Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

14.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 29 вересня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О., і зареєстрований у реєстрі під № 5825. Відповідно до умов договору позики він надав відповідачу грошові кошти у сумі 160000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути вказану грошову суму у строк не пізніше 31.08.2010 року. Відповідач порушив взяте на себе зобов`язання щодо повернення суми позики. Так, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2012 по справі № 2/1005/2396/2012 з відповідача було стягнуто на користь позивача суму заборгованості за договором позики у загальному розмірі 212 218,09 грн. Вказане рішення набрало законної сили і було пред`явлено до виконання до ВДВС Бориспільського МУЮ, однак виконано в подальшому не було. З урахуванням вищенаведеного, позивач просив стягнути з відповідача нестягнену дотепер суму боргу за договором позики за період з 07.03.2017 по 06.03.2019 у загальному розмірі 101 532,71 грн., з яких: проценти за користування позикою в сумі 49 676,71 грн.; інфляційні втрати в сумі 42256,00 грн.; 3% річних в сумі 9 600,00 грн. 02.08.2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики за період з 07.03.2017 по 01.08.2019 у загальному розмірі 120751,34 грн., з яких: проценти за користування позикою в сумі 61109,04 грн.; інфляційні втрати в сумі 48096,00 грн.; 3% річних в сумі 11546,30 грн.; а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1207,51 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у\~судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 29 вересня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О., і зареєстрований у реєстрі під № 5825, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 160000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути вказані кошти не пізніше 31.08.2010 року (а.с.6). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2012 року задоволено позов [PERSON] та стягнено з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 212218,09 грн. (а.с.7,8). Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2017 року задоволено позов [PERSON] та стягнено з [PERSON] заборгованість по сплаті процентів за користування позикою за період часу з 01.02.2013 року по 06.03.2017 року в розмірі 99585,77 грн., суму інфляції за час прострочення з 01.02.2013 року до 31.01.2017 року в розмірі 166221,40 грн., три проценти річних від простроченої суми за період часу з 01.02.2013 року по 06.03.2017 року в розмірі 19660,27 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 2854,68 грн. (а.с.9-11). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-369цс15 від 02.09.2015 р. та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права згідно із ч. 1ст. 360-7 ЦПК України. Встановлено, що ухвалення судового рішення 19.11.2012 року про стягнення заборгованості за договором позики з відповідача [PERSON] не припинило грошові зобов`язання, що виникли у неї на підставі договору позики. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день розгляду цивільної справи відповідач погасив борг за цим договором позики. Наданий позивачем, разом з заявою про збільшення позовних вимог, розрахунок щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики за період з 07.03.2017 по 01.08.2019 у загальному розмірі 120751,34 грн., з яких: проценти за користування позикою в сумі 61109,04 грн.; інфляційні втрати в сумі 48096,00 грн.; 3% річних в сумі 11546,30 грн., відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, з яким суд погоджується. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1207,51 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved