Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

13.10.2020 відкрито провадження в справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2015 №888 набула у приватну власність нерухоме майно у вигляді нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказані об`єкти нерухомості розташовані на земельній ділянці площею 0,8436 га, кадастровий номер 5910200000:02:008:0016, що перебуває у комунальній власності. У зв`язку з тим, що відповідачка не вжила заходів щодо оформлення права землекористування на вказану земельну ділянку Охтирська місцева прокуратура звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області в інтересах Охтирської міської ради Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою. 25.02.2020 рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 08.07.2020, задоволено частково позовні вимоги Охтирської місцевої прокуратури, стягнуто з [PERSON] грошові кошти в розмірі 141145,37 грн за користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , за період з 16.06.2015 по 31.12.2016. На виконання вказаного рішення суду [PERSON] 28.07.2020 перерахувала до бюджету Охтирської міської об`єднаної територіальної громади грошові кошти в повному обсязі в розмірі 141145,37 грн. Зазначає, що договір оренди вищевказаної земельної ділянки, укладений між Охтирською міською радою Сумської області та [PERSON] від 09.08.2018 зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.12.2019, у зв`язку з чим строк його дії почався саме з моменту набрання ним чинності, а не з моменту укладення. Таким чином, враховуючи сплату відповідачкою безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати до 31.12.2016, залишається не сплаченою орендна плата за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.01.2017 по 03.12.2019, тобто до дня реєстрації договору оренди спірної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 10.07.2019 на засіданні комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі, було встановлено, що земельна ділянка площею 0,8436 га, кадастровий номер 5910200000:02:008:0016 використовується [PERSON] для розміщення нежитлових будівель станції технічного обслуговування без правовстановлюючих документів на землю, у зв`язку з чим комісія вважала за доцільне провести розрахунок розміру збитків, завданих внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності та неодержання доходів міським бюджетом за 2017 рік - 2018 рік та 6 місяців 2019 року. Після затвердження акту про визначення збитків № 02-09/33 від 10.07.2019 рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 24.07.2019 №81, вказаний акт разом з повідомленням з пропозицією щодо добровільного відшкодування визначені збитки в досудовому порядку було направлено на адресу [PERSON] , однак останньою дане повідомлення проігноровано, договір про добровільне відшкодування збитків вона не уклала, збитки в добровільному порядку не відшкодувала, у зв`язку з чим міська об`єднана територіальна громада в особі Охтирської міської ради Сумської області не отримала плату за використання земельної ділянки у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності. Посилаючись на викладене, з урахуванням зменшення позовних вимог у зв`язку зі сплатою коштів за серпень-грудень 2018 року та січень-грудень 2019 року, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Охтирської міської ради Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий №5910200000:02:008:0016, площею 0,8436 га, без правовстановлюючих документів за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 в розмірі 64691,62 грн. 24.11.2020 від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка не погоджується з заявленими до неї позовними вимогами в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так 16.03.2018 [PERSON] подала власну заяву до Охтирської міської ради, у якій повідомила про свій намір та бажання здійснити придбання (викуп) земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на якій розташоване належне їй нерухоме майно. Також у вказаній заяві вона просила орган місцевого самоврядування надати дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для подальшого її викупу, та надала згоду на укладення договору про сплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. 19.04.2018 за №01-27/1127 на її домашню адресу за підписом міського голови м. Охтирка було направлено лист зі змісту якого вбачається, що подана нею заява про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки вищезазначеної земельної ділянки площею 0,8436 га з метою подальшого викупу була взята до відому. Крім цього вказаний лист містить інформацію про те, що викуп вказаної земельної ділянки є неможливий через те, що бюджет міста на 2018 рік не передбачає коштів на проведення експертної грошової оцінки земель. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача Охтирської міської ради під час розгляду поданої 16.03.2018 заяви про викуп та надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, [PERSON] звернулася до Охтирського міськрайоного суду Сумської області з позовом про захист своїх порушених прав та інтересів як користувача земельної ділянки. 26.11.2018 рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області №583/2322/18 позов [PERSON] до Охтирської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задоволено, визнано незаконною бездіяльність Охтирської міської ради Сумської області при розгляді заяви [PERSON] від 16.11.2018 про надання дозволу на проведення незалежної експертної оцінки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,8436 га з метою її подальшого викупу та прийняття відповідного рішення у порядку, передбаченому законодавством. Охтирська міська рада Сумської області вказане судове рішення добровільно не виконала та ухиляється від його виконання до цього час, чим позбавила користувача земельної ділянки [PERSON] можливості використання земельної ділянки за відповідними правовими документами. Тому вважає, що саме позивач по цій справі своїми діями та бездіяльністю унеможливив набуття [PERSON] відповідних правоустановчих документів на викуп земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею - 0,8436 га. Після того як Охтирська міська рада ухилилася від виконання судового рішення та заблокувала набуття відповідачем правовстановлюючих документів на викуп земельної ділянки [PERSON] ініціювала укладення договору оренди вищезазначеної земельної ділянки. Так 09.08.2018 за ініціативи саме [PERSON] за її заявою було укладено між позивачем та відповідачем по даній справі договір оренди земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , площею - 0,8436 га. 09.08.2018 вказана земельна ділянка була передана Охтирською міською радою за Актом прийому-передачі в оренду ФОП [PERSON] . На виконання умов укладеного договору оренди [PERSON] було сплачено орендну плату за серпень-грудень 2018 року та за період з січня по грудень 2019 року у розмірі 40857,96 грн. Однак не зважаючи на повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за умовами укладеного між ними договору оренди позивачем було заявлено позов про стягнення недоотриманої орендної плати у розмірі 122573,73 грн. Зазначає, що 04.05.2004 між Охтирською міською радою та ВАТ «СУМИ-АВТО» було укладено строком на 5 років договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] . 16.12.2009 між ПАТ «СУМИ-АВТО» та Охтирською міською радою Сумської області було переукладено новий договір оренди земельної ділянки по [ADDRESS] ) строком на 5 років, який було зареєстровано в державному реєстрі 05.03.2010 з цільовим призначенням: використання земельної ділянки для комерційного використання (розміщення СТО). Відповідно до рішення Охтирської міської ради від 24.03.2015 №1395-МР орендарю земельної ділянки ПАТ «СУМИ-АВТО» було продовжено термін дії цього договору оренди та надано в оренду земельну ділянку на новий строк на 5 років, тобто до 2020 року включно. 16.06.2015 [PERSON] уклала договір купівлі-продажу частини нежитлових приміщень, що раніше належали ПАТ «СУМИ-АВТО», що розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] , яка на час укладення цього договору знаходилася в довгостроковій оренді у ПАТ «СУМИ-АВТО» на підставі договору оренди від 16.12.2009. Згідно умов п. 1.9 договору купівлі-продажу до [PERSON] як покупця переходить лише право безоплатного користування земельною ділянкою на якій розташоване придбане нею майно. Відповідно до умов договору купівлі-продажу до зобов`язань [PERSON] входив лише обов`язок відшкодувати продавцю (ПАТ «СУМИ-АВТО») сплачену ним до бюджету Охтирської міської ради орендну плату до моменту припинення укладеного ним договору оренди земельної ділянки, будь-яких інших зобов`язань у неї не було. Нею, як покупцем зобов`язання, передбачене п. 1.9 договору купівлі-продажу, виконувалися в повному обсязі. Оскільки договір оренди було зареєстровано 05.03.2010, то останній день його дії припадав на 05.03.2015. В період з 05.03.2015 до дати укладення договору купівлі-продажу 16.06.2015 від Охтирської міської ради не надходило на адресу ПАТ «СУМИ-АВТО» листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди на новий строк, а навпаки 24.03.2015 було прийнято рішення №1395-МР про продовження терміну дії укладеного раніше договору оренди. Як стало відомо вже під час розгляду іншої цивільної справи №583/1503/17 Охтирська міська рада лише 03.09.2018 припинила дію договору оренди з ПАТ «СУМИ-АВТО», про що свідчить відповідна реєстраційна дія вчинена 07.09.2018 державним реєстратором Ткаченко Д.О. номер запису - 27806919. Таким чином, позовні вимоги до [PERSON] за період з 01.01.2017 по 07.09.2018 не підлягають задоволенню, так як в цей період діяв договір оренди з іншою юридичною особою. Також зазначає, що вона є фізичною особою-підприємцем та здійснює за адресою: [ADDRESS] господарську діяльність (технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, надання ландшафтних послуг). Придбані нежитлові будівлі за вказаною адресою мають цільове призначення - для комерційного використання та ведення підприємницької діяльності, земельна ділянка за цією адресою має цільове призначення - комерційне використання. Тому вважає, що дана справа не підсудна Охтирському міськрайонному суду Сумської області, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Крім того, заявляє суду про застосування до вимог позивача строків позовної давності щодо вимог про стягнення збитків за період з 01.01.2017 по 01.10.2017, оскільки з позовною заявою позивач звернувся 01.10.2020, тобто поза межами строків, визначених ст. 257 ЦПК України. Вказує, що будь-якої провини в діях [PERSON] немає, остання не вчинила жодних дій, які б дозволили покладати на неї відповідальність за спричинені збитки без документального використання земельної ділянки, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 80-87). В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог, та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, та просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.06.2015, зареєстрованого в реєстрі за №888, [PERSON] набула у власність нежитлові будівлі та споруди, а саме адмінбудівля-цех по ремонту з прибудовами літ. «А-а2», котельня літ. «Б», будівля акумуляторної літ. «В», цех по ремонту з прибудовами, склад, столова-магазин літ. «Е, е, е1, е2, е3, е4», склад літ. «Ж», убиральня літ. «З», огорожа № 1, 2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,8436 га кадастровий номер 5910200000:02:008:0016, яка належить на праві власності територіальній громаді в особі Охтирської міської ради, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.05.2019 №166149819 (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Загальне правило щодо підстав та порядку набуття права на землю із земель комунальної власності визначено ст. 116 ЗК України, згідно з частинами 1, 2 якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Особливості набуття права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду визначені ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Так відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Виходячи зі змісту ст. 120 ЗК України, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Однак, зважаючи на положення ст. 125 ЗК України, новий власник об`єкта нерухомості не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Згідно з абзацом 1 ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі ст.14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (п. 14.1.147). Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно зі ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем та визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (п. 288.4, п. 288.5). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. З рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.02.2020 у справі №583/1503/17, яке постановою Сумського апеляційного суду від 08.07.2020 залишено без змін, вбачається, що при розгляді вказаної справи судами було встановлено, що на момент придбання відповідачкою нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , право користування земельною ділянкою за цією адресою не було оформлено відповідно до вимог чинного законодавства, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідачки виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловими приміщеннями, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Оскільки відповідачка не зверталася за оформленням права оренди на земельну ділянку, речові права відповідачки на земельну ділянку не реєструвались, остання не набула належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому вона використовувала земельну ділянку в період з 16.06.2015 по 31.12.2016 без достатніх правових підстав, в зв`язку з чим даним судовим рішенням з [PERSON] була стягнута на користь Охтирської міської ради Сумської області сума збитків, завдана власнику землі через недоотримання орендної плати за вказаний період, у розмірі 141145,37 грн (а.с. 14-24). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, встановлені рішенням суду №583/1503/20 обставини мають преюдиційне значення. З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача про те, що в період з 01.01.2017 по 07.09.2018 діяв договір оренди землі з іншою юридичною особою, а саме з ПАТ «СУМИ-АВТО». Лише 09.08.2018 між Охтирською міською радою як орендодавцем та [PERSON] як орендарем був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5910200000:02:008:0016) для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для розміщення та обслуговування цехів по ремонту автомобілів (код КВЦПЗ 03.12)), площею 0,8436 га. Договір укладено на 5 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі (а.с. 25-27). Зазначений договір оренди землі був зареєстрований 04.12.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.12.2019 №192568859 (а.с. 28-29). Охтирською міською радою Сумської області, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 17.02.2016 №30, були нараховані збитки, завдані відповідачкою використанням за 2017 рік - 6 місяців 2019 року земельної ділянки по [ADDRESS] для розміщення нежитлових приміщень станції технічного обслуговування автомобілів, розмір яких складав 122573,73 грн (а.с. 62). З листа управління фінансів та економіки Охтирської міської ради від 06.10.2020 №03-03/1005 та доданих до нього виписок по рахунку вбачається, що до бюджету м. Охтирка від ФОП [PERSON] за користування земельною ділянкою відповідно до договору від 09.08.2018 надійшло орендної плати за землю в сумі 57882,11 грн двома платежами: 17024,15 грн - за серпень-грудень 2018 року; 40875,96 грн - за січень-грудень 2019 року, що також підтверджується квитанціями №1-2173К та №1-2188К від 10.12.2019 (а.с. 76-78, 88-89). З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] використовувала земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] без достатніх правових підстав, в період з 01.01.2017 до 31.07.2018 включно не сплачувала за користування земельною ділянкою орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, у результаті чого безоплатно користувалася цією земельною ділянкою у вказаний період, тобто безпідставно набула дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, у Охтирської міської ради Сумської області правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет. При цьому, суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що в діях [PERSON] немає ніякої провини, яка б дозволяла покласти на неї відповідальність за спричинені збитки без документальним використанням земельної ділянки, оскільки сам позивач своїми діями та бездіяльністю унеможливив набуття нею відповідних правовстановлюючих документів на викуп земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , виходячи з наступного. Як було встановлено, відповідачка в період з 01.01.2017 по 31.07.2018 включно фактично користувалася земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , однак орендну плату не сплачувала. Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладання договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, провадження №14-77цс18. Стороною відповідача заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин за період з 01.01.2017 по 01.10.2017 (а.с. 115-116). Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, з даним позовом звернувся до суду 01.10.2020, тобто з пропуском трирічного строку для пред`явлення позовних вимог до 01.10.2017, поважної причини пропуску цього строку не навів, та питання про його поновлення не ставив, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів за період з 01.01.2017 по 01.10.2017. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки на користь Охтирської міської ради Сумської області 34048,30 грн (3404,83 грн (розмір орендної плати за місяць на 2017 рік та 2018 рік (а.с. 59-60)) х 10 місяців (з 01.10.2017 по 31.07.2018 включно)). Твердження сторони відповідача, що спірні правовідносини регулюються ГПК України, а тому дана справа не підсудна Охтирському міськрайонному суду Сумської області, оскільки відповідачка, як приватний підприємець, використовує куплені нею нежитлові приміщення, як і земельну ділянку, на якій вони знаходяться, для здійснення своєї підприємницької діяльності, не заслуговують на увагу виходячи з наступного. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 роз`яснено, що за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб`єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов`язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб`єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам, наведено у ст. 12 ГПК України, шостим пунктом частини першої якої визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Відповідно до ст.ст. 1, 4-1, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 Господарського кодексу України. Разом з тим, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідачки збитків у розмірі орендної плати за землю, як із власника нежитлових будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді в особі Охтирської міської ради та яка використовувалася відповідачкою без укладання договору оренди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , як фізична особа, а не як суб`єкт підприємницької діяльності, придбала у власність нежитлові будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-10). Отже, відносини, з яких виник спір, не є правовідносинами господарського характеру, а є цивільно-правовими відносинами, тому спір, що виник, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за позовом Охтирської міської ради Сумської області до [PERSON] як до користувача спірної земельної ділянки. Цільове використання нежитлових будівель як для підприємницької діяльності та сама наявність реєстрації відповідачки у статусі фізичною особи-підприємця не є підставою для розгляду справи в порядку господарського судочинства. При цьому, можливе припинення [PERSON] підприємницької діяльності не припинить її право власності на будівлі, які розташовані на спірній земельній ділянці та які використовуються відповідачем. За таких обставин, за характером спірних правовідносин даний спір не підлягає вирішенню в господарському суді. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (53%), на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1114,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial