Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

14 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. У забезпечення виконання договірних зобовязань між сторонами було укладено договір іпотеки житлового приміщення. Відповідачі не виконали свої зобовязання за кредитним договором. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS] (а.с.а.с. 2 5). Представниця позивача у судовому засіданні підтримала позов. Відповідачки до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого у спірних правовідносинах є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-200/652/2007, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 44 000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 5,49% на рік строком до 06.02.2022 року (а.с.а.с. 6 13, 27 48). Виконання позичальницею договірних зобовязань з повернення кредитних коштів було забезпечено договором іпотеки (майнова порука) від 06.02.2007 року №PML-200/652/2007, укладеним між сторонами. Предметом договору іпотеки стала належна відповідачкам квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 14 19). За змістом договору іпотеки підставою для виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання відповідачками договірних зобовязань за кредитним договором у встановлені таким договором строки. 28 листопада 2009 року [PERSON] уклала шлюб і змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 122). З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі №2-1626/10 було ухвалене заочне рішення про солідарне стягнення з відповідачок заборгованості за кредитним договором №ML-200/652/2007 у сумі 468\~210,08 грн. Рішення набрало законної сили 29.11.2010 року і дотепер не виконане (а.с.а.с. 24 26). Згідно із звітом про оцінку майна від 12.10.2017 року, складеним фізичною особою-підприємцем [PERSON], початкова ціна предмету іпотеки складає 346\~000,00 грн. (а.с.а.с. 85 114). Відповідно до статей 11, 525, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається у письмові формі (статті 1054, 1055 ЦК), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (статті 3, 18 Закону України від 05.06.2003 р. №898-ІV «Про іпотеку» (далі Закон №898-ІV)). Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі статтею 1050 ЦК у контексті положення частини 2 статті 1054 ЦК, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. За правилами, встановленими статтею 526 ЦК, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статей 546, 547, 573 ЦК виконання зобовязання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, що може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. При цьому відповідно до статті 575 ЦК різновидом застави є іпотека. Згідно зі статтею 1 Закону №898-ІV іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У відповідності зі статтями 3, 18 Закону №898-ІV, статті 574 у контексті статті 575 ЦК іпотека як форма застави виникає і на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення, що також передбачено і статтями 577, 585 ЦК. За правилами, встановленими статтею 33 Закону №898-ІV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у статтях 589, 590 ЦК. Статтею 39 Закону №898-ІV визначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення у справі. Судом встановлено факти укладення кредитного договору, а також договору іпотеки у відповідності з вимогами чинного законодавства. Також встановлено факт невиконання відповідачами (на відміну від позикодавця) договірних зобовязань за кредитним договором, що зумовило виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, зважаючи на зміст статті 591 ЦК, статей 36, 38, 39, 41 Закону №898-ІV, за якими пріоритетним способом реалізації предмета іпотеки є спосіб, визначений рішенням суду, суд вважає за необхідне задовольнити позов. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідачок у рівних частках на користь позивача компенсацію понесених судових витрат у сумі 3 200,00 грн. (по 1\~600,00 грн.) (а.с. 1).

Outcome: approved