Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

14.01.2019 року [PERSON] (зареєстрований: [ADDRESS] ) звернувся із позовною заявою до [PERSON] (зареєстрована: [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, на утриманні неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач відмовляється розривати шлюб у РАЦС. Одруження виявилось невдалим, спільне життя та збереження сім'ї сталии неможливими, через не розуміння та не повагу один до одного. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. До судового засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 336, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Проте спільне життя сторін не склалося, між сторонами постійно погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Протягом тривалого часу сторони не ведуть спільного господарства та не вирішують існуючі побутові проблеми. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст.ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved