Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

14.11.2017 р. Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» (далі - позивач, ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «АЕМ») звернулось до Енергодарського міського суду запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якій просить суд: стягнути з[PERSON] на користь ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «АЕМ» шкоду, заподіяну внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, в розмірі 54055 грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] працював у ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» на посаді начальника ремонтно-механічного цеху заводу спеціальних конструкцій та відповідно до укладеного між [PERSON] та ВП «АЕМ» договором, несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність. У листопаді 2016 року [PERSON] подав заяву про звільнення за власним бажанням з 08.11.2016 р. та наказом ВП «АЕМ» від 08.11.2016 р. №51-зв, [PERSON] був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. На виконання пункту 7 «Положення про інвентаризаційну активів та зобов`язань», затвердженого наказом МФУ від 02.09.2014 р. №879, наказом ВП «АЕМ» від 03.11.2016 р. №21-аг «Про проведення інвентаризації» (зі змінами, внесеними наказом від 10.11.2016 р. №23-аг) було призначене проведення приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, незавершеного виробництва, основних засобів, активів на позабалансових рахунках, що обліковуються в підзвіті начальника ремонтно-механічного цеху заводу спеціальних конструкцій [PERSON] , в підзвіті старшого майстра 2 групи ДРТО ВГМ [PERSON] , для чого в період з 03.11.2016 р. по 25.11.2016 р. було проведено інвентаризацію робочою інвентаризаційною комісією ВП «АЕМ», створеною згідно з наказом від 31.10.2016 р. №487 «Про проведення робочих комісій для проведення повної річної інвентаризації». При проведенні зазначеної інвентаризації, була встановлена наявність наступних нестач та лишків товарно-матеріальних цінностей, що перебували у підзвіті [PERSON] , а саме: - нестача: рукав напірний в текстильному каркасі Д = 0,6 мм - 23м; дріт емальований ПЕТ-155 ф0,450-6,450 кг; дріт емальований ПЕТ-155 ф0,800-5,080 кг; дріт емальований ПЕТВ-2 ф0,18-2,540 кг; дріт ПЕТ-155 ф0,315-1,08 кг; дріт емальований ПЕТ-155 ф0,400-1,770 кг; дріт емальований ПЕТ-155 ф1,000-11,520 кг; дріт ПЕТ-200 ф1,06-11,170 кг; дріт ПЕТ-200 ф1,18-5,170 кг; дріт ПЕТ- 155 0,3-2,700 кг; дріт ПЕТ-155 д.0,425 -1,595 кг; дріт ПЕТ-155 ф0,85-11,450 кг; лист 2,0х810х1610мм ст.40х13 -0,860 шт.; проволока 1,0 -II ДСТ 3282-74 -0,800 т; рукав І-6.3-6,3 ДСТ 9356-75 -50 пог.м; рукав ІІІ - 6.3-20 ДСТ 9356-75 - 50 пог.м; проволока 5В 1500Р ст.85 ТУ -2,037 т. - лишки: дріт емальований ПЕТ -150 ф0,500-8,820 кг; дріт емальований ПЕТ -150 ф0,280-4,890 кг; дріт емальований ПЕТ -150 ф1,400-3,440 кг; дріт емальований ПЕТ -150 ф0,750-3,856 кг. У зв`язку з тим, що нестача та лишки дротів ПЕТ різних діаметрів утворилися у [PERSON] за один і той самий період, що перевіряється, рішенням інвентаризаційної комісії ВП «АЕМ» від 15.12.2016 р. було зараховано як пересортицю нестачу та лишки дротів ПЕТ різних діаметрів згідно із звіряльною відомістю. Після проведення пересортиці залишилась нестача наступних ТМЦ: рукав напірний в текстильному каркасі Д = 0,6 мм - 23м; дріт емальований ПЕТ-155 ф0,800-1,224 кг; дріт емальований ПЕТВ-2 ф0,18-2,540 кг; дріт емальований ПЕТ-155 ф0,400-0,995 кг; дріт емальований ПЕТ-155 ф1,000-8,080 кг; дріт ПЕТ-200 ф1,06-11,170 кг; дріт ПЕТ-200 ф1,18-5,170 кг; дріт ПЕТ-155 ф0,85-11,450 кг; лист 2,0х810х1610мм ст.40х13 -0,860 шт.; проволока 1,0-II ДСТ 3282-74 -800 кг; рукав І-6.3-6,3 ГОСТ 9356-75 -50 пог.м; рукав ІІІ - 6.3-20 ДСТ 9356-75 - 50 пог.м; проволока 5В 1500Р ст.85 ТУ - 2,037 т. Згідно звіту незалежної оцінки СУПр08/01-2 від 30.08.2017 р., з урахуванням пояснень наданих листом №11/01 від 07.11.2017 р., розмір збитків від нестачі вказаних товарно-матеріальних цінностей склав 53870 грн. 83 коп. Крім того, під час здійснення пересортиці дротів ПЕТ за кількістю, різниця у їх вартості склала 184 грн. 37 коп. на користь ВП «АЕМ». Загальний розмір збитків, спричинених нестачею ТМЦ у підзвіті матеріально відповідальної особи [PERSON] склав 54055 грн. 20 коп. Посилаючись, що зазначений вище розмір шкоди заподіяний [PERSON] у внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, просять суд стягнути її з [PERSON] на користь ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «АЕМ». Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. від 16.11.2017 р. провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду (т.1 а.с.79). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. від 02.01.2017 р., у зв`язку з набуттям чинності 15.12.2017 р. нової редакції ЦПК України, ухвалено про продовження розгляду справи зі стадії підготовчого судового засідання (т.1 а.с.87). На підставі розпорядження №13-119 від 23.05.2018 р. заступника керівника апарату Енергодарського міського суду Костюченко О.М., було призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. (т.3 а.с.62) та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2018 р., дану цивільну справу передано на розгляд судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульбі О.М. (т.3 а.с.63), яку ухвалою судді від 25.05.2018 р. прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (т.3 а.с.64). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області 13.09.2018 р., підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (т.3 а.с.74). В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] , яка діє на підставі письмової довіреності, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову (т.1 а.с.1-5) та відповіді на відзив відповідача (т.1 а.с.116-124), зауваживши на тому, що відповідач самостійно, кожного місяця здавав матеріальні звіти, які ним же самим і підписано. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (т.1 а.с.88-89, 98а-99), в задоволенні позову просить суд відмовити. Представник відповідача за письмовою угодою (т.1 а.с.97) та ордером (т.1 а.с.95а) - адвокат Коваленко Володимир Васильович, також просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог вважаючи що їх не доведено належними доказами. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши у сукупності надані суду стороною позивача докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а стороною відповідача докази на їх спростування, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно приписів частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Підстав для звільнення від доказування визначених ст.82 ЦПК України - судом не встановлено. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України, відноситься до основної засади судочинства. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , працюючи начальником ремонтно-механічної дільниці 2 групи, ремонтно-механічного цеху, наказом №42-пр від 03.08.2015 р. з 01.09.2015 р. переведений на посаду начальника ремонтно-механічного цеху ВП «Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом» (т.1 а.с.73) де і працював до 08.11.2016 р. - дати його звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, за особистою заявою, Наказом про припинення трудового договору від 08.11.2016 р. №51-зв (т.1 а.с.74). Відповідно до пункту 1.7 розділу «Загальні положення» «Посадової інструкції начальника ремонтно-механічного цеху» (т.1 а.с.75-76зворот), з якою [PERSON] був ознайомлений під особистий підпис, що підтверджується даними на «Аркуші ознайомлення» зазначеної посадової інструкції (т.1 а.с.76зворот), передбачено, що начальник ремонтно-механічного цеху є матеріально-відповідальною особою. Згідно укладеного 22.10.2007 р. між ВП «Атоменергомаш» та начальником ремонтно-механічного цеху [PERSON] (відповідачем по справі) Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (далі - Договір) (т.1 а.с.28-28зворот), [PERSON] , відповідно до положень п.1 Договору, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей, у зв`язку з чим зобов`язався: а) бережно відноситися до переданих йому на збереження або для інших цілей матеріальним цінностям підприємства, установи, організації і приймати міри по запобіганню збитку; б) своєчасно повідомляти адміністрації підприємства, установи, організації про усі обставини, погрожуючі забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишок ввірених йому матеріальних цінностей; г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей». Відповідно до п.3 зазначеного Договору, що в разі незабезпечення з вини Працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей визначення розміру збитку, спричиненого підприємству, установі, організації, та його відшкодування проводиться відповідно з діючим законодавством. Згідно пункту 4.3 розділу «Відповідальність» «Посадової інструкції начальника ремонтно-механічного цеху», начальник ремонтно-механічного цеху несе відповідальність, у тому числі, за не організацію обліку і контролю за збереженням ТМЦ (т.1 а.с.77). Згідно розділу «Прийняті скорочення» «Посадової інструкції начальника ремонтно-механічного цеху», скорочення ТМЦ означає - товарно-матеріальні цінності (т.1 а.с.76). Згідно приписів п.1 та п.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції від 25.06.2016 р.), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. З зазначеного вбачається, що саме [PERSON] (відповідач по справі) будучі матеріально-відповідальною особою, зобов`язаний був дотримуватися та виконувати покладені на нього обов`язки, у тому числі і щодо відображення достовірних даних, за невиконання яких він несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно частин 1 та 2 ст.10 розділу ІІІ Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції від 25.06.2016 р.), для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством. Відповідно до приписів пунктів 7 та 5 розділу І «Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014 р. та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 30.10.2014 р. №1365/26142 (далі - Положення №879 від 02.09.2014 р.), яке застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності (пункт 2 розділу І), у разі зміни матеріально відповідальних осіб, а також у разі зміни керівника колективу (бригадира), в обсязі активів, які знаходяться на відповідальному зберіганні є обов`язковою проведення інвентаризації, з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. Наказом №21-аг від 03.11.2016 р. (т.1 а.с.34) з подальшими змінами внесеними наказом №23-аг від 10.11.2016 р. (т.1 а.с.35) було призначено проведення приймання-передачі ТМЦ, незавершеного будівництва, основних засобів, активів на позабалансових рахунках, що обліковуються в начальника РМЦ ЗСК [PERSON] , з метою чого Наказом №487 від 31.10.2016 р. створено робочу комісію (т.1 а.с.36-38). За наслідками проведеної інвентаризації, відбулось засідання інвентаризаційної комісії по розгляду і узагальненню результатів інвентаризації основних засобів, незавершеного будівництва, товарно-матеріальних цінностей, палива, незавершеного будівництва станом на 31.10.2016 р., про що свідчить відповідний Протокол засідання інвентаризаційної комісії ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом» від 15.12.2016 р., згідно якого встановлено наявність як нестачі так і лишків матеріальних цінностей за МВО [PERSON] (т.1 а.с.40-44). Пояснення відповідача щодо наявності математичних помилок у бухгалтерській документації, спростовується наступними, наданими суду, письмовими доказами: картками складського обліку (т.1 а.с.129) та матеріальними звітами за підписом [PERSON] (відповідача по справі) за травень, червень, липень, серпень 2016 р. (т.1 а.с.153-161, 173-185, 197-206, 215-221зворот, 233-241; т.2 а.с.169-177), Витягом з Акту про результати документальної ревізії фінансово-господарської діяльності ВА «Атоменергомаш» від 10.12.2015 р. (т.2 а.с.34-37), Інвентаризаційним описом №0000000228 від 30.11.2015 р. (т.2 а.с.156), Протоколом засідання робочої комісії з розгляду наслідків інвентаризації проведеної станом на 01.11.2015 р. (т.2 а.с.158), Інвентаризаційним описом № 0000000096/40 ТМЦ від 01.11.2015 р., яка закінчена 17.11.2015 р. та підписана матеріально - відповідальною особою [PERSON] 17.11.2015 р. (т.2 а.с.159), Порівняльною відомістю наслідків інвентаризації товарно-матеріальних цінностей складеної 17.11.2015 р. та підписаною [PERSON] (т.2 а.с.160). Згідно п.4 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкоду завдано не з його вини (т.1 а.с.28зворот). Доказів на підтвердження відсутності вини [PERSON] у завданні позивачу збитків, стороною відповідача суду не доведено, а судом не встановлено. Реальні збитки завдані [PERSON] . ВП «АЕМ» ДП НАЕК «Енергоатом», підтверджується Звітом незалежної оцінки СУПр08/01-2 від 30.08.2017 р. проведеної Українською універсальною біржею, (т.1 а.с.30-32, т.2 а.с.1-23), обов`язковість проведення якого передбачена «Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.01.1996 р. №116. В якому, перелік нестачі ТМЦ визначеного з пункту 18 по пункт 30 розділу «Узагальнення результатів оцінки», з урахуванням пояснень вих.№11/01 від 07.11.2017 р. стосовно майна зазначеного під номером 26, підтверджує заявлену нестачу ТМЦ у змісті позову (т.1 а.с.3) та заявленого загального розміру збитків спричинених нестачею ТМЦ у підзвіті матеріально відповідальної особи [PERSON] . З зазначеного вище вбачається, що стороною позивача доведено, а стороною відповідача не спростовано, що матеріальна шкода була спричинена відповідачем саме в наслідок порушення покладених на нього обов`язків та у встановленому вище обсягу та в розмірі 54055 грн. 20 коп. Належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів як відсутності нестачі товарно-матеріальних цінностей так і відсутності завдання позивачу матеріальної шкоди, або наявності іншого виду та розміру нестачі товарно-матеріальних цінностей так і іншого розміру матеріальних збитків завданих позивачу, або їх відсутність суду не надано, а судом не встановлено. Заяв або клопотань про призначення по справі експертиз з метою з`ясування обставин - суду не заявлялось. Згідно приписів ст.131 КЗпП України, працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. В пункті 9 Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю, взятому до відома постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №12 від 11.12.2015 р. роз`яснено, що судам слід пам`ятати, що в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх колишніми працівниками, потрібно керуватися нормами статей 130-137 КЗпП України. Звільнення працівника не припиняє його обов`язку відшкодувати заподіяну підприємству, установі, організації шкоду. В силу вимог ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. В пункті 4 Узагальнення про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю, взятому до відома постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №12 від 11.12.2015 р., роз`яснено, що підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП). Відповідно до приписів ст.137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Судом не встановлено, а відповідачем не доведено відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей. Згідно п.1, 2 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, як: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Аналізуючи встановлені у справі обставини та доведеність їх суду належними доказами які відповідають критеріям визначеним ст.ст.77-80 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені дослідженими доказами в їх сукупності, не спростовані стороною відповідача, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резулятивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення вимоги позову, сплата відмову в задоволення судового збору позивачем в сумі 1600 грн. підтверджується платіжним дорученням №3565 від 10.11.2017 р. (т.1 а.с.6) та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем розміру судового збору у 1600 грн., а отже вимога позивача в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved