overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від грудня 2001 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають разом, але не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні підтримав позов, а відповідач - не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 15.12.2001 р. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачем (а.с. 8). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 16.09.2013 р. сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від листопада 2006 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають разом, але не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 1, 2). Позивач у судовому засіданні підтримав позов, а відповідач - не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 04.11.2006 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачем (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 31.12.2011 р. сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося і вони більше 10-ти років спільно не проживають. Зі слів позивача, спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємної поваги один до одного, відсутність у відповідачки бажання вести спільне господарство, через що позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2003 року у Гетьманівській сільській раді Шевченківського району Харківської області за № 01, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.07.2003 року (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04 жовтня 2003 року (а.с.4). Син проживає разом з відповідачем по справі і після розлучення залишаться з нею. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Більше 11 років сторони проживають окремо один від одного. Так, відповідно до довідки Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області за № 458 від 14.11.2014 року, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрований в [ADDRESS] разом із батьком - [PERSON], [INFO] та матір'ю - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки Гетьманівської сільської ради Шевченківського району Харківської області за № 456 від 14.11.2014 року, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрований в [ADDRESS] разом із батьком - [PERSON], [INFO], сином - [PERSON], [INFO] та братом - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Наразі відповідач проживає з іншим чоловіком, тобто фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 11.08.2007 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 07 грудня 1991 р. вони перебувають у зареєстрованому Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківського області шлюбі, актовий запис № 22, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 07 грудня 1991 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 22. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

14 листопада 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] мешкали без реєстрації шлюбу однією сім'єю. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. З метою належного допиту відповідача в зв'язку з тим, що він мешкає в м.Красний Ліман, на підставі ухвали суду від 26 листопада 2014 року було направлене окреме доручення про його допит до Краснолиманського міського суду Донецької області. Зазначене доручення було повернуто на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області як виконане. Відповідач [PERSON] копію позову з доданими документами отримав, що підтверджується його розпискою (а.с.19), надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позов визнає (а.с.18). Вислухавши позивача, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без укладання шлюбу, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.8). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню - стягненню в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову з 14 листопада 2014 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

14 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В заяві вказала, що 14 жовтня 2006 року у виконкомі Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №1. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. У жовтні 2011 року внаслідок втрати почуття любові і поваги один до одного припинили сімейні стосунки і проживають окремо. Просила суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила суд шлюб розірвати, так як відповідач створив іншу сім'ю, в якій має малолітнього сина, а тому вважає, що їх сім'я розпалася остаточно та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у порядку заочного розгляду на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2006 року у виконкомі Тамаринської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.6). У жовтні 2011 року внаслідок втрати почуття любові і поваги один до одного подружжя припинило сімейні стосунки і проживає окремо. Між ними склалися неприязні стосунки, вони не піклуються один про одного, не ведуть спільного господарства, відповідач створив іншу сім'ю, в якій має малолітню дитину. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливим за фактичним її розпадом, а тому позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню на підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. На прохання позивачки відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище - «[PERSON]».

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

14 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобовязаний її надавати. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. Сторони у судове засідання незявились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов, відповідач проти його задоволення не заперечує. Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва серії 1-ВЛ № 214785 про народження [PERSON], дитина народилася 01серпня 2010 року та її батьками записані сторони по даній справі, про що зроблений запис акту про народження № 03 від 12 серпня 2010 року Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт проживання неповнолітньої дитини з позивачкою та находженням на утриманні матері не спростовується відповідачем та підтверджується відповідною довідкою. Згідно довідки виданої ТОВ «ЕСВЕН» про доходи відповідача, [PERSON] працює на посаді підсобник робітник з окладом 1240 грн.00 коп. Виходячи з вищенаведеного, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

14 листопада 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просив стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12478 грн. 83 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. На підставі вищезазначеного, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 25.05.2013 року відповідач з ПАТ «Дельта Банк» уклав кредитний договір №004-16035-221212. Відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Згідно п.п. 2.7. Договору Банк відкриває відповідачу рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачеві споживчий кредит у сумі 12063,35 грн., а відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.7). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11.08.2014 року має заборгованість - 12478 грн. 83 коп., яка складається з: - 12063,35 грн. - заборгованість за сумою кредиту; - 415,48 грн. - заборгованість за відсотками; - 0,00 грн. - заборгованість за комісіями; Тому, ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8206 грн. 34 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

14 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 53738 грн. 22 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5520 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 17 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 53738 грн. 22 коп., з якої 4161 грн. 24 коп. - заборгованість по кредиту, 21773 грн. 56 коп. - заборгованість по процентам, 1059 грн. 84 коп. - заборгованість по комісії, 23708 грн. 43 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2535 грн. 15 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 6-8). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved