Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

13.04.2020 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй архівних довідок, виданих КУ «Об`єднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» під № 15/К-106-1 від 05.03.2020 року, №15/К-106-2 від 05.03.2020 року, про її перебування в трудових відносинах з колгоспом «Родіна», в яких невірно значиться її ім`я, для подальшої передачі їх до Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує. Від представників зацікавлених осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в селі Прибережне Токмацького району Запорізької області. В трудовій книжці [NUMBER] від 31.03.1986 року, заповненій на ім`я « [PERSON] », перший запис містить відомості про те, що [PERSON] 31.03.1986 року прийнята в члени колгоспу «Родіна» на посаду лаборанта. 20.03.2000 року виведена із членів колгоспу у зв`язку із реформуванням господарства. Відповідно до архівних довідок, виданих КУ «Об`єднаний трудовий архів міської, селищної та сільських рад Оріхівського району» під № 15/К-106-1 від 05.03.2020 року, №15/К-106-2 від 05.03.2020 року, ім`я та по батькові заявниці було вказано по різному ( [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON]. ). Також ці довідки містять інформацію про працевлаштування заявниці в колгоспі «Родіна» та відпрацьовані дні за період з 1986 року по 2000 рік. Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності заявнику вказаних архівних довідок залежить призначення пенсії заявнику. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані суду документи переконують суд в тому, що саме заявнику належать архівні довідки, в яких по різному зазначено ім`я та по батькові заявниці, та дають підстави для задоволення заяви, тому що від встановлення факту залежить реалізація заявником права отримання пенсії, а встановити цей факт у позасудовому порядку не стало можливим.

Outcome: approved