Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

14.04.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 560 кв.м, розташованої на території садівничого товариства «Вікторія» у м. Чернігові. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 21.05.1998 він придбав у відповідача садівничий будинок [NUMBER] в садівничому товаристві «Вікторія» у м. Чернігові, розташований на земельній ділянці площею 560 кв.м, згідно угоди купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованої Товарною біржею «Українська», реєстраційний № 9973. Право власності на зазначений садівничий будинок зареєстрований за ним в Чернігівському МБТІ за реєстровим № 368 від 01.06.1998. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка [NUMBER] на території СТ «Вікторія» площею 560 кв.м була передана у приватну власність відповідачу на підставі рішення виконкому ЧМР від 16.12.1996 № 252. Посилаючись на ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), вважає, що при переході права власності на будинок, до нього перейшло право власності і на земельну ділянку. Вказує, що він є членом СТ «Вікторія», заборгованості по сплаті членських внесків не має, земельну ділянку використовує відповідно до її цільового призначення - ведення дачного городництва та садівництва. Вирішити питання переоформлення земельної ділянки на себе з [PERSON] не має можливості, оскільки не знає де на даний час проживає відповідач. Таким чином, право власності на земельну ділянку потребує подальшої державної реєстрації. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити, з підстав зазначених у позові, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.34). Тому, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за її відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 21.05.1998 між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованою Товарною біржею «Українська» 21.05.1998 за реєстраційним № 9973 (а.с.4). Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] продала, а [PERSON] придбав садівничий будинок [NUMBER] в садівничому товаристві «Вікторія» в м. Чернігові, розташований на земельній ділянці площею 560 кв.м. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 01.06.1998 (а.с.5), право власності на садівничий будинок [NUMBER] в садівничому товаристві «Вікторія» в м. Чернігові було зареєстровано Чернігівським МБТІ в цілому за [PERSON] на підставі вищезазначеної угоди купівлі-продажу нерухомості від 21.05.1998. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 560 кв.м, яка розташована на території Садівничого товариства «Вікторія» у місті Чернігові (а.с.8), дана земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] Проте, відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, який був чинним на час укладення між [PERSON] та [PERSON] угоди купівлі-продажу нерухомості від 21.05.1998, зареєстрованою Товарною біржею «Українська» 21.05.1998 за реєстраційним № 9973, зареєстрованою Чернігівським МБТІ 01.06.1998 в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 368, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. За таких обставин при переході права власності на садовий будинок разом з ним до позивача перейшло і право власності на спірну земельну ділянку. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Враховуючи, що права і обов'язки відповідача не порушуються, приймаючи до уваги наявність договору купівлі-продажу нерухомого майна за яким переходить право власності на земельну ділянку, на якій воно розміщено, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку [NUMBER], площею 560 кв.м, яка розташована на території Садівничого товариства «Вікторія» у місті Чернігові.

Outcome: approved