Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1 га за тією ж адресою, та інше рухоме майно, яке належало померлій. За свого життя мати заповіту не складала і тому спадкове майно повинно спадкуватись за законом. Вона не єдина спадкоємиця за законом. На теперішній час спадщина прийнята її батьком - відповідачем у справі. В серпні 2014 року вона звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але їй було відмовлено з огляду на те, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі відповідної заяви. Вважає, що строк пропустила з поважних причин, тому що про наявність спадкового майна їй не було відомо. Так, спірний будинок належав [PERSON], а мати лише там проживала та була прописана. Коли [PERSON] померла, її батьки продовжували жити у будинку. Вона не знала, що мати переоформила будинок та земельну ділянку на себе, тому що у переоформленні ніякої участи не брала. Після смерті матері батько потайки переоформив будинок та землю на себе, а її, разом із родиною запросив мешкати у цей будинок без прописки. Вона вважала, що батько може користуватись цим будинком, тому що у померлої [PERSON] не було родичів. Вона намагалась знайти документи на будинок для того, щоб оформити право власності на будинок за набувальною давністю. Коли відповідач дізнався про це, то почав виганяти її разом із її родиною із будинку. За порадою адвоката вона у серпні 2014 року звернулась до БТІ, де їй видали довідку про те, що будинок належав її матері та його успадкував відповідач. Крім того, після цього вони знайшли вдома акт про право власності на земельну ділянку, яку також вже оформив на себе відповідач. Від прийняття спадщини вона не відмовлялась і не відмовляється. Вважає, що встановлений законом шестимісячний строк пропустила із вказаної поважної причини. Тому, просила встановити їй додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] У судовому засіданні позивачка [PERSON] згідно із ст.. 184 ЦПК України за її згодою була допитана як свідок у відповідності до ст..ст. 180-182 ЦПК України, попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та за відмову від дачі показань, а також приведена до присяги. Вона пояснила, що відповідач у справі [PERSON] та померла [PERSON] - її батько та мати. У місто Костянтинівку вони переїхали наприкінці 70-х років, коли вона була ще маленькою. Батьки за договором найму оселилися у будинку [ADDRESS], який належав [PERSON] Батьки потім отримали квартиру через підприємство і вони переїхали до квартири, але продовжували постійно спілкуватись із [PERSON], вона часто мешкала у неї, вважала [PERSON] за свою бабусю. Після смерті [PERSON] у 1989 році батьки знов оселилися у її будинку, але вона не надавала цьому значення, тому що навчалась, а потім після одруження, мешкала окремо із своєю сім'єю. Спірний будинок був розділений на дві частини. В іншій частині мешкала інша родина. Але одного часу вони виїхали і батьки почали займати увесь будинок, ремонтували його. Відносини в їх родині були нормальними до смерті матері. Але після її смерті батько почав зловживати спиртними напоями. Вона неодноразово запитувала у нього щодо документів на будинок, але він нічого їй не пояснював, а коли вона звернулась до БТІ і дізналася, що будинок вже переоформлений на батька, почав виганяти її та її сім'ю із будинку, хоча сам їх і запросив мешкати разом. Позовні вимоги вона підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, пояснюючи це тим, що із слів відповідача позивачка була добре обізнана щодо правового статусу будинку. Після смерті власниці будинку [PERSON] батьки позивачки придбали другу частину будинку, звертались до міськвиконкому про надання дозволу на перебудову будинку. При цьому представник відповідача не заперечував, що позивачка безпосередньо у цих діях участі не брала. Відповідач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори і отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на спірний будинок та раніш приватизовану земельну ділянку під цим будинком. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Згідно із ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб ( а.с.7-8). [INFO] року мати позивачки [PERSON] померла в м.Костянтинівка Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1 га за тією ж адресою, та інше рухоме майно, яке належало померлій. Згідно інформації Костянтинівської державної нотаріальної контори на запит суду, в провадженні нотаріальної контори є спадкова справа № 363/2012 до майна померлої 31.12.2011 року [PERSON]. Справу відкрито 05.07.2012 року по заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], який зареєстрований в [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 05.07.2012 року [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,01000 га, розташовану в [ADDRESS] та жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 23-24) Свідок [PERSON], який був приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, пояснив суду, що позивачка [PERSON] є його дружиною. Вони уклали шлюб з нею 03 жовтня 2007 року і з листопада 2007 року були зареєстровані та мешкали у квартирі по [ADDRESS] Батьки дружини - [PERSON], мешкали у будинку [ADDRESS]. Стосунки між ними були нормальні. Із слів дружини йому було відомо, що цей будинок належав померлій жінці [PERSON], яку дружина вважає за свою бабусю. Вони кожного року доглядають за її могилою. [INFO] року раптово померла мати дружини [PERSON]. Його тесть [PERSON] після 40 днів запросив їхню родину перебратися до нього у будинок, щоб допомагати поритись із господарством, що вони і зробили приблизно у той же час. При ньому ніяких розмов між дружиною та її батьками, як до смерті [PERSON] так і після, щодо правового статусу цього будинку не відбувалося, а він особисто не цікавився. Після смерті дружини відповідач почав зловживати спиртними напоями, на зауваження не реагував. У 2014 році відносини між ними стали ще гірше. Дружина цікавилась у батька, де документи на будинок, а той не відповідав. Після цього він почав виганяти їх із будинку, у нетверезому стані викликав міліцію, начебто його побили. Але після приїзду працівників міліції не виходив навіть до них. У серпні 2014 року дружина звернулась до БТІ і тоді вони дізнались, що батько потайки переоформив на себе будинок та земельну ділянку. Згідно довідки Костянтинівської МБТІ від 01.08.2014 року № 717, виданій позивачці [PERSON]., право власності на будинок [ADDRESS] в м. Костянтинівка, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2012 року (а.с. 12). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або застереженням. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час відкриття спадщини [PERSON] не проживала разом з спадкодавцем. Після смерті матері, як спадкоємець за законом, вона не звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини для оформлення правовстановлюючих документів, оскільки не була обізнана про наявність спадкового майна. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз'яснень, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає доведеним, що позивачка [PERSON] пропустила встановлений строк з поважних причин, тому що про наявність спадкового майна дізналася тільки у серпні 2014 року, у зв'язку із чим зазнавала об'єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення цих дій. Тому [PERSON] необхідно встановити додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved