Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач звернулас до суду з позовом про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначила, що з 06 липня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату взаємопочуття та взаєморозуміння, з вересня 2016 року проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у Бугаївській сільській раді Глобинського району Полтавської області 06 липня 2007 року, актовий запис № 5 - розірвати. У підготовче засідання позивач не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено в ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 06 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданим Бугаївською сільською радою Глобинського району Полтавської області 06 липня 2007 року, актовий запис № 5 (а.с. 17). Від вказаного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 18,19). Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини через несумісність характерів, втрату взаємопочуттів та взаєморозуміння, проживають за різними адресами, спільного домашнього господарства не ведуть. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved