Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

14 травня 2015 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив перевести його майнові права за договором банківського вкладу (депозиту) № 1635345 від 07.05.2013 року на суму 1117439,32 грн. на ПАТ КБ «Надра»; визнати договір застави майнових прав № 05/13/11-174 від 20.06.2013 року таким, що припинився; визнати таким, що припинився у звязку з виконанням зобовязань кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20.06.2013 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс». 29 травня 2015 року [PERSON] подав до суду заяву про зміну підстав позову, в якій просив визнати договір застави майнових прав № 05/13/11-174 від 20.06.2013 року таким, що припинився; визнати таким, що припинився у звязку з виконанням зобовязань кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20.06.2013 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс». Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. З відповідача на користь держави стягнуті судові витрати. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що право власності на предмет застави переходить до банку з моменту виникнення відкладальної умови, про що буде свідчити повідомлення банку, направлене заставодавцю. Однак банк не скористався правом, передбаченим п.1.3. договору застави майнових прав та не направив заставодавцю повідомлення про набуття права власності на предмет застави, а відтак являється і хибним твердження суду першої інстанції про те, що звернення стягнення на предмет застави грошові кошти, які перебували на депозитному рахунку банку, не потребувало укладення сторонами будь-яких додаткових угод, оскільки предмет застави передається після настання факту невиконання боржником своїх зобовязань. Апелянт вважає, що суд не вірно повязує направлення банком вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором № 26-5-5835 від 19.03.2015 року ТОВ «Торгсервіс-плюс» із настанням відкладальної умови до договору застави майнових прав, а відтак і вважає, що на цій підставі банк набув право власності на предмет застави. Проте, вказана вимога направлялась банком позичальнику з метою досудового врегулювання умов кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості по кредитним зобовязанням. Також, апелянт вказує на те, що в банку розпочато процедуру ліквідації. Під час тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом. В судовому засіданні представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Представник позивача та представник третьої особи просили рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Судом встановлено, що 07 травня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір № 1635345 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг «Новий ПУ «Базовий +» № 2651131. Відповідно до умов даного договору вкладник передає, а банк приймає грошову суму в розмірі 300 000 доларів США. Строк дії вкладу 12 місяців від дати надходження вкладу рахунок. Початок дії строку вкладу розпочинається з дня надходження вкладу на вкладний рахунок. Дата повернення вкладу 07 травня 2014 року, процента ставка по вкладу встановлюється в розмірі 10,5 процентів річних (а.с. 21). 20 червня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладено кредитний договір № 02/13/2411-004 про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Ліміт видачі кредитних коштів, за кредитною лінією встановлюється в сумі, яка не може перевищувати 2 100 000 грн., строк користування кредитною лінією встановлюється з 20 червня 2013 року по 07 квітня 2014 року (а.с. 5-7). 20 червня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір застави майнових прав № 05/13/11-174, відповідно до якого заставодавець в забезпечення виконання позичальником зобовязання, визначеного в термінах договору, в повному обсязі з усіма подальшими змінами кредитного договору, передає заставу заставодержателю предмет застави. Предметом застави є майнові права за договором № 1635345 банківського вкладу (депозиту) без поповнення від 07 травня 2013 року, оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+» № 2651131, укладений між заставодавцем та ПАТ «КБ «Надра» з усіма належними виплатами, що полягають у праві вимагати від ПАТ «КБ «Надра», як боржника за договором № 1635345 банківського вкладу (депозиту) без поповнення від 07 травня 2013 року, оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий +» № 2651131, повернення грошових коштів (вкладу/депозиту) та процентів або доходу в іншій формі (а.с.23). 26.06.2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 450 000 грн. терміном до 07.04.2014 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22% річних по строковій заборгованості, 25% - по простроченій (а.с. 9). 08.08.2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 200 000 грн. терміном до 07.04.2014 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22% річних по строковій заборгованості, 25% по простроченій (а.с. 10). 09.09.2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 3 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 180 000 грн. терміном до 07.04.2014 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22% річних по строковій заборгованості, 25% по простроченій (а.с. 11). 07.04.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 4 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого сторони змінили п.п. 1.1.2 п. 1.1 Кредитного договору та встановили, що строк користування кредитною лінією встановлюється з 20 червня 2013 року по 07 квітня 2015 року (включно). Також сторонами змінені п.п. 1.1.3 та п. 1.3 та встановили відсоткову ставку за користування кредитними коштами в межах кредитної лінії 22,5% річних по строковій заборгованості та 25,5% по простроченій, а комісія за зарахування коштів на поточний рахунок позичальника становить 0,5% від суми кожного траншу, але не більше ніж сума від діючого ліміту операції в цілому за період дії договору та сплачується в день надання траншу (а.с. 12). 04.09.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 5 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 52 003,80 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 13). 05.09.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 6 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 59 999,76 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 14). 26.09.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 7 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 100 000,00 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 15). 08.10.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 8 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 29 992,67 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 16). 22.10.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 9 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 129 995,22 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 17). 26.12.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 10 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 219 991,22 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 18). 12.01.2015 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 11 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 500 000,00 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 19). 20.01.2015 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Торгсервіс-Плюс» укладений додатковий договір № 12 до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії з вільним режимом кредитування № 02/13/2411-004 від 20 червня 2013 року, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитний транш в сумі 180 000,00 грн. терміном до 07.04.2015 (включно) зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 22,5% річних по строковій заборгованості, 25,5% по простроченій (а.с. 20). В звязку з невиконанням позичальником взятих на себе зобовязань по користуванню кредитом, 19 березня 2015 року ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ «Надра» надіслала директору ТОВ «Торгсервіс-плюс» лист № 26-5-5835 про те, що станом на 16 березня 2015 року сума простроченої заборгованості та нарахованих штрафних санкцій по кредитному договору становить 17 926,55 грн. (а.с. 24-а). Листом від 30.03.2015 року ТОВ «Торгсервіс-Плюс» та [PERSON] звернулися до ПАТ «КБ «Надра» з пропозицією [PERSON] щодо підписання від імені банку на підставі ст. 23 Закону України «Про заставу» договору відступлення права вимоги, «з метою запобігання збільшення його ([PERSON] як майнового поручителя) витрат та витрат позичальника» (а.с. 25). Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки настала відкладальна вимога, передбачена п. 1.3 Договору застави майнових прав, відповідач набув право власності на предмет застави, а позивач направив відповідачу заяву про їх зарахування та припинення зобовязань, яку останній відхилив, тому позов підлягає задоволенню на підставі положень ст. 593 ЦК України. Проте, такий висновок не відповідає матеріалам справи та правовим нормам, які регулюють спірні правовідносини з огляду на наступне. 05.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 тимчасової адміністрації строком на 3 місяці до 05.05.2015 та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра». Пунктом 16 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено поняття тимчасової адміністрації - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Запроваджена в ПАТ «КБ «Надра» тимчасова адміністрація мала право діяти лише в межах наданих їй Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноважень і тільки у спосіб, визначений законом. Згідно з ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконання зобовязань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом, зокрема, шляхом виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, що є підставою набуття вкладником права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування. Відповідно до п.8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань, а тому в звязку з введенням тимчасової адміністрації депозитний вклад, який використовувався вкладником як засіб забезпечення іншого зобовязання перед банком, не підлягав поверненню вкладнику до повного погашення зобовязань за кредитним договором ТОВ «Торгсервіс-плюс». Як вказувалося вище, 30.03.2015, тобто під час дії тимчасової адміністрації, ТОВ «Торгсервіс-Плюс» та [PERSON] звернулися до ПАТ «КБ «Надра» з пропозицією [PERSON], як майнового поручителя, укласти договір відступлення права вимоги. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. З огляду на дану норму Закону, одержати задоволення з вартості заставленого майна в разі невиконання боржником є правом, а не обовязком заставодержателя. Посилання позивача на безпідставну відмову відповідача підписати договір відступлення права вимоги не може братися до уваги, оскільки продаж заставлених валютних цінностей регулюється не статтею 23 Закону України «Про заставу», яку вказав позивач в листі до банку від 30.03.2015, а статтею 22 Закону України «Про заставу», відповідно до якої продаж заставлених валютних цінностей проводиться в порядку, встановленому законодавством України. Згідно з п.4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом, яким не передбачено зарахування таких вимог під час проведення ліквідаційної процедури. Депозитний вклад, майнові права на який були предметом застави, належав [PERSON], а договір відновлювальної кредитної лінії № 02/13/2411-004 від 20.06.2013 укладений з ТОВ «Торгесервіс-плюс». Таким чином, зобовязання позивача та відповідача не є однорідними і тому відповідач не мав підстав для їх взаємозарахування під час дії Тимчасової адміністрації. Зазначене спростовує висновки суду першої інстанції щодо відхилення доводів відповідача з цього приводу. Прийняття судом першої інстанції доводів позивача стосовно того, «що у випадку невиконання основного зобовязання до Банку автоматично переходить право власності на заставлені майнові права з моменту невиконання зобовязань позичальником» є невірним, оскільки таке трактування не відповідає змісту пункту 1.3. Договору застави майнових прав у взаємозвязку з іншими умовами договору, зокрема з пунктом 1.4, згідно з яким, заставодержатель за рахунок предмету застави має право, а не зобовязаний задовольнити свої вимоги та відшкодувати витрати в повному обсязі (а.с.23). Згідно з статтею 599 ЦК України, зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в судовому засіданні не довів, що кредитний договір про надання відновлюваної кредитної лінії з вільним режимом кредитування від 20.06.2013 був виконаний належним чином з огляду на наявність заборгованості позичальника. Враховуючи дану обставину та приписи статті 593 ЦК України відсутні підстави визнавати припиненим і договір застави майнових прав від 20.06.2013. Згідно з п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. З врахуванням вищевикладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки позивач, як інвалід 1 групи має пільги по сплаті судового збору, ці витрати слід компенсувати на рахунок держави.

Outcome: dismissed