Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

14.08.2015 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що більше восьми років обіймає посаду директора Одеської спеціалізованої школи №54 І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області. В травні 2015 року в мережі Інтернет була виявлена інформація, наступного змісту: «Ну вот и по Новому. Специализировання школа №54, Статус: государственный, Адрес: ул. Генерала Петрова, 58-а, г. Одеса, 65076, Телефон: (048) 762-74-39. Сегодня объявили всем родителям, что вступительный БЛАГОТВОРИТЕЛЬНЫЙ первоначальный взнос с каждого первоклассника не менее 8\~000 грн. Кому эта сума кажется не посильной, просьба забрать документы и не приходить на тестирование (тестирование в ПЕРВЫЙ класс-это тема отельного поста). Писали и жаловались в ГОРРАЙОНО ответ: у директора данного заведения муж депутат и мы не в силах повлиять… Набирают в этом году 120 детей в первый класс… Оплату производить у секретаря директора…» Вказана інформація була поширену [PERSON] на його сторінці в мережі Facebook 15.05.2015 року та стала відома великій кількості осіб, зокрема, колективу школи, учням, їх батькам, знайомим, тощо. Позивач стверджувала, що дана інформація є недостовірною, такою що принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Уточнивши в процесі розгляду справи свої позовні вимоги, [PERSON] просила суд зобовязати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення на його сторінці в мережі Facebook повідомлення про ухвалене судове рішення, включаючи публікацію його тексту, протягом одного дня з дати набрання чинності судового рішення про визнання інформації недостовірною, а також продублювати таке повідомлення в групах Facebook - «Народний рекортер. Очень интересные новости»; «[PERSON] объявлений»; «Одесские сенсации»; «Одесская Партия 5.10»; «[PERSON] для всех. Одеса для всіх. Odessafor all. Osessa fur alle»; «Я хочу від виборів..?)Одеський регіон»; «Народні кореспонденти: новини з перших рук»; «ПРАВДУ на ВСЕ телеканалы!» та інших, де [PERSON] опублікував інформацію, визнану недостовірною. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (розписка учасників процесу). В процесі розгляду справи [PERSON] позов в частині визнання інформації, поширеної ним на його сторінці в мережі Facebook 15.05.2015 року недостовірною, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та її спростування на сторінці Facebook визнав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванні. Так, дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України такому праву відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, яка ганьбить її гідність, честь, ділову репутацію. В звязку із цим статтею 32 Конституції України передбачений судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім ї. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, поширення її в мережі Інтернет. За абзацом 1 п. 6 вказаної Постанови позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. За ч.1-2 п. 12 Постанови належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет може бути, зокрема, автор відповідного інформаційного матеріалу, власник веб-сайта. Обовязок встановити таку особу належить позивачеві, як і право визначити спосіб захисту особистого немайнового права, зокрема, на спростування недостовірної інформації. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] згідно із наказом Управління освіти та науки ОМР від 21.06.2013 року за №140-К призначена на посаду директора Одеської спеціалізованої школи №54 І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області з 02.07.2013 року по 01.07.2018 року. Відповідно до Інструкції про порядок конкурсного приймання дітей (учнів, вихованців) до гімназій, ліцеїв, колегіумів, спеціалізованих шкіл (шкіл-інтернатів), затвердженої Наказом Міністерства освіти і науки України № 389 від 19.06.2003 року конкурсні випробування здійснюються на безоплатній основі. 15.05.2015 року об 11 годині 50 хвилин відповідачем [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook розміщена стаття про Одеську спеціалізованоу школи №54 та її директора позивача у справі наступного змісту: «Ну вот и по Новому. Специализировання школа №54, Статус: государственный, [PERSON]: ул. Генерала Петрова, 58-а, г. Одеса, 65076, Телефон: (048) 762-74-39. Сегодня объявили всем родителям, что вступительный БЛАГОТВОРИТЕЛЬНЫЙ первоначальный взнос с каждого первоклассника не менее 8 000 грн. Кому эта сума кажется не посильной, просьба забрать документы и не приходить на тестирование (тестирование в ПЕРВЫЙ класс-это тема отельного поста). Писали и жаловались в ГОРРАЙОНО ответ: у директора данного заведения муж депутат и мы не в силах повлиять…Набирают в этом году 120 детей в первый класс…Оплату производить у секретаря директора…», що підтверджується роздруківкою з соціальної мережі Facebook та не заперечується в процесі розгляду справи відповідачем. Така інформація була поширена через систему Інтернет та стала доступною для багатьох користувачів, зокрема, колективу школи, учнів, їх батьків, колег, знайомих позивача, тощо. Вказаний факт викликав необхідність проведення 16.05.2015 року зборів батьків майбутніх першокласників набору 2015 року Одеської спеціалізованої школі № 54. Відповідно до протоколу зборів від 16.05.2015 року на останніх були присутні 125 осіб, які обговорили недостовірність та неправдивість розповсюдженої [PERSON] інформації, дотримання директором школи законодавства України. Згідно листа Департаменту освіти та науки Одеської міської ради від 08.07.2015 року за №3546 скарги батьків учнів Одеської СШ №54 відносно неправомірних дій директора вищезазначеного учбового закладу не надходили. Допитані в процесі розгляду справи свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON], які є працівниками школи та батьками першокласників набору 2015 року підтвердили як факт розповсюдження відповідачем спірної інформації, так і її недостовірність, показали суду, що розповсюдження відповідачем спірної інформації негативно вплинуло на репутацію школи та її директора в очах оточуючих, викликало сумніви в суспільній оцінці ділових та професійних якостях позивача як директора школи. Так, за ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Враховуючи вимоги Закону України «Про інформацію», пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зміст поширеної відповідачем інформації, характер використання мовних засобів,суд вважає її фактичним твердження, оскільки відповідач стверджує про наявність факту, не даючи при цьому оцінку йому, що виключає в даному випадку оціночне судження, гіперболу, алегорію чи сатиру. Вказане надає позивачеві право на спростування спірної інформації. Суд при розгляді даної цивільної справи, враховує баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційних гарантій невтручання в особисте і сімейне життя та судовий захист права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Обираючи в межах заявлених позовних вимог спосіб захисту порушеного права позивача суд виходить із вимог статті 227 ЦК України та п. 25 Постанови, за якими спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила, у такий же спосіб, у який вона була поширена чи наближений (адекватний) до способу поширення з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Так, суд вважає необхідним визнати спірну інформацію, поширену відповідачем недостовірною, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], зобовязати [PERSON] протягом одного місця з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON], розміщену ним на його сторінці в офіціальній мережі Facebook 15.05.2015 року об 11:50 в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме шляхом розміщення на вказаній сторінці інформації про те, що повідомлення наступного змісту : «Ну вот и по Новому. Специализированная школа №54, Статус: государственный, Адрес: ул. Генерала Петрова, 58-а, г. Одеса, 65076, Телефон: (048) 762-74-39. Сегодня объявили всем родителям, что вступительный БЛАГОТВОРИТЕЛЬНЫЙ первоначальный взнос с каждого первоклассника не менее 8\~000 грн. Кому эта сума кажется не посильной, просьба забрать документы и не приходить на тестирование (тестирование в ПЕРВЫЙ класс-это тема отельного поста). Писали и жаловались в ГОРРАЙОНО ответ: у директора данного заведения муж депутат и мы не в силах повлиять… Набирают в этом году 120 детей в первый класс… Оплату производить у секретаря директора…» є недостовірною інформацією. Разом із тим, суд вважає, що вимоги позивача про спростування відповідачем спірної інформації в певних та інших групах Facebook є необґрунтованими, оскільки [PERSON] є власником лише своєї сторінки в соціальній мережі Facebook, де здійснив розміщення спірної інформацій, а факт поширення останньої відповідачем в групах Facebook не доведений позивачем шляхом надання належних та допустимих доказів. Окрім того, позовні вимоги позивача в цій частині є неконкретними, такі групи позивачем в повному обсязі не визначені, що суперечить статті 14 ЦПК України, за якою судове рішення, що набрало законної сили підлягає виконанню на всій території України,\~а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, відповідно, має бути повним, ясним, конкретним (Постанова Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14. Обраний судом спосіб захисту порушеного немайнового права [PERSON] є адекватним до способу поширення спірної інформації. Судові витрати, документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на її користь в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial