Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

13 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], вона має право на земельну частку (пай), розміром 6,17 умовних кадастрових гектари, яка перебувала у колективній власності КСП «Рассвєт» на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Як зазначає позивач, нещодавно було встановлено, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) її прізвище «[PERSON]» та по-батькові «[PERSON]» не співпадає з прізвищем та по-батькові, зазначеними у паспорті громадянина України - «[PERSON]», «[PERSON]». Окрім того, на даний час позивач не має можливості отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як вищезазначений сертифікат при невідомих обставинах було втрачено, про що надано оголошення в газету «Вісті Барвінківщини» №43-44 від 02 червня 2017 року. Через помилку в написанні прізвища та по-батькові, відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) вона не має змоги в адміністративному порядку встановити та підтвердити своє право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладене [PERSON] звернулася до суду та просить встановити факт належності сертифікату та визнати за нею право на земельну частку (пай). В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача також в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. З довідки №357/102-17 від 20 вересня 2017 року, наданої заступником начальника Відділу у Барвінківському районі Харківської області вбачається, що відповідно до сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Рассвєт» 19 січня 2000 року за [NUMBER], [PERSON] належить право на земельну частку(пай) розміром 6,17 умовних кадастрових гектар. Вищезазначений сертифікат на право земельну частку (пай) було втрачено про, що зроблено повідомлення в районну газету «Вісті Барвінківщини» №43-44 від 02 червня 2017 року. З фотокопії трудової книги [PERSON] вбачається, що 01 січня 1996 року вона було прийнята в члени КСП «Рассвєт» на підставі наказу №12 від 12 січня 1996 року. Згідно п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз'яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей45, 46 ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що сертифікат серії [NUMBER], виданий Барвінківською районною державною адміністрацією 17 вересня 1996 року, дійсно належить [PERSON] Встановлення факту належності [PERSON] даного документу має важливе значення, оскільки надасть заявнику можливість володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачою державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їх належну правову оцінку, а також враховуючи той факт ,що позивач є власником земельної частки (пай), визнання за нею права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved