Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до Граківської сільської ради Чугуївського району Харківської області, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням поданих 25.02.2014 року уточнень, просив суд встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], померлою [INFO], як між сином та матір'ю, а також визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері, право власності на земельну частку (пай), розміром 6, 8027 га. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його матері [PERSON], яка померла [INFO], як члену КСП «Репінський», за життя була виділена земельна частка (пай) та був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0106933, на підставі якого згодом було видано державний акт на земельну частку, серії ХР № 032617 на право власності на землю громадян за № 293. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку згідно вказаного державного акта на право на земельну частку (пай) розміром 6, 8027 га. З метою оформлення спадщини на земельну ділянку [PERSON] звертався до Чугуївської державної нотаріальної контори. Однак на його звернення нотаріальною конторою було надано відповідь про неможливість оформлення спадщини у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, та за вирішенням цього питання йому було рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи вищевикладене, оскільки позасудовим шляхом узаконити своє право власності на майно, що залишилось у спадок від його матері [PERSON] не має можливості, він був змушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі і простить суд розглядати справу без його участі. Від відповідача та представника третьої особи через канцелярію суду надійшли заяви про погодження з позовними вимогами та з проханням ухвалити рішення згідно чинного законодавства України без участі їх представників. Враховуючи те, що представники відповідача та третьої особи про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 21.07.2004 р. Граківською сільською радою Чугуївського району Харківської області. (а.с. 4). Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті його матері - [PERSON], оскільки інші спадкоємці, а саме: чоловік спадкодавиці, та одночасно батько позивача - [PERSON], а також рідна сестра [PERSON], померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER], та серії [NUMBER] відповідно. (а.с. 11,12). Окрім позивача спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є ще одна сестра позивача [PERSON], яка у встановлений законом порядок не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а отже спадщину не прийняла. Данна обставина підтверджується повідомленням Чугуївської державної контори Харківської області № 436/02-14 від 30.01.2014 року. (а.с.39). Родинні зв'язки позивача з його матір'ю - [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с. 6). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Статтею 256 ч. 2 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Надані позивачем письмові докази підтверджують факт родинного зв'язку між ним та померлою [INFO] [PERSON] як між сином та матір'ю. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення, зміна або припинення його особистих майнових прав, в даному випадку, для оформлення та юридичного закріплення за ним права власності на спадкове майно, що належить йому за законом. Що стосується визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай), судом встановлено наступне. Як працівник бувшого КСП «Репінський», мати позивача [PERSON] на підставі державного акта серії ХР № 032617, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за № 293 від 10.11.2004 року, отримала право власності на земельну частку (пай) площею 6, 8027 га, яка знаходиться на території Граківської сільської ради. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану земельну частку (пай) розміром 6, 8027 га. На даний час державний акт на право власності на земельну частку втрачений, однак факт його виготовлення та видачі підтверджується довідкою № 25-01-09/1822 від 06.09.2013 року, з якої вбачається, що на ім'я [PERSON] видавався державний акт серії ХР № 032617. (а.с. 45). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом. Позивач є спадкоємцем земельної ділянки після смерті матері, але за відсутності у нього належно оформленого державного акту на земельну ділянку не може оформити свої спадкові права. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно довідки виданої Граківською сільською радою Чугуївського району Харківської області № 331 від 23.08.2013 р. спадкодавець - [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином - [PERSON] (а.с. 18). Позивач не заявляв про відмову від спадщини, отже, він прийняв спадщину після смерті своє матері. Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Але за відсутності правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право власності на земельну діляку, не має можливості оформити свої спадкові права. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Репінський» відповідно до сертифікату серії ХР № 0106933, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 457 13.10.1997 р., на підставі якого був виданий Державний акт на земельну ділянку серії ХР № 032617, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за № 293. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, оскільки заповіт покійною [PERSON] складений не був, тому позивач має право спадкування земельної ділянки після її смерті. З огляду на вищевикладене, у суду є всі підстави для задоволення заявлених позивачем вимог.

Outcome: approved