Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

15.01.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визначення часток у праві власності на земельну ділянку, а саме визнання права власності в порядку спадкування за Заповітом 2/5 частки земельної ділянки за адресою - [ADDRESS], площею 332 кв.м., з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, після смерті [PERSON] У позові [PERSON] вказала, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 30 вересня 1991 року, на момент смерті [PERSON] належало 2/5 частини житлового будинку за адресою - [ADDRESS]. На підставі договору дарування від 01 серпня 1997 року, [PERSON] є власником 3/5 частин житлового будинку за адресою - [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 25 червня 2012 року, актовий №2591). За життя [PERSON] склав Заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті належить йому і на що він за законом матиме право заповідав позивачці. Після смерті свого батька позивачка звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. У видачі свідоцтва на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з тим, що невідомо, яка саме частка майна належала померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності. З питання визначення частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку позивачка звернулася до Управління Держземагентсва у Миколаївському районі Миколаївської області, про що отримала листа, в якому зазначено, що згідно ст.. 87 Земельного Кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Посилаючись на вищенаведене, просила визначити частку померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою - [ADDRESS], в розмірі 2/5. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житло від 30 вересня 1991 року, на момент смерті [PERSON] належало 2/5 частини житлового будинку за адресою - [ADDRESS]. На підставі договору дарування від 01 серпня 1997 року, [PERSON] є власником 3/5 частин житлового будинку за адресою - [ADDRESS]. 29 січня 2008 року, за письмовою нотаріально засвідченою згодою [PERSON], [PERSON] отримала на своє ім'я Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою - [ADDRESS], площею 332 кв.м., з цільовим призначенням земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №914594, виданий Управлінням земельних ресурсів у м. Миколаєві Держземагентства України в Миколаївській області. Вищезазначений акт зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010800100172, кадастровий номер земельної ділянки 4810136300:03:026:003. У Державному акті на право власності на земельну ділянку у графі «Список співвласників земельної ділянки» зазначено, що співвласниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON]. Частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] не визначені. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 25 червня 2012 року, актовий запис №2591). За життя, 19 червня, [PERSON] було складено Заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті належить йому і на що він за законом матиме право заповідав позивачці - [PERSON], [INFO]. В строки, встановлені ст. 1270 ЦК України позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за Заповітом. 14 січня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за Заповітом на земельну ділянку, оскільки невідомо, яка саме частка земельної ділянки належить спадкодавцю. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року та п. 3.4. Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року - у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved