Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

13.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів в зв'язку з продовженням навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] та мати позивача [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 10.11.2000 року народився позивач [PERSON]. Після розірвання шлюбу батьків, позивач залишився проживати разом з матірю. За рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 29 квітня 2002 року з відповідача на користь матері позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання позивача та на утримання брата позивача [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття. 10 листопада 2018 року позивачу виповнилось 18 років і виплату аліментів припинено. На даний момент позивач є учнем «Дніпропетровського професійно - залізничного ліцею», що підтверджується довідкою №367 від 26.09.2018 року. Термін навчання до 20.02.2020 року. В звязку з не можливістю працювати, так як форма навчання у позивача денна, інших доходів окрім стипендії в розмірі 499 грн- позивач не має. Усі витрати повязані з навчанням, а саме: проїзд до місця навчання, харчування, одяг, витрати на придбання канцтоварів, підручників, оплачує мати позивача. Відповідач, як батько ніякої матеріальної допомоги у добровільному порядку на його утримання не надає. Враховуючи що відповідач як батько зобовязаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги сину, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання в Дніпропетровському професійно - залізничному ліцеї, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з дня подачі позову. Позивач до початку судового засідання надав суду заяву, якою уточнив позовні вимоги та просить проводити стягнення з 01.12.2018 року, оскільки за листопад місяць аліменти від відповідача він вже отримав, а також просить справу розглядати без його участі. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду, приходить до наступного. З довідки «Дніпропетровського професійно - залізничного ліцею» №367 від 26.09.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається на 3-му курсі в групі №8 денного відділення ІІ рівня акредитації. Термін закінчення навчання 20.02.2020 року (а. с.4). З довідки про склад сімї виданої головою квартального комітету №17 від 12.11.2018 року, вбачається, що [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO], до складу сімї входять - [PERSON], [INFO], мати; [PERSON], [INFO], вітчім; [PERSON] [INFO], сестра; [PERSON] [INFO] брат (а.с.5). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоровя відповідача, беручи до уваги те, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги позивача, щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача на період навчання, суд приходить до висновку, що уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved