Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

14 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. 16 квітня 2014 [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 12 червня 2014 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач-відповідач первісний позов підтримала в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечувала. Відповідач-позивач зустрічний позов підтримав в повному обсязі, проти первісного позову заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає зустрічний позов таким, що підлягає до задоволення, а первісний позов таким, що не підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06.12.2012 року було розірвано шлюб. У судовому засіданні [PERSON] стверджувала, що донька проживає з нею, а [PERSON], стверджував, що з ним. У зв'язку з розбіжностями у показаннях сторін по справі, судом було прийнято рішення про виклик у судове засідання їхньої доньки [PERSON]. У судовому засіданні у присутності представника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, [PERSON], [PERSON] висловила свою думку, зазначивши, що вона добре спілкується з батьком, його дружиною та бабусею по лінії батька. На запитання суду про те з ким вона проживає, [PERSON] відповіла, що проживає зі своїм батьком [PERSON] і надалі бажає проживати разом з ним. Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за місцем проживання її батька [PERSON] за адресою [ADDRESS], на території проживання дитини створено комфортні умови для навчання та проживання (а.с.22, 24). Відповідно до Акта обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за місцем проживання її матері [PERSON] за адресою [ADDRESS], на території проживання дитини створено належні умови для навчання та повноцінного розвитку дитини (а.с.72). Згідно довідки за вихідним номером 212 від 13.05.2014 року [PERSON] займає посаду фельдшера, середня сума її доходу складає 4236,36 грн. (а.с. 85), що свідчить про те, що вона має змогу сплачувати аліменти на дитину. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи, що показання сторін по справі різняться, суд бере до уваги всі інтереси дитини, права батьків на виховання дитини та обов'язки батьків діяти в її інтересах, а також особисту прихильність дитини до одного з батьків, інших родичів та докази, які містяться у справі щодо утримання дитини, тому суд приходить до висновку, що малолітня [PERSON] фактично проживає та знаходиться на утриманні [PERSON] та в подальшому бажає проживати з батьком. Таким чином, в первісному позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення в повному обсязі. Спір про визнання місця проживання дитини відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved