Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

13 квітня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником будинку № 32 по вул. Челябінській м. Словянська Донецької області. Окрім позивача, у належному їй будинку зареєстровані колишні члени родини: чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], з якими вона на теперішній час не підтримує сімейних відносин. Відповідачі зареєстровані у належному їй на праві приватної власності будинку. У червні 2014 року після загострення політичної та криміногенної обстановки в місті Словянську, відповідачі виїхали з вищевказаного будинку, при цьому вони заявили, що мешкати у будинку не бажають та переїжджають на постійне місце мешкання за територію України. Позивач зазначає, що відповідачі заявили, що незабаром повернуться для зняття з реєстраційного обліку по місту своєї реєстрації, однак до теперішнього часу це не зробили. Позивач просить суд, визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 15.05.2018 року позовні вимоги в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, залишені без розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, передали до суду заяви, про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 23.06.2012 року, виданого на підставі рішення виконкому Словянської міської ради від 20.06.2012 року, № 342/8 та витягу про державну реєстрацію прав № 34608627 від 23.06.2012 року, [PERSON] є власником житлового будинку № 32 по вул. Челябінська м. Словянська Донецької області. (а.с.6,7) Відповідно до акту № 60 від 16.02.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Семенівка - Високоіванівка», [PERSON], у присутності сусідів: [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO]янськ, [PERSON], зареєстрованої за адресою: [INFO]янськ, про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вищевказаному будинку не проживають з 2014 року, їх речі в будинку відсутні. (а.с.4) Відповідно до довідки від 13.02.2018 року, виданої гр. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO]янськ, про те, що сумісно з нею за зазначеною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 5) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають у [INFO]янська більше ніж 3 роки, відповідачі самостійно покинули зазначений будинок та перестали в ньому проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідачі [PERSON], [PERSON], мають бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування буд. № 32 по вул. Челябінській м. Словянська Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved