Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

14 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала таким. З 17 січня 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №1 від 17 січня 2013 року. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає допомогу на утримання дітей, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, а саме про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 50 % заробітку (доходу) відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що позивач чинить перепони у прийнятті ним участі в утриманні та вихованні дітей. Він офіційно не працює, доходом його є тимчасові заробітки, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. З 17 січня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серії І-ФП №099111, виданого повторно 04 лютого 2014 року за актовим записом №1 від 17 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей: серії І-ФП №197748, виданого 04 лютого 2014 року повторно за актовим записом № 62 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області; серії І-ФП №262880, виданого 16 травня 2017 року за актовим записом №62 Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.6-7). Діти проживають разом з позивачем, про що свідчить довідка про склад сімї №2091, видана виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області 07 лютого 2018 року (а.с.8). Відповідач матеріальної допомоги щодо утримання дитини не надає; угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Доказів, які б свідчили про необхідність призначення аліментів на двох дітей у розмірі 1/2 частки від доходу відповідача, позивач суду не надав. Доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у частці від доходу, відповідач суду не надав. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання двох дітей з дня звернення до суду з позовом та до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки позовні вимоги задоволено на 66,67 % (вимога позивача - 1/2 частка, стягнуто судом - 1/3 частку), з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 266,68 грн.

Outcome: partial