Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

13 грудня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про повернення відповідачем самовільно зайнятої частини земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, шляхом демонтажу огорожі в свою сторону від [ADDRESS] на ширину 62 см по довжині 107,09 метрів, та в кінці городу на ширину 82 см. В обгрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,15 га, яка належить їй на праві власності відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №331739 від 23.03.2012 року. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки задоволено частково. Зобов'язано відповідача [PERSON] повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки позивача [PERSON] площею 0,0007 га , яка знаходиться по [ADDRESS] і позначена на плані земельної ділянки, доданому до висновку експерта № 178/13 (додатки 2, 3, ), точками є-6-13-14-15, шляхом демонтажу огорожі за рахунок відповідача [PERSON] з лінії межі за точками 6-13-14-15 на лінію межі за точками є-15. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 214,60 гривень на відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору. 09 січня 2014 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про винесення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи по справі у сумі 2000 гривень. До заяви було додано оригінал квитанції до прибуткового касового ордера № 13 від 01.03.2013 року. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд ухвалив розглядати заяву представника позивача [PERSON] про винесення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи за відсутності сторін. Відповідно до ст.79 ЦПК України витрати пов'язані із проведенням експертизи є видом судових витрат. Згідно з ст.220 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється у справі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи для вирішення спору у справі призначалася за клопотанням позивача судова земельно-технічна експертиза, яка проводилася в ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» судовим експертом Лазарчук В.В. . На підтвердження витрат в сумі 2000 гривень, пов'язаних із проведенням вказаної експертизи, представник позивача подав квитанцію № 13 від 01.03.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Надана до суду квитанція до прибуткового касового ордера № 13 від 01.03.2013 року не містить найменування підприємства ( установи, організації), повного імені та по батькові особи, від якої прийнято кошти, не написана словами сума прийнятих коштів, не записані прізвища, ініціали головного бухгалтера, касира та відсутні їх підписи. За таких суттєвих недоліків щодо заповнення необхідних реквізитів квитанції до прибуткового касового ордера суд не сприймає вказану квитанцію належним та допустимим доказом щодо документального підтвердження судових витрат позивача, пов'язаних із проведенням судової експертизи. Оскільки в матеріалах справи відсутні інші докази щодо документального підтвердження судових витрат позивача, пов'язаних із проведенням судової експертизи, тому в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судових витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи по справі у сумі 2000 гривень слід відмовити.

Outcome: dismissed