Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

13 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з заявою, в якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Називаєвська Омської області Російської Федерації, - померлим з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що 20 березня 2001 року між нею та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №01, який в подальшому, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2010 року був розірваний. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Останній раз заявник спілкувалася зі своїм колишнім чоловіком в кінці травня 2014 року по телефону за номером [NUMBER], після чого на зв`язок він не виходив та в місця проживання за адресою [ADDRESS] , не з`являвся і по теперішній час місце його перебування не відоме. В січні 2015 року позивач звернулася до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про розшук [PERSON] , у зв`язку із його зникненням, однак відомостей про його місце перебування до цього часу не встановлено. Рішенням Новомосковського міськрайоного суду Дніпропетровської області з [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак, сплата аліментів не проводиться, оскільки місце його перебування не відоме. Також заявник зазначає, що в період шлюбу нею та [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними побудовами за [ADDRESS] , який в подальшому заочним рішення Новомосковського міськрайоного суду було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку, за кожним. 19 травня 2010 року [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В., зареєстрований в реєстрі за №2004. Таким чином, оголошення померлим заявнику необхідно для вступу в право на спадщину за вказаним заповітом, а також для захисту права на соціальний захист, гарантованого ст.46 Конституції України, неповнолітнього [PERSON] , 2004 року народження. У зв`язку з цим, заявник була вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 13 березня 2019 року по справі відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник заявника - адвокат Щербина С.В. не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав (а.с.36). Представник Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу (а.с.34). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 березня 2001 року по 09 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5), [PERSON] , [INFO] (а.с.7). У відповідності до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Отже, обов`язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про оголошення фізичної особи померлою є відсутність відомостей про її місце перебування. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Так, згідно копії талону - повідомлення від 28.01.2015 року (а.с.13) заявник дійсно зверталася до Новомосковського МВ ГУМВС в Дніпропетровській області із заявою про встановлення факту місця перебування її колишнього чоловіка [PERSON] , 1953 року народження. Дану заяву зареєстровано до ЄО № 1050 від 28.01.2015 року. Про те, що [PERSON] і раніше зверталася до правоохоронних органів з метою розшуку та встановлення місця перебування свого колишнього чоловіка свідчить також копія рапорту о/у Новомосковського МВ лейтенанта поліції Різніченка Т.С. від 10.10.2014 року, у якому зазначено, що в ході проведення певних заходів, встановити місцезнаходження гр. [PERSON] , не виявилося можливим. Поряд з цим, заявником до заяви подано ряд актів перевірки житлових умов, складених за період з 2012 по 2018 роки депутатом Черкаської селищної ради, за участі сусідів (а.с.24,25,26,27,28) якими було встановлено, що [PERSON] за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] , не проживає з травня 2011 року. Також за результатами перевірки на предмет не проживання квартиронаймача [PERSON] за місцем реєстрації повноважною комісією було встановлено, що останній з 2010 року не проживає в квартирі [ADDRESS] . Деякий час він проживав по [ADDRESS] , а з липня 2014 року виїхав до Росії (а.с.29). У відповідності до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. При цьому, заявник повинен мати особисту цивільну-правову зацікавленість у зміні правового статусу особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини - матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. В матеріалах справи міститься копія заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бакою О.В., зареєстрований в реєстрі за №2004, у відповідності до якого [PERSON] , 1953 року народження на випадок своєї смерті все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Суду подано копію заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2012 року, яке набрало законної сили 13.04.2012 року, яким визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами за [ADDRESS] та визнано за кожним із них право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку (а.с.10). Також, разом із заявником проживають їх спільні з [PERSON] діти, при цьому стягнуті за рішенням суду з батька дітей не сплачуться, оскільки місце його перебування не відоме. Таким чином, оголошення [PERSON] померлим, необхідне заявникові для оформлення у встановленому законом порядку спадкових прав та соціальних виплат по втраті годувальника для свого неповнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження. Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована, в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, оскільки про [PERSON] немає ніяких відомостей з останнього відомого місця постійного проживання, місце його знаходження невідомо, а тому є підстави припустити смерть [PERSON] та визнати його померлим. У відповідності до ч.3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Судом роз`яснено заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Судові витрати відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved