Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління м. Полтави, про що складено актовий запис № 177; після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17-18). В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вказала, що вона з чоловіком мають різні погляди на життя і часто виникають сварки. В даний час їхні стосунки відновити не можливо. Зазначено, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій також просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 28). Відповідач, в судове засідання не з`явився. Із наданої Виконавчим комітетом Малоперещепинської сільської ради інформації від 16.09.2020 № 1138, судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] без реєстрації. З огляду на викладене, враховуючи положення частини 10 статті 187 ЦПК України, виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до ухвали суду від 21 вересня 2020 року (а.с. 17-18). Також, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся судовими повістками, які надсилались відповідачу на адресу його проживання, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із судовими повістками, в яких наявний підпис відповідача про їх отримання (а.с. 24, 25). Зокрема,\~судова повістка\~на судове\~засідання,\~призначене на\~03.11.2020,\~яка направлялась\~на адресу\~місця проживання\~відповідача [ADDRESS] , вручена особисто під розписку. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач є належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, про причини неявки ним не повідомлено. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління м. Полтави зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що 08 жовтня 2004 року складено відповідний актовий запис № 177, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 04 квітня 2011 року (а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Малоперещепинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 17 березня 2005 року (а.с. 10). Встановлено, що спільне життя між подружжям не склалось, протягом останнього часу вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично зупинились. Між подружжям відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Сімейному життю притаманні стресові ситуації, які позивач не в змозі терпіти. Сторони проживають окремо один від одного. Шлюбні відносини між ними припинені. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », з огляду на що, суд залишає шлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею відповідно до квитанції № 11-8207708/С від 11.09.2020 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved