Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 лютого 2018року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 1200м.кв., яка розташована за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Чехова, 45-А, з яких для обслуговування житлового будинку 0,02га, для ведення особистого підсобного господарства 0,10га. \~ \~ \~ \~В своїх вимогах позивач посилається на те, що 16 грудня 1996 року, між ним та [PERSON],[INFO], було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Чехова, 45-А, а також земельною ділянкою, яка розташована за тією ж адресою. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] продав жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який розташований на земельній ділянці розміром 1200 кв.м. (0.12га). При укладенні договору сторони домовились, що разом з будинком, до покупця переходить і право власності на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок. Незважаючи на те, що житловий будинок був проданий разом з земельною ділянкою на сьогоднішній час зазначена ділянка обліковується за продавцем та державний акт виданий на його імя. \~ \~ \~ \~Таким чином позивач не має документу, що б посвідчував моє право на земельну ділянку. Позивач вказує, що коли він звернувся для належного оформлення прав на землю до державного реєстратора, йому розяснили що своє право на вказану земельну ділянку він може захистити у судовому порядку, оскільки на сьогоднішній час не можливо зареєструвати вказану ділянку за позивачем через відсутність належного правовстановлюючого документу. Оскільки [PERSON], 1963 р.н, помер 22.01.2001 року, позивач звернувся з позовом до його спадкоємців - сина [PERSON], [INFO], та дружини [PERSON], які прийняли спадщину оскільки проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовились від її прийняття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, але його представник подав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати без їх участі і задовольнити позов. Відповідачі у судове засідання також не зявилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в яких також вказали, що позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, оскільки їм відомо, що [PERSON], [INFO] продав будинок за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Чехова, 45-А, разом з земельною ділянкою на який він розміщений площею 1200м.кв. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. 16 грудня 1996 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Чехова, 45-А, який розміщено на земельній ділянці 1200 м.кв. (відповідно державного акту виданого виконкомом Новоодеської міської ради 30.04.1996року зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №864.) Вказаний договір був посвідчений нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області Магдо. Г.В. за реєстраційним № 1027 . По даному договору всі зобовязання сторонами були виконані у повному обсязі, продавець передав майно покупцю, а останній його оплатив. В п. 6 вказаного договору купівлі продажу зазначено, що сторонам розяснено положення ст. 30 ЗК України. З часу укладення зазначеного договору-купівлі продажу позивач відкрито добросовісно користувався як житловим будинком так і земельною ділянкою площею 1200м.кв. за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Чехова, 45-А. Як видно з державного акту виданого виконкомом Новоодеської міської ради 30.04.1996року зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №864, земельна ділянка житловий будинок на якій купив позивач має площе 1200 м.кв. (0.12га), з яких для обслуговування житлового будинку 0,02га та для ведення підсобного господарства 0,10га. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги суд виходить із наступного. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини у контексті застосування статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~здійснив тлумачення поняття «майно» та визначив, що до майна відносять як рухому, так і нерухому приватну власність. Термін «власність» може означати або «існуюча власність» або претензії щодо яких заявник може довести, що він принаймні має «законні сподівання» отримати можливість використати право власності. На думку суду відкрите, добросовісне володіння позивачем спірною земельною ділянкою свідчить про наявність у нього законних сподівань використати право власності на спірну земельну ділянку і такі сподівання суд вважає обґрунтованими зважаючи на регулювання питань виникнення права власності на землю національним законодавством яке діяло на час виникнення правовідносин. Так відповідно до ст.49\~Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. \~ \~ \~ \~Статтею 30 ЗК України\~ (в редакції 22.06.1993року) який діяв на час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу було визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Вищевказане положення закону спрямоване на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. За таких обставин справи, враховуючи вищевикладене, визнання відповідачами предявленого позову, що не суперечить закону та інтересам інших осіб, а також зважаючи на встановлені судом обставини, які свідчать про відкрите добросовісне володіння позивачем нерухомим майном (житловим будинком та земельною ділянкою), суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. В силу статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід покласти на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved