Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

14.11.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сумської міської ради про розірвання договору оренди землі. Позовні вимоги обґрунтовувала наступним. 03.07.2014 року між Сумською міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець на підставі рішення СМР від 18.06.2014 року № 3398-МР «Про надання в оренду земельних ділянок» надає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка виділена в натурі. В оренду передана земельна ділянка площею 0,0507 га, кадастровий номер [NUMBER]. На земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля. Згідно з п. 2.1. Договору, земельна ділянка за функціональним призначенням надається в оренду під магазином (землі громадської забудови (03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі). Пунктом 2.2 Договору передбачено, що він укладається строком до 18.06.2019 року. 05.08.2016 року позивач звернулась до СМР із заявою про припинення дії договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання в зв'язку з продажем нежитлового приміщення (магазину) за адресою: [ADDRESS]. В своїй заяві від 02 серпня 2016 року, позивач повідомила, що не заперечує проти вилучення земельної ділянки загальною площею 0,0507 га, кадастровий номер - [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], який придбав у власність нежитлове приміщення № 1 загальною площею 421,7 кв. м., згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. 29.07.2016 року за р. № 1646. Оскільки зазначений договір оренди від 3 липня 2014 року розірвано так і не було, позивач вважає, що її право порушене та підлягає захисту. Позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0507 га, кадастровий номер [NUMBER] розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений 03.07.2014 року між Сумською міською радою та [PERSON], запис в Державному реєстрі прав у розділі № 418976659101 від 12.08.2014 року за № 6648471. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, пояснень чи заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача, викладеній в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03 липня 2014 року між Сумською міською радою (орендодавцем) та громадянкою [PERSON] (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.6-9). Згідно ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюються на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до п. 1.1 Договору оренди між сторонами по справі, орендодавець на підставі рішення Сумської міської ради від 18 червня 2014 року№3398-МР «Про надання в оренду земельних ділянок» надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (об'єкт оренди), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,0507 га, кадастровий номер - [NUMBER]. Пунктом 5.2 Договору передбачено його припинення шляхом його розірвання. Договір може бути припинений: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду. Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з п. «а» та «е» ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 421,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS] згідно Договору купівлі продажу нежитлового приміщення, укладеного 29 липня 2016 року та посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., перейшло у приватну власність [PERSON] (а.с.29-31). Як вбачається з копії нотаріально посвідченої заяви від 02 серпня 2016 року, позивач [PERSON] не заперечувала проти вилучення земельної ділянки загальною площею 0,0507 га кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], який придбав у власність нежитлове приміщення № 1загальною площею 421,7 кв. м (а.с.10). Крім того, 05 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Сумської міської ради Центр надання адміністративних послуг у м. Суми з заявою, в якій просила припинити дію договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання у зв'язку з продажем нежитлового приміщення, розташованого на даній земельній ділянці (а.с.11-12). З вказаної вище Довідки вбачається, що орендарем вказаної земельної ділянки є [PERSON] (с.с.30). Як вбачається з п.4.2 Договору оренди земельної ділянки, у разів відчуження об'єктів (їх частини), що розташовані на земельній ділянці і належать Орендарю, останній повинен письмово повідомити Орендодавця на протязі десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки. У випадку, якщо Орендар має намір припинити право користування земельною ділянкою (її частиною), цей договір розривається за згодою сторін після укладення договору оренди земельної ділянки з новим власником об'єкті, які були відчуженні. Як встановлено в судовому засіданні, позивач виконала цю умову договору та повідомили Сумську міську раду про відчуження об'єкта нерухомості, розташованого на орендній земельній ділянці. Також позивач вчасно повідомила про відмову від подальшого використання земельної ділянки, надала на підтвердження цього договір купівлі-продажу та нотаріально посвідчену заяву про відмову від подальшого користування земельною ділянкою. Отже позивач використала всі можливості вирішення питання про розірвання договору оренди земельної ділянки за згодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду, а вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Тобто, у зв'язку із переходом права власності на об'єкти нерухомості відбувається перехід до набувача тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувану - права власності або права користування. Таким чином, суд вважає, що право позивача порушено і підлягає захисту, а вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню. Судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved