Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

13.06.2016 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], в порядку успадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є онуком померлої і остання мала чоловіка [PERSON] (дід позивача). 06.04.1953 року винесено рішення про «наділення присадибним участком для будівництва хати» [PERSON], а 03.05.1953 року укладено договір на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою. 20.06.1953 року видано дозвіл на проведення робіт і у 1954 році [PERSON] побудував будинок, який розташований по [ADDRESS]. В такому будинку дід позивача проживав з [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер і все належне йому майно перейшло в користування [PERSON] [INFO] року остання померла. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач. До складу спадкового майна входить і вказаний вище будинок, проте позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на такий, по причині відсутності правовстановлюючого документу, який підтверджує належність будинку померлій. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки і не надавши суду жодних заяв. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 15) З 30.03.1947 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 10) Згідно з положеннями ст. 125 Кодексу Законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти цивільного стану Української РСР, в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин, майно, що набуте працею подружжя в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом з подружжя. В матеріалах справи міститься рішення засідання виконкому Карлівської районної ради депутатів трудящихся від 06.04.1953 року «Про наділення присадибним участком для будівництва хати» [PERSON], розміром 600 кв.м. (а.с. 11) Позивачем також надано суду копію договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 25.05.1953 року, згідно якого відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] і зобов'язано забудовника побудувати одноповерховий житловий будинок площею 28,8 кв.м. Забудовник зобов'язався закінчити будівництво не пізніше 20.06.1956 року. Забудовником згідно договору є [PERSON] (а.с. 12) 14.05.1958 року надано дозвіл на проведення робіт [PERSON] на земельній ділянці по [ADDRESS]. (а.с. 13) Позивачем надано суду технічний паспорт, який свідчить, що житловий будинок відповідно до вказаних вище документів було збудовано. Власник будинку в технічному паспорті не зазначений. Самочинне будівництво на території домоволодіння відсутнє. (а.с. 17-20) Довідка міської ради від 29.06.2016 року свідчить, що померла [PERSON] була зареєстрована і проживала в такому будинку з 12.01.1979 року по день смерті. З матеріалів справи також вбачається, що після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 15.03.2016 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок по [ADDRESS] по причині відсутності правовстановлюючого документу на майно. При винесенні постанови нотаріус звернулася до ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», які надали відомості, що право власності на такий будинок не зареєстроване (копія відповіді БТІ міститься в матеріалах справи). (а.с. 22, 21) З постанови нотаріуса також вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який має право на спадщину після померлої [PERSON] і відноситься до 5 черги спадкоємців. У постанові також зазначено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після свого померлого чоловіка [PERSON] (а.с. 22) З наданих суду матеріалів та вказаних вище положень Закону вбачається, що будинок по [ADDRESS] належав подружжю [PERSON]. Чоловік померлої - [PERSON] помер [INFO] року, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 14) На підставі зазначених вище норм про спадщину та відомостей з довідки міської ради, з урахуванням інформації що зазначена в постанові нотаріуса, суд приходить до висновку, що після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном, отже стала одноосібним власником будинку по [ADDRESS], що був побудований її чоловіком в період шлюбу і право власності на який ніким із подружжя зареєстровано не було. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1265 ЦК, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Позивач надав суду копії свідоцтв про народження, розірвання шлюбу та зміну прізвища із записів у яких вбачається, що він є онуком померлої [PERSON] (а.с. 6, 8-9) Таким чином, будинок по [ADDRESS] входить до складу спадщини прийнятої [PERSON], як такий, що належав за життя померлій [PERSON] Позивач має право успадкувати будинок, проте не може реалізувати таке право в позасудовому порядку по причині відсутності документа, що підтверджує право власності померлої на будинок. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS], в порядку успадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved