Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

14 травня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , з позовом, в якому просить стягнути з останнього аліменти на його утримання в зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Свою позицію позивач мотивує тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано. Він залишився проживати з матір`ю. Рішеннями Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 квітня 2012 року та від 28 січня 2015 року з батька утримувались аліменти в розмірі 1/3 частки від доходу до його повноліття. На даний час він є повнолітнім, утримання аліментів припинено. Він навчається в Одеському національному морському університеті, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки потрібно нести витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, особистими речами, проїздом. Однак його батько [PERSON] матеріальної допомоги на його утримання, не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює на ВП «ЮУ АЕС» та має постійний дохід. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача. Відповідно до довідки, виданої Одеським національним морським університетом 29 жовтня 2019 року [PERSON] є студентом навчального закладу денної форми навчання. Строк закінчення навчання 30 червня 2023 року. Позивач стверджує, що у зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги батьків. Через денну форму навчання він не працює. Усі витрати по його утриманню несе мати. Згідно з ч. ч.1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що позивач дійсно не має змоги працювати, оскільки є студентом денної форми навчання. Позивач в позовній заяві вказав, що відповідач офіційно працює, аліменти нікому не платить. Враховуючи, що відповідач не подав відзив та визнав позов, суд виходить з того, що він також не має інших аліментних зобов`язань. В його житті немає обставин, передбачених Законом, які б могли звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина. Таким чином, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 420,40 грн. (840,80:2=420,40).

Outcome: approved