Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

14 листопада 2016 року до суду із позовною заявою звернулось ПрАТ «СК «Провідна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В позовній заяві зазначено, що 24 серпня 2015 року в м. Вінниці на вул. Хмельницьке шосе [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Форд, д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом ОСЦПВВНТЗ №АІ/2362102. Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту, виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 49\~500 грн. 00 коп. Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу Лексус, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] Згідно ст. 38.1.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику повідомлення). Відповідно до цієї норми закону, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, що встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Відповідачу було відправлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено. У звязку з вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь з відповідача в порядку регресу витрати в сумі 49\~500 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1\~378 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2362102 від 24 травня 2014 року, відповідальність власника транспортного засобу марки «LEXUS RX 330», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] застраховано. Страхувальником за полісом є [PERSON], а страховиком ПрАТ «СК «Провідна». Розмір франшизи становить 500 грн. 00 коп. (а.с. 21). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року у справі № 127/21061/15-п про притягнення до адміністративної відповідальності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 340 грн. на користь держави. Даним судовим рішення встановлено, що в діях [PERSON] наявні ознаки порушення вимог п. 10.1 ПДР України, а тому дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 14). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обовязковим для суду в частині зясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Судом встановлено, що згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подія, яка сталася 24 серпня 2015 року, а саме: дорожньо-транспортна пригода, яка сталась на 378-му км автодороги Стрий-Знамянка, учасниками, якої були автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль [NUMBER], яким керував [PERSON], є страховим випадком. Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». На підставі страхового акту № 2300084853/Р від 24 грудня 2015 року ПрАТ «СК «Провідна» виплатило ПрАТ «СК «[PERSON] страхування» (потерпіла [PERSON]В.) страхове відшкодування у розмірі 49 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 0053822 від 25 грудня 2015 року (а.с. 11-12, 64). ПрАТ «СК «Провідна» 04 жовтня 2016 року на адресу [PERSON] було направлено претензію № 2084/2 про відшкодування шкоди з вимогою компенсувати в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 49\~500 грн. 00 коп. Виплату здійснити у місячний термін, починаючи з дня одержання даної претензії за реквізитами зазначеними у претензії на рахунок ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 45-46). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснення виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Відповідно до п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до абзацу другого п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Однак, відповідачем не було надано доказів того, що він письмово надав страховику повідомлення про ДТП встановленого зразка, у результаті чого у позивача виникло право стягнення коштів у порядку регресу. З огляду на вищевикладене суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПрАТ «СК «Провідна» в порядку регресу витрати в сумі 49 500 грн. 00 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved