Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

14.05.2018 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, згідно якого та згідно уточненої позовної заяви просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №232 між ним, та відповідачем [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак в позовній заяві та в окремо наданій заяві до суду вказав, що просить суд розглянути справу за його відсутності у звязку з тим, що він буде знаходитися у відрядженні за межами Дніпропетровської області. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить розглянути справу за її відсутності у звязку із зайнятістю на роботі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 29 вересня 2001 року за номером актового запису 232, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу (копія свідоцтва наявна в матеріалах справи а.с. 6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис №91 свідоцтва про народження серії І-КИ №146226, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області). Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося. Між ними на протязі тривалого часу втрачено почуття любові один до одного. У вересні 2014 року шлюбні стосунки були остаточно припинені, але позивач деякий час був вимушений проживати разом з відповідачем в одній квартирі, однак з моменту припинення їхніх шлюбних відносин спільне господарство з відповідачем позивач не веде. В подальшому позивач почав проживати в іншій квартирі. Угода про місце мешкання їхньої доньки досягнута вона залишилися проживати з матірю. Спору стосовно поділу майна не має, позивач все рухоме майно, придбане під час спільного проживання залишив відповідачу та доньці. Позивач в добровільному порядку почав сплачувати аліменти на утримання дитини, також не бажає стягувати судові витрати з відповідача. Так, як [PERSON] має намір проживати з іншою жінкою, тому вважає, що строк на примирення їм не потрібен. \~ \~ \~ \~Відповідач, згідно наданої заяви, визнає позов [PERSON]\~про розірвання\~шлюбу в\~повному обсязі\~і просить\~його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідно\~\~ до\~ч.2 ст.112\~ Сімейного кодексу України (далі - СК України)\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом\~ст.55 СК України\~зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved