Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

14.11.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача в якості участі у додаткових витратах на дитину одноразово суму 1415,24 грн. на покриття половини витрат, понесених на лікування доньки [PERSON], та аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною шести років, оскільки позивач проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що він не має фінансової можливості здійснювати заявлені позивачем виплати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до виконавчого листа № 2/2506/153/12 від 06.03.2012 року з відповідача на користь позивача здійснюється стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті регламентує, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Деснянського районного суду від 16.10.2013 року, яке вступило в законну силу, встановленні наступні обставини. Зокрема судом встановлено, що малолітня дочка сторін [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом. Відповідно до медичного висновку № 39/0113, виданого 08.05.2013 року дитячою поліклінікою № 2 Чернігівської міської ради, вказана дитина страждає на двусторонню сенсоневральну приглухованість ІV ступеня (глухота). Вказаним рішенням суду було стягнуто з відповідача на користь позивача одноразово половину вже понесених витрат на лікування дитини в сумі 1725,26 грн. та наперед половину вартості слухового апарату в сумі 2880 грн., а разом - 4605,26 грн. у якості додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини. При розгляді даної справи, судом встановлено, що дитина сторін продовжує хворіти, що в свою чергу обумовлює додаткові витрати її матері, з якою вона проживає, на лікування та медичне обслуговування. Згідно з поданими позивачем розрахунковими документами нею знову вже фактично витрачено 2830,48 грн. у зв'язку з лікуванням дитини. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача одноразово половину вже понесених витрат на лікування дитини в сумі 1415,24 грн. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 15.10.2011 року і до досягнення малолітньою дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] включно. Стаття 88 СК України передбачає, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Частиною 2 вказаної статті визначено, що розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Позивачем надано довідку дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради від 07.05.2014 року № 87/0214, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], потребує домашнього догляду. Дана довідка дійсна до 07.05.2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання. Проте, в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково, враховуючи рівень доходів відповідача, стягнути з нього аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно, з дня звернення по 07.05.2015 року (час дії довідки медичного закладу про потребу дитини-інваліда у домашньому догляді). Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial