом до участі у справі для визначення підстав покладання на неї обовязку щодо поновлення субєктивного права позивача, яке зазнало посягань. В даному випадку, позивачкою не зазначено, якими діями відповідача порушуються чи не визнаються її права чи інтереси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Отже, на момент укладення мирової угоди повинен існувати спір, який розглядається судом. З позовної ж заяви вбачається, що сторонами досягнуто домовленості та спору між ними не існує на момент звернення позивача до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених ст. 16 ЦК України, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed