Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

14.08.2017 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката [PERSON], звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що спільне життя не склалося. Після 27 років спільного життя виявилося, що позивач та відповідач є різними за характером особистостями, через що їх подальше спільне життя не склалося. Через різні погляди на спільне життя у подружжя почали виникати постійні сварки та скандали, стали виникати суттєві непорозуміння з цього приводу ,виявилися зовсім різні погляди на життя в цілому. Відповідач не рахується з її поглядами на сімейне життя, дозволяє собі принижувати її честь та гідність в присутності сторонніх осіб, близьких родичів та дітей. Такий стан речей призвів до того, що вона не може продовжувати мешкати разом з відповідачем. З червня 2017 року шлюбні стосунки фактично розірвалися, відповідач не намагається владнати сімейні відносини. На теперішній час вона з дитиною мешкають окремо від відповідача. Наміру продовження подружнього життя вона не має, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та збереження шлюбу недоцільним. Примирення з відповідачем не бажає, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] та який зареєстрований відділом РАЦС Усть-Янського району Якутської автономної Радянської Соціалістичної Республіки колишнього СРСР 12 серпня 1989 року за актовим записом № 112, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити без змін, судові витрати стягнути з [PERSON] Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року провадження по даній цивільній справі - закрито на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано письмову заяву, в якій [PERSON] просить розглянути справу у її відсутність, проте за участю її представника адвоката [PERSON] Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON], який представляє інтереси позивачки [PERSON], не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, однак на адресу суду надано письмову заяву, в якій представник позивача [PERSON] просить розглянути справу без його участі у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити у повному обсязі за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, проте суду надано письмову заяву, в якій відповідач просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON], проти стягнення з нього судових витрат не заперечує. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12 серпня 1989 року відділом РАЦС Усть-Янського району Якутської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки колишнього СРСР за актовим записом № 112, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.8). Шлюбні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, а також Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, наданим Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Запорізькій області від 17.10.2017 року, які є в матеріалах справи (а.с.4, 34-36). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін «Баришева». Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачкою [PERSON] позовних вимог та враховуючи визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, в розмірі 640,00 грн., який був понесений позивачем та документально підтверджений відповідним платіжним документом (а.с.1). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved