Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

13 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (далі - Зміївське РКВКП) про стягнення суми вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму вихідної допомоги та компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 1 410 грн. 77 коп., а також компенсацію за затримку розрахунку у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку, посилаючись на те, що вона працювала на Зміївському РКВКП з 05 липня 2012 року на посаді машиніста насосних установок. Наказом від 02 грудня 2013 року за №146-к її було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. В день звільнення їй не була виплачена вся сума заборгованості по заробітній платі, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога. Після звернення позивачки до Прокуратури Зміївського району Харківської області, 30 грудня 2013 року їй була виплачена заборгованість по заробітній платі, проте, сума вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 1 410 грн. 77 коп. залишилися не відшкодованими. Оскільки при її звільненні, Зміївським РКВКП було порушено вимоги Кодексу законів про працю України, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву в якій просила провести судовий розгляд справи без її участі та стягнути з відповідача на її користь 211 грн. 83 коп. компенсації за невикористану відпустку та 1 198 грн. 94 коп. вихідної допомоги, а всього 1 410 грн. 77 коп. Крім того, у поданій до суду заяві позивачка [PERSON] просила залишити без розгляду заявлену позовну вимогу, в частині стягнення з відповідача на її користь компенсації за затримку розрахунку у розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача Зміївського РКВКП у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: З копії трудової книжки, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] працювала на Зміївському РКВКП на посаді машиніста насосних установок, починаючи з 05 липня 2012 року по 02 грудня 2013 року. /а.с. 7/ Той факт, що 02 грудня 2013 року [PERSON] звільнена з підприємства на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, окрім копії трудової книжки, підтверджується випискою з Наказу від 02 грудня 2013 року №146-К. Бухгалтера зобов'язано провести розрахунок. /а.с. 8/ Згідно Довідки №51 від 17 березня 2014 року, заборгованість Зміївського РКВКП з виплати [PERSON] заробітної плати становить 1 410 грн. 77 коп., яка складається з суми компенсації за невикористану відпустку у розмірі 211 грн. 83 коп. та вихідної допомоги у розмірі 1 198 грн. 94 коп. /а.с. 13/ Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 44 цього ж Кодексу передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Таким чином, встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Зміївське РКВКП своєчасно не виплатило позивачці всі належні суми при її звільненні, в т.ч. вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку. Враховуючи вищевикладене, відповідач, в порушення вищезазначених норм Закону, не провів своєчасного розрахунку із [PERSON], а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved