Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про застосування наслідків недійсності договору найму автомобіля з правом викупу та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір найму (оренди) автомобіля з правом викупу. Предметом Договору є автомобіль марки ДЄУ ЛАНОС, 2006 року випуску, шасі (рама) номер VIN [NUMBER] , державний номер [NUMBER] (пункт 1.1. Договору). Відповідно до умов пункту 6.2.6. Договору, після закінчення строку оренди та виплати орендної плати, вищезазначений автомобіль переходить у власність позивача. Пунктами 5.1. та 5.2. Договору встановлено, що орендна плата сплачується щоденно по 100 грн. на протязі 28 днів на місяць, а загальна сума орендної плати за період дії договору становить 100 800 грн. Зазначені обставини підтверджуються відповідними розписками відповідача із зазначенням розміру отриманих ним коштів від позивача, дати отримання та підпису відповідача за період з 18.10.2006р. по 04.12.2009р. На виконання умов п. 5.1., 5.2. Договору, відповідач, згідно вищевказаних умов Договору, отримав від позивача грошову суму у розмірі 102 800 грн., за умови, що вартість предмета Договору, згідно п. 1.5., становить 47 935 грн. Відповідно до умов укладеного Договору та з урахуванням вищезазначених обставин, 19.10.2009р. вказаний автомобіль повинен був перейти у власність позивача. Проте, відповідач у власність позивачу автомобіль не передав, а навпаки, після отримання коштів, здійснив відчуження його іншій особі. З урахуванням вищезазначених обставин, позивач вважає, що укладений між сторонами правочин, суперечить вимогам параграфів 5, 6 Глави 58 Підрозділу 1 Розділу III Цивільного кодексу України. Позивач, на момент укладення Договору, працював за трудовим Договором в службі таксі «335-335», директором якого був відповідач. 30.03.2010р. [PERSON] разом із невідомими особами шляхом зламу заволодів транспортним засобом ДЄУ ЛАНОС, 2006 року випуску, шасі (рама) номер VIN [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який перебував у користуванні [PERSON] . За даним фактом органами досудового розслідування порушено три кримінальних провадження. На підставі вищезазначеного, позивач просить поновити строк позовної давності та застосувати наслідок недійсності (нікчемності) Договору найму (оренди) автомобіля з правом викупу від 18.10.2006р., шляхом стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів сплачених на виконання Договору у розмірі 102 800,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 14 травня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, просить застосувати строк позовної давності та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 20 червня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] письмово просив розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В ході судового розгляду встановлено, що 18 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір найму (оренди) автомобіля з правом викупу. Предметом Договору є автомобіль марки ДЄУ ЛАНОС, 2006 року випуску, шасі (рама) номер VIN [NUMBER] , державний номер [NUMBER] (пункт 1.1. Договору). Відповідно до умов пункту 6.2.6. Договору, після закінчення строку оренди та виплати орендної плати, вищезазначений автомобіль переходить у власність Позивача. Пунктами 5.1. та 5.2. Договору встановлено, що орендна плата сплачується щоденно по 100 грн. на протязі 28 днів на місяць, а загальна сума орендної плати за період дії договору становить 100 800 грн. Зазначені обставини підтверджуються відповідними розписками Відповідача із зазначенням розміру отриманих ним коштів від Позивача, дати отримання та підпису Відповідача за період з 18.10.2006р. по 04.12.2009р. (а.с. 8). Встановлено, що на виконання умов п. 5.1, 5.2 Договору, відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 102 800 грн., за умови, що вартість предмета Договору, згідно п. 1.5, становить 47 935 грн. (а.с. 9-22). Згідно ст. 798 ЦК України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Вимоги до форми договору найму транспортного засобу встановлені в статті 799 ЦК України. Відповідно до даної статті, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 220 ЦК України закріплено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина 2 статті 220). З сукупного аналізу положень вказаних статей вбачається, що недотримання в момент укладення договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи вимоги щодо його нотаріального посвідчення тягне за собою його нікчемність. При цьому, при наявності певних обставин, такий договір може бути визнаний судом дійсним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. (пункт 13) З викладеного вбачається, що за рішенням суду договір оренди транспортного засобу за участю фізичної особи, що не був нотаріально посвідченим в момент його укладення, може бути визнаний дійсним, при зверненні до суду з відповідною вимогою та при зазначенні належного обґрунтування. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (постанова Верховного Суду від 24 січня 2018 р. по справі № 296/13144/15-ц). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про поновлення строків позовної давності. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, з моменту заволодіння транспортного засобу - 20 березня 2010 року розпочався строк позовної давності для звернення позивача до суду за захистом порушених прав, однак позивач звернувся до суду з даним позовом лише 14 березня 2019 року. З урахуванням того, що позивач пред`явив вимоги до відповідача, з порушенням строків позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed