Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

13 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем з 28 червня 1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований Миколаївською селищною радою м. Словянська Донецької області, за актовим записом № 57. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини припинені з 2005 року. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне господарство між ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим.\~ Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. У звязку із викладеним, просив суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, до судового засідання не зявилась, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище «Браілова». Відповідач [PERSON] будучи\~ належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.\~ Так, в судовому засіданні встановлено, що 28 червня 1986 року Миколаївською селищною радою м. Словянська Донецької області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: IV-НО №446637 (а.с. 5). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають та спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Спільне життя сторін не склалося у звязку із нерозумінням одне одного. Шлюбні відносини між ними припинені з 2005 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереженняшлюбу є неможливим.\~ Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Відповідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивач просить\~ після розірвання шлюбу залишити\~ їй прізвище «Браілова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного

Outcome: approved