Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

12 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , визнати за нею право на спадкування по закону після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] з вересня 1995 року по день смерті останнього - [INFO] . Проживали вони разом за різними адресами: до 2002 року у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 2002 по 2010 роки в кв [ADDRESS] , з 2010 року по дань його смерті за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вони з [PERSON] спільно проживали безперервно, були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, вели спільне господарство та бюджет, придбавали предмети побуту, продукти харчування, оплачували комунальні послуги. Позивач здійснила поховання [PERSON] за власні кошти. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з квартири [ADDRESS] . Відповідачі права позивача на спадкування за законом не визнають, а нотаріусом було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2019 року справа була передана на розгляд Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою від 29 березня 2019 року у справі відкрите загальне позовне провадження. Цього ж дня судом було постановлено ухвалу, якою у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 04 липня 2019 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, третю особу Другу львівську держану нотаріальну контору було замінено на належну - Першу львівську держану нотаріальну контору та роз`яснено стороні позивача вимоги ст.16 Цивільного Кодексу України та наслідки неправильного обраного способу захисту цивільних прав. Ухвалою від 19 липня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, призначений судовий розгляд. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що з 1996 по день смерті [PERSON] вони з ним проживали спільно як родина. Спочатку вони орендували кімнату в гуртожитку на [ADDRESS] , а з 2002 року по 2010 рік також орендували квартиру [ADDRESS] . З червня 2010 року проживали на [ADDRESS] . Дійсно [PERSON] весь час їх спільного проживання перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Проте, з позивачкою він мав спільне житло, бюджет і побут. Вони разом працювали, отримували спільні доходи та несли витрати, придбавали побутові прилади, меблі. За період спільного життя померлий іноді допомагав своїй колишній дружині [PERSON] , його дочка [PERSON] іноді з бабусею приходила до них в гості в квартиру на [ADDRESS] . Дочка знала і розуміла, що вони проживають однією сім`єю. Вказала, що [PERSON] не розірвав шлюбу за життя, оскільки офіційна дружина не давала згоди на розлучення. Представник позивача [PERSON] під час розгляду справи зазначив, що встановлення даного юридичного факту необхідне для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Позивач проживала зі спадкодавцем систематично протягом 24 років, тому на момент відкриття спадщини вони прожили більше п`яти років, як це передбачено законодавством. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечила. Суду пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] близько 30 років до моменту його смерті. Вони постійно спільно проживали, від шлюбу мають дочку [PERSON] Спочатку подружжя проживало на [ADDRESS] , це була квартира матері, де вони проживали спільно з мамою та братом. Після цього, з 2004 року в квартирі на [ADDRESS] , а останні 8-9 років жили в квартирі його матері на [ADDRESS] спільно з матір`ю. Жили як подружжя, був спільний бюджет, який останні 10 років складався з пенсії чоловіка, її заробітків та доходів від оренди квартири на [ADDRESS] . В цей час чоловік постійно не працював, хворів. Вказала, що певний час [PERSON] працював у позивачки водієм та що остання була присутня на його похороні. Відповідач [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що вона є дочкою померлого [PERSON] . Зазначила, що між позивачем та її батьком не було жодних стосунків, які б можна було назвали шлюбними. Їх поєднувала лише робота, оскільки батько працював водієм у [PERSON] , а також те, що він певний час зберігав належні їй речі на її прохання. Останні 10 років батько проживав спільно з її матір`ю [PERSON] та бабою [PERSON] в квартирі на [ADDRESS] . Водночас, мати часто залишалася ночувати в квартирі на [ADDRESS] , оскільки звідти їй було ближче добиратися до місця роботи. Стосунки у батька та матері були нормальними шлюбними відносинами. Крім цього, у відзиві на позов (а.с.78-80) [PERSON] зазначила, що в період перед смертю батька йому неодноразово викликалася швидка допомога, яка приїздила на [ADDRESS] , 118а. Просила врахувати, що позивач у разі задоволення позову може бути спадкоємицею батька лише четвертої черги. У задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечив проти позову, зазначивши, що за період спільного проживання, про яке зазначає позивач, вона з померлим не набули жодного спільного майна. Позивачем не надано жодних доказів проживання однією сім`єю за жодною з адрес, які нею названі. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві просила розгляд справи проводити без її участі у зв`язку зі станом здоров`я. Раніше, в судовому засіданні 29 серпня 2019 року відповідач надала суду наступні пояснення. В період з 2010 по 2018 рік її син [PERSON] проживав з нею в квартирі на [ADDRESS] , оскільки за станом здоров`я вона потребувала стороннього догляду. Її син був одружений з [PERSON] , від шлюбу з якою вони мають доньку [PERSON] . На святкуванні її днів народжень бувала лише [PERSON] . Крім того, у відзиві [PERSON] зазначено, що син певний час працював водієм у позивача [PERSON] , проте з нею ніколи не проживав, і така ніколи не була у них вдома на [ADDRESS] . Третя особа - Перша львівська державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила. У листі від 11 листопада 2019 року завідувач контори просив розгляд справи проводити за їх відсутності. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підтвердження позовних вимог [PERSON] суду були надані наступні докази. Копії квитанцій про оплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] (а.с.20-37); документи на підтвердження оплати медичних препаратів (а.с.38-40) без зазначення платника та отримувача; довідку директора студмістечка від 18 грудня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] , [PERSON] з вересня 1995 року по лютий 2002 року проживали в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.45); акт, складений майстрами ЛКП «Дім» 12 грудня 2018 року про те, що [PERSON] до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.46). При цьому, листом директора студмістечка Національного університету «Львівська політехніка» від 29 травня 2019 року (а.с.134) зазначено, що довідка від 18 грудня 2018 року була складена зі слів [PERSON] , що не може вважатися належним та допустимим доказом. Крім того, листом від 25 червня 2019 року № 12/вх (а.с.133) ЛКП «Дім» повідомило адвоката, що акт від 12 грудня 2018 року про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] був складений виключно з показів сусідів [PERSON] , [PERSON] що ставить під об`єктивний сумнів його достовірність. Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] зазначили, що періодично зустрічалися з позивачкою, бували у неї в гостях, де бачили і [PERSON] та вважали їх парою, яка спільно проживає. Свідки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] знайомі з позивачкою по роботі, а [PERSON] вони сприймали як чоловіка, який проживає з нею. Свідкам [PERSON] , [PERSON] саме [PERSON] представляла [PERSON] як свого чоловіка. Свідки [PERSON] , [PERSON] вважали позивача дружиною [PERSON] . Однак, наведені докази не можуть бути прийняті судом на підтвердження позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу від 01 липня 1989 року серії [NUMBER] , виданого Палацом урочистих подій м. Львова, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] 01 липня 1989 року уклали шлюб, актовий запис № 1833. Доказів про розірвання шлюбу або визнання його недійсним у встановленому законом порядку суду не надано. У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що не заперечувалося сторонами. [INFO] помер [PERSON] , після якого залишилося спадкове майно у вигляді квартири та гаражу. Крім вищезазначеного свідоцтва про шлюб, з пояснень відповідачів в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі, спільно як чоловік і дружина. Останні вісім років життя чоловіка подружжя проживало в квартирі його матері на [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] працювала на території Шевченківського району м. Львова, то по декілька дній ночувала в належній її родині квартирі на [ADDRESS] . Вказаний факт підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки та повідомили наступне. Так, свідок [PERSON] зазначила, що вона є зведеною сестрою позивачки [PERSON] і постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . Померлий був хресним батьком її сина. Крім того вказала, що [PERSON] за цією адресою ніколи не проживав. В той же час, [PERSON] проживала в цій квартирі певний період самостійно. Померлий тривалий час жив на [ADDRESS] з дружиною [PERSON] , куди його та доньку вони неодноразово підвозили. Свідок [PERSON] показала, що вона є знайомою [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) проживали у шлюбі. Вона неодноразово перебувала у них в гостях, а вони у неї у зв`язку зі святкуванням днів народжень та інших свят. [PERSON] час від часу ночувала в квартирі матері [PERSON] [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є племінницею [PERSON] . Зазначила, що остання проживала спільно зі своїм чоловіком [PERSON] , хто така позивач, їй невідомо. Свідок [PERSON] зазначив, що він був знайомий з померлим останні п`ять років його життя. Знає його як чоловіка [PERSON] проживав в цей час зі своєю матір`ю на [ADDRESS] . З [PERSON] він знайомий, на прохання [PERSON] їздив організовував поховання її родича. Ще йому відомо, що у [PERSON] на зберіганні були речі останньої. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює сімейним лікарем в 4-й поліклініці м. Львова. Певний період часу була лікарем [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З травня 2010 року за адресою: [ADDRESS] , жив і [PERSON] , який почав сильно хворіти. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є хресною дочки [PERSON] , знає родину близько 30 років. Ігор та [PERSON] проживали спільно у шлюбі, проте жили фактично на дві квартири [PERSON] ( [PERSON] ) та Тарнавського. До цього часу проживали на [ADDRESS] , в квартирі, яка дісталася [PERSON] після смерті його батька. Після цього дану квартиру здавали в оренду. Останні роки перед смертю [PERSON] проживав у своєї матері на [ADDRESS] , а [PERSON] доглядала за ним. Як встановлено судом з листа Львівського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф віл 04 квітня 2019 року № 691, наявні інформація про виклики екіпажів швидкої допомоги пацієнту [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , зокрема: 09 вересня, 04 листопада 2017 року, 22 лютого та 24 вересня 2018 року. З інших медичних документів, датованих 2013, 2017 роками, домашня адреса [PERSON] зазначена як: [ADDRESS] . Таким чином, перебування спадкодавця [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з іншою особою виключає можливість встановлення щодо нього факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем [PERSON] , оскільки встановлення такого факту порушило б особисті немайнові та майнові інтереси іншого з подружжя. Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 24 вересня 2018 року у справі № 2604/23578/12. Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За своє життя спадкодавець заповіту не склав, а тому відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Такими особами згідно Цивільного Кодексу України є спадкоємці першої черги: донька померлого [PERSON] , дружина відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та мати [PERSON] . Суд вважає за необхідне зазначити, що обставина проживання [PERSON] з матір`ю жодним чином не спростовує факту його перебування у шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON] . Так, з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що подружжя проживало спільно, а відповідач [PERSON] іноді ночувала в квартирі на [ADDRESS] , звідки їй було ближче добиратися на роботу. Згідно з положеннями ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання. Аналогічна норма закріплена у ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Періодичне проживання відповідача [PERSON] окремо від чоловіка [PERSON] не може свідчити про відсутність шлюбних відносин між ними. В той же час, суд допускає, що спільна робота та спільне святкування певних дат позивачем та померлим [PERSON] могли викликати у свідків сторони позивача хибне враження, що вони є чоловіком та дружиною. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. Такі негативні юридичні факти судом встановлені не були. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю. У зв`язку із відмовою суду у задоволенні вимоги про встановлення факт спільного проживання, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про визнання права на спадщину як похідної. Відповідно до звіту адвоката Шимчишина І.С. (представника відповідача [PERSON] ) від 06 серпня 2019 року, у межах розгляду даної цивільної справи ним витрачено 11,5 годин робочого часу, а загальна вартість наданих послуг складає 5000,00 грн. У звіті адвокатом детально описані види послуг правничого характеру, що були надані відповідачеві. Суду надано також прибутковий касовий ордер, згідно з яким [PERSON] сплатила адвокату суму 5000,00 грн за договором про надання правової допомоги від 01 квітня 2019 року. Між сторонами підписаний акт виконаних робіт від 04 липня 2019 року. Згідно з положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, з позивача на користь відповідача [PERSON] слід стягнути 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved