Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про розподіл житлового будинку з господарсько-побутовими побудовами за адресою: [ADDRESS] в натурі між власниками, виділ їй 1/2 частини будинку в окремий об`єкт права власності, припинення права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими побудовами за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що з 11 серпня 2001 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2014 року було розірвано. У період шлюбу їм з відповідачем був подарований житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою 27 грудня 2006 року, посвідченого в реєстрі за № 2-3046 та зареєстрованого у Маріупольському БТІ за № 17214248 29 січня 2007 року. Відповідно до п. 1 Договору дарування, їхні частки з відповідачем у праві спільної часткової власності є рівними, і кожному з них належить право власності на 1/2 частину будинку зі всіма господарськими та побутовими побудовами та будівлями. Разом з тим, вони з відповідачем проживають у даному будинку. Проте користуватися будинком спільно без його розподілу не представляється можливим, оскільки неможливо вирішити питання щодо оплати комунальних послуг та порядку користування будинком. У добровільному порядку відповідач відмовляється вирішити питання щодо розподілу будинку, розпорядитися будинком він також не бажає. У зв`язку з чим виникло питання щодо розподілу будинку в натурі та виділі належної їй частки. Відповідно до технічної документації на будинок [ADDRESS] , він складається з: житлового будинку літ. А-1, гаражу літ. Г-1, сараю літ. Б-1, уборної літ. В-1, гаражу літ. Д-1, огорожі № 1, замощення 1, житловою площею 48,1 кв. м., загальною - 73,0 кв.м. У склад житлового будинку літ. А-1 входить: коридор 1-1 площею 3,5 кв.м., сан вузол 1-2 площею 4,6 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 10,1 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 8,9 кв.м, житлова кімнаитат 1-5 площею 7,7 кв.м., житлова кімната 1-6 площею 6,8 кв.м., житлова кімната 1-7 площею 14, 6 кв.м., кухня 1-8 площею 4,0 кв.м, комора 1-9 площею 2,7 кв.м, сіни 1-10 площею 10,1 кв.м. З урахуванням того, що з нею проживають неповнолітні діти - син [PERSON] , 2002 року народження, та донька [PERSON] , 2007 року народження, вважає за доцільне розподілити домоволодіння відповідно з її часткою, виділивши їй в натурі в цілому у житловому будинку літ. А-1: житлову кімнату 1-5 площею 7,7 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 8,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 10,1 кв.м., кухню 1-8 площею 4,0 кв.м, коридор 1-1 площею 3,5 кв.м, санвузол 1-2 площею 4,6 кв.м., сіни 1-10 площею 10,1 кв.м., комору 1-9 площею 2,7 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 51,6 кв.м, гараж літ. Д-1, 1/2 частину огорожі № 1 та 1/2 частину замощення 1; а відповідачу [PERSON] виділити у власність в натурі: з житлового будинку літ. А-1 дві житлові кімнати 1-6 площею 6,8 кв.м., та 1-7 площею 14,6 кв.м, площею 21,4 кв.м, сарай літ. Б-1, уборну літ. В-1, гараж літ. Г-1, оглядову яму, у разі, що даний варіант розподілу буде можливим за висновком будівельно-технічної експертизи, та припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 лютого 2019 року, після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року, після отримання судом висновку судової будівельної технічної експертизи, провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 21 травня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Мацегора К.Ф. підтримали доводи, викладені у позовній заяві, та просили задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням порядку розподілу, викладеному у висновку будівельно-технічної експертизи. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав, та не заперечував проти припинення права спільної часткової власності на спірний будинок та проти виділу в натурі належної йому 1/2 частки будинку з урахуванням запропонованого експертом варіанту розподілу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 27 грудня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної Демко М.Л. у реєстрі за № 2-3046, та зареєстрованого у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 29 січня 2007 року за реєстраційним номером 17214248, відповідно до якого сторонам належить по 1/2 частці зазначеного домоволодіння. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду Донецької області від 03 березня 2014 року, що набрало законної сили 14 березня 2014 року. Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України, передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до висновку № 7 за результатами судової будівельно-технічної експертизи, проведеної в ході розгляду цивільної справи № 265/10312/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл та виділ в натурі частини житлового будинку, можливий варіант розподілу приміщень домоволодіння [ADDRESS] на дві частини в натурі з організацією двох квартир, що задовольняють вимоги діючих будівельних норм. За висновком будівельно-технічної експертизи, враховуючи розташування приміщень у житловому будинку, експертом запропоновано оптимальний варіант розділу житлового будинку, при якому: Квартира № 1: В житловому будинку А-1: - приміщення 1 (кухня), площею 7,5 кв.м.; - приміщення 2 (санвузол), площею 4,6 кв.м.; - приміщення 3 (жиле), площею 10,1 кв.м., - приміщення 4 (жиле) площею 8,9 кв.м. Всього площею 31, 1 кв.м. Крім того: - будівля літ. а1 (нежитлова прибудова) площею основи 15 кв.м., - будівля літ. а (ганок) площею основи 5 кв.м.; - будівля літ. А/п (погреб) площею основи 3,8 кв.м; - будівля літ. Б-1 (сарай) площею основи 12,5 кв.м.; - будівля літ. В-1 (вбиральня/ душ) площею основи 2,8 кв.м. Квартира № 2: В житловому будинку літ. А-1: приміщення 5 (житлове) площею 7,7 кв.м.; приміщення 6 (житлове) площею 6,8 кв.м.; приміщення 7 (житлове) площею 14,6 кв.м. Всього 29,1 кв.м будівля літ. Г-1 (гараж) площею основи 24, 2 кв.м. Суд вважає прийнятним такий поділ спірного житлового будинку, за яким за висновком експерта позивачці [PERSON] можуть бути виділені приміщення квартири [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] - квартири [ADDRESS] , з урахуванням того, що сторони проти визначення саме такого порядку користування житловим будинком та розташованими на подвір`ї будівлями, не заперечували. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки [PERSON] про виділення їй в натурі 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , як окремий об`єкт нерухомого майна, зі складу нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, що складається з наступних приміщень: в житловому будинку А-1: приміщення 1 (кухня), площею 7,5 кв.м., приміщення 2 (санвузол), площею 4,6 кв.м.; приміщення 3 (жиле), площею 10,1 кв.м., приміщення 4 (жиле) площею 8,9 кв.м., всього площею 31, 1 кв.м., а також будівлі літ. а1 (нежитлова прибудова) площею основи 15 кв.м.,будівлі літ. а (ганок) площею основи 5 кв.м.; будівлі літ. А/п (погреб) площею основи 3,8 кв.м; будівлі літ. Б-1 (сарай) площею основи 12,5 кв.м.; будівлі літ. В-1 (вбиральня/ душ) площею основи 2,8 кв.м. Враховуючи задоволення вимог позивачки про виділ її частки та поділ у натурі домоволодіння, підлягає припиненню право спільної часткової власності на вказаний об`єкт, а на новоутворені домоволодіння визнається право власності сторін як на самостійні об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, на користь позивачки підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 704,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved