Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

13.10.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Верхівцевської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Тітовський С.І. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 18.11.2021 року. 18.11.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 18.11.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 18.11.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк достатній для прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] помер батько [PERSON] , [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 14.09.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовського С.І., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.09.2021 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснивши, що [PERSON] , пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з 2017 року майже постійно працює за кордоном. Додому приїздив дуже рідко. Тому пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач, представник Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, що ухваленого рішення просив суд ухвалити його згідно із вимогами чинного законодавства навівши правове обґрунтування ст. 1270-1272 ЦК України. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовського С.І., в судове засідання не з`явився, надавши копію спадкової справи та пояснивши, що окрім [PERSON] , інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, та копією свідоцтва про народження. За життя [PERSON] залишив на ім`я позивача заповіт, посвідчений 12.11.2001 року Тітовською О.Г., приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, яким все належне йому майно та все те, що буде належати йому на день смерті, залишив позивачеві, що посвідчується копією заповіту. Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина, яка складається в тому числі із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] , за заповітом. 14.09.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовський С.І., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 14.09.2021 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що помилково вважав, що він є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці на майно [PERSON] , відсутні, крім того позивач працював з 2017 року за межами держави, що також стало перешкодою своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. За наведених вище обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд вважає поважними, суд вважає за потрібне визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача.

Outcome: approved