Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

12 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила провести розподіл майна, набутого в період шлюбу з відповідачем [PERSON], а саме визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 61 загальною площею 50,10 кв.м., житловою площею 28,30 кв.м., яка знаходится по вул. Самойловича, 5-А в м. Миколаєві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 29 листопада 1999 року по 24 грудня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні у позивача. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано спірну квартиру, яка зареєстрована за відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Подальше життя у сторін не склалося, відповідач не проживає разом із сімєю, в звязку із чим між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Посилаючись на вимоги статей 60,61,63 Сімейного Кодексу України, [PERSON] просила суд позов задовольнити та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, яка є спільно нажитим майном подружжя. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень проти позову до суду не надав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Нормами ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч1, ч.3 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Виходячи з вищенаведених положень закону, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна. В процесі розгляду справи встановлено, що 29 листопада 1999 року між сторонами укладено шлюб, що зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Миколаєва, актовий запис № 572 від 29 листопада 1999 року. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2010 року вказаний шлюб було розірвано (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача (а.с.10). На підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 30.09.2009 року і до повноліття дитини. За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], яка має загальну площу 50,10 кв.м., складається з двох житлових кімнат загальною житловою площею 28,30 кв.м. Вказана спірна квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 857409 від 08.10.2004 року, зареєстрованого 08.10.2004 року в Миколаївському МБТІ в реєстра прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 7817827 (а.с.13, 14). Згідно з розясненнями, викладеними у п.23, 24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). З фактичних обставин справи вбачається, що спірна квартира була придбана в період шлюбу та в інтересах сімї. 11 травня 2005 року між Акціонерним товариством [PERSON] (Україна) та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], за р.№ 1578 від 11 травня 2005 року, на суму кредиту 28500 грн. із строком повернення 25 квітня 2014 року; предметом іпотеки була квартира [ADDRESS], яка належить відповідачу. Вказані кредитні зобовязання сторонами були виконані ще до розірвання шлюбу. На час розгляду справи квартира [ADDRESS] у заставі не перебуває, в звязку із чим 1/2 частина вказаної квартири, на думку суду, на законних підставах належить позивачу [PERSON] Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд визнає за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. У відповідності до вимоги статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 695,00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved