Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить будинок №147 по вул. Леніна в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області, в якому з 18 березня 2003 року зареєстрована її племінниця [PERSON], [INFO]. За вказаною вище адресою остання не проживала жодного дня, речей [PERSON] в будинку не має. Як відомо позивачу, [PERSON] фактично проживає в [INFO]. У добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку відмовляється, її реєстрація у будинку порушує права [PERSON], як власника житла, користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю. Тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Одночасно вона просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Заслухавши позивача [PERSON], повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №147 по вул. Леніна в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, реєстраційним посвідченням та витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 25-28). 18 березня 2003 року за вище вказаною адресою була зареєстрована [PERSON], що підтверджується відповідним записом з домової книги та довідкою завідувача Білопільського РС УДМС України в Сумській області (а.с. 7-8, 15). З довідки виконкому Жовтневої селищної ради Білопільського району №7164 від 23 грудня 2015 року, а також актів від 23 грудня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [INFO], фактично не проживає за вказаною адресою з дня реєстрації (а.с. 29-33). Реєстрація [PERSON] у будинку позивача порушує права останньої, як власника житла, користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Аналогічне положення містить і ст. 150 ЖК України. \~ \~ Статтею 386 ЦК України передбачено, що\~ власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Вказаний вище закон є спеціальним актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідач [PERSON] не є власником або наймачем житлового будинку, який належить на праві власності позивачу, в будинку не проживає з березня 2003 року. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач без поважних \~причин не проживає у спірному будинку понад 12 років, її особистих речей в будинку не має, а тому [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: смт. Жовтневе, вул. Леніна, 147, Білопільського району, Сумської області. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягнення на користь позивача судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. за сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved