overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від травня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що перебуває з відповідачкою у шлюбі від 24.05.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON]. Сторони від 06.01.2018 року проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Відповідачка до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 24.05.2013 року. Шлюб зареєстровано у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис - 298) (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачкою (а.с. 9). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 06.01.2018 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 липня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у підготовче засідання подав заяву, у якій просить провести підготовче засідання без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання подала заяву про проведення підготовчого засідання без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 липня 2010 року, актовий запис № 817 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 11). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах (в повному обсязі) в сумі 53\~173, 80 грн. на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], з 30.08.2014 року по 01.01.2018 року (в сумі 17\~592, 30 грн.), а також на утримання [PERSON], [INFO], з 30.08.2017 року по 01.01.2018 року (в сумі 35\~581, 50 грн.).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Він перебуває з відповідачем у шлюбі з 21 вересня 2002 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп?янського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 203. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на вихованні з відповідачкою. Останнім часом між ним та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спір про поділ майна між ними відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову визнає та просить їх задовольнити. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2002 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куп?янського міського управління юстиції в Харківській області за актовим записом № 203 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір та спір про місце проживання дитини відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

12 січня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем вона перебуває зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2014 року. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що їхня сімя фактично розпалась, відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до їх повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, при винесення рішення покладається на розсуд. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 220306 (а.с. 4). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул.. 2-га Цукрозаводьска[ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 3,5). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до його повноліття Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ст.. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

12 січня 2018 року рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу позов [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування спірним майном - задоволено частково. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року справу повернуто до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розділити між сторонами судові витрати. При зверненні до суд позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640 гривен. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи в рішенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.01.2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування спірним майном не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, оскільки у позовній заяві позивач не ставив питання про стягнення на свою користь судового збору сплаченого ним при звернені до суду, однак на виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення вказаних судових витрат з відповідача на користь позивача в розмірі 640 грн. сплачених позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

12 січня 2018 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 06 серпня 2005 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в звязку з чим просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді 15 січня 2018 р. відкрито провадження по справі, підготовче засідання призначено на 01 березня 2018 р. В підготовче судове засідання відповідач не зявився, у звязку із чим ухвалою суду від 01 березня 2018 р. розгляд справи призначено на 13 квітня 2018 р. В судове засідання, призначене на 13 квітня 2018 р. відповідач не зявився, розгляд справи відкладено на 03 травня 2018 р. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився без повідомлення причин, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 06 серпня 2005 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №1. (а.с.6) Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Наданими позивачем доказами встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у січні 2017 р., примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що дитина проживає з позивачем, майновий спір між сторонами відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

12 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 листопада 2017 року Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 93, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені починаючи з початку 2020 року. Сім`я розпалась остаточно, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач та її представник у перше судове засідання не з`явилися, проте від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність та у відсутність її представника, на задоволенні позовних вимог наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач у перше судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Наслідки ст.206 ЦПК України йому роз`яснені. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Первомайським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Серії [NUMBER] , актовий запис № 93 (а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 січня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 04 вересня 2014 року у Відділі ДРАЦС РС Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №241. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 вересня 2014 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] . У шлюбі дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різницю в поглядах на сумісне життя та побут. З 2017 року вони проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Зазначає, що відносини між ними припинені, шлюб носить формальний характер, а тому подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам. Спору з приводу розподілу спільного сумісного майна між ними немає, а тому просить розірвати шлюб в судовому порядку та стягнути з відповідача в свою користь 840,80 грн. судового збору. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.30). У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, не заперечила щодо розірвання їх шлюбу (а.с. 35). Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем та відповідачем суд розриває. Також, враховуючи вимоги ст.141, ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 50% сплаченого ним судового збору, що становить 420,40 грн. та підтверджується документально (а.с.3), а решту 50%, суд повертає позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

12 січня 2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 06 жовтня 2000 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 16). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 13). Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 жовтня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 3, 6). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачкою не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача 908 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved