Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

13 січня 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадщину за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок № 18 по вул. Миру в с. Карасинівка Козелецького району Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON]. 14.12.1997 року померла [PERSON], 07.05.2008 року померла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Карасинівка вул. Миру, буд. 18 Козелецького району Чернігівської області, а також земельні ділянки площами 2,3364 га та 1,0300 га, належні на підставі державного акту серії ІІІЧН № 031686 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площами 2,3364 га та 1,6915 га належні на підставі державного акту серії ІVЧН № 011080 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,2500 га належна на підставі державного акту ЧН № 115817 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,1392 га належна на підставі державного акту ЧН № 115815 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; площею 0,0486 га належна на підставі державного акту ЧН № 115816 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 27.11.2000 року секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в реєстрі за № 138, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] Мати позивача [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Позивач, як спадкоємиця за заповітом дану спадщину прийняла, оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти про право власності на земельні ділянки виготовлені на імя [PERSON] були втрачені, а видати свідоцтво про право власності на домоволодіння не можливо у звязку зі смертю та припиненням цивільної правоздатності. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради за вих. № 470 від 21.10.2014 року домоволодіння № 18 по вул. Миру в с. Карасинівка відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 01.07.1990 року входили [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). 14.12.1997 року [PERSON] померла (а.с. 7). Згідно довідки виданої виконкомом Бригинцівської сільської ради за вих. № 471 від 21.10.2014 року [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном після смерті дочки [PERSON] (а.с. 20). 07.05.2008 року [PERSON] померла (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Карасинівка вул. Миру, буд. 18 Козелецького району Чернігівської області, а також земельні ділянки площами 2,3364 га та 1,0300 га, належні на підставі державного акту серії ІІІЧН № 031686 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площами 2,3364 га та 1,6915 га належні на підставі державного акту серії ІVЧН № 011080 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 0,2500 га належна на підставі державного акту ЧН № 115817 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,1392 га належна на підставі державного акту ЧН № 115815 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; площею 0,0486 га належна на підставі державного акту ЧН № 115816 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 27.11.2000 року секретарем виконкому Бригинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, в реєстрі за № 138, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] (а.с. 9). [PERSON], яка відповідно до копії посвідки про народження № 0586850 являється донькою [PERSON], відмовилась від права на обовязкову частку у спадщині після смерті матері (а.с. 16). Позивач, як спадкоємиця за заповітом дану спадщину прийняла, оскільки звернулася до Козелецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 68). Згідно довідки № 123 від 20.08.2014 року, виданої ФОП [PERSON], право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Карасинівка вул. Миру, 18 не зареєстровано (а.с. 17). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved