Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

14 серпня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ПАТ «Дельта Банк» з позовом до [PERSON], ТОВ БК «Славутич» про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 15 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1643-016/ФКВ-08, у відповідності до якого [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 342 400,00 дол. США. 15 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» ТОВ БК «Славутич» та [PERSON] був укладений договір поруки № 1643-016/Zфпор-07, за умовами якого ТОВ БК «Славутич» поручилось перед ТОВ «Український промисловий банк» за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. 02 липня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельтабанк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань за договорами. [PERSON] своїх зобов'язання за кредитним договором не виконує, має значну заборгованість, яку позивач просить суд солідарно стягнути з обох відповідачів, яка станом на 27 липня 2015 року становить 14 324 670,43 грн., яка складається з 7 255 655,20 грн. - тіло кредиту, 4 444 478,97 грн. - відсотки, 305 954,90 грн. - комісія за ведення кредиту, 2 172 550,10 грн. - пеня, 39 995,04 грн. - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу, 106 036,22 грн. - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках, також позивач просить судові витрати по справі покласти на відповідачів. (а.с.1-6) Позивач за первісним позовом у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представником позивача через канцелярію суду неодноразово подавались заяви, де позивач просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, у разі неможливості розглянути справи без представника позивача просив відкласти розгляд справи. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, розглянути справу на підставі наданих до позовної заяви та наявних у матеріалах справи документів. (а.с.77, 85-86, 94, 100, 106-113) Представник відповідача в судовому засіданні за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечував, подав заяву про застосування строків позовної давності. (а.с.85-86, 115-116) Представники відповідача за первісним позовом ТОВ БК «Славутич» у судових засіданнях проти задоволення первісного позову заперечували. (а.с.85-86, 115-116) 23 жовтня 2015 року в судовому засіданні представник відповідача ТОВ БК «Славутич» по первісному позову подав зустрічним позов до ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, який було прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом згідно ухвали від 23 жовтня 2015 року, оскільки зустрічний позов пред'явлено одночасно як до юридичної особи \-- ПАТ «Дельта Банк» так і до фізичної особи - [PERSON], що зумовлює розгляд цих вимог в порядку цивільного судочинства (а.с.60-70) В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вище вказана цивільна справа, по якій позивач просить солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором з обох відповідачів. Проте, в липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» вже зверталось до суду з аналогічним позовом до [PERSON], ТОВ «БК «Славутич» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року (справа № 203/4623/14-ц) вказаний позов залишено без розгляду. Матеріали справи, яка була залишена без розгляду не містила доказів звернення позивача до відповідача ТОВ «БК «Славутич» з письмовою вимогою претензією про невиконання, неналежного виконання боржником ([PERSON].) зобов'язань за кредитним договором, як до солідарного відповідача. Оскільки в квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» було пред'явлено вимогу до виконання основного зобов'язання за кредитним договором лише до боржника ([PERSON].), відповідач ТОВ «БК «Славутич» просить суд визнати договір поруки № 1643-016/Zфпор-08 від 15 вересня 2008 року укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», ТОВ «БК «Славутич» та [PERSON] припиненим, через те, що позивачем за первісним позовом пропущено шестимісячний строк для пред'явлення вимоги (претензії про невиконання, неналежне виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором до ТОВ «БК «Славутич», як до солідарного відповідача за зобов'язанням за кредитним договором. (а.с.59-70) Представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. (а.с.85-86, 115-116) Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] за зустрічним позовом в судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову не заперечував. (а.с.85-86, 115-116) Відповідач за зустрічним позовом ТОВ «Дельта Банк» у судове засідання для розгляду справи не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 03 листопада 2015 року банком була отримана копія зустрічного позову з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового адресату. Станом на 15 лютого 2016 року заперечень на зустрічний позов до суду не надійшло. (а.с.73-74) Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. 15 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1643-016/ФКВ-08. (надалі кредитний договір) (а.с.7-14) За умовами кредитного договору банк надає позичальнику кредитні кошти у сумі 342 400,00 доларів США, на строк 300 місяців, з датою повернення 14 вересня 2033 року. Відповідно до умов кредитування банку, надання кредиту здійснюється за письмовою заявою позичальника шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника № [NUMBER] в Дніпропетровській філії ТОВ «Укрпромбанк». (а.с.7) 15 вересня 2008 року на рахунок [PERSON] за № [NUMBER] були перераховані кредитні кошти у розмірі 342 400,00 доларів США, що підтверджується заявою [PERSON] на видачу готівки №335. (а.с.17) Відповідно до умов кредитного договору позичальник ([PERSON].) зобов'язується сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом у розмірі 11% річних, комісій за надання кредиту у розмірі 1% від суми кредиту, комісій за управління кредитом у розмірі 0,15% від суми кредиту, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку із укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникають у зв'язку із укладенням цього договору. (а.с.7) Згідно Додатку № 1 до кредитного договору між банком та [PERSON] був узгоджений графік платежів за договором, відповідно до якого позичальник ([PERSON].) зобов'язався сплачувати визначенні кредитним договором платежі у терміни, передбачені вказаним графіком, а саме не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом 2008 - 2010 року. (а.с.14) Статтею 546 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 15 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариством з обмеженою відповідальністю будівельна компанія «Славутич» та [PERSON] був укладений договір поруки № 1643-016/Zфпор-08. (надалі договір поруки) (а.с.15-16) За умовами договору поруки поручитель (ТОВ БК «Славутич») поручилось перед кредитором за виконання боржником ([PERSON].) зобов'язань за кредитним договором, за яким [PERSON] зобов'язався по 14 вересня 2033 року повернути кредит у розмірі 342 400,00 дол. США, сплатити проценти в розмірі 11,00% річних, штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, (ст. 554 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч умов кредитного договору, [PERSON] своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, внаслідок чого має значну заборгованість по кредитному договору, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. (а.с.4-5) Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у відповідача [PERSON] перед позивачем наявна заборгованість, яка станом на 27 липня 2015 року становить 14 324 670,43 грн., яка складається з 7 255 655,20 грн. - тіло кредиту, 4 444 478,97 грн. - відсотки, 305 954,90 грн. - комісія за ведення кредиту. (а.с.20) Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Відповідно до п.5.2 кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості. Згідно з наявного в матеріалах справи розрахунку до [PERSON] була застосована неустойка у вигляді пені у розмірі 2 172 550,10 грн. у зв'язку з порушенням позичальником умов договору. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором позивач просить суд стягнути солідарно з обох відповідачів суму у розмірі 146 031,26 грн., з яких 39 995,04 грн. - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу, 106 036,22 грн. - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представником відповідача у судовому засіданні 10 грудня 2015 року була подана заява про застосування строків позовної давності. Заява мотивована тим, що в липні 2011 року позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду, який ухвалою від 16 квітня 2013 року залишено без розгляду. Оскільки позивач в 2011 році вже скористався своїм правом на звернення до суду із позовною заявою то дана справа підлягає залишенню без задоволення через пропущення позивачем строку позовної давності. (а.с.88-89) Дослідивши матеріали цивільної справи № 2-2732/11 (провадження № 2/0203/285/2013), суд встановив, що 20 липня 2011 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось ПАТ «Дельта Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1643-016/ФКВ-08 від 15 вересня 2008 року. В подальшому позивачем було подано заяву про залучення до справи співвідповідача ТОВ БК «Славутич» про солідарне стягнення з нього, як з поручителя заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 26 березня 2013 року заяву про залучення співвідповідача задоволено. (а.с.а.с.1-5, 79-80, 106 справа № 2-2732/11) В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що між сторонами був укладений кредитним договір, у відповідності до якого відповідачу були надані кредитні кошти, з остаточною датою повернення 14 вересня 2033 року. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого має значну заборгованість. Враховуючи вимоги цивільного законодавства, та приймаючи до уваги порушення позичальником умов договору, позивач просив суд, з урахуванням змін та доповнень, солідарно стягнути всю суму кредитної заборгованості з відповідача та співвідповідача по справі. (а.с.1-5 справа № 2-2732/11) Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку по кредитному договору у [PERSON] станом на 21 червня 2011 року наявна заборгованість у розмірі 3 123 122,84 грн., з яких 2 620 855,92 грн. - сума непогашеного кредиту, 424 593,77 грн. - сума несплачених відсотків за користування кредитними коштами, 77 673,14 грн. - сума комісій за обслуговування кредитної заборгованості. (а.с.19 справа № 2-2732/11) Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України (яка розміщена параграфі 1 глави 71 цього Кодексу) якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем [PERSON] прострочено внесення чергових платежів по кредиту. Згідно п.6.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати проценті, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від банку, повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором. (а.с.8 на зв. справа № 2-2732/11) 12 травня 2011 року [PERSON] була отримана досудова вимога, в якій банк вимагав дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 15 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафних санкцій передбачених кредитним договором. (а.с.20-22 справа № 2-2732/11) Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України (яка розміщена параграфі 1 глави 71 цього Кодексу) якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача виникла можливість достроково вимагати від позичальника погашення повної суми заборгованості за кредитним договором, якою він й скористався, що зумовлює початок перебігу строку позовної давності щодо усієї суми заборгованості за кредитним договором. В подальшому позовна заява у справі № 2-2732/11 була залишена без розгляду згідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2013 року. Згідно ч. 4 ст. 267 цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, згідно ч. 1 ст. 265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Згідно наявних матеріалів справи відповідачем за первісним позовом не вчинялись дії, які б свідчили про визнання боргу, не проводилось часткове виконання договору, інші дії, які б спричиняли переривання перебігу строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності за вимогами ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення повної суми заборгованості за кредитним договором № 1643-016/ФКВ-08 від 15 вересня 2008 року почав перебіг після закінчення строку виконання [PERSON] досудової вимоги від 29 квітня 2011 року № 17.5.2291, отриманої 12 травня 2011 року, і закінчився у червня 2014 року, що є підставою для відмови у первісному позові в цій частині. Вказане відповідає правовий позиції висловленій у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, яка є обов'язковою для судів загальної юрисдикції відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України. Підстав для відступу від вказаної правової позиції у цій справі не вбачається. Що стосується вимог до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія «СЛАВУТИЧ» про стягнення заборгованості за договором поруки № 1643-016/Zфпор-07, то слід відзначити наступне. Судом встановлено, що 15.09.2008 р. між позивачем за первісним позовом, відповідачем за первісним позовом [PERSON] та ТОВ БК «Славутич» було укладено договір поруки № 1643-016/Zфпор-07 за яким вказаний відповідач зобов'язався солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення кредитних коштів за кредитним договором № 1643-016/ФКВ-08 від 15 вересня 2008 року (а.с.а.с. 15 - 16). Відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Укладений між сторонами договір поруки № 1643-016/Zфпор-07 не містить конкретного строку дії, п. 10. Договору передбачено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника чи поручителя за основним договором (а.с. 15). Вказане формулювання не може вважатись конкретним строком дії договору, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Судом встановлено, що 12 травня 2011 року [PERSON] була отримана досудова вимога, в якій банк вимагав дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 15 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, яка зумовила перебіг строку повного виконання зобов'язань за договором. Таким чином, позивач за первісним позовом мав пред'явити вимоги до ТОВ БК «Славутич» протягом наступних шести місяців з метою дотримання строку, визначеного ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України. Натомість як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-2732/11 (а.с. 49) позивач звернувся із заявою про залучення ТОВ БК «Слівутич» у якості співвідповідача лише 10 травня 2012 року, тобто після спливу зазначеного шестимісячного строку. При цьому наявна у цій справі фотокопія претензії та чек про поштового відправлення на адресу вказаного підприємства від 06.07.2011 р. не можуть бути взяті до уваги, оскільки ніким не завірені, претензія не містить дати та вихідного номеру, і взагалі підпису, згідно її тексту мала б бути підписана юрисконсультом управління по роботі з проблемною заборгованістю, повноваження якого діяти від імені позивача нічим не підтверджені, з чеку не можна з'ясувати, яке саме відправлення здійснювалось та на яку адресу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом було пропущено визначений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, що є підставою для задоволення зустрічного позову ТОВ БК «Славутич» про визнання договору поруки № 1643-016/Zфпор-07 припиненим, та, відповідно, для відмови у первісному позові про стягнення заборгованості на підставі цього договору. Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 125цс14. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведеній вище постанові Верховного Суду України не вбачається. У зв'язку з повною відмовою в первісному позові, враховуючи, що позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 с. 5 Закону України «Про судовий збір» (в чинній на той час редакції), на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в цій частині стягненню не підлягає і відноситься на рахунок держави. У зв'язку із задоволенням зустрічного позову згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову (а.с. 59) стягнути з відповідачів за зустрічним позовом, розподіливши між ними в рівних частинах. На підставі викладеного, ст. ст. 251, 252, 256, 257, 265, 267, 526, 536, 552, 543, 549, 550, 552, 553, 559, 610, 612, 599, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 212, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved