Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

12 червня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 18.05.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідачка не виконує свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 19\~698,66 доларів США з урахуванням процентів, а також компенсацію судових витрат у сумі 7 786,72 грн. (т. 1 а.с.а.с. 2, 3, 35). 25 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним. У зустрічному позові [PERSON] стверджує, що перед укладенням договору йшлося про інші умови, ніж викладені у кредитному договорі, зокрема, про інший розмір процентної ставки. Позивачка насправді не підписувала низку документів, що були додані до позову позивачем за первісним позовом і є невідємною частиною договору, а саме: договір про внесення змін №2 до Договору кредиту №1834 від 18.05.2007 року, заяву на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням та детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту від 18.05.2015 року. Усупереч приписам Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач при підписання кредитного договору не включив до нього детальний розпис загальної вартості кредиту. Крім того, низку документів, що є невідємною частиною договору, було виконано у спосіб, що унеможливлює їхнє фізичне сприйняття. Викладене стало причиною звернення [PERSON] до суду із зустрічним позовом про визнання укладеного кредитного договору недійсним (т. 6 а.с.а.с. 226 237). 03 листопада 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин правил позовної давності (т. 7 а.с.а.с. 1, 2). Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні підтримав первісний позов, заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог, пояснивши, що 18.05.2007 року між сторонами було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Тривалий час відповідачка сплачувала заборгованість, проте згодом самовільно припинила її погашення. Доводи зустрічного позову є безпідставними, оскільки кредитний договір містить усі передбачені законом істотні умови, які відповідачка погодила своїми підписами. Крім того, відповідачка порушила позовну давність, звернувшись з позовом лише у жовтні 2017 року. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти первісного позову, підтримав зустрічні позовні вимоги, пояснивши, що перед укладенням договору про надання невідновлювальної кредитної лінії сторони домовились про інші умови, ніж згодом викладені у самому договорі, зокрема, про інший (менший) розмір процентної ставки. Позивачка не підписувала низку документів, що були додані до позову позивачем за первісним позовом і є невідємною частиною договору, а саме: договір про внесення змін №2 до Договору кредиту №1834 від 18.05.2007 року, заяву на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням та детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту від 18.05.2015 року. Усупереч приписам Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач при підписання кредитного договору не включив до нього детальний розпис загальної вартості кредиту. Крім того, позивачка дізналася про порушення свого права тільки після подання первісного позову, отже позовна давність порушена не була. Третя особа до суду не зявилася, була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає повному задоволенню, а зустрічний частковому, з таких підстав. Судом встановлено, що 11.05.2007 року [PERSON] звернулася до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») із заявою про отримання кредиту (т. 7 а.с. 10). 18 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №1834, за умовами якого позивач відкрив відповідачці кредитну лінію в межах максимального ліміту в сумі 40\~000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом (12,85% на рік) строком до 15.05.2017 року (а.с.а.с. 4 13). 18 травня 2007 року та 21.05.2007 року відповідачеві у рамках укладення договору було видано 40\~000,00 доларів США (т. 1 а.с.а.с. 14, 15). Відповідачка неналежно виконує свої зобовязання з повернення позичених коштів та процентів за ними, і у неї перед позивачем станом на 28.03.2017 року утворилася заборгованість у сумі 19\~698,66 доларів США з урахуванням процентів відповідно до доданого позивачем розрахунку (т. 1 а.с.а.с. 20 26), а саме: -основна заборгованість 15\~549,95 доларів США; -проценти 4\~148,71 доларів США. 17 листопада 2017 року суд своєю ухвалою за клопотанням представника [PERSON] призначив у справі судову почеркознавчу експертизу з метою встановлення справжності підписів, що містяться у договорі про внесення змін №2 до Договору кредиту №1834 від 18.05.2007 року, заяві на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, детальному розписі сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту від 18.05.2015 року (т. 7 а.с. 17). 23 лютого 2018 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз було складено висновок експерта №5701-17, згідно з яким підпис від імені [PERSON] у детальному розписі сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту від 18.05.2015 року був виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Решта досліджених документів містить підписи, виконані особисто [PERSON] (т. 7 а.с.а.с. 42 55). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачці грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідачка дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення позичених коштів та процентів за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами, встановленими частиною 1 статті 14 ЦК, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК визначено, що зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. За змістом статті 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що первісний позов необхідно задовольнити. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача компенсацію судових витрат у сумі 7 786,72 грн. (т. 1 а.с. 1). Розвязуючи зустрічні позовні вимоги, суд виходить з такого. Відповідно до статей 256, 257, частини 1 статті 260 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 255 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 254 ЦК строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. У відповідності з частиною 1 статті 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами, встановленими частинами 3, 4 статті 267 ЦК, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що за спірними правовідносинами позовна давність закінчилася, оскільки почалася 19.05.2007 року (наступний день за днем укладення кредитного договору) і закінчилася відповідно 18.05.2010 року. Таким чином, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про застосування позовної давності, а [PERSON] подала позов з порушенням вказаного строку (25.10.2017 року), суд,

Outcome: partial