Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

14.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в якій він просить визнати обєктом спільної сумісної власності гараж в кооперативі «Світлофор» та легковий автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», провести розподіл цього майна в натурі, визнавши за ним право власності на гараж та залишивши [PERSON] автомобіль зі стягненням з неї компенсації за частину автомобіля. 27.04.2015 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в якому просить визнати обєктом спільної сумісної власності гараж в кооперативі «Світлофор» та літній будиночок для відпочинку, провести розподіл цього майна в натурі, визнавши за нею право власності на гараж та залишивши [PERSON] літній будиночок зі стягненням з нього грошової компенсації; вказує, що спірний автомобіль не може бути визнаний обєктом спільної сумісної власності, оскільки його було продано в жовтні 2014 року за спільною згодою подружжя. 05.05.2015 року [PERSON] збільшила заявлені нею позовні вимоги, просить визнати обєктом спільної сумісної власності мотор для човна, залишити це майно у власності [PERSON] та стягнути з нього грошову компенсацію за частину вартості цього майна. 06.05.2015 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву, в якій просив додатково визнати недійсним недійсними договір купівлі-продажу автомобіля «HYUNDAI ELANTRA» (як такий, що вчинений без згоди одного з співвласників обєкта купівлі-продажу) та скасувати його державну реєстрацію, зобовязати співвідповідача [PERSON] повернути придбане майно [PERSON], а [PERSON] повернути [PERSON] отримані за автомобіль грошові кошти. Ухвалою суду від 14.05.2015 року розєднано у самостійні провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя та вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договору купівлі-продажу автомобіля, скасування його державної реєстрації, зобовязання повернути майно. Рішенням суду від 17.11.2015 року вимоги позивача задоволені: -визнано недійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», 2010 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], укладений 21.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] на підставі довідку-рахунку серії ВІА 323108 від 21.10.2014 року; -скасовано державну реєстрацію легкового автомобіля марки «HYUNDAI ELANTRA», 2010 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], на імя [PERSON], яка була здійснена ВРЕР ДАІ м. Словянськ, м. Красний Лиман та Словянського району (Центром № 1417 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Красний Лиман, м. Словянська та Словянського району при УДАІ ГУ МВСУ в Донецькій області); -зобовязано [PERSON] повернути придбаний нею легковий автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», 2010 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER],за визнаним недійсним договором купівлі-продажу на підставі довідку-рахунку серії ВІА 323108 від 21.10.2014 року [PERSON]; -зобовязано [PERSON] повернути [PERSON] 95000 (девяносто пять тисяч) гривень 00 копійок вартості, згідно з якою останньою було придбано легковий автомобіль марки «HYUNDAI ELANTRA», 2010 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], за визнаним недійсним договором купівлі-продажу на підставі довідку-рахунку серії ВІА 323108 від 21.10.2014 року; -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати щодо сплати судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) гривні 60 копійок та понесені ним витрати на отримання правової допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок; -стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати щодо сплати судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) гривні 60 копійок та понесені ним витрати на отримання правової допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) гривень 00 копійок. 26.11.2015 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла апеляційна скарга [PERSON] на рішення від 17.11.2015 року. Ухвалою судді Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2015 року цивільна справа № 236/1582/15-ц повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати. При цьому зазначено, що при поданні позовної заяви у справі позивачем сплачено судовий збір за майнові вимоги та вимоги немайнового характеру; місцевим судом задоволені як вимоги немайнового, так і вимоги майнового характеру, однак рішенням суду вирішено питання про розподіл витрат за позовними вимогами немайнового характеру, натомість питання про розподіл судових витрат за вимогами майнового характеру не вирішено. Такі обставини потребують ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції, без якого неможливо вирішити питання про відкриття апеляційного провадження. Позивача [PERSON] було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі. Позивач для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних причин для цього нічого не повідомив, заяви про необхідність відкладення розгляду процесуального питання до суду не надав. Представника позивача [PERSON] було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі. Останній для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву стосовно розгляду вказаного процесуального питання без його участі. Відповідача [PERSON] було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі, однак вона для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву стосовно розгляду вказаного процесуального питання без її участі. Представника відповідача [PERSON] було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі., проте вона для участі в судовому засіданні не прибула, про наявність поважних причин для цього нічого не повідомила, заяви про необхідність відкладення розгляду процесуального питання до суду не надала. Співвідповідача [PERSON] було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі, проте вона для участі в судовому засіданні не прибула, про наявність поважних причин для цього нічого не повідомила, заяви про необхідність відкладення розгляду процесуального питання до суду не надала. Третю особу [PERSON] було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі. Останній для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних причин для цього нічого не повідомив, заяви про необхідність відкладення розгляду процесуального питання до суду не надав. Представника ВРЕР ДАІ м. Словянськ, м. Красний Лиман та Словянського району (Краматорський відділ поліції ГУ НП України в Донецькій області) було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду судом питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі; представник третьої особи для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних причин для цього нічого не повідомив, заяви про необхідність відкладення розгляду процесуального питання до суду не надав. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін; при цьому їхня присутність не є обов'язковою. З огляду на це та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення мають бути зазначено, зокрема, про розподіл судових витрат між сторонами. За змістом уточненої позовної заяви [PERSON], вимоги позивача мають одночасно майновий та немайновий характер (а.с. 6-9). Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за вимогами майнового та немайнового характеру (а.с. 22-23,47). Суд задовольнив вимоги позивача і майнового, і немайнового характеру, однак вирішив питання лише про розподіл судових витрат за позовними вимогами немайнового характеру. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 22.05.2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору») за подання до суду позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ураховуючи задоволення судом вимог позивача про визнання договору недійсним, повернення кожною зі сторін другій стороні у натурі всього, що вона одержала на виконання цього правочину, оцінку сторонами договору обєкта купівлі продажу у 95000,00 грн., суд визначає суму судового збору за вимогами майнового характеру у 950,00 грн. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми судового збору за вимогами майнового характеру. Суд також враховує правову позицію, висловлену в п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно з якою солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачене.

Outcome: approved