Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

13.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором позики від 10.11.2015 року в розмірі 30 396, 58 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 10.11.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв та зобовязався 10.02.2016 року повернути на погоджених умовах грошові кошти в сумі 15 000 грн. у разі порушення строку повернення зазначеної суми позики, відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,3 відсотки в день від простроченої суми боргу. Викладені обставини підтверджуються розпискою від 10.11.2015 року, власноручно написаною та підписаною відповідачем [PERSON] Наявність боргу підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2016 року по справі № 643/2986/16-ц, відповідно до якого стягнуто заборгованість станом на 15.03.2017 року. Станом на день подання позовної заяви відповідачем [PERSON] не виконано свій обовязок щодо повернення зазначеної суми позики позивачу [PERSON], рішення суду від 25.07.2016 року відповідачем також не виконано, будь-яких сум (основної суми позики, штрафних санкцій) відповідачем на користь позивача на поточну дату сплачено не було. З метою примусового виконання вказаного рішення позивачем було подано виконавчий документ до відділу Державної виконавчої служби, що підтверджується інформацією про виконавче провадження № 52555605. Оскільки боржником належним чином не виконуються умови договору позики, це є підставою згідно умов договору та ст. 624 ЦК України для стягнення з боржника штрафних санкцій (пені) за порушенням умов договору позики. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 ЦКУ. Станом на 10.10.2017 року за період з 16.03.2016 року заборгованість відповідача становить: за процентами за користування коштами 4\~611, 58 грн.; за пенею: 25\~785, 00 грн., а всього 30\~396, 58 грн. Позивач звертає увагу, що предметом позовної заяви є стягнення заборгованості, яка не охоплюється рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2016 року у справі № 643/2986/16ц. При цьому, встановлені у вказаному рішення факти мають преюдиційне значення для цієї позовної заяви. 11.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить стягнути з\~відповідача [PERSON]\~на його\~користь суму\~заборгованості за\~договором позики\~від 10.11.2015\~року в\~розмірі 39\~468,\~32\~грн.\~та судові\~витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю,\~ не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився,\~ про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України, причини неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює\~ рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10.11.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв та зобовязався 10.02.2016 року повернути на погоджених умовах грошові кошти в сумі 15 000 грн. у разі порушення строку повернення зазначеної суми позики, відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,3 відсотки в день від простроченої суми боргу. Викладені обставини\~підтверджуються розпискою\~від 10.11.2015\~року,\~власноручно написаною\~та підписаною\~відповідачем [PERSON] (а.с. 4). Наявність боргу підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.07.2016 року по справі № 643/2986/16-ц, відповідно до якого стягнуто заборгованість станом на 15.03.2017 року (а.с. 5 6). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на день подання позовної заяви відповідачем [PERSON] не виконано свій обовязок щодо повернення зазначеної суми позики позивачу [PERSON], рішення суду від 25.07.2016 року відповідачем також не виконано, будь-яких сум (основної суми позики, штрафних санкцій) відповідачем на користь позивача на поточну дату сплачено не було. З метою примусового виконання вказаного рішення позивачем було подано виконавчий документ до відділу Державної виконавчої служби, що підтверджується інформацією про виконавче провадження № 52555605 (а.с 8 9). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оскільки боржником належним чином не виконуються умови договору позики, це є підставою згідно умов договору та ст. 624 ЦК України для стягнення з боржника штрафних санкцій (пені) за порушенням умов договору позики. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на 10.10.2017 року за період з 16.03.2016 року заборгованість відповідача становить: за процентами за користування коштами 5 673, 32 грн.; за пенею: 33 795, 00 грн., а всього 39 468, 32 грн. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики від 10.11.2015 року в розмірі 39\~468 (тридцять девять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 32 коп. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідача\~ витрати, повязані зі сплатою ним судового збору при предявленні позову в розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с. 21). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved