Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

13 лютого 2014 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Невідокремленого підрозділу «Макіївський район електричних мереж» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та судових витрат, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не вносить оплату за використану електричну енергію, чим своїми протиправними діями завдав підприємству матеріальну шкоду. Представник позивача, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду представником Губарєвою Н.С. подано заяву від 25.03.2014 року, в якій вона підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення та просила розглянути справу у її відсутності. /а.с.28/ У позовній заяві зазначено, що [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS], на об'єкт споживача позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. У зв'язку з тим, що відповідач не вносить поточні щомісячні платежі з оплати спожитої електричної енергії, по зазначеному особовому рахунку за період з 01 грудня 2002 року по 30 квітня 2009 року утворився борг в сумі 2010,95 грн. Посилаючись на наведені обставини позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 2010,95 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON], яка завчасно та належним чином повідомлена про місце, день та час розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, 13 березня 2014 року нею було подано письмову заяву, в якій вона визнала позовні вимоги частково, у межах строку позовної давності за період з 01.01.2004 року по 30.04.2009 року, та просила розглянути справу у її відсутності. /а.с.23/. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є споживачами електричної енергії у квартирі [ADDRESS]. На об'єкт споживача електроенергії Макіївським ОРЕМ відкрито особовий рахунок № [NUMBER], позивачем надавалась для побутового споживання електрична енергія, що свідчить про існування договірних відносин, хоча письмовий договір між енергопостачальною організацією та відповідачем на поставку електричної енергії та її користування не укладався. За таких обставин суд дійшов висновку, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України від 16 жовтня 1997 р. № 575/97-ВР «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р № 1357 (далі - Правила). З інформації ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» убачається, що оплата витрат за надані послуги з енергопостачання по спірній квартирі за особовим рахунком № [NUMBER] відповідачем не провадиться тривалий час і за період з 01 грудня 2002 року по 30 квітня 2009 року сума боргу становить 2010,95 грн. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з енергопостачання, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам. Згідно з пунктом 47 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До цивільних правовідносин, що виникли між сторонами до 1 січня 2004 року, суд застосовує положення ЦК УРСР (1963р.). Відповідно до статей 71,75 ЦК УРСР (1963р.) для захисту порушеного права встановлено загальний трирічний строк. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Статтею 267 ГК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як встановлено судом, заборгованість у відповідача утворилася з 01 грудня 2002 року по 30 квітня 2009 року, тобто частково за межами строку позовної давності. Відповідачем [PERSON] до винесення судом рішення зроблена заява про застосування позовної давності. Позивачем доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суду не надано. У зв'язку з тим, що термін позовної давності по частині вимог пропущений і підстав для його відновлення немає, позов про стягнення суми заборгованості, що утворилася за період з 01 грудня 2002 року по 31 грудня 2003 року в сумі 734,81 грн. задоволенню не підлягає. Згідно з пунктом 47 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] за період з 01 січня 2004 року по 30 квітня 2009 року, визнання відповідачем позову не порушує свободи, права чи інтереси третіх осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягає стягненню з відповідача документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial