Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

12 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідачка не проживає у його будинку з 29.09.2016, добровільно з реєстрації не знімається, що створює йому перешкоди у розпорядженні своїм майном та призводить до сплати ним додаткових витрат. Від позивача надійшла заява з проханням справу слухати за його відсутності, позов підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзив на позов не подала. Відповідно до статті 280 ЦПК України судом ухвалено, - проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника житлового будинку квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 03.06.2019, [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] .8, 9). Вулицю [ADDRESS] перейменовано на вулицю [ADDRESS] (а.с.10). З довідки №217, виданої 09.04.2019 та довідки за №216, виданої 09.04.2019 Андріяшівським старостинським округом №1 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району, невістка [PERSON] , [PERSON] , 1989 р.н., разом із своїми дітьми: дочкою [PERSON] , 2011 р.н. та сином [PERSON] , 2015 р.н., зареєстровані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказані особи з 29.09.2016 за даною адресою не проживають (а.с. 6, 7). За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку. Оскільки доказів про поважність причин непроживання відповідачки у будинку [ADDRESS] понад один рік суду не надано, позивач заперечує проти реєстрації відповідачки в його житлі, права позивача підлягають захисту, відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. Ухвалою суду від 06.06.2019 позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. А тому, за положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved