Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

12 травня 2016 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь 19543,43 гривень у рахунок виконання ним зобов'язань за договором кредиту від 26 березня 2009 року № 693, укладеним між КС «Кредитсталь» та [PERSON], з урахуванням індексу інфляції, а також судовий збір в сумі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. У подальшому позивач подав уточнену позовну заяву, якою просить стягнути з відповідача на його користь 16087,55 гривень у рахунок виконання ним зобов'язань за договором кредиту від 26 березня 2009 року № 693, укладеним між КС «Кредитсталь» та [PERSON] з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з 21 серпня 2015 року по день ухвалення рішення у справі, а також витрати з оплати судового збору в сумі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. В обґрунтування остаточних позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору поруки від 26 березня 2009 року за № 693/п він був поручителем за зобов'язаннями позичальника [PERSON] за договором кредиту від 26 березня 2009 року № 693, укладеним між КС «Кредитсталь» та [PERSON] на суму 60000 гривень. Через порушення позичальником, відповідачем у справі, зобов'язань за договором кредиту, кредитор, КС «Кредитсталь», звернувся до суду з позовом до нього та [PERSON], який також виступав поручителем за вказаним договором кредиту, про стягнення суми заборгованості за кредитом. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області даний позов був задоволений, з нього та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто заборгованість по кредиту [PERSON] в сумі 42442,02 гривень, витрати з оплати судового збору в сумі 442,42 гривень, витрати на ІТЗ в сумі 120 гривень, а всього 43004,44 гривень. На підставі даного рішення було відкрито виконавче провадження, а 11 лютого 2016 року виконавче провадження було закінчене у зв'язку з виконанням. Особисто він сплатив у рахунок заборгованості відповідача 16087,55 гривень, останній платіж був сплачений ним 20 серпня 2015 року. Повернути вказану суму добровільно відповідач не бажає, тому він змушений звертатись з даним позовом до суду. Вважає, що відповідач має відшкодувати суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, тобто з 21 серпня 2015 року по день ухвалення рішення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Позивач та його представник [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, до зали судових засідань не прибули, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач до суду не прибув. Судові повістки були направлені йому за зареєстрованою адресою проживання, однак адресат жодного разу до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверти були повернуті суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов?язання, забезпеченого порукою, згідно до якої у разі порушення боржником зобов?язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 26 березня 2009 року між Кредитною спілкою «Кредитсталь» (кредитодавець) з одного боку та [PERSON] (поручитель), з іншого, був укладений договір поруки № 693/п за яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитодавцем солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання [PERSON] усіх його зобов'язань за договором кредиту № 693 від 26 березня 2009 року на суму 60000 гривень. За п. 1.3 вказаного договору зобов'язання позичальника за договором включають, зокрема, обов'язкові грошові зобов'язання з повернення основної суми заборгованості (кредиту), зі сплати процентів за користування кредитом, відшкодування шкоди, завданої кредитодавцю невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов договору кредиту. За п. 2.3.2 договору поруки у разі виконання поручителем зобов'язань позичальника за договором кредиту, він має право зворотної вимоги до позичальника. Також встановлено, що постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Хара О.В. від 01 червня 2013 року було відкрите виконавче провадження ВП№ 3823354 з виконання виконавчого листа № 2-1364/11, виданого 19 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Кредитсталь» заборгованості за договором кредиту в сумі 42442,02 гривень, витрат по сплаті судового збору у розмірі 442,42 гривень, витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, а всього - 43004,44 гривень. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Халєєвою А.С. від 11 лютого 2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1364/11, виданого 19 грудня 2011 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Кредитсталь» заборгованості за договором кредиту в сумі 42442,02 гривень, витрат по сплаті судового збору у розмірі 442,42 гривень, витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, а всього 43004,44 гривень, - закінчено. Згідно довідки Кредитної спілки «Кредитсталь» № 564 від 28 вересня 2015 року [PERSON], [INFO], станом на 28 вересня 2015 року сплатив особисто на підставі договору поруки № 693/1 від 26 березня 2009 року за зобов'язаннями [PERSON] 16087,55 гривень, останній платіж відбувся 20 серпня 2015 року. Наведене підтверджується також даними відомостей про відрахування з особового рахунку позивача. Згідно ч. 2 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобв'язані, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ст. 557 ЦК України боржник, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, повинен негайно повідомити про це поручителя. Поручитель, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, у зв'язку з ненаправленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов'язку, має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або пред'явити зворотну вимогу до боржника. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] як поручитель, який виконав зобов'язання відповідача, набув право зворотної вимоги до останнього з 21 серпня 2015 року (день, наступний за днем здійснення останнього платежу у погашення заборгованості), щодо повернення сплаченої ним особисто заборгованості в сумі 16087,55 гривень. Крім того, згідно ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже враховуючи, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, серед яких і право на захист шляхом відшкодування інфляціних витрат та трьох процентів річних, суд дішов висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми, сплаченої позивачем у погашення кредиту, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення, а саме, за період з 21 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року (день ухвалення рішення у справі). Розраховуючи 3 % від простроченої суми неповернутого боргу суд виходить з наступного: 16087,55 гривень х 3 % х 407 днів (кількість днів прострочення) / 365 : 100 = 538,14 гривень. Розраховуючи суму боргу з урахування індексу інфляції за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 21 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року відповідно до офіційних даних, розміщених на веб-ресурсі Міністерства фінансів України, суд виходить з наступного: 1,084 (сукупний індекс інфляції за період прострочення) х 16087,55 гривень (прострочена заборгованість) = 17440,13 гривень, отже інфляційні витрати за вказаний період становлять 1352,58 гривень. Таким чинном, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у рахунок виконання останнім зобов'язань за договором кредиту № 693 від 26 березня 2009 року, укладеним між Кредитною спілкою «Кредитсталь» та [PERSON], суму сплаченої заборгованості у розмірі 16 087,55 гривень, а також три проценти річних в сумі 538,14 гривень, та інфляційні витрати в сумі 1352,58 гривень, а всього - 17978,27 гривень. Крім того, враховуючи, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а сааме, витрати з оплати судового збору у розмірі 551,20 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень, а разом 1551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved