Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

13 травня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 квітня 2005 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №68. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 квітня 2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Будь-яке взаєморозуміння та почуття любові між ними відсутні. Вже більше трьох років вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, втратили один до одного почуття любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На даний час у неї є інша сім'я, вона перебуває на 6-му місяці вагітності від іншого чоловіка, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, яка залишилась проживати з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, категорично заперечивши можливість примирення. Пояснила, що протягом тривалого часу перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком - [PERSON], який є біологічним батьком її сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач позов визнав, ствердив, що примирення неможливе, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Зазначив, що дійсно з грудня 2013 року шлюбні відносини є фактично припиненими, вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство та не підтримують подружніх відносин. Третя особа [PERSON] ствердив суду, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з позивачем [PERSON]. [INFO] року у них народився син - [PERSON], батьком якого визнає себе. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2005 року в Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №68. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO].. Сімейне життя між сторонами не склалось, між ними виникали постійні конфлікти, сварки, які привели до розпаду сім'ї. З грудня 2013 року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Судом встановлено, що сторони втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Окрім цього, як вбачається з пояснень позивача [PERSON], протягом тривалого вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з третьою особою - [PERSON]. [INFO] року у них народився син - [PERSON], [INFO]., біологічним батьком якого являється [PERSON], який в судовому засіданні визнав своє батьківство, та таке сторонами по справі не заперечується. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить їх інтересам та інтересам дітей, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. А відтак, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні нею і документально підтверджені 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved