Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, про визначення способів участі діда у вихованні та спілкуванні з дитиною. У своєму позові позивач зазначив, що він є дідом малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьками дитини є його син [PERSON] та відповідачка [PERSON] В теперішній час шлюб між ними розірваний і згідно рішення апеляційного суду Донецької області від 02.10.2012 року місцем мешкання дитини визначено місце мешкання матері за адресою: [ADDRESS]. Між сім'єю позивача та сім'єю відповідачки склалися неприязні стосунки, відповідачка перешкоджає його зустрічам з дитиною, отже можливості спілкуватись із онуком та брати участь у його вихованні він не має можливості. Для його сина рішенням суду визначені дні побачень з дитиною на території проживання матері. Вважає, що він може зустрічатись з онуком без присутності батьків відповідачки. З цією метою просить суд дозволити йому кожну неділю з 10 години до 20 години забирати онука до місця свого проживання за адресою: [ADDRESS]; безперешкодно та незалежно від часу доби і в будь-який день відвідувати дитину за будь-яким місцем її фактичного перебування у разі хвороби дитини протягом усього періоду хвороби за відсутності протипоказань лікарів; безперешкодно, без присутності відповідачки, в будь-який час разом з дитиною відвідувати медичні установи в разі необхідності надання дитині медичної допомоги; щорічно забирати онука в день його народження [INFO] в період з 12 години до 16 години; щорічно один раз взимку та один раз влітку (за погодженням з відповідачкою дати від'їзду) забирати онука на два тижні для спільного відпочинку з метою оздоровлення онука з наданням відповідачці повного звіту про місце перебування дитини. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягали, просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, надали відповідні пояснення та письмові заперечення. [PERSON] зазначила, що дружину позивача вважає ініціатором та причиною руйнування їх сім'ї, вважає її винною у насильницькому розлученню її з дитиною протягом тривалого часу. Зокрема, згідно до заперечень, зазначила, що з моменту передачі їй онука позивача - [PERSON] між його та її сім'єю склалися неприязні стосунки і почалися судові тяжби. Судові тяганини, згідно позовної заяви, почалися з розгляду справи про визначення місця проживання дитини. Сам факт вирішення спору в судовому порядку вже вказує на наявність конфлікту , який не вдалося вирішити іншим способом. Але особиста неприязнь сім'ї позивача до неї почалася набагато раніше. У період спільного проживання однією сім'єю з колишнім чоловіком - сином позивача [PERSON], вона була змушена терпіти образи, постійні заборони, погрози і приниження від дружини позивача [PERSON], разом з якою він проживав і проживає. Оскільки колишній чоловік її ніяк не захистив, у зв'язку з даними фактами вона була змушена забрати дитину і перейти жити до матері (з причин образ і принижень невістки так само розпалася сім'я брата [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ). Після того, як вона з сином пішла з дому свекрухи , чоловік запропонував проживати окремо від батьків. Але, після переїзду на знімну квартиру [PERSON], спільно з [PERSON] насильницьким шляхом заволоділи малолітньою тримісячною дитиною - [PERSON], перевезли його в будинок свекрухи - [PERSON] і з тих пір - з 26.02.2012 р. - взагалі не допускали її до спілкування з сином. Спочатку, шантажуючи її дитиною, не пускаючи до нього, її намагалися «повернути в родину». Зрідка, з великими труднощами, образами і приниженнями вона спілкувалася з сином виключно в будинку свекрухи і під постійним наглядом лише після втручання громадськості. У зв'язку з систематичними порушеннями прав як дитини, так і її матері, вона була змушена навіть звернутися на телебачення. Після оголошення рішення Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2012 р. [PERSON] не тільки не виконав судового рішення - не повернув їй дитину, але разом з сином виїхав з місця проживання і переховувався від органів державної виконавчої служби. У результаті судове рішення було виконано лише 07.07.2013 року. З розмови з дочкою позивача [PERSON] 10.01.2013 р. вона зрозуміла, що про місце перебування [PERSON] його рідним було відомо (сестра не захотіла, як вона висловилася «здавати » їй свого брата). Так само позивач прагнув ввести суд в оману, стверджуючи, що вона приховує факт проживання в її квартирі вітчима. Вона не тільки цього не заперечує, але пояснює причину, по якій її матір з чоловіком проживають разом з нею. 26.02.2012 р. [PERSON] і [PERSON] зробили стосовно неї та її матері насильницькі дії , після цього неодноразово їй погрожували, в тому числі фізичною розправою. [PERSON] заявляла в міліцію про те, що нібито матір [PERSON] завдавала їй тілесні ушкодження, дочка позивача і [PERSON] - [PERSON] , заявила в міліцію про те, що нібито [PERSON] її побила. Позивач жодного разу з 07.07.2013 р. ні з якими проханнями або пропозиціями до неї не звертався. З пропозицією купити квартиру не синові, а їй , в обмін на відмову її від дитини, до неї якось звернувся [PERSON] На дану пропозицію було отримано відмову. Після викладених вище подій її відвідування разом з сином місця проживання [PERSON] становить реальну небезпеку для прав і законних інтересів дитини. Зі свого боку позивач ніяких дій з реалізації свого права на спілкування з онуком не виявляв, а так, нереалізоване право позивача не може бути й порушеним. Також, у запереченні [PERSON] вказала, що дійсно не випускає [PERSON] з дитиною за межі квартири. Спосіб його спілкування з сином встановлений судом. Ніяких дій, спрямованих на відновлення довіри до нього, [PERSON] не робив. Недотримання судового рішення в таких умовах наражає на небезпеку права і законні інтереси малолітнього [PERSON] Позивач замовчує, що його дружина після встановлення їй порядку спілкування з онуком, жодного разу не скористалася своїм правом. Він же сам навіть через [PERSON] не намагався з нею обговорити питання свого спілкування з дитиною.. Представник третьої особи Мороз Н.Ф. в судовому засіданні пояснила, що дід має право на спілкування з дитиною, встановлення ж конкретних способів спілкування віднесла на розсуд суду. Також зазначила, що житлові умови у позивача гарні, інші онуки позивача, що проживають з позивачем у великому будинку дуже чекають на зустріч з малолітнім [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є бабкою малолітнього [PERSON]. Раніше відповідач [PERSON] залишила онука на їх виховання та дідусь - [PERSON] протягом тривалого часу виховував онука, все робив та проявляв турботу до новонародженої дитини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сином позивача, [PERSON] відмовляє діду із спілкуванням з онуком та чинить перешкоди. Суд заслухавши сторони, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вирішив задовольнити позов частково з наступних підстав. Права баби та діда на виховання внуків визначені статтею 257 Сімейного Кодексу України, зокрема: баба та дід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою і дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба та дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ч.1 ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Згідно ч.1,2 ст. 159 Сімейного Кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З досліджених судом свідоцтв про народження [PERSON], [INFO]. [NUMBER], виданого 28.02.2012 року та [PERSON], [INFO] [NUMBER], виданого 26.03.1987 року, встановлено, що позивач [PERSON] є рідним дідом дитини [PERSON], батьками якого є відповідачка [PERSON] та син позивача [PERSON] З поданої позивачем характеристики Новосвітської селищної ради від 08.01.2014 року та відповіді від Старобешівського РВ ГУМВС в Донецькій області слідує, що Новосвітська селищна рада не отримувала скарг про нечемне поводження [PERSON] у побуті та не притягувала його до адміністративної відповідальності та також [PERSON] до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, відкритих кримінальних справ або проваджень відсутні. З поданої позивачем [PERSON] характеристики з місця його роботи у ВАТ «Уренгойтрубопроводстрой» вбачається, що він є висококваліфікованим спеціалістом, сумлінним працівником. Згідно до актів обстеження умов проживання дружини позивача від 17.12.2013 роком, складеного секретарем Новосвітської селищної ради та керівником служби у справах дітей Старобешівської районної державної адміністрації, а також від 10.12.2013 р., складеного депутатом Новосвітської селищної ради Васильченко А.І., в житловому будинку дружини позивача [PERSON] - [PERSON], остання мешкає в окремому будинку, де, окрім неї, проживають та зареєстровані ще позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які між собою мають теплі та доброзичливі стосунки. Із узагальненого змісту показань допитаних за клопотанням позивача свідків [PERSON], [PERSON] судом встановлено лише наявність тривалого конфлікту у відносинах між сторонами, що виник через відсутність спільного розуміння взаємних прав та обов'язків стосовно дитини та відсутність розуміння переваги інтересів дитини над будь-якими іншими особистими мотивами. Сторонами подано копію рішення Апеляційного суду Донецької області від 02.10.2012 року по цивільній справі №22ц-0590/9834 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Старобешівської райдержадміністрації про визнання місця проживання малолітньої дитини та її відібрання та по зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Старобешівської райдержадміністрації, [PERSON] про визнання місця проживання дитини. Згідно до вказаного рішення Апеляційний суд Донецької області зазначив, зокрема, наступне: «В судовому засіданні було встановлено, і проти цього сторони не заперечували, що 26 лютого 2012 року дитину відібрали від матері і з цього часу вона постійно перебуває разом з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON], які добровільно не бажають повернути дитину матері». Згідно до ч.ч.8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи, що норма статті 263 СК України регулює вирішення відповідного спору судом з посиланням на положення статті 159 СК України, суд має брати до уваги такі обставини, як, зокрема, ставлення позивача до виконання своїх обов'язків щодо дитини та інші обставини, що мають суттєве значення. Отже, з огляду на це та на ч.3 ст.61 СК України, вирішуючи даний спір по суті, суд має взяти до уваги такий, що мав місце у минулому, факт створення перешкод позивачем у спілкуванні матері з дитиною у минулому, що встановлено рішенням по цивільній справі №22ц-0590/9834 від 02.10.2012 р. Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.11.2013 року №245/594/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Старобешівськоїрайоної державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні батьківського права на спілкування з дитиною суд зазначив, зокрема, що посилання [PERSON] на попередню протиправну поведінку стосовно дитини та необхідність дотримання встановленого режиму дня для дитини, враховуючи її вік, заслуговують на увагу. Тому суд, з метою дотримання режиму дня дитини визначив батьку графік зустрічей з дитиною саме з 14.00 до 20.00 годин кожної суботи за місцем проживання матері та дитини, а також надав право на щорічний спільний відпочинок задля оздоровлення влітку. Отже, Апеляційним судом Донецької області визначений спосіб спілкування з дотриманням режиму дня дитини, інтереси якої мають перевагу перед будь-якими інтересами інших осіб. Суд, враховуючи вік дитини, вважає за необхідне не втручатися в усталений, таким чином, режим дня дитини, не змінювати місце мешкання дитини серед тижня, не відлучати дитину від його місця мешкання. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, визначення способів участі баби у вихованні та спілкуванні з онуком позов задоволено частково та встановлено [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком [PERSON], [INFO]: кожну суботу місяця з 14 до 20 години за місцем проживання дитини за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.03.2014 року вищезазначене рішення Старобешівського районного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року залишено без змін. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, ставлення діда до дитини, вік дитини, яка є малолітньою, відносини, які склалися між сторонами, потреби дитини в силу свого віку в дотриманні певного режиму сну та харчування у звичних умовах, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визначення для діда того ж часу спілкування з дитиною протягом місяця, який встановлений і батьку [PERSON], за місцем проживання дитини, а саме, кожної суботи місяця з 14.00 до 20.00 годин за адресою: [ADDRESS]. Крім того, з огляду на встановлену перевагу прав батьків перед іншими особами стосовно участі у вихованні дитини, встановлену ч.1 ст.151 СК України, надання діду дитини більшого обсягу прав, ніж батьку буде суперечити засадам законності та справедливості. Надання позивачу права бачити дитину одночасно із [PERSON] суд не порушує його прав, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, зокрема, із показань свідків та письмових доказів, відносини між [PERSON] та [PERSON] є добрими та не заважатимуть спільному спілкуванню з дитиною. Крім того, вказаним рішенням суду від 11.11.2013 р. вже передбачений літній оздоровчий відпочинок для дитини протягом місяця. Виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає цього часу цілком достатньо для спілкування під час відпочинку також і з дідом, який мешкає разом із [PERSON] Суд вважає, що такий порядок спілкування, за умови правильного розуміння сторонами спору переваги інтересів дитини та добросовісному відношенню до них, надає достатньо можливостей для налагодження відносин сторін та покращенню взаємної довіри в ім'я найвищих інтересів дитини у майбутньому.

Outcome: partial