Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

14 січня 2014 року за вхідним № 911 до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення аліментів на утримання дружини». У позовній заяві позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з Відповідачем, з 1977 року до 11 грудня 2007 року. Під час перебування у шлюбі вона захворіла і їй в 1988 році встановлена 2-а група інвалідності по захворюванню опорно-рухового апарату на строк до грудня 2014 року включно (до чергового переогляду). Позивачка вказує, що за своїм станом здоров'я вона перебуває під наглядом КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Лозова» в потребує стаціонарного лікування в Лозівській міській лікарні, в обласній лікарні м. Харкова, амбулаторного лікування у лікаря - невропатолога та сімейного лікаря, санаторно-курортного лікування, постійного прийому медичних препаратів. Вона не працює, перебуває на обліку в Пенсійному фонді України в Лозівському районі, інших доходів крім пенсії не має. Позивачка вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 350,00 грн. на місяць, у зв'язку із викладеним позивачка прохає задовольнити її позовні вимоги. 11 лютого 2014 року Позивачка уточнила позовні вимоги і прохала стягнути з Відповідача на її користь аліменти у розмірі по 260 гривень щомісяця. Позивачка надала заяву у якій прохала справу розглядати у письмовому провадженні, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог (а.с. 36). Відповідач надав заяву у якій прохав справу розглядати у письмовому провадженні, уточнені позовні вимоги визнав. Пояснив, що він працює, не інвалід, утриманців не має, не заперечував проти стягнення з нього на користь Позивачки аліментів у розмірі 260 гривень щомісяця (а.с. 37). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1977 року. Згідно ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу, вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано 11 грудня 2007 року (а.с. 17). Відповідно до Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями вбачається, що [PERSON] являється інвалідом 2 групи та постійно потребує медикаментозного лікування (а.с. 18-21). Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на даний час позивач не працює, знаходиться на обліку в Пенсійному фонді України в Лозівському районі (а.с. 14), інших доходів, крім пенсії по інвалідності не має та потребує матеріальної допомоги. Судом також з'ясовувалось матеріальне становище та стан здоров'я відповідача, та встановлено, що останній має постійне місце роботи в Локомотивному Депо м. Лозова на посаді токаря, де він працює з 01 серпня 2005 року, і стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с. 22). Відносно до вимоги позивача, необхідно зазначити, що в ст. 75 СК України, встановлено, що права на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу, оскільки розірвання шлюбу не є підставою для припинення права на утримання, яке виникло у дружини чи у чоловіка під час шлюбу. Таким чином, суд, дослідивши всі обставини, що мають істотне значення для справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх уточнення [PERSON] в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 260 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до 08.12.2014 року, тобто до чергового медичного огляду. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved