Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

14 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. [INFO] у с.Синівка Липоводолинського району Сумської області у Синівському будинку-інтернаті для людей похилого віку та інвалідів померла рідна сестра [PERSON] та тітка позивача - [PERSON]. За життя тітка заповіла усе своє майно своїй племінниці [PERSON], яка також померла [INFO]. У літку 2017 року позивач дізнався про те, що спадкоємець за заповітом [PERSON] за життя не прийняла спадщину після смерті тітки, яка відкрилася у вигляді земельної ділянки на території Яганівської сільської ради Липоводолинського району, площею 3,533 га. Зазначає, що він є спадкоємцем після смерті тітки за правом представлення та не був обізнаним про ту обставину, що спадщину після неї ніхто не прийняв, тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Крім того, вказує, що у відомостях про народження батька його прізвище вказане [PERSON], а у відомостях про народження його сестри (тітки позивача) - [PERSON], однак прізвища їхніх батьків зазначене [PERSON]. У сідоцтвах про смерть батька та тітки обоє мають прізвища - [PERSON]. Зазначена обставина позбавляє його можливості спадкування за правом представлення, а тому просить встановити факт родинних відносин між ним та рідною тіткою [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити. Вказав, що братом і сестрою його батька - [PERSON], були [PERSON] та [PERSON]. Йому було відомо, що тітка залишила заповіт на дочку [PERSON] - [PERSON], однак про те, що спадщину після смерті тітки прийняла її старша рідна сестра [PERSON], йому стало відомо лише в суді. Зазначав, що чоловік померлої [PERSON] - [PERSON] не заперечував проти прийняття позивачем спадщини. Відповідачі, їх представники до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У письмових заявах сільська рада визнала позовні вимоги, [PERSON] проти позову не заперечував, обидва просили розглянути справу без їхньої присутності. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. [PERSON], [INFO] народився у с.Яганівка Липоводолинського району Сумської області, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Із архівного витягу Державного архіву Сумської області від 29 серпня 2017 року вбачається, що «[PERSON]» народився [INFO] у хуторі Графщина Липоводолинської волості Роменського округу Полтавської губернії, його батьками значаться «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.11). Із архівного витягу Державного архіву Сумської області від 29 серпня 2017 року вбачається, що «[PERSON]» народилася [INFO] у хуторі Графщина Липоводолинського району, її батьками значаться «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.13). 14 лютого 1987 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 14 лютого 1987 року за реєстровим №1 (а.с.15). [INFO] помер [PERSON], [INFO] (12). 16 січня 2002 року [PERSON] отримала державний акт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,533 га, що розташована на території Яганівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.14). [INFO] у Синівському будинку-інтернаті для людей похилого віку та інвалідів померла [PERSON], [INFO] (16, 17, 18). Із довідки Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 15 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], з 14 листопада 2003 року до дня смерті проживала у с.Синівка Липоводолинського району у Синівському будинку-інтернаті для людей похилого віку та інвалідів. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільради не посвідчувався (а.с.18). 23 березня 2005 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної сестри свого батька [PERSON] - [PERSON], 5 квітня 2005 року Липоводолинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 88/2005 (а.с. 38). [INFO] померла [PERSON] (19). [INFO] [PERSON] померла. Співвідповідачем у даній справі залучено її чоловіка [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звернутися до суду із заявою про встановлення факту за правилами окремого провадження особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту позивачу необхідне для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON]. За таких обставин, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що даний факт має юридичне значення, а тому враховуючи надані архіні витяги, свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть, суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] є рідною тіткою позивача. Зазначені у документах про народження батька позивача неточності суд відносить до звичайних орфографічних помилок, за наявніості інших письмових доказів, які не вказують на відсутність між вказаними особами родиннних відносин. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Проте, матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Та обставина, що лише влітку 2017 року позивач дізнався про неприйняття спадкоємцем за заповітом спадщини після смерті тітки, не вказує на поважність таких причин. Крім того, статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 10 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є верховенство права. Принцип правової визначеності є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає, зокрема, Європейський суд з прав людини. Конституційний Суд України у своїх рішеннях також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права. Суд вважає, що визначення у даному випадку додаткового строку для прийнняття спадщини, яка вже близько 13 року тому була прийнята спадкоємцем за законом, який також помер, суперечить принципу правової визначеності та, за певних обставин, може призвести до безпідставного перерозподілу спадщини спадкоємцями, у яких після спливу десятків років може виникнути бажання також успадкувати цю спадщину. На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: partial