Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

14.11.2019 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, оскільки він навчається в ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на денній формі навчання на бюджетній основі, без отримання стипендії та потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років. Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги на навчання не надає. Прохала стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01.09.2019 року і до 23 років за умов продовження навчання. Також просила стягнути на її користь судові витрати у виді правничої допомоги у розмірі 5000 грн. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 11.12.2019 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 24). У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву подав, в якому позов не визнав не заперечуючи факт спільної з позивачем дитини [PERSON] , який є повнолітнім, з підстав того, що син особисто до нього не звертався із проханням або вимогою надати йому матеріальну допомогу. Але він вважає, що з урахуванням вимог ст. 182 СК України він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина оскільки незважаючи на те, що він працює він перебуває у скрутному матеріальному становищі. Так на його утриманні знаходиться його матір [PERSON] , вік якої 83 роки, та яка отримує пенсію в розмірі 2000 грн. і не може себе забезпечити в повній мірі продуктами харчування, ліками. Вона є особою похилого віку, хворіє та постійно потребує лікування та оперативного втручання. Він вимушений доглядати за матір`ю в надавати їй матеріальну допомогу. Крім того позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, який надає матеріальну допомогу. Також вказав, що аліменти стягуються з моменту звернення до суду, ані з 01.09.2019 як це вказала позивач. Що стосується витрат на правову допомогу вважає, що позивачем не додано доказів про такі витрати. До того ж вони є неспівмірними. Позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, в якому вказала, що фактично вона утримує сина з однорічного віку оскільки відповідач покинув сім`ю коли сину було один рік, він не цікавився його здоров`єм яке є слабким та не виявляв бажання спілкуватись з сином. Крім того відповідач чинив перешкоди тим, що не бажав спілкуватись та надавати згоду на виїзд сина за межі країни на відпочинок та навчання незважаючи на те, що син займався бальними танцями та приймав участь у різних конкурсах. За період сплати аліментів на неповнолітнього сина у відповідача виникала заборгованість у зв`язку із чим вона зверталася до суду із позовом про стягання пені і тільки після цього питання про надання згоди для виїзду за кордон було вирішено за умов відмови від позову. На даний час вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , але утримувати спільну із відповідачем дитину не є його обов`язком. Також відповідачем не доведено, що він утримує свою матір яка має певні хвороби. Крім того вона несла і додаткові витрати на сина, який під час навчання отримуючи загальну середню освіту потребував підготовки для вступу у вищий навчальний заклад. До того ж відповідач має достатній дохід для сплати аліментів у розмірі ј частки його доходу та має обов`язок надавати таке утримання сину до 23 років за умов навчання. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Вона скористалась своїм правом та надала належні докази оплати їх у розмірі 5000 грн. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась надавши заяву в якій просила розглядати справу без її участі за участі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась надавши заяву в якій просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, відмовити у задоволенні позову з урахуванням відзиву на позовну заяву. Третя особа [PERSON] не з`явився надавши заяву в якій просив розглядати справу без його участі. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 01.10.1999 року в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10.07.2003 року (а.с.5,6,16). Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , про що не заперечується сторонами, актовий запис №464 (а. с.15). Згідно довідки ПрАТ МК «Азовсталь» від 13.05.2019 р. з [PERSON] припинено стягнення аліментів на користь [PERSON] у зв`язку із повноліттям дитини ( а.с.9). Як вбачається з довідки ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» від 05.09.2019 №17/685, [PERSON] , дійсно навчається на першому курсі зазначеного університету на денній формі навчання (бюджет) (а.с.7). З довідки про доходи від 16.10.2019 №621 вбачається, що [PERSON] стипендія не нараховується, доходи відсутні (а.с.8). З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, копії паспорту позивача та акту про фактичне проживання КСН «Бригантина» вбачається, що [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , разом із своєю матір`ю [PERSON] (а.с.10,13,14). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Так в обґрунтування заперечень відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, перебування на його утриманні матері. За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України [PERSON] , за період з 01.01.2019 р. по 30.09.2019 р. отримував дохід у виді заробітної плати за перший квартал 2019 р. - 47390,33 грн. 672,59 грн., за другий квартал 2019 р.- 63437,63 грн., за третій квартал - 55971,29 грн.. Таким чином його середньомісячний дохід за 9 місяців становив 18607,98 грн. (167471,84:9). (а.с.30). Інших доказів про доходи позивача та відповідача сторони не надали. Однак відповідач у своєму відзиві вказав, що продовжує працювати та отримувати заробітну плату. Доказів на погіршення свого доходу порівняно з 2019 роком відповідачем не надано. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться його престаріла мати. Оскільки як встановлено судом матір отримує пенсію, що підтверджується довідкою про доходи 1727 8676 7875 [NUMBER] [PERSON] , яка загалом склала за період часу з серпня 2019 р. по січень 2020 - 12135,46 грн.,тобто має самостійний дохід. Належних доказів, що його матір знаходиться на його утриманні суду не надав. Отже доводи відповідача, що мати знаходиться на його утриманні ні якими доказами не підтверджені. Доводи відповідача, що він надає матеріальну допомогу матері на лікування, є не неспроможними оскільки медичні документи (виписки із історії хвороби, медичної карти (стаціонарного) хворого) лише підтверджує наявність у [PERSON] хвороб, але не підтверджують, що відповідач несе витрати у зв`язку із цим та не є підставою для звільнення батьків від обов`язків утримувати дітей. Також відповідачем не доведено, що на його утриманні перебуває його дружина. Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову - з 14 листопада 2019 року. Таким чином з урахуванням встановлених обставин, даних про матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, сімейний стан, з урахуванням обов`язку матері також утримувати повнолітнього сина поки він навчається, суд дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, як основних засад цивільного процесуального законодавства, а також обов`язок відповідача, як батька утримувати повнолітнього сина, поки він навчається, суд вважає достатнім, розумним та справедливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.11.2019 р. але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження навчання. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 768,40 гривень. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з позовної заяви Позивача просить стягнути з Відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріали справи містять докази понесення Позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 5000 грн. На підтвердження цього Позивачем було зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., договір про надання професійної правничої допомоги від 11.11.2019 р. (а.с.11), акт №3481 про прийняття - передачу наданої професійної правничої допомоги до договору від 11.11.2019 р., згідно якого мається детальний опис робіт та вартість таких послуг, що разом становить 5000грн. (а.с. 87), завірена квитанція від 05.12.2019 та від 01.04.2020 р. на загальну суму 5000 грн. (а.с. 87 об. стор). За таких обставин витрати Позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки саме ця суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі № 266/6792/19 та заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Саме таких висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до ч. 5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. за надану правничу допомогу адвоката. Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved