Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

14.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою до заінтересованої особи - Ізюмський РС ГУДМС України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України , мотивуючи тим, що він народився в селі Сапожок Каргатського району, Новосибірської області. Починаючи з 27 серпня 1989 року він постійно проживав у [ADDRESS] де і був зареєстрований, що підтверджується записом у домовій книзі та адресним листком прибуття. Починаючи з серпня 1989 року і по сьогоднішній день він нікуди не виїжджав за межі України та не змінював адреси свого місця проживання. Він постійно проживав в цьому будинку із дружиною- [PERSON] та донькою - [PERSON], 1986 року народження і онуком - [PERSON]. Так як втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України, виникло багато проблем з документами. Він письмово звернувся до керівництва Ізюмського районного сектору ГУДМС України в Харківській області і отримав відмову, через що вимушений звернутися до суду. Рішення суду про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року йому необхідне для отримання паспорту громадянина України в Ізюмському районному секторі ГУДМС України в Харківській області. Просить суд встановити факт , що він , [PERSON], 1959 року народження постійно, безвиїзно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року по теперішній час. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Сівак В.Д. заяву підтримав, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи Ізюмського РС ГУДМС України в Харківській області в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знають що [PERSON] проживає на території України з 1989 року в м. Ізюмі Харківської області. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Аналізуючи докази та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: [PERSON] народився [INFO] в с. Сапожок, Каргатський район, Новосибірської області, республіка РРФСР, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER].(а.с.4) Відповідно до довідки № 36/1251 від 01.03.2017 року вбачається, що [PERSON] звертався до Ізюмського районного сектору ГУДМС України в Харківській області із заявою щодо проведення перевірки належності до громадянства України, однак йому було відмовлено, оскільки не були надані документи підтверджуючі реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року, рекомендовано надати рішення суду про постійне проживання на території України станом на 24.08.1991 року. (а.с.9) Згідно відомостей які містяться в домовій книзі за адресою: [ADDRESS] [PERSON], 02.04.1959 року був зареєстрований в житловому будинку з 05.12.1981 року по 05.12.1986 року, з 13.05.1987 року по 05.02.1988 року та з 26.09.1989 року до 24.09.1990 року. (а.с. 5-6) Відповідно до адресного листка прибуття [PERSON], [INFO] прибув з «Ставропольский край, Кочубеевский район,с. Новая Деревня» на мові оригіналу документу 27.08.1989 року до [ADDRESS] та був прописаний за цією адресою 26.09.1989 року.(а.с.7) Згідно довідки про склад сім»ї виданої головою квартального комітету кварталу № 19, посвідченої Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області 06.01.2017 року [PERSON], 1959 року народження має сім»ю і дійсно проживав з 1989 року по 2017 рік за даною адресою: [ADDRESS] (а.с.8) Ск вбачапються з трудовохї Книжки на ім»я [PERSON], [INFO] 02 жовтня 1989 року він був прийнятий на роботу на Ізюмський приладобудівний завод де працював до 07.07.1997 року. З 04.02.2003 року по 21.04.2003 року працював в ТОВ «Сад» Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України»і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року [PERSON], [INFO], уродженця с. Сапожок, Каргатського району, Новосибірської області, республіки РРФСР. На підставі викладеного,

Outcome: approved