Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

13 березня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] - про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач вказувала, що між нею та [PERSON], 27 жовтня 2001 року був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу, 27 грудня 2002 року у них народилася дитина [PERSON], та 13 січня 2007 року у них народилася дитина [PERSON]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати відчуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким шлюб, укладений між нею та [PERSON], 27 жовтня 2001 року - розірвати. Визначити місце проживання дітей разом з нею. Стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони по справі одружилися 27 жовтня 2001 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 067195, зареєстроване у Камянопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 16. 27 грудня 2002 року у них народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 096659, зареєстроване у Камянопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 3. 13 січня 2007 року у них народилася дитина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 039679, зареєстроване у Камянопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 3. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати відчуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved