Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON], в інтересах якої за довіреністю діє [PERSON], звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз», Відповідач) в якому просить визнати незаконними дії Відповідача щодо встановлення під'їзного вузла обліку природного газу на зовнішньому (фасадному) газопроводі зовнішньої стіни будинку [ADDRESS], з метою комерційного обліку; зобов'язати Відповідача здійснити перерахунок об'ємів споживання природного газу по об'єкту побутового споживача [PERSON] - квартири [ADDRESS] з 01 вересня 2017 року, відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23.03.2016; зобов'язати Відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об'єкту побутового споживача [PERSON] - квартири [ADDRESS], індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є побутовим споживачем природного газу, а саме споживає газ для приготування їжі за об'єктом споживання - квартира [ADDRESS]. Розподіл природного газу відповідач здійснює відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №5498 від 30.09.2015 р., фактом згоди приєднання до якого відповідно до п. 1.3 був сплачений рахунок оператора ГРМ та споживання природного газу. В липня 2017 року у будинку [ADDRESS] представника Відповідача були встановлені два під'їзних вузли обліку газу, зокрема на під'їзді №1 де мешкає позивач, та з дня його введення в експлуатацію 01.09.2017 року обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих в квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Згідно листа відповідача від 27.04.2017 року зазначено, що підставою для встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу на будинок [ADDRESS] є План розвитку газорозподільної системи відповідача на 2016-2025 роки, згідно якого встановлення індивідуальних лічильників газу за зазначеним будинком не передбачено. Акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за адресою [ADDRESS], а також договір щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу квартирах споживачів, договір про забезпечення можливості проведення монтажу, забезпечення та здійснення експлуатації будинкового (загально будинкового ) ВОГ направлені для ознайомлення та підписання до ТОВ «УЮТ-2011», не укладені та направлені до ТОВ «УЮТ-2011» безпідставно. Враховуючи викладене вважає, що дії відповідача є незаконними, оскільки відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного об'єму природного газу спожитого побутовим споживачем [PERSON] повинно здійснюватись за допомогою комерційного лічильника природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності квартири позивача, якою є територіально відокремлені стіни. Також, дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового лічильника є порушенням вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Встановивши під'їзний прилад обліку природного газу на 1 під'їзд будинку [ADDRESS], відповідач поставив у нерівне становище побутового споживача цього будинку перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в м. Кривий Ріг, в яких відповідачем встановлені індивідуальні лічильники газу, а саме приймання-передача та визначення фактичного об'єму спожитого газу буде визначатись не по об'єкту побутового споживача (квартирі), а за під'їздом, що потягло за собою порушення умов Типового договору, Кодексу ГРС, Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Закону України «Про захист прав споживачів», Цивільного кодексу України. Також, враховуючи, що об'єктами споживання природного газу в житловому будинку [ADDRESS] є квартири, то відповідач безпідставно звернувся до ТОВ «УЮТ-2011» для укладання договору щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу встановлених у квартирах споживачів та договору про забезпечення можливості проведення монтажу, забезпечення та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового ) ВОГ. Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов'язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. Отже, межа балансової належності та місце встановлення визначається актом укладеним між Оператором ГРМ та споживачем. Так, в акті розмежування балансової належності між відповідачем та третьою особою відсутній підпис директора ТОВ «УЮТ-2011», тобто акт не був укладений. Таким чином, за відсутності укладеного акт не була визначена межа балансової належності та точка вимірювання відносно будинку [ADDRESS] та місце встановлення приладу обліку. Також, первинне обстеження, приймання в експлуатацію вузла обліку, його пломбування і роз пломбування здійснювалось без участі споживача. Отже, не уклавши акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, акти пломбування та розпломбування вузла обліку, не давали підстав відповідачу для введення в експлуатацію вузла обліку природного газу, а тому нарахування обсягів природного газу з 01.09.2017 року є неправомірним. 21 грудня 2017 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи. 19 січня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими і безпідставними. Так, згідно розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №547 від 31.03.2016 року передбачено встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу за адресою: мкр. 7-й Зарічний за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». Відповідач не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та на підставі плану розвитку було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу. З моменту опломбування Оператора ГРМ будинкового вузла обліку та складання акту приймання будинкового вузла обліку в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку відповідно до Типового положення. У випадку відмови балансоутримувача від врегулювання договірних відносин з Оператора ГРМ, комерційний облік, а також розрахунки з побутовим споживачами (у яких відсутні індивідуальні вузли обліку) здійснюють на підставі показів загальнобудинкового вузла обліку, оскільки взаємовідносини між Оператором ГРМ та споживачем, у тому числі щодо обліку природного газу за показами загальнобудинкового обліку, в повній та достатній мірі врегульовані договором розподілу природного газу, укладеного на основі Типового договору розподілу. У частині першій статті 6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не зазначено право на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов'язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням. При цьому Відповідач звертає увагу, що вище зазначений обов'язок на встановлення лічильника газу трактується лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти відповідача. Для визначення об'єму спожитого (розподіленого) природного газу по об'єкту споживача використовуються дані комерційного вузла Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного вузла обліку природного газу споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється. В порядку визначеному розділом VІ цього Кодексу. Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІХ кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються з нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператор ГРМ. Станом на момент подання позовної заяви, позивач забезпечений згідно вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лічильником газу, а саме встановленим загальнобудинковим приладом обліку, а тому предмет спору в даній частині позовних вимог відсутній. Оскільки дії відповідача щодо встановлення будинкового ВОГ передбачені вказаними вище нормами законодавства в сфері надання послуг з газопостачання, на виконання досліджених вище постанов НКРЕКП, які є обов'язковими для виконання відповідачем, дії ПАТ «Криворіжгаз» є законними щодо встановленні будинкового приладу обліку газу. 19 квітня 2018 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, в яких зазначив, що законодавством не передбачено погодження із побутовим споживачем встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу. Дії ПАТ «Криворіжгаз» є законними щодо встановлення будинкового приладу обліку газу. 23 квітня 2018 року представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що посилання представника відповідача на план розвитку газорозподільних систем як на підстави встановлення загальнобудинкового вузла обліку є незаконними. Посилання представника відповідача на п.5.5 Типового договору є безпідставним, оскільки на момент приєднання позивача до Типового договору вузол обліку природного газу був відсутній. Також відповідач не бере до уваги, що в акті на опломбування відсутній підпис споживача, що прямо передбачено п.6 гл.4 розділу 10 Кодексу ГРС та не давало підстав для приймання в експлуатацію вузла обліку. Таким чином, вважає доводи Відповідача викладені у відзиві є незаконними, необґрунтованими та мають бути відхилені. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на підстави викладенні у відзиві та додаткових письмових поясненнях. Крім того, у судовому засіданні 20 грудня 2018 року представник відповідача зазначила, що Постанова КМУ №203 від 23.03.2016 втратила свою чинність, а тому підстав для проведення позивачу перерахунку об'ємів споживання природного газу по об'єкту побутового споживача на підставі зазначеної постанови не має. Допитана у якості свідка [PERSON] суду показала, що у будинку [ADDRESS] відповідно до вимог Закону був встановлений під'їзний вузол обліку газу. Вважає, що встановлення загальнобудинкових (під'їзних) лічильників є більш економічним та доцільним. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до таких висновків. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 квітня 2015 року № 1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на господарську діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривого Рогу (крім житлового масиву «Інгулець» Інгулецького району в м. Кривому Розі) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». Так, [PERSON] є власником квартирі [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, та є споживачем послуг з газопостачання за вказаною адресою. Відповідач протягом січня 2016 - листопада 2017 року постачав природний газ позивачу, яка регулярно оплачувала рахунки за надані послуги з газопостачання. Позивач 04.04.2017 звернулася до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про встановлення внутрішньо квартирного (індивідуального) приладу обліку газу (лічильника). Представник позивача 13.09.2017 року звернувся до відповідача з приводу надання інформації про встановлений будинковий вузол обліку газу та нарахувань по квартирі [ADDRESS]. На вказане звернення відповідач надав відповідь за №Кд01.3.1-КВ-16517-0917 від 15.09.2017, у якій зазначив, що не передбачено фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку по [ADDRESS] Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, затвердженого постановою НКРЕКП від 22.12.2016 р. №2347 у зв'язку із чим у будинку [ADDRESS] був встановлений під'їзний вузол обліку газу. Згідно з Акту пломбування комерційного вузла №12404 від 21.07.2017 року за адресою [ADDRESS] було встановлено та опломбовано вузол обліку газу УМ С 37086465 на перший під'їзд будинку. Як вбачається із акту комісією, в яку входили представник ПАТ «Криворіжгаз» без представника споживача було встановлено та опломбовано загальнобудинковий вузол обліку газу по мкр.7-й Зарічний. Акт не містить підпису представника споживача . Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Як встановлено у судовому засіданні позивач є споживачем природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», визначається, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ. Згідно глави 4 розділу ІХ Кодексу, визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об'єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Відповідно до розділу ІІІ п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб'єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід'ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов'язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об'єктами суміжних суб'єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об'єкти, зобов'язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об'єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання. Однак, ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «УЮТ-2011» не було укладено акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с. 23). Таким чином, не була визначена межа балансової належності (точка приймання-передачі природного газу) та точка вимірювання відносно будинку [ADDRESS] та місце встановлення приладу обліку. Згідно до п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб'єкта ринку природного газу). Відповідно до п.7 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС 7 одразу після встановлення повіреного ЗВТ (або його повірки на місці встановлення) Оператор ГРМ забезпечує пломбування встановленого (повіреного на місці) ЗВТ та складає акт про пломбування, який має бути підписаний споживачем. Перед пломбуванням ЗВТ Оператор ГРМ має право за власний рахунок та з використанням еталонних або зразкових (контрольних) ЗВТ перевірити похибку вимірювання встановленого ЗВТ та/або всього комерційного ВОГ. У порушення вище вказаних норм, опломбування, розпломбування загальнобудинкового вузла обліку газу відбувалось без присутності споживача, про що свідчать Акт пломбування комерційного вузла обліку газу від 21.07.2017, водночас це стосується лише порядку введення в експлуатацію вказаного лічильника. Однак, вирішуючи питання щодо визнання дій ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку незаконними, суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно до абз. 2 п. 1 глав. 5 розд. ІХ Кодексу ГРС балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. З аналізу зазначеного положення Кодексу ГРС вбачається, що в разі встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу за кошти Оператора ГРМ балансоутримувач (в т.ч. і співвласник багатоквартирного будинку) не мають права відмовити у встановленні вказаного лічильника. Оскільки встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу у будинку [ADDRESS] було здійснено за кошти ПАТ «Криворіжгаз», тому позивач, як співвласник багатоквартирного будинку, не має права заперечувати проти встановлення такого лічильника. З приводу позовних вимог про зобов'язання відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об'єкту побутового споживача - квартирі [ADDRESS], індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку), суд зазначає таке. За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Не встановлення відповідачем індивідуального лічильника позивачу з посиланням на те, що кошти на встановлення індивідуального лічильника в кожній квартирі Планом розвитку газорозподільної системи Криворіжгаз щодо будинку [ADDRESS] не передбачено суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним. Таким чином, задоволення вимог позивача щодо зобов'язання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об'єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість. Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином, саме на відповідача покладений обов'язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов'язку на споживачів є неправомірним. Отже, обраний позивачем спосіб захисту суд вважає таким, що відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№ 20372/11). Зі змісту статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов'язок встановлення відповідними суб'єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов'язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу та визначає обов'язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку. Оскільки позивач сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов'язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов'язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1 січня 2021 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2260-VIII від 21.12.2017). Зазначене вище відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №214/2435/17. Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: [ADDRESS] визнано доцільним, суд вважає такими, що не звільняють його від обов'язку встановити індивідуальні лічильники позивачам, зважаючи, на те що позивач виконувала обов'язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф якої включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, частково такі роботи відповідачем було здійснено та вимоги статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Ці вимоги зобов'язують відповідача забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об'єкту побутового споживача - квартирі [ADDRESS], індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку) підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання Відповідача здійснити перерахунок об'ємів споживання природного газу по об'єкту побутового споживача [PERSON] - квартири [ADDRESS] з 01 вересня 2017 року, відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №203 від 23.03.2016, то такі вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.05.2018 року, яке залишено без постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» визнано протиправною та нечинною після набрання рішенням законної сили. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2018 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.05.2018 залишено без змін. Враховуючи, що Постанова Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 на підставі якої позивач просить провести перерахунок об'ємів споживання природного газу по об'єкту побутового споживача визнана нечинною на час розгляду справи судом, тому у суду не має підстав для застосування зазначеної Постанови КМУ для здійснення вказаного перерахунку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог,

Outcome: partial