Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

13 лютого 2019 року приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. У позовній заяві зазначено, що 29.11.2016 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 111706, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Opel Corsa, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 05.08.2017 в м. Кривий Ріг виникла конфліктна ситуація за участю водія застрахованого автомобіля [PERSON] та водія автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль. Висновком Металургійного ВП КВП від 01.09.2017 року встановлено, що відповідач в ході сварки декілька разів вдарив рукою по застрахованому автомобілю. Даний факт також підтверджується поясненнями [PERSON] від 08.08.2017. Відповідно до Рахунку № 46 від 19.08.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Opel Corsa, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 6 100 грн 00 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 4 051 гри. 65 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 8.08.2017 року та страхового акту № UA2017080800011/L01/01 від 29.08.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 25555 від 30.08.2017. У зв`язку з тим, що відповідач пошкодив застрахований автомобіль, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 21.05.2018 відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак вона залишилася поза увагою останнього. Представник позивача належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином. Відповідно до вимог частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не повідомив про причини своєї неявки та не подав відзив, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до Договіру добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 111706 , Страхова компанія «ПЗУ Україна» застрахувала майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу: автомобіля Opel Corsa, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4-9). Висновком Металургійного ВП КВП від 01.09.2017 та письмовими поясненнями [PERSON] від 08.08.2017 встановлено, що [PERSON] в ході сварки декілька разів вдарив рукою по застрахованому автомобілю (а.с.11,12). Відповідно до Рахунку № 46 від 19.08.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Opel Corsa, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 6 100 грн 00 коп. На підставі заяви про настання страхового випадку від 08.08.2017 та страхового акту № UA2017080800011/L01/01 від 29.08.2017, була здійснена виплата страхового відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с.13-16 та а.с.19). ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 4 051 гри. 65 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 25555 від 30.08.2017 (а.с.21). 21.05.2018 відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, що підтверджується фіскальним чеком від 21.05.2018 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення [PERSON] (а.с.22-25). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З`ясовується правильність об`єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов`язаними між собою, для вирішення питання про їх об`єднання або роз`єднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд з`ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»). Відповідно до ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 4051, 65 грн. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved