Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

14.10.[INFO] позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою , в якій просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод у доступі та користуванні квартирою [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] передати їй, [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири [ADDRESS] та усі правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS], а саме: свідоцтво про право власності, технічний паспорт на квартиру, будинкову книгу ; вселити позивача у вказане житло та стягнути із відповідача судові витрати. Заяву мотивує тим, що 26 вересня 2005 р. її бабця - [PERSON] склала заповіт , відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла належне їй майно позивачці [PERSON] [INFO]. бабця померла . Після смерті спадкодавця позивачка звернулась до Третьої державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримати таке свідоцтво не змогла оскільки її мати - відповідачка по справі [PERSON] з надуманих причин звернулась з позовом до суду про визнання заповіту недійсним. Крім цього відповідачка [PERSON] не маючи на це жодних законних підстав присвоїла собі квартиру, що належала на праві власності померлій за адресою: [ADDRESS], а також усі особисті речі, меблі, предмети інтер'єру, що знаходились у цій квартирі. Враховуючи те, що за заповітом єдиним законним спадкоємцем [PERSON] є позивачка [PERSON], а відповідачка безпідставно чинить перешкоди в користуванні її майном, вона змушена звернутися до суду з позовом. 28 серпня 2014 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який в процесі розгляду справи неодноразово було уточнено, в якому остаточно просила визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], що посвідчений 26 вересня 2005 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (нотаріус Семенюк О.C.), як правочин, вчинений, згідно з положеннями ч. 1 ст. 225 ЦК України, дієздатною фізичною особою у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] померла її мати - [PERSON], [INFO]. Причиною смерті, згідно довідки про причини смерті № 45 від [INFO], був загальний атеросклероз. 22 березня [INFO] позивачем, як спадкоємцем за законом першої черги, було подано заяву про прийняття спадщини і цього ж дня Третьою Львівською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 54292600, що підтверджується «Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі» № 33567566. У лютому [INFO] їй стало відомо, що у 2005 році спадкодавець склала на користь доньки позивача по зустрічному позову - [PERSON], нотаріально посвідчений документ - заповіт, який сама померла вважала договором довічного утримання, однак через тяжкі захворювання [PERSON], що призвели до порушення мозкового кровообігу і прогресуючої втрати пам'яті, вона не могла достовірно повідомити відповідачу, що то був за документ, чи є він дійсним станом на 2013 рік, його дату, номер та ким і коли він був посвідчений. На початку березня [INFO], спадкодавець виявила бажання скласти заповіт на користь позивача - своєї рідної доньки [PERSON] З цією, метою спадкодавець відвідувала приватний і нотаріус [PERSON], але заповіт не був оформлений через відмову нотаріуса вчиняти його, тому що нотаріус вважала, що психічний стан спадкодавця не дозволяє цього робити. В подальшому, вже після відкриття спадкової справи, позивачу стало відомо, що 26 вересня 2005 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (нотаріус Семенюк О.С.) був посвідчений заповіт від [PERSON] на користь [PERSON] серії [NUMBER]. Позивач по зустрічному позову вважає, що на момент складання та посвідчення вказаного заповіту спадкодавець [PERSON] через наявне тяжке захворювання не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними, і тому даний заповіт є недійсним, тому просить його скасувати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві мотиви, просив його задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити. Відповідач - [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили в позові відмовити. Зустрічний позов підтримали, з мотивів, що вказані в зустрічній позовній заяві та уточнень до неї. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення а в зустрічному позові слід відмовити з наступних підстав. 26 вересня 2005 року Третьою Львівською державною нотаріальною конторою (нотаріус Семенюк О.С.) був посвідчений заповіт від [PERSON] на користь [PERSON] серії [NUMBER]. Як випливає із змісту даного Заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно позивачці [PERSON], що є її внучкою. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO]. У визначений ЦК України строк позивач по основному позову звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Як на підставу для задоволення зустрічного позову [PERSON] покликається на той факт, що на момент складання заповіту ( 26.09.05 р. ) її мати [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Між тим, з долученої до матеріалів справи медичної документації [PERSON] вбачається, що в період з 2001 по 2006 рр. спадкодавець взагалі не зверталась з приводу поганого самопочуття за отриманням медичної допомоги. Натомість, з показань допитаної в судовому засідання в якості свідка [PERSON] вбачається, що вона була однією з трьох осіб, що засвідчили волю [PERSON] у присутності нотаріуса при посвідченні заповіту. Вона тривалий час була знайома з спадкодавцем, яка фактично до смерті проживала сама, не потребувала жодної сторонньої допомоги, вела активний громадський спосіб життя , працювала в Львівській обласній організації УТОС та надавала допомогу незрячим. [PERSON] зверталась у різні установи з приводу отримання субсидій, довідок, пенсії , сама розпоряджалась своїми коштами та вела господарство. Перенесена нею у 1959 році операція з приводу менінгіоми головного мозку вплинула лише на її зір. Зокрема внаслідок вказаного оперативного втручання [PERSON] стала інвалідом по зору( незрячою). Вони часто спілкувались і тому свідкові було відомо, що в зв»язку з поганими стосунками , що були у [PERSON] з дочкою із-за вживання останньою спиртних напоїв, діти [PERSON] проживали з бабцею. Донька ніколи не допомагала своїй матері і лише два тижні до смерті [PERSON] дочка забрала її до себе в квартиру. Проте до моменту смерті [PERSON] розуміла значення своїх дій, була освіченою людиною . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дочкою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] ЇЇ бабця [PERSON] хоч і була інвалідом першої групи по зору, проте була самостійною людиною : вела господарство, розпоряджалась своїми коштами, допомагала людям. В зв»язку з тим, що [PERSON] зловживала спиртними напоями ,вона та її сестра часто жили у бабці. Усвідомлюючи, що їх мама може після її смерті продати спірне житло, бабця ще при житті виразила свою волю, склавши заповіт на користь внучки [PERSON] Допитана в судовому засіданні [PERSON] не заперечила ту обставину , що фактично мати проживала у неї лише протягом кількох тижнів до смерті, оскільки захворіла. До вказаних подій вона сама вела господарство, розпоряджалась своїми грішми, ніколи на обліку у психоневрологічному диспансері не перебувала. Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. На думку суду, в процесі розгляду даної справи не знайдено жодних підстав вважати, що станом на конкретну дату - 26.09.05 р. особа, яка проживала самостійно, не потребувала жодної сторонньої допомоги та догляду до моменту смерті - [INFO], розпоряджалась належними їй коштами та майном, не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Відтак підстав для задоволення зустрічного позову немає. Натомість до задоволення підлягають , на думку суду, вимоги по основному позову. Так, судом встановлено, що з моменту смерті спадкодавця спірне житло та правовстановлюючі документи на нього знаходяться у володіння і користування [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні і її представник , до вирішення спору судом в розпорядження [PERSON] майно та документи передані не будуть. Враховуючи те що підставою для неможливості позивачкою по основному позову отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом є умисні неправомірні дії відповідачки , у суду є усі правові підстави для захисту прав та законних інтересів [PERSON] Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як було вище вказано позивачка відповідно до заповіту є єдиним законним спадкоємцем усього майна померлої, в межах шестимісячного строку належним чином подала заяву про прийняття спадщини, а відтак прийняла таку спадщину та має повне право захищати своє майно від незаконного посягання інших осіб у тому числі Відповідачки. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 3) припинення дії, яка порушує право. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна не свідчить про неприйнгяття спадщини, а лише обмежує право спадкоємця на розпорядження цим майном. Відповідно до даної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як випливає із статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те що відповідачка [PERSON] після смерті своєї матері - [PERSON] мала доступ до квартири, ключів від неї, усіх правовстановлюючих документів та майна, що було у квартирі та заволоділа без відповідної правової підстави цим майном. Беручи до уваги те, що на правомірні вимоги законної спадкоємиці - [PERSON] відповідачка жодним чином не реагує, суд вважає підставною вимогу позивачки про усунення перешкод у користування належним їй майном. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити повністю . В силу дії ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 114 грн. 71 коп. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved