Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

12 вересня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 04 лютого 2010 року . В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо один від одного з червня 2018 року. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , тому вирішення питання про розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України є неможливим. Посилаючись на неможливість примирення із відповідачем, просить шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. У разі задоволення позову та розірвання шлюбу, просила залишити її прізвище « [PERSON] ». Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просив про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням вимог ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч.3 ст.200, 206, 207 ЦПК - у зв`язку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 2010 року (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Проте, як вказує позивач у своїй позовній заяві, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного та не бажають відновлення шлюбних відносин, що також слідує із заяви відповідача. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). На час розгляду справи про спір стосовно поділу майна чи місця проживання дитини сторонами не заявлено. З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру на примирення не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати, зокрема судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved