Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

14 липня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй заяві позивач [PERSON]Г просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що з відповідачем мають спільну дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час разом з відповідачем не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інших аліментів відповідач не має, стан його здоровя задовільний. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, у письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі. Клопотання позивача судом задоволені, розгляд справи проведено за її відсутності, що не суперечить положенням, передбачених ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Одночасно позивач [PERSON] письмово повідомила судові, що вона від позову не відмовляється, заявлені вимоги підтримує по тих самих підставах , які нею були зазначені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач до часу звернення позивача із позовом до суду в добровільному порядку не надав доказів, які б заперечували обставини, викладені у позові. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач зазначених обставин не оспорював. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 172531, виданого 12.07.2016 року Куйбишевським РВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 310320, виданого 12 липня 2016 року Куйбишевським РВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області . На даний час сторони разом не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має задовільний стан здоровя, в змозі сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина. Згідно довідки, виданої виконкомом Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, [PERSON] зареєстрована разом зі своїм сином [PERSON] по вул. Снитка, буд.128 в с. Новоукраїнка Куйбишевського району Запорізької області. Оскільки позивачку [PERSON] при предявленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог передбачених ст. 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна ) гривня 20 копійок. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved