Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

14 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що з 30 січня 1993 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Спільних дітей подружжя не має. Подружжя припинили шлюбні відносини у травні 2012 року внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, через що постійно виникали сварки та скандали, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. З травня 2012 року вони проживають окремо, навіть не спілкуються між собою. Посилаючись на наведені обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач до судового засідання не зявився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 30 січня 1993 року Барвінівською сільською Радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис №\~01 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя дітей не мають. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у травні 2012 року. З вказаного часу вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, навіть не спілкуються між собою. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. За час окремого проживання жоден з подружжя не здійснив дій щодо збереження сімї. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку буде суперечити їх інтересам. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані позивачем в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача. [PERSON] не заявив про наявність спору про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при звернені до суду судовий збір 243,60\~грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved