Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

12 грудня 2017 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 13 червня 2003 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син (батько позивачів) [PERSON], який помер 20 липня 2016 року. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті [PERSON], але нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа. Позивачі просили суд визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] Ухвалою від 13 грудня 2017 року у справі було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції (далі ЦПК України). Відповідно до п. 9 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Пунктом 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Таким чином, суд вважає необхідним провести у даній цивільній справі підготовче засідання. У судове засідання позивачі не зявилися, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 13 червня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Ураховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, то спадкові відносини після її смерті регулюються ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], на імя якого 26 жовтня 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи № 419/2011 до майна померлої [PERSON] (а.с. 87-89). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 20 липня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дочки: [PERSON] та [PERSON], на імя яких 21 липня 2017 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 85/2016 до майна померлого [PERSON] (а.с. 63-85). З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами, який належав [PERSON] та був успадкований [PERSON] після її смерті, у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою № 1305/02-31 від 9 грудня 2017 року (а.с. 50). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області був збудований у 1960 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 21). Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові голови сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України). З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. З довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 817/3-14 від 18 липня 2017 року (а.с. 16) вбачається, що житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги № 3 особовий рахунок № 243 належав [PERSON]. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок № 5 по І-му провулку Шевченка в с. Мрин Носівського району Чернігівської області. З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 19-21). За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved