Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ « Приватбанк» про припинення виконання зобов'язання внаслідок його належного виконання, де прохає визнати дії ПАТ КБ « Приватбанк» по зміні процентних ставок 31.10.2008 року з 13, 56 % до 15,60 % та з 01.02.2009 року до 27,67 % протиправними. Визнати дії ПАТ КБ « Приватбанк» по зміні кредитного рахунку з [NUMBER] на [NUMBER] та рахунку по відсотках з [NUMBER] на [NUMBER] протиправними. Визнати її зобов'язання по кредитному договору № PLKPGK08243598, укладеному між нею, [PERSON] та ПАТ КБ « Приватбанк» 12 липня 2005 року припиненими внаслідок його належного виконання позичальником. Поновити строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання неправомірними дій Банку стосовно підвищення процентних ставок , оскільки довідалася про це лише у жовтні 2011 р. В судовому засіданні позивачка та її представники повністю підтримали позов. Представник ПАТ КБ «Приватбанк « в судове засідання не з'явився, суд про причину неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12 липня 2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ « Приватбанк» було укладено кредитний договір PLKPGK08243598 згідно із умовами якого вона отримала від ПАТ КБ « Приватбанк» кредитні кошти у розмірі 143 000 грн. для купівлі квартири, зі сплатою відсотків у розмірі 1,13 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.1.1. вказаного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку кошти ( щомісячний платіж у сумі 1752, 16 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, а також інших витрат банка відповідно до п.п. 2.2.9, 4.3). Сума кредиту була надана із кінцевим строком погашення по 11 липня 2025 року включно. Проте, [PERSON] у жовтні 2011 року було використано право,яке передбачено п. 2.4.1., а саме по згоді з банком позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому позичальник зобов'язаний сплатити банку суму відсотків, суму комісії відповідно до п.1.1., 1.5. даного договору, неустойку ( штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту( частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно п.4.1. даного договору. Загалом нею було сплачено у рахунок погашення заборгованості за кредитом суму у розмірі 219 095,12 грн., в тому числі тіло кредиту в сумі 143 000, 00 грн., а також відсотки за користування кредитом, протягом часу коли вона користувалася кредитними коштами, а також комісії банку. Таким чином [PERSON] було виконано належним чином зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно розрахунку заборгованості процентна ставка за кредитним договором змінювалося два рази , а саме: 31.10.2008 року з 13, 56 % до 15,60 %, а з 01.02.2009 року до 27,67 %. Про зміну процентної ставки [PERSON] повідомлена належним чином не була, хоча чинне законодавство, а також положення договору зобов'язують банк повідомити [PERSON] про зміну процентної ставки за кредитним договором за 20 днів до початку дії зміненої процентної ставки. Згідно із Постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у п. 28 встановлено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку, яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки ( лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо): дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Але банк взагалі не повідомляв [PERSON] про зміну розміру процентної ставки за її кредитним договором, хоча такий обов'язок встановлений п. 2.3.1. кредитного договору, а тому дії банку є неправомірними. Нормами ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п.2.3.1 укладеного договору між сторонами Банк має в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні , а саме : зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара до гривні , встановленого НБУ на момент укладення даного договору ; зміні облікової ставки НБУ ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті ( за ставкою НБУ ). На підставі даного пункту договору Банк в односторонньому порядку підняв з 31.10.2008 р. процентну ставку з 13,56 % до 15,60 %, а з 01.02.2009 р. до 27,67 % . Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору при збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України банкам заборонено в односторонньому порядку підвищувати процентну ставку. Дана норма Закону набула чинності 09.01.2009 р. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі , що й договір , що змінюється , якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Порядок укладення договору визначено ст. ст. 638-650 ЦК України. Ст. 643 ЦК України визначено момент укладення договору за пропозицією , в якій вказаний строк для відповіді. Так , якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді , договір є укладеним , коли особа , яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. 08.01.2009 р. Банк направив лист [PERSON] про збільшення процентної ставки , починаючи з 01.02.2009 р. до 27,67 %. Даного листа [PERSON] не отримувала та у Банка немає доказів його отримання. Як вбачається з матеріалів справи рекомендований лист на ім*я [PERSON] був направлений на адресу [ADDRESS]( а.с. 61 ). В кредитному договорі адреса [PERSON] зазначена [ADDRESS].[PERSON]. була і зареєстрована за цією адресою. За адресою [ADDRESS] [PERSON] не була зареєстрована і не проживала . Представник Банку в судовому засіданні не зміг пояснити чому саме на цю адресу направлявся лист. Дана обставина свідчить про те , що [PERSON] не могла отримати даного листа . Крім того , із реєстру не вбачається якого змісту листи відправлялися боржникам. Суд вважає неправомірним збільшення Банком процентної ставки , оскільки вона була збільшена лише з 01.02.2009 р. , тобто після набрання чинності ст. 1056-1 ЦК України. Згідно умов договору Банк надсилає повідомлення на протязі 7 дів з дати вступу в чинність процентної ставки . Тобто в лютому таке повідомлення було б незаконним. Суд вважає безпідставним посилання представника банка на те , що 25.12.2008 р. було вже прийнято рішення про збільшення процентної ставки. Суд розцінює даний лист лише як намір про підвищення з 01.02.2009 р. розміру процентної ставки. Аналізуючи вищевикладене , суд вважає незаконним підвищення процентної ставки в той час як вже діяла заборона та у зв'язку з неповідомленням належним чином відповідача про збільшення процентної ставки. Це ж стосується і підвищення процентної ставки31.10.2008 р. з 13,56% до 15,60 %. Банком взагалі не надано доказів , що про те , що якимось чином [PERSON] повідомлялася про підвищення процентної ставки. [PERSON] щомісячно вносилися платежі обумовлені умовами кредитного договору з врахуванням процентної ставки 13,56 % та заборгованість була погашена достроково ще у 2011 р. , про що свідчать суду надані квитанції. Представником Банка не заперечувався факт правильності сплати кредиту враховуючи процентну ставку 13,56 % . Суд вважає необхідними поновити строк звернення до суду з вимогами про визнання дій Банка неправомірними стосовно підняття відсоткової ставки, оскільки [PERSON] про підвищення процентної ставки довідалася у жовтні 2011 р. при зверненні до Банку за довідкою про повне погашення заборгованості. Банком в односторонньому порядку було змінено номери кредитних рахунків [PERSON]: кредитний рахунок з [NUMBER] на [NUMBER] та рахунок по відсотках з [NUMBER] на [NUMBER]. Як встановлено судом така зміна рахунку не потягла за собою неправильності нарахувань за кредитним договором та всі сплачені [PERSON] кошти була зараховані в рахунок погашення заборгованості, тому підстав для визнання неправомірними дій Банку в цій частині не вбачається.

Outcome: partial