Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

14.11.2013 року позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою про усунення перешкод у реалізації права власності шляхом зобов'язання не чинити перешкод у реалізації права власності шляхом зобов'язання не чинити перешкоди, надання безпосереднього доступу до житлового будинку та вселення, в якій просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом надання безперешкодного доступу до належної їй ? частини житлового будинку [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] надати їй комплект ключів від калитки та вхідної двері до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] для виготовлення дублікатів ключів та вселити [PERSON] у належну їй на праві власності ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 23.04.2014 року, не з'явились, представником позивача було подано клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 23.04.2014 року, без його участі та участі позивача по справі, а також про винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом прийняті заходи для завчасного та належного сповіщення відповідача про місце, дату та час судового засідання. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Судом неодноразово було надіслано відповідачу повістки про виклик в судові засідання за адресою його реєстрації. За таких обставин, відповідач, [PERSON], вважається таким, що повідомлений про день та час судового засідання належним чином, тому суд, з урахуванням положень ст.ст. 224-225 ЦПК, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та доводів позивача та його представника. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини по справі. Позивачу на праві власності належить ? частина будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №26866260 від 30.07.2010 року, виданому КП «Харківське міське БТІ». Підставою виникнення вищевказаного права власності є свідоцтво про право на спадщину за законом №1-1220 від 25.06.2010 року, посвідчене державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л. Відповідно до зазначеного вище свідоцтва власником іншої ? частини [ADDRESS] став [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], а його єдиний спадкоємець - [PERSON] в установленому законом порядку отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстрував своє право власності на вищевказану частину нерухомого майна. Відповідач є власником ? частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2705 від 09.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Відповідач перешкоджає позивачу у вільному доступі до належної їй ? частини будинку [ADDRESS], що полягає у незабезпеченні вільного доступу позивача до належної йому частині у спірному будинку. 09.10.2013 року позивач звернулася до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою, в якій вона просила вжити заходів по відношенню до відповідача у зв'язку із тим, що останній перешкоджає їй у доступі до її нерухомого майна. У висновку Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 18.10.2013 року за результатом розгляду заяви [PERSON] було зазначено, що в ході роботи за отриманим матеріалом, був допитаний [PERSON], котрий пояснив, що він не перешкоджає [PERSON] у вільному доступі в житловий будинок за вищевказаною адресою, але надати комплект ключів від калитки та вхідної двері будинку для виготовлення дублікатів, які необхідні позивачеві для вільного доступу до будинку, відмовився. Крім того, між позивачем та колишнім співвласником будинку - [PERSON] 20.08.2010 року було укладено договір про встановлення порядку конкретного користування приміщеннями житлового будинку та уточнення ідеальних часток, посвідчений державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л. за №1-1901. Вказаним договором між [PERSON] та [PERSON] було встановлено порядок користування житловим будинком [ADDRESS]. Умови вказаного договору є обов'язковими і для правонаступника [PERSON] - [PERSON] на підставі ч. 4 ст. 358 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1-3, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. На підставі викладеного суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позивача в частині зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у здійсненні права власності шляхом надання [PERSON] безперешкодного доступу до належної їй ? частини житлового будинку [ADDRESS] та в частині зобов'язання [PERSON] надати [PERSON] комплект ключів від калитки та вхідної двері до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] для виготовлення дублікатів ключів. В частині позовних вимог про вселення [PERSON] у належну їй на праві власності ? частину житлового будинку [ADDRESS] суд також приходить до висновку про можливість їх задоволення на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Також суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на її користь сплаченої суми судового збору за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру в розмірі 229,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved