Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

13.11.2017 представник позивача [PERSON], який діє від імені [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивує наступним. Позивачка [PERSON] є співвласником [ADDRESS]. Право спільної часткової власності на вказану квартиру було набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.2003 року Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова згідно з розпорядженням від 01.09.2003 року № 600, нею, її колишнім чоловіком [PERSON] та її синами: [PERSON], [PERSON] в рівних частинах по 1/4 частині на кожного відповідно. У звязку з тим, що відповідач напротязі десяти років за вищевказаною адресою не проживав і квартирою не користувався, 28.03.2017 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу частини квартири. Згідно п. 3.1.5 Договору відповідач зобовязується добровільно знятися з реєстраційного обліку та звільнити частку квартири від належних йому речей домашньої обстановки до 28 квітня 2017 року для повного та безперешкодного користування нею покупцем. Оскільки відповідач не знявся з реєстраційного обліку, на теперішній час його місце проживання невідоме, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (що діяла в редакції до 15.12.2017 року) через оголошення у пресі. У відповідності з п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 15.12.2017 року суд продовжує розгляд справи за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України (що діє в редакції з 15.12.2017 року), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній даних та доказів у відсутності відповідача. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видного 08.09.2003 року виконавчим комітетом Новозаводської районної ради, згідно з розпорядженням від 01.09.2003 року № 600, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в цілому належить на праві приватної часткової власності [PERSON] та членам її сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах (а.с.12). Реєстрація права власності відбулась 14.09.2006 року (а.с.6) Відповідно до договору купівлі-продажу частки квартири, 28.03.2017 року [PERSON] передав у власність [PERSON] 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10) Таким чином, відповідно до ст. 346 ЦК України право власності відповідача [PERSON] припинилось, у звязку з відчуженням власником свого майна. Відповідно до п. 3.1.5. Договору, продавець [PERSON] зобовязується добровільно знятися з реєстраційного обліку (виписатися) та звільнити частку квартири від належних йому речей домашньої обстановки до 28 квітня 2017 року для повного та безперешкодного користування нею покупцем, сплатити в разі виникнення заборгованості з комунальних платежів, за користування електроенергією, за послуги місцевого, міжміського та міжнародного звязку по день фактичного звільнення вищевказаної квартири. Однак, згідно довідки № 5071 від 27.10.2017 року, виданої Управлінням адміністративних послуг про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні, [PERSON], [INFO], не знявся з реєстраційного обліку та є зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Контституції України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач у даній квартирі протягом довгого часу не проживає, право користування відповідача вказаною квартирою припинилось у звязку з припиненням його права власності на дане житло, у добровільному порядку не виконав обовязок добровільно знятися з реєстраційного обліку у встановлений в договорі купівлі-продажу частки квартири строк, чим чинить перешкоди у здійсненні права власності позивачу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved