Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у остаточній редакції якого просив розірвати договір банківського вкладу № 17-в-16-829-980 від 03.04.2014 р.; стягнути з відповідача на його користь суму вкладу у розмірі 48000 грн.; суму втраченої вигоди у розмірі 16524 грн. та суму інфляційних витрат та 3 % річних, у загальному розмірі 11222,54 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що між ним та відповідачем через Харківське відділення № 4, укладено договір банківського вкладу №17-в-16-829-980 від 03.04.2014 р. щодо розміщення грошових коштів на депозитному рахунку [NUMBER] в сумі 48000 грн. на умовах цього договору. 09.04.2014 року , ним подано заяву до відповідача щодо дострокового розірвання договору та видачі коштів з депозитного рахунку, згідно умов дострокового розірвання договору. Дата повернення коштів , яка зазначена в заяві 11.04.2014 року. Відповідач прийняв заяву. 11.04.2014 року при зверненні до Харківського відділення № 4 щодо отримання коштів згідно заяви від 09.04.2014 року , співробітниками відповідача йому відмовлено в видачі коштів без пояснення причин. На що ним , 11.04.2014 року подано заяву щодо надання пояснень про причини невиконання зобов'язань за договором. 18.06.2014 року він отримав лист від відповідача за підписом заступника голови правління Демченко А.М., що відповідачем будуть прийняті всі необхідні заходи щодо невідкладного вирішення ситуації виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення коштів за вищенаведеним договором . За цей час відповідач не здійснив будь яких дій пов'язаних з поверненням йому коштів. Також 07.08.2014 року ним подані нові заяви до відповідача щодо повернення коштів в термін згідно умов передбаченими договором, де була зазначена дата повернення коштів 30.09.2014 року. При його зверненні 30.09.2014 року до Харківського відділення № 4 , [PERSON] повідомила, що відповідач відмовив повернути кошти згідно його заяви від 07.08.2014 року та умов договору, без пояснення причин відмови. Таким чином відповідач в однобічному порядку відмовився від виконання умов договору та ухиляється від виконання зобов'язання щодо повернення його власних коштів . На думку позивача такі дії відповідача є грубим порушенням укладеного договору банківського вкладу №17-в-16-829-980 від 03.04.2014 року та чинного законодавства України .Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках , передбачених законом і на підставі судового рішення. Із змісту публічних оферт та відкритої інформації брокерської компанії ММCIS inc. (www.forex-mmcis.com) та брокерської компанії Мill Trade Limited (www. milltrade.net) вбачається, що середній місячний відсоток при інвестуванні з початку 2014 року складає 8,19 % та 9,07 % в місяць відповідно брокерської компанії удержують з цього доходу комісії в розмірі 15%. Таким чином він міг би отримати дохід, якби одержав кошти та розмістив їх в інвестиційній програмі брокерської компанії ММCIS inc., з якою він має укладену угоду публічної оферти. Розмір втраченого доходу становить 16524 грн. В обґрунтування вимог щодо стягнення інфляційних витрат та 3 % річних надав суду розрахунок з посиланням на ст. 625 ЦК України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмові заперечення , в яких зазначив, що заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що умовами договору строк зберігання вкладу встановлений у 270 календарних днів, датою внесення суми є 03.04.2014 р., відповідно датою повернення є 29.12.2014 р. Вкладник у випадку дострокового розірвання договору банківського вкладу повинен спершу заплатити комісійну винагороду за видачу коштів при достроковому розірванні договору банківського вкладу на умовах, в розмірі та порядку, визначеними діючими Тарифами ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на банківські послуги в національній та іноземних валютах фізичних осіб. Комісійна винагорода сплачується вкладником готівкою через касу банку. Позивач не надав відповідного доказу сплати вказаної комісійної винагороди. Зазначає, що позивачем не доведено наявність матеріальної шкоди, так як така шкода спричинена не була. За згодою позивача, суд вирішує справу при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» через Харківське відділення № 4, укладено договір банківського вкладу №17-в-16-829-980 від 03.04.2014 року щодо розміщення грошових коштів на депозитному рахунку [NUMBER] в сумі 48000 грн. на умовах цього договору ( а.с.5-6). 03 квітня 2014 року позивач виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу , шляхом внесення готівкою на депозитний рахунок 48 000 грн. , що підтверджується квитанцією банку № 8934 ( а.с.7). Відповідно до п. 2 договору дострокове розірвання договору здійснюється за письмової заявою вкладника про дострокове розірвання цього договору, поданою до банку: в період з 1-го по 180-й день - не менш як за 7 банківських днів , не враховуючи день подання заяви; в період зі 181-го дня - не менш як за 1 банківський день, не враховуючи день подання заяви, або може здійснитись раніше - за умови сплати вкладником комісійної винагороди за видачу коштів з вкладного (депозитного) рахунку вкладника при достроковому розірванні договору банківського вкладу на умовах, в розмірі та в порядку, визначеними діючими тарифами ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на банківські послуги в національній та іноземній валютах для фізичних осіб. Днем дострокового розірвання цього договору є дата зазначена у заяві вкладника. Згідно п. 3.3.3. вкладник зобов'язується при необхідності дострокового розірвання цього договору , письмово повідомити про це Банк на умовах та в порядку передбачених п. 2 цього договору. 09.04.2014 року позивачем подано заяву до відповідача щодо дострокового розірвання договору та видачі коштів з депозитного рахунку, згідно умов дострокового розірвання договору. Дата повернення коштів , яка була зазначена в заяві 11.04.2014 року .Відповідач прийняв заяву , про що свідчить підпис співробітника [PERSON] та начальника відділення Харківське відділення № 4 Олінець О.О. (а.с. 9). 11.04.2014 року позивач звернувся до Харківського відділення № 4 для отримання коштів згідно заяви від 09.04.2014 року , однак співробітниками відповідача йому було відмовлено в видачі коштів без пояснення причин. 11.04.2014 року позивачем надано заяву щодо отримання пояснень про причини невиконання зобов'язань за договором (а.с.11). 18.06.2014 року позивачем отримано лист від відповідача за підписом заступника голови правління [PERSON], що відповідачем будуть прийняті всі необхідні заходи щодо невідкладного вирішення ситуації виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення коштів за вищенаведеним договором (а.с.12). 07.08.2014 року позивачем вдруге подано заяву до банку щодо повернення коштів в термін згідно умов передбаченими договором, де була зазначена дата повернення коштів 30.09.2014 року,що підтверджується підписом співробітника банку [PERSON] та начальника відділення Харківське відділення №4 Олінець О.О. (а.с. 10). Доказами звернення позивача до відділення банку з заявами про повернення коштів , є його заяви , на які суд посилався вище , а також відповідь заступника Голови Правління ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» від 15 травня 2014 року на заяву позивача , в якій останній вказав про вживання всіх заходів щодо невідкладного вирішення ситуації викладеної у зверненні та приніс вибачення за тимчасові незручності. Станом на момент ухвалення рішення банківський вклад відповідачем позивачу не повернуто. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до положень ч. 1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до положень ч. 2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені законом. За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Пунктом 5.4 Договору банківського вкладу передбачено, що всі спори в рамках цього договору, врегулювання яких не може бути досягнуто сторонами шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку, згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 3.3 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами» від 3 грудня 2003 року № 516 за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У відповідності з п.1 ч. І ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Згідно ст. 55 цього Закону відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнта банку. Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, а також зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України. Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, дослідивши належні та допустимі докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо розірвання договору банківського вкладу №17-в-16-829-980 від 03.04.2014 року та стягнення з ПАТ «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на користь [PERSON] депозитного вкладу у розмірі 48000 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення на його користь суми втраченої вигоди у розмірі 16524 грн., то вони не підлягають задоволенню , виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином відшкодовується реальна шкода, тобто втрачене майно, і упущена вигода. Позивач посилається не те, що якби він одержав своєчасно кошти від банку та розмістив би їх в інвестиційній програмі брокерської компанії ММCIS inc., з якою він має укладену угоду публічної оферти , він міг отримати дохід в розмірі 16524 грн., оскільки із змісту публічних оферт та відкритої інформації брокерської компанії ММCIS inc. /www.forex-mmcis.com/ та брокерської компанії МillTradeLimited /www. milltrade.net/ вбачається , що середній місячний відсоток при інвестуванні з початку 2014 року складає 8,19 % та 9,07% в місяць відповідно брокерської компанії одержують з цього доходу комісії в розмірі 15%. Відповідно до ст. ст. 59, 60 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів заподіяння шкоди внаслідок упущеної вигоди, які б підтвердили можливе отримання такої вигоди, позивачем не надано. Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є гіпотетичними, а дійсно були б ним отримані в разі розміщення неодержаних у відповідача коштів в інвестиційній програмі брокерської компанії ММCIS inc.. Стосовно вимог про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з квітня 2014 р. по грудень 2014 р., яка складає 10181,01 грн., та 3 % річних від суми боргу - 1041,53 грн., а всього підлягає стягненню 11222,54 грн., відповідно до розрахунку наданого позивачем, із яким суд погоджується. Суд зазначає, що відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Згідно ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 512,22 грн..

Outcome: partial