Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

14.12.2020 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.02.2011 він уклав шлюб з відповідачем, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.03.2017 розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . На час початку відносин з [PERSON] та подальшого укладення шлюбу, ним вже було розпочато будівництво будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: побудовано цокольну частину вказаного будинку, укладено на 3 ряди фундаментні блоки, які знаходились нижче рівня землі, плити перекриття, 18.05.2008 та 11.05.2010 придбано газоблок для зведення стін та інші необхідні будівельні матеріали. Вказані обставини були встановлені рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 по справі № 583/3869/16-ц, провадження 2/583/28/18. Позивач зазначає, що [PERSON] під час розгляду вказаної справи надала до суду накладну № 38 від 16.03.2011, згідно якої вона придбала фундаментний блок 60 б/у в кількості 55 штук, фундаментний блок 50 б/у в кількості 35 штук, плиту перекриття 6 м в кількості 20 штук, плиту перекриття 4 м в кількості 5 штук, всього на суму 69450 грн, а також накладну № 45 від 10.05.2011 відповідно до якої відповідачка придбала газоблок 10*30*60 5 куб.м та газоблок 20*30*60 30 куб.м на загальну суму 20100 грн. [PERSON] наполягала, що придбані нею будівельні матеріали були використані при будівництві будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , будівництво якого, на її переконання, було розпочате з копанням траншей під установку фундаментних блоків весною 2011 року. Позивач звертає увагу суду на те, що після укладення шлюбу з відповідачкою, остання мала вільний доступ до належних йому грошових коштів, які він планував використати для будівництва зазначеного будинку. [PERSON] ніколи не вів облік коштів, а тому не знав, скільки грошей брала [PERSON] на будь-які цілі, про факт купівлі відповідачкою будівельних матеріалів позивач дізнався під час розгляду судом вищевказаної справи у 2018 році. [PERSON] не узгоджувала з [PERSON] питання придбання зазначених будівельних матеріалів, як вона ними розпорядилась позивачу невідомо. Посилаючись на викладене, з огляду на те, що вказані будівельні матеріали є спільною сумісною власністю подружжя, частки якого у спільному майні є рівними, позивач порушує питання про стягнення з [PERSON] на його користь компенсацію вартості Ѕ частини майна, а саме: фундаментних блоків 60 (2,40 м*0,6 м*0,6 м) б/у в кількості 27 штук, фундаментних блоків 50 (2,40 м*0,5 м*0,5 м) б/у в кількості 18 штук, плит перекриття 6 м в кількості 10 штук, плит перекриття 4 м в кількості 2 штуки, газоблоку 10 см*30 см*60 см 2,5 куб.м, газоблоку 20 см*30 см*60 см 15 куб.м, в розмірі 44775 грн. 16.12.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Яценко Н.Г.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін. 11.01.2021 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 47-51), в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на їх безпідставність. Зазначила, що провадження по справі № 583/3869/16-ц відкрито Охтирським міськрайонним судом Сумської області 04.01.2017, отже про існування будівельних матеріалів, придбаних під час шлюбу за спільні кошти, [PERSON] дізнався саме у січні 2017 року. Таким чином, починаючи з січня 2017 року позивачу було відомо про порушення його права власності, за захистом якого мав право звернутись до суду, в тому числі, із зустрічним позовом в межах справи №583/3869/16-ц. З огляду на викладене, трирічний строк, визначений для звернення до суду за захистом порушених прав, закінчився для позивача у січня 2020 року. Наголошує на тому, що згідно накладних № 38 від 16.03.2011 та № 45 від 10.05.2011 нею придбано будівельні матеріали, які були доставлені на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , де на той момент проводилися роботи по будівництву житлового будинку та гаражу. В подальшому [PERSON] не здійснювала контроль за використанням вказаних будівельних матеріалів, а тому той факт, що їх частина не використовувалася під час будівництва житлового будинку, не виключає можливості їх використання під час будівництва інших допоміжних будівель, що також встановлено в рішенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 у справі № 583/3869/16-ц, провадження 2/583/28/18. Крім того, в зазначеному рішенні суду встановлено лише факт проведення до шлюбу робіт по вирівнюванню ґрунту, облаштуванню фундаменту із газобетонних блоків та погребу. Разом з тим, роботи по будівництву несучих стін та інші будівельні роботи проводились [PERSON] та [PERSON] спільно за час перебування ними у шлюбі. Приймаючи рішення по вказаній справі, Охтирський міськрайонний суд Сумської області прийшов до висновків про наявність у [PERSON] права на більшу частку у праві власності на будинок, з огляду на початок ним будівельних робіт до укладення шлюбу, питання розподілу майна залишилося не вирішеним. Крім того, з рішення суду від 29.08.2018 вбачається, що фундаментні блоки могли бути використані при будівництві позивачем гаражу, газобетонні блоки - при будівництві несучих стін будинку, а також, те, що зазначені будівельні матеріали можуть перебувати на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , або за місцем будівництва гаражу по [ADDRESS] . 13.01.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області (суддя Яценко Н.Г.) задоволено заяву [PERSON] про відвід головуючому судді Яценко Н.Г., справу передано до канцелярії Охтирського міськрайонного суду Сумської області для автоматизованого розподілу в порядку ст. 33 ЦПК України. 14.01.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя прийнято до провадженні судді Ільченко В.М., призначено справу до підготовчого судового засідання з повідомленням учасників справи. 25.01.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 86-93), в якому він зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідачкою вказані неправдиві факти та припущення, які не підтверджені належними та допустимими доказами. [PERSON] вказує на те, що ним не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки подаючи позов про поділ рухомого майна, нажитого подружжям за час шлюбу, [PERSON] не відразу надала інформацію про придбані нею будівельні матеріали. Крім того, до закінчення розгляду справи № 583/3869/16-ц він не міг знати, які саме фактичні обставини будуть встановлені судом, а тому до набрання законної сили рішенням суду від 29.08.2018 він не мав права пред`являти будь-які претензії до [PERSON] . Таким чином, саме з дня набрання законної сили рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 по справі № 583/3869/16-ц, тобто 01.10.2018, почався перебіг строку позовної давності для звернення [PERSON] до суду з позовом про поділ майна подружжя. Зазначає, що питанням транспортування та зберігання спірних будівельних матеріалів він не займався, як про те зазначає [PERSON] у відзиві на позовну заяву, оскільки про їх придбання йому нічого не було відомо. Відповідачка однозначно не дає відповіді на питання, де саме поділися вказані будівельні матеріали, висуваючи, при цьому, дві взаємовиключні версії, за однією з яких вони були використані при будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а за другою - під час будівництва гаражу. Разом з тим, у рішенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 по справі № 583/3869/16-ц було зроблено висновок про те, що блоки, про які зазначала [PERSON] , як про блоки з підвалу житлового будинку, надаючи на доказ цього фотознімки, були використані [PERSON] під час будівництва гаражу. Тобто, до будівельних матеріалів, які були придбані відповідачкою за час подружнього життя, вказані у рішенні суду блоки жодного відношення не мають, оскільки він не міг будувати погріб, який фактично є цокольним поверхом, до шлюбу з [PERSON] 05.02.2011 з будівельних матеріалів, придбаних нею у березні - травні 2011 року. Крім того, з наданого позивачкою відзиву незрозуміла її позиція щодо того, де саме були використані придбані нею будівельні матеріали. 01.03.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників справи, встановлено загальний порядок дослідження доказів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Встановлено, що 05.02.2011 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.2011, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області. (а.с. 12) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.01.2017 по справі № 583/3764/16-ц, провадження № 2/583/152/17, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 13) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 по справі № 583/3869/16-ц, провадження № 2/583/28/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину будинку та зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ рухомого майна, нажитого подружжям за час шлюбу. (а.с. 33-37) В мотивувальній частині вказаного рішення суду від 29.08.2018 встановлено, що після укладення шлюбу за час спільного проживання сторонами [PERSON] та [PERSON] було добудовано та введено у експлуатацію житловий будинок із господарчими спорудами по [ADDRESS] , а саме - житловий будинок «А-1ж», прибудова «а», навіс «а1», мансарда, підвал «пд». Доказом прийняття у експлуатацію є інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.12.2016, у якій зазначено, що власником житлового будинку загальною площею 152,7 м2 є відповідач [PERSON] , починаючи із 16.09.2016. Технічний паспорт на зазначений житловий будинок на ім`я відповідача [PERSON] виготовлений станом на 24.07.2013. Земельна ділянка під зазначеним будинком по [ADDRESS] , загальною площею 0,0854 га., кадастровий номер 5910200000:07:011:0064, у межах згідно з планом на підставі рішення Охтирської міської ради 29 сесії 5 скликання від 25.12.2008 належить відповідачу [PERSON] . Зазначена обставина підтверджується копією державного акту серія ВП № 718732 від 18.08.2010. Згідно накладної за № 38 від 16.03.2011 ПП [PERSON] на ім`я [PERSON] було відпущено фундаментні блоки та плити перекриття у кількості та асортименті зазначеному у ній, за накладною № 45 від 10.05.2011 - газоблок. Суду було надано висновок експертного будівельно-технічного дослідження №1695 від 16.11.2017, згідно якого проведеним натурним обстеженням, замірами та вивченням матеріалів технічного паспорту встановлено загальну кількість бетонних блоків ФБС-24-6-6, які були застосовані для зведення фундаменту житлового будинку, огорожі, підпірної стіни для тераси, що становить 72 шт. Також натурним обстеженням встановлено загальну кількість бетонних блоків ФБС-24-6-5, які застосовані для зведення фундаменту житлового будинку та підпірної стіни, що становить 4 шт. За даними натурного обстеження загальний об`єм газобетонних блоків розміром 0,1х0,25х0,625, які були застосовані для улаштування міжкімнатних перегородок у приміщеннях житлового будинку, становить 3,2 м3. У разі дотримання обов`язкових та рекомендованих будівельних норм з улаштування двох армпоясів в несучих стінах будинку тривалість утримування армпоясів житлового будинку [ADDRESS] , становить 56 діб. Зазначеним висновком повністю спростовуються доводи позивачки [PERSON] та надані нею докази щодо використання під час будівництва згідно копії накладної за № 38 від 16.03.2011 фундаментних блоків та плит перекриття у кількості та асортименті зазначеному у ній та за накладною № 45 від 10.05.2011 газоблок, оскільки при будівництві були використані блоки іншого розміру. Крім того, при дотриманні будівельних норм улаштування армпоясів не могло проводитись безпосередньо перед початком будівництва стін у будинку. Однак, суд дійшов висновку про те, що подальші роботи (у т. ч. придбання іншої частини будівельних матеріалів) із зведення будинку, зокрема - будівництво несучих стін, перекриття, даху, внутрішньо оздоблювальні роботи та ін., проводились сторонами за час спільного проживання і, у тому числі, за рахунок спільної праці та коштів. Таким чином, факт початку будівельних робіт [PERSON] із часу отримання земельної ділянки під будівництво до шлюбу між сторонами та проведення подальших робіт (у т. ч. придбання іншої частини будівельних матеріалів) із зведення будинку, зокрема - будівництво несучих стін, перекриття, даху, внутрішньо оздоблювальні роботи та ін., сторонами за час спільного проживання і, у тому числі, за рахунок спільної праці та коштів, судом під сумнів не ставиться і додаткового доказування не потребує. В ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п.п. 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст. 69 СК України, відповідно до частини 1 якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. В ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Позивач порушує питання про стягнення з відповідачки половини вартості придбаних будівельних матеріалів, про придбання та використання яких у будівництві йому, за його твердженням, не було відомо. Разом з тим, як вже зазначалося, судовим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.08.2018 по справі № 583/3869/16-ц, провадження № 2/583/28/18 було встановлено, що подальші роботи (у т. ч. придбання іншої частини будівельних матеріалів) із зведення будинку, зокрема - будівництво несучих стін, перекриття, даху, внутрішньо оздоблювальні роботи та ін., проводились сторонами за час спільного проживання і, у тому числі, за рахунок спільної праці та коштів. Позивачем не надано суду беззаперечних доказів тієї обставини, що придбані у 2011 році будівельні матеріали згідно накладних № 38 від 16.03.2011 та № 45 від 10.05.2011 не були в подальшому використані під час будівництва або сторони не розпорядилися ними іншим чином в інтересах сім`ї. Суду також не надані докази того, що спірні будівельні матеріали перебувають у відповідачки чи використані нею у особистих інтересах, що могло би бути підставою для задоволення вимог. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено використання придбаних спірних будівельних матеріалів не у спільному будівництві чи одноосібне розпорядження відповідачкою будівельними матеріалами у власних інтересах чи наявність у відповідачки придбаних будівельних матеріалів в натурі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3, ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника відповідача підтверджуються договором про надання правової допомоги 272/6-ПІО від 09.01.2021, актом приймання-передачі наданих послуг, пов`язаних з виконанням договору про надання правової допомоги. На підтвердження наданих адвокатом послуг надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу (додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 09 січня 2021 року), рахунок -фактура та квитанція від 11.01.2021 на загальну суму 1000 гривен. Таким чином, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved