Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

13.01.2015 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди завданої злочином і неправомірними діями. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2014 року об 11-й годині відповідач, перебуваючи на території її домоволодіння, на ґрунті особистих неприязних відносин, металевим совком наніс їй численні удари чим спричинив легкі тілесні ушкодження. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04.09.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та обрано покарання у виді штрафу розміром 1000 грн. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області вирок суду першої інстанції було змінено в частині міри покарання та обрано покарання у виді штрафу розміром 510 грн. Крім цього, [PERSON] неодноразово вчиняв відносно неї неправомірні дії, направлені на приниження честі та гідності. Так, 28.04.2014 року нечистотами з туалету облив її та ворота. Посилається на те, що неодноразово викликала працівників міліції, однак вони оголошують лише офіційне застереження та складають висновки. У зв'язку з цим, вона змушена звернутися до суду із позовом та стягнути з відповідача моральну шкоду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач зловживає алкогольними напоями та постійно протягом багатьох років ображає її та членів її сім'ї, приходить до неї на город та шкодить врожаю. Неодноразово вона викликала працівників міліції. Однак працівники міліції жодних дій не вчиняли щоб притягнути до відповідальності [PERSON], посилаючись на його похилий вік. Вона вже не в змозі терпіти неправомірні дії відповідача, оскільки вже хвора, постійно підвищується тиск через такі дії [PERSON] Крім цього, необхідність звернення із цим позовом викликана і тим, що у неї проживає онука, якій лише декілька років. Дитина мала і постійно лякається коли [PERSON] починає кричати, прибігає на їхній город, погрожує та виражається нецензурною лайкою. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], яка являється співмешканкою відповідача, заперечили щодо задоволення позовних вимог. Посилалися на те, що [PERSON] говорить неправду. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначеного йому покарання у виді штрафу розміром 1000 грн. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27.11.2014 року вирок суду змінено та засуджено [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 4-7). Вказаним вироком та ухвалою апеляційного суду встановлено, що [PERSON] металевим совком, на території домоволодіння [PERSON] наніс численні удари по спині [PERSON] Внаслідок неправомірних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в поперековій ділянці справа на межі з правою сідницею, в поперековій ділянці справа, на задній поверхні грудної клітини справа на рівні нижніх ребер, синця та садна в підлопатковій ділянці справа, синців на внутрішній поверхні правого плеча у середній частині, на внутрішній поверхні правого ліктьового суглоба, на зовнішній поверхні правого передпліччя у середній частині, на передній поверхні правого променево-зап'ясткового суглоба, саден на передньо-внутрішній поверхні правого передпліччя у середній та верхній частинах. Ч. 4 ст. 61 ЦПК України вказано, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, нанесення тілесних ушкоджень позивачу відповідачем доведено. Також, вказаним вироком встановлено, що [PERSON] приходить на город до позивача. Також, є доведеними посилання позивача на те, що нею неодноразово викликалися працівники міліції через те, що [PERSON], будучи у нетверезому стані влаштовує сварки. На підтвердження вказаних фактів [PERSON] надала копії офіційних відповідей начальника Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області [PERSON] на її заяви (а.с. 10, 11). Крім цього, висновком Новоград-Волинського МВ УМВС України встановлено, що [PERSON] 28.04.2014 року відходами з туалету облив ворота позивача [PERSON]. Вказаний факт є не перший. В особистих неприязних стосунках сторони перебувають більше 10 років (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні, під звукозапис, визнав, що він обливав нечистотами із туалету ворота та саму [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями та постійно вчиняє неправомірні дії відносно сім'ї [PERSON], обзиває її нецензурною лайкою, на городі нищить врожай. Також додатково пояснили, що [PERSON] так само себе веде із іншими сусідами з якими межує його земельна ділянка, погрожує їм. Свідок [PERSON] додатково пояснила, що вона працює у лікарні та [PERSON] часто, після того як [PERSON] вчинить неправомірні дії відносно неї, просить прийти і надати їй медичну допомогу, оскільки піднімається тиск. Зазначила, що у [PERSON] останнім часом погіршився стан здоров'я. Свідок [PERSON], який являється чоловіком позивача, додатково зазначив, що вони постійно намагалися мирно врегулювати усі спори із сусідом [PERSON] До суду ніколи не зверталися. Однак на даний час вже терпіти не можуть оскільки їхня онука боїться гуляти на вулиці через постійні сварки із сусідом. Дитина спати на вулиці не може, оскільки [PERSON], спеціально, знаючи, що дитина спить, грюкає молоком по металевій трубі. Останні раз [PERSON] обілляв нечистотами коляску онуки, на щастя дитина у цей час гралася поза коляскою. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 289 ЦК України, фізична особа має право на особисту недоторканність. Фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд приймає до уваги, що дійсно, внаслідок дій [PERSON] було завдано тілесних ушкоджень [PERSON] Крім цього, у матеріалах справи є докази, що підтверджують аморальну поведінку [PERSON] по відношенню до [PERSON] та її сім'ї. Судом також враховується те, що відповідач не одноразово вчиняв неправомірні дії у відношенні до [PERSON] Посилання відповідача на те, що [PERSON] каже неправду спростовуються доказами та показами свідків. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування, завданої моральної шкоди, суд враховує характер тілесних ушкоджень, глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, завданих позивачу неправомірними та аморальними діями відповідача і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає достатньою сатисфакцією стягнення на її користь 3200 грн. В своїй позовній заяві позивач просить зобов'язати відповідача [PERSON] публічно вибачитись за приниження честі та гідності. Статтею 16 ЦК України не передбачено захист цивільних прав та інтересів шляхом зобов'язання відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі. Із змісту пункту 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» випливає, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації не передбачено у статтях 16 ЦК України. Тому у задоволенні позову в частині зобов'язання [PERSON] публічно вибачитися перед [PERSON] за приниження честі та гідності слід відмовити. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджено відповідною квитанцією (а.с. 1).

Outcome: partial