Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

12 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання самочинного встановлення засобів відеоспостереження незаконним і про їх демонтаж та про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги полягають у визнанні самочинно встановлених за місцем проживання відповідачів, в самочинно збудованому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , засобів відеоспостереження незаконним; знесення зазначених засобів відео спостереження; солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 50000 грн. та понесених судових витрат у справі. В обґрунтуванні позову посилається на те, що відповідачі, які є подружжям здійснили самочинне будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , без дозволу на виконання підготовчих і будівельних робіт, з порушенням вимог будівельних норм і правил по відношенню до домоволодіння розташованого по [ADDRESS] , співвласником якого він являється. В дворі самочинно збудованого житлового будинку відповідачі встановили камери відеоспостереження, чим порушують його права на приватне життя та членів його сім`ї, оскільки пристрої направлені в сторону його домоволодіння. Вказані обставини змушують їх постійно зашторювати вікна, спричинили йому моральну шкоду, він постійно знаходиться у стані нервового стресу та душевного дискомфорту, що має негативні наслідки для здоров`я. Ухвалою від 22 червня 2018 року позов залишено без руху. (а.с.24-25) Ухвалою від 05 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, відповідачам надано строк для подання відзиву. (а.с.31-32) 26 липня 2018 року представник відповідачів [PERSON] подав відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Обгрунтовує його тим, що камери відеоспостереження встановлені на будинку відповідачів, але не задля спостерігання за позивачем, а з метою захисту власного житла. Камери розміщені на будинку відповідачів мають оглядовість за малим кутом спостереження, а саме за вхідними дверима та самим будинком [PERSON] . З осені 2017 року у сторін у справі, які є між собою сусідами, існують неприязнені стосунки. Моральна шкода на суму 50000 грн. є необґрунтованою та безпідставною. (а.с.42-43) Ухвалою від 21 серпня 2018 року замінено неналежного відповідача [PERSON] , належним - [PERSON] . (а.с.61) 22 серпня 2018 року представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив в якій вказав, що камери встановлені без відповідного дозволу та без погодження із позивачем, як сусідом. Твердження, що камери встановлені через погрози з його сторони є надуманими. Звернення позивача до суду є вимушеним, так як на неодноразові пропозиції демонтувати камери, відповідачі відповідають лише погрозами. (а.с.66) Ухвалою від 18 жовтня 2018 року за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено в якості третіх осіб на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками житлового будинку разом з позивачем [PERSON] (а.с.84-85) Ухвалою від 18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.82-83) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що з 2014 року вони з відповідачами є сусідами. Між ними існують неприязнені стосунки. В 2017 році відповідачі встановили камери відеоспостереження, з них дві камери направлені безпосередньо у сторону їх вхідних дверей та вікна, які знаходяться напроти вікон будинку відповідачів. Вночі камери світять червоним світлом, яке через вікно проходить у їх кімнату. Це його дуже дратує та спричиняє дискомфорт, стверджує, що відповідачі за ним слідкують. В суму 50000 грн., яку він просить стягнути з відповідачів входить вартість нового забору між садибними ділянками сторін у справі, вартість робіт по його установці та з урахуванням вартості санаторно-курортного лікування від отриманого стресу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та пояснив, що камери відеоспостереження, які встановлені на будинку відповідачів без спеціального дозволу, постійно провокують конфліктні ситуації, порушують елементарні правила добросусідства. Позивач та члени його сім`ї змушені постійно зашторювати вікна, щоб не бути об`єктом огляду. Вказані дії спричинили моральну шкоду, яка полягає у постійному перебуванні позивача у стані нервового стресу та душевного дискомфорту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в 2013 році їх житловий будинок зданий в експлуатацію. В 2018 році зареєстровано право власності на житловий будинок. У будинку по [ADDRESS] вони проживають періодично. З часу придбання будинку їх двічі обікрали, в зв`язку з чим в 2017 році на їх замовлення охоронна фірма встановила 6 камер відеоспостереження, дві з яких розміщені зі сторони будинку позивача. Камери встановлені, але запису немає, оскільки ними не придбано ще все необхідне обладнання. Камери встановлені на висоті 4 метра і змінити сторону їх направлення і кут огляду не можливо. Червоне світло це протипожежна сигналізація на будинку. Жодних зауважень чи претензій зі сторони позивача на встановлення камер відеоспостереження до нього не надходили. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що законом не передбачено порядок встановлення відеоспостереження. Встановлення камер було їхнім рішення, оскільки зі сторони позивача постійно звучать погрози про те, що він рознесе їх будинок. Крім того, у них вже було здійснено дві крадіжки невідомими особами будівельних матеріалів та побутової техніки. Камери встановлені, але запису не ведуть, є муляжем для відлякування злодіїв. Твердження позивача, що вони за ним слідкують, знімають його, є лише його уявою і не відповідають дійсності. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на підстави та факти викладені у відзиві. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що дві камери розташовані на будинку відповідачів повністю направлені на вхідні двері їх житлового будинку і в сторону двох кімнат. Камери вони спеціально направили в їх сторону, щоб спровокувати сварку. Вони постійно знаходяться під їх спостереженням, що дратує та не дає спокійно жити. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. 19 листопада 2018 року подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримують повністю. (а.с.94, 95) Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьками відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що між сторонами у справі, які є сусідами, існують складні неприязнені стосунки. Камери відеоспостереження донька з чоловіком встановили, оскільки [PERSON] постійно їм погрожує розвалити будинок. Крім того, їх будинок вже двічі обікрали. Свідок [PERSON] , який складав висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 14 грудня 2017 року пояснив, що висновок складав на замовлення [PERSON] Будинок відповідачів знаходиться від забору позивача на відстані менше 1 метру. Дослідження проводилося по факту, без документів на право власності. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до слідуючого висновку. [PERSON] , [INFO] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , з 08 вересня 2009 року. Іншими співвласниками вказаного будинку є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.4-7, 8, 9, 70, 71) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 серпня 2018 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Декларація про готовність об`єкта до експлуатації видана 11 грудня 2013 року. (а.с.72) Згідно договору №040917-1 на виконання робіт від 04 вересня 2017 року укладеного між [PERSON] ( Замовник ) та ФОП [PERSON] ( Виконавець ) останній зобов`язався виконати за завданням замовника з використанням своїх матеріалів та засобів наступну роботу: встановлення камер відеоспостереження на об`єкті замовника за адресою: [ADDRESS] , а саме камера відеоспостереження Dahua DH-HAC-HFW1200SP в кількості 5 штук та камера відеоспостереження Dahua DH-HAC-HFW1200МP в кількості 1 штука. (а.с.134-135) Згідно Акту надання послуг №217 від 04 вересня 2017 року, виданого на підставі договору №040917-1 на виконання робіт від 04 вересня 2017 року, виконавцем виконано роботи по встановленню камер відеоспостереження замовнику на суму 9224 грн. 00 коп. (а.с.136, 137) Висновок експертного будівельного-технічного дослідження №109-17 від 14 грудня 2017 року складений судовим експертом Маківським Миколою Володимировичем, за заявою [PERSON] від 06 грудня 2017 року, суд не приймає як належний та допустимий доказ. Оскільки, в порушення ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. (а.с.10-16) Оцінюючи фотознімки надані представником відповідачів (а.с.74-76) та позивачем (а.с.114-118) суд приходить до висновку, що на фото зображені камери відеоспостереження розташовані на будинку відповідачів і даний факт сторони в суді не заперечували. Проте, в яку саме сторону та під яким кутом нахилу, з яким граничним кутом огляду направлені камери встановити по даним фото не можливо. Встановлено, що сторони у справі є сусідами, між якими існують довготриваливі неприязнені стосунки. У вересні 2017 року відповідачі, з метою захисту власного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] встановили 6 камер відеоспостереження. Камери встановлені, проте жодних доказів тому, що вони здійснюють функцію по запису інформації, підключені до будь-якого інформаційного носія не надано. Наданий суду договір на виконання робіт підтверджує лише факт встановлення 6 камер відео спостереження на будинку відповідача [PERSON] Роботи по підключенню камер до носія інформації для подальшого відтворення та перегляду інформації не проводилися. Тобто, не мають функції накопичення та збереження інформації. Житловий будинок відповідача [PERSON] , як підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав є зареєстрованим 23 серпня 2018 року, попередньо введений в експлуатацію в грудні 2013 року. Тобто, твердження позивача та його представника, що житловий будинок [PERSON] є самовільно збудованим не знайшло свого підтвердження та не відповідає дійсності. Щодо незаконного самочинного встановлення камер відеоспостереження на житловому будинку відповідачів, то суд вважає, що дане твердження позивача є помилковим. Оскільки, на час розгляду справи в суді, чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження на об`єктах приватної власності, не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності. В результаті чого вимога про демонтаж та знесення камер відеоспостереження є незаконною та не обгрунтованою. Факт встановлення камер відеоспостереження відповідачами жодним чином не порушив майнові та особисті немайнові права та інтереси позивача, які б в розумінні ст.16 ЦК України підлягали б захисту. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Судом не встановлено порушення жодних прав позивача зі сторони відповідачів. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Крім того, жодного належного обґрунтування моральної шкоди позивачем не надано, не встановлено причинний зв`язок між діями відповідачів і станом здоров`я позивача, не надано доказів, що саме внаслідок встановлення камер відеоспостереження відповідачами відбулися зміни у його здоров`ї. З урахуванням викладеного, оцінивши та дослідивши в сукупності всі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Вирішуючи питання про судові витрати у справі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2114 грн. 40 коп., не підлягають відшкодуванню та відносяться за рахунок позивача. (а.с.1, 2)

Outcome: dismissed