Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

12 лютого 2016 року представник ПАТ КБ «Укрсоцбанк» - [PERSON] звернулася в суд позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №150/3-305 від 05 серпня 2005 року [PERSON] було надано у користування на споживчі цілі кредит у сумі 21 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 04 серпня 2020 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON]Д ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 29 грудня 2015 року заборгованість перед банком становить 11 580 доларів США 34 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 275 698 гривень 82 копійки. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON]Д на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 05 серпня 2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №150/3-305 від 05 серпня 2005 року .[PERSON] було надано у користування на споживчі цілі кредит у сумі 21 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних, кінцевим строком погашення заборгованості до 04 серпня 2020 року. Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. За приписами ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як зазначається у п. 1 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-8/870 від 26 липня 2002 року, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21 000 доларів США, зі сплатою 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 04 серпня 2020 року. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків/термінів повернення кредиту чи відповідної його частини та/або строків/термінів, сплати процентів чи комісій у випадках, визначених в будь-якому з п. п. 1.1., 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4., цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмір 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення. Згідно п. 4.3. кредитного договору у разі порушення відповідачем вимог будь-якого з п. п. 3.3.2.-3.3.17. кредитного договору, відповідач зобов'язується на вимогу позивача, сплатити позивачу штраф у розмірі 103% від суми кредиту від суми фактичної заборгованості за кредитом, за кожний випадок. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 29 грудня 2015 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість перед банком в сумі 11 580 доларів США 34 центів, що еквівалентно 275 698, 82 гривень, з яких: 204 363,43 гривень - сума заборгованості за кредитом; 41 829 гривень - сума заборгованості за відсотками; 17 216,31 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;12 290,08 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved