Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

14.12.2015 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Син проживає із нею, знаходиться на її утриманні та отримує матеріальну допомогу від батька за рішенням Приморського районного судом м.Маріуполя від 01.06.2006 року. Посилаючись на інфляційні процеси у державі, подорожчання життя, [PERSON] просила проіндексувати розмір стягнутих аліментів, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 1.041 грн. з моменту звернення до суду із даним позовом і до повноліття сина. Уточнити позовні вимоги в судовому засіданні не представлялось можливим, оскільки [PERSON] при розгляді справи участі не брала, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи прохальну частину позовної заяви, суд вважає, що позивач фактично просила суд збільшити розмір аліментів, оскільки визначила конкретну суму в 1.041 грн., яка підлягає щомісячному стягненню на утримання дитини до її повноліття, а не разову суму за певний період, яка могла би розглядатися судом як індексація аліментів. Неточність формулювання позовних вимог не може бути підставою для відмови позивачеві у судовому захисті. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав заперечення, в яких просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим 04.06.2004 року, актовий запис № 191. На час розгляду справи дитина проживає разом із матірю, знаходиться на її утриманні. Відповідач у справі також надає матеріальну допомогу на утримання сина за рішенням Приморського районного судом м.Маріуполя від 01.06.2006 року. Так, за вказаним рішенням на користь позивача на утримання [PERSON] стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. Заборгованості по аліментах відповідач не має, що визнано [PERSON] в позовній заяві та відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідач, надавши в процесі розгляду справи письмові заперечення, позов не визнав. В обґрунтування заперечень [PERSON] послався на складний майновий стан, створення нової сім*ї, наявність від шлюбу двох дітей, отримання заробітної плату у розмірі 1554 грн., просив зменшити розмір аліментів, визначивши їх у частці від його заробітку. Вирішуючи спір суд виходить з наступного : Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зазначене узгоджується із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», СК України, за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, що відповідає статті 192 СК України. Окрім того, як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Право вимагати заміни розміру аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням. При вирішенні зазначеного питання Верховний Суд України дійшов висновку про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей, зокрема, і ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Отже, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, судами мають бути враховані не тільки вимоги, визначені ст.192 СК України, а й інші обставини, які відповідають реаліям життя. Так, при вирішенні спору суд враховуючи, як положення статті 192 СК України, так і вимоги ст. 182 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року та мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». За ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» в 2016 році прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня становить 1531 гривень. Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, середню заробітну плату по місту [PERSON], мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», суд вважає можливим збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] до 459,30 грн., що фактично становить 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти у новому розмірівідповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд не розглядає по суті доводи відповідача про зміну способу присудження аліментів, оскільки вони викладені у запереченнях, розглядатися за ініціативою суду як зустрічний позов, який має відповідати вимогам ст.123 ЦПК України не можуть.

Outcome: partial