Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

14.02.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Запорізької міської ради в якому позивач просить суд: - визнати неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо розгляду заяви (клопотання) Прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири [ADDRESS] та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва [PERSON] на сім`ю з 3 осіб (він, дружина [PERSON] та донька [PERSON] ); - зобов`язати Виконавчий комітет Запорізької міської ради розглянути на найближчому (першому після набрання законної сили рішенням суду у даній справі) засіданні виконавчого комітету Запорізької міської ради заяву (клопотання) Прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири [ADDRESS] та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва [PERSON] на сім`ю з 3 осіб (він, дружина [PERSON] та донька [PERSON] ) та прийняти по ній рішення. В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.11.2018 № 520 квартира [ADDRESS] включена до числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області для подальшого використання за призначенням. На підставі документів, наданих прокуратурою Запорізької області щодо розподілу службових квартир виконавчим комітетом Запорізької міської ради 28.01.2019 прийнято рішення № 22/11 «Про затвердження наказу прокурора Запорізької області про забезпечення службовим житлом працівників прокуратури Запорізької області по [ADDRESS] , по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS]». Прокуратура Запорізької області 06.03.2019 листом вих. № 13/2-42вих19 звернулася до Запорізького міського голови Буряка В.В. з клопотанням про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартиру [ADDRESS] та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва [PERSON] на сім`ю з 3 осіб (він, дружина та дочка), але до цього часу клопотання прокуратури Запорізької області не розглянуто, рішення виконавчим комітетом Запорізької міської ради по ній не прийнято. Вважає, що така бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради порушує право позивача на забезпечення постійним житлом, що гарантоване Конституцією та законами України. Ухвалою суду від 19.02.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення ухвали. 07.04.2020 до суду від Виконавчого комітету Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву. З позовом відповідач не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування зазначив, що квартира [ADDRESS] знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Згідно відкритих даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування [PERSON] подав щорічну декларацію за 2019 рік, згідно якої у власності позивача знаходиться квартира, також на праві спільної сумісної власності позивачеві належить ще одна квартира та житловий будинок. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» територіальним громадам сіл. селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на нерухоме майно, житловий фонд, та інше майно і майнові права, визначені відповідно до закону, як об`єкти права комунальної власності. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В клопотанні прокуратури Запорізької області про виключення з числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області спірної квартири не достатньо мотивовано підстави її виключення із службового житла, а саме, відсутності потреби у її подальшому використанні, та оскільки прокуратура Запорізької області не ліквідована, то вбачається і необхідність (потреба) подальшого використання квартири, як службового приміщення. Окрім того, у даному випадку, вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету Запорізької міської ради та прийняття рішення по цьому питанню є дискреційним повноваженням виконавчого комітету Запорізької міської ради. На підставі зазначеного, просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Заслухавши усні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №187893439 від 07.11.2019 ), власником квартири [ADDRESS] , є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2018 . Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 20.11.2018 , на підставі протоколів засідання робочої групи для вирішення питання придбання службового житла для працівників прокуратури Запорізької області від 29.10.2018 №2 та від 09.11.2018 №3, виконавчий комітет Запорізької міської ради вирішено, зокрема: включити до числа службової житлової площі Прокуратури Запорізької області квартиру [ADDRESS] загальною площею 64,7 кв.м. Протоколом засідання житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області № 4 від 27.11.2018 вирішено, зокрема: заступнику начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва [PERSON] на сім`ю з 3 осіб, зокрема він, дружина [PERSON] , 1969р.н. та дочка [PERSON] 2000 р.н., службову квартиру [ADDRESS] . 29.01.2019 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано [PERSON] ордер №8 на сім`ю з 3 осіб на право зайняття службового приміщення по [ADDRESS] , на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №22/11 від 28.01.2019 . Протоколом засідання житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області № 1 від 26.02.2019 вирішено: направити до виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування про виключення із числа службової зазначеної житлової площі прокуратури Запорізької області за місцем її розташування, тому що відпала потреба її використання як службової житлової площі та оформлення ордерів на наступних працівників прокуратури Запорізької області, зокрема: на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва [PERSON] на сім`ю з 3 осіб (він, дружина [PERSON] та дочка [PERSON] ), службова кварта [ADDRESS] . Також вирішено підготувати проекти клопотань прокурора області до виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування за місцем розташування зазначених службових жилих приміщень прокуратури Запорізької області про виключення їх з числа службових та оформлення ордерів на вказаних працівників прокуратури Запорізької області. Суд також зазначає, що [PERSON] є членом житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області, але участь у голосуванні та розгляді питання про виділення йому службової квартири та виключення її з числа службової не приймав на підставі поданих заяв від 27.11.2018 та від 26.02.2019 відповідно. 06.03.2019 прокуратура Запорізької області листом вих. №13/2-42вих19 звернулася до Запорізького міського голови Буряка В.В. з клопотанням про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартиру [ADDRESS] та оформлення ордеру на заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва [PERSON] на сім`ю з 3 осіб (він, дружина [PERSON] та дочка [PERSON] ). 07.10.2019 листом вих. № П-4838 Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, на звернення [PERSON] , йому повідомлено що на сьогоднішній день рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо зміни статусу квартири [ADDRESS] не прийнято. 19.12.2019 листом вих. № Б-12372-В Виконавчий комітет Запорізької міської ради, на звернення [PERSON] , повідомив що рішення щодо зміни статусу квартири не прийнято. Також зазначено, що з метою об`єктивного опрацювання порушеного питання [PERSON] необхідно надати до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради: договір найму, інформацію щодо фактичного проживання в службовому приміщенні, інформацію щодо відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги, довідку з місця роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина перша статті 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Правовий статус службового житла визначений Житловим кодексом Української РСР, Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 № 37 «Про службові приміщення», Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в органах прокуратури та Положенням про житлово-побутові комісії в органах прокуратури, затверджене Наказом Генеральної прокуратури України від 11.11.2016 № 377. Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно зі ст. 125 ЖК України, Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної вмісті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до п. 3.1. Регламенту роботи виконавчого комітету Запорізької міської ради, затвердженого Рішенням виконавчого комітету міської ради від 05.07.2010 № 317 (далі - Регламент), зі змінами, внесеними до вказаного пункту рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 92 від 23.03.2012 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 05.07.2010 № 317 «Про регламент роботи виконавчого комітету Запорізької міської ради», засідання виконавчого комітету міської ради скликаються міським головою згідно з квартальним планом роботи, як правило, в 4-ту п`ятницю кожного місяця. Відповідно до п. 3.2. Регламенту, порядок денний засідання виконавчого комітету міської ради формується загальним відділом виконавчого комітету міської ради на підставі квартального плану роботи виконавчого комітету міської ради, матеріалів, поданих заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справам виконавчого комітету міської ради, керівниками виконавчих органів міської ради. Згідно з п. 3.4. Регламенту, підготовка питань на засідання виконавчого комітету міської ради (довідок, інформацій, проектів рішень) здійснюється керівниками виконавчих органів міської ради. Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання прокуратури Запорізької області (від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради про виключення квартири [ADDRESS] їх з числа службових станом на дату розгляд у справи не вирішено по суті, а отже вирішення інтересів з житлового питання [PERSON] було порушено. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло». Доводи відповідача про наявність у позивача іншого житла, а також про недотримання правил черговості на отримання житла у зв`язку із зверненням прокуратурою Запорізької області із клопотанням про виключення квартири із числа службових не спростовують висновків суду, оскільки клопотання про виключення квартири з числа службових вже створює правові умови для реалізації позивачем його права на житло. Таким чином, бездіяльність відповідача щодо затягування прийняття рішення, за результатами клопотання прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19 є позбавленням процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. За таких обставин, слід визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької ради щодо ухилення від розгляду клопотання прокуратури Запорізької області та зобов`язати виконавчий комітет Запорізької міської ради розглянути клопотання щодо виключення квартири із числа службових у відповідності та в порядку передбаченому чинним законодавством та прийняти мотивоване рішення за наслідками його розгляду. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 94880 від 10.02.2020 . На підставі викладеного і

Outcome: approved