overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що рішенням Полонського районного суду від 27.12.2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 180 грн. щомісячно. Відповідач аліменти сплачує, але на даний час збільшились витрати на утримання дитини, яка відвідує навчальний заклад, позивачка несе додаткові витрати на її утримання, на даний час у неї погіршився матеріальний стан, отримує мінімальну зарплату, винаймає житло, підсобного господарства не має, тому просила стягувати з відповідача аліменти в зазначеному розмірі. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 19 січня 2018 року строк, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтва про народження дитини, котра проживає разом з матір`ю. Рішенням Полонського районного суду від 27.12.2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 180 грн. щомісячно. Відповідно\~до ст.192 СК\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я платника або одержувача. Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, змінились зазначені\~вище обставини, зокрема доходи боржника та стягувачки, визначений законом інший мінімальний розмір\~сплати а ліментів на дитину, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити 1200 грн. щомісячно. Також на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України із [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала, що 28 липня 2012 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 134. Дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]». [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає з позивачкою, на його утримання з відповідача стягнено аліменти. Сумісне життя з відповідачем із-за різних поглядів на спільне життя не склалося, сторони мешкають окремо і сім`я фактично розпалась більше року тому. Збереження сімї неможливо. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила шлюб розірвати. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив шлюб розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 липня 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с. 7). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.01.2016 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного життя подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, в сімї не має взаєморозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, відповідач не бажає змінювати свою поведінку та спосіб життя. Тривалий час вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до судового розгляду подала заяву, якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить справу розглянути без його участі, позов визнає. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст.\~247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 16.01.2016 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 частиною 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки встановлено, що їх сімя розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

12 січня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час мешкає з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вирішив справу розглянути в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 16 вересня 2008 року у подружжя народилася дитина [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 141364, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 17.10.2008 року (а.с. 4) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції, актовий запис № 295. Після набрання рішенням суду законної сили залишено позивачу її прізвище «Нестеренкова». (а.с. 3) 02.11.2013 року [PERSON] змінила прізвище на «Вітохіна» на підставі Свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 223698, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 02.11.2013 року. (а.с. 15) Малолітня дитина постійно мешкає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своєї дитини ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивачка. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

12 січня 2018 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулась позивачка з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. При поданні позову позивачка просила відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] . В ході судового розгляду позивачка підтримала позовні вимоги. 22 червня 2018 року судом першої інстанції було прийнято рішення, згідно якого позов про розірвання шлюбу був задоволений. Шлюб між, [PERSON] та [PERSON] зареєстрований у Відділі реєстрації шлюбів та народжень Луганського МУЮ № 267 від 06.05.2006 року - розірвати. Малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити на виховання позивачки [PERSON] Рішення суду є чинним. Відповідно до ст. 270 ч.1п.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим прийняти додаткове рішення, з наступних підстав. Так, дійсно до суду першої інстанції позивачка [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому просила відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. (а.с.2). Згідно Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.05.2006 року дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] . З урахуванням предмету позову та відповідно до ст. 113 СК України суд вважає можливим відновити позивачці дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

12 січня 2018 року до суду звернувся [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою судді від 22.01.2018 позовну заяву було залишено без руху. 29 січня 2018 року до суду надійшла заява про усунення недоліків заяви на виконання ухвали суду. 31 січня 2018 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд на 15.03.2018. 15.03.2018 сторони в судове засідання не з'явилися. 15.03.2018\~ судом встановлено, що при поданні до суду заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу від імені [PERSON], її було підписано представником [PERSON] та всі додані до неї копії документів посвідчені також ним, тому ухвалою суду від 15.03.2018 надано заявнику строк для усунення недоліків його заяви. Оскільки 23.03.2018 заявником [PERSON] усунуто недоліки заяви, то ухвалою суду від 26.03.2018 призначено наступне судове засідання за правилами окремого провадження на 21 червня 2018 року . Заявник [PERSON] вказував, що не може розпоряджатися своєю власністю у вигляді земельної ділянки, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю невірно вказане його прізвище, тому прохав\~ встановити факт належності йому вказаного правовстановлюючого документу.\~\~\~\~\~\~\~ В\~ судовому\~\~\~ засіданні\~\~ заявник [PERSON]\~ та його представник [PERSON] підтримали\~ заявлені вимоги та прохали їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак надав суду письмові пояснення, в яких прохав справу розглядати за його відсутністю, вказавши, що Головне управління не є розпорядником земель, що перебувають у приватній власності. Суд, заслухавши заявника та його представника, свідків\~ [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] дійсно належить земельна ділянка, розташована на території Іванівської сільської ради Кобеляцького району, іншої особи з таким прізвищем, який би володів цією земельної ділянкою вони не знають,\~ перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги\~ [PERSON]\~ підлягають задоволенню. Отже судом встановлено, що згідно паспорту громаданина України, Картки платника податків прізвище заявника зазначено як «Савєл'єв», однак в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 046650, виданного 30.05.2000\~ Іванівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, власником\~ земельної ділянки площею 4,33 га є «Савельєв»,\~ що не дає заявникові [PERSON]\~ можливості в повному обсязі розпоряджатися цією землею. Оскільки факт належності заявникові Державного акту на право приватної власності на землю належним чином\~ підтверджений в суді, то потрібно визнати, що [PERSON],\~ [INFO], ІПН [NUMBER], належить правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 046650, виданий 30.05.2000 року Іванівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області на ім'я [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

12 січня 2018 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі 296/2799/16-ц 2/296/261/18 за вказаним позовом було ухвалене рішення. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що у судовому рішенні не вирішено питання про судові витрати і суд не допустив негайного виконання рішення. Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати і суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 ЦПК України. Сторони, які брали участь у справі, в судове засідання не з»явились. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, їх присутність не є обов'язковою. Судом встановлено, що рішенням суду від 12 січня 2018 року цивільний позов [PERSON], яка від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнена, було задоволено частково, визнано незаконним та скасувано наказ Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» про звільнення позивача з посади головного бухгалтера Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», поновлено [PERSON] на посаді і стягнуто з Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 141 243,26 грн. та 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Під час вирішення зазначеної справи, судом не вирішено питання про судові витрати і не допущено негайного виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. З огляду на викладене та відповідно до ст.270 ЦПК України, суд вважає за необхідне з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення щодо допущення рішення суду від 12 січня 2018 року до негайного виконання і стягнення з Державної установи Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України в дохід державного бюджету України судового збору за дві вимоги немайнового характеру по 551,20 грн. за кожну, 1 512,43 грн. за вимогу майнового характеру і за подачу позивачем до суду заяви про забезпечення доказів судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

12 січня 2018 року Октябрським районним судом м. Полтави прийнято рішення по справі № 554/2858/14-ц, яким в задоволенні позову ПАТ\~ КБ «ПриватБанк» до\~\~\~ [PERSON]\~ про стягнення заборгованості відмовлено. При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат. [PERSON] по справі було сплачено 6932,80 грн. за проведення судово-економічної експертизи та він заявив клопотання про стягнення даної суми. Таким чином, при ухваленні рішення місцевим судом залишилось невирішеним питання про стягнення судових витрат у відповідності до вимог ст. 133 ЦПК України. Оскільки в позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено, то витрати за проведення експертизи покладаються на позивача. Статтею 270 ЦПК України встановлено право суду ухвалити додаткове рішення, зокрема, коли судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачем у шлюбі з 14 листопада 1981 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Куп?янського району Харківської області за актовим записом № 42. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей та спору щодо поділу майна немає. Останнім часом між ним та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв'язку з чим на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 листопада 1981 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Куп?янського району Харківської області за актовим записом № 42 (а.с.5). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 10.06.2009 року. Від шлюбу сторони мають доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Цей шлюб був розірваний рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.02.2016 року. З наполегливим проханням відповідачки та з батьківських почуттів до дітей позивач погодився знову зареєструвати шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований 22.04.2016р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 54, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Однак, з відповідачкою не склалось спільне життя у зв'язку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. З наведених підстав позивач просить суд, розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, зареєстрований 22.04.2016р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 54, згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved