Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропілської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами за [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є рідною дочкою [PERSON], який помер [INFO] року. Ще за життя, його батько, [PERSON], який помер [INFO] року у 1954 році, збудував житловий будинок, за адресою [ADDRESS]. Після цього, вона разом із батьком та дідом проживала у цьому будинку. Після смерті діда, у [INFO], будинок у спадщину прийняв її батько та бабка [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, позивачкапродовжувала проживати у зазначеному будинку, слідкувати про його стан та робити поточний ремонт. У 2013 році, вона вирішила оформити спадщину (житловий будинок з надвірними будовами) та звернулася з відповідним питанням до нотаріуса. Їй повідомили, що для оформлення спадщини необхідно надати правовстановлюючі документи. Оскільки у неї не було цих документів, то вона з відповідною заявою звернувся до Добропільського БТІ. З наданої їй відповіді БТ1 вбачається, шо спадкодавець, при житті не оформив належним чином право власності на будинок, а тому у зв'язку зі смертю власника будинку та відсутністю правовстановлюючих документів, згідно п. 4 ст. 25 ЦК України було прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності. Було запропоновано звернутися до Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Вважає, що її дід та бабка за своє життя у зв'язку з неграмотністю, належним чином не оформили право власності на житловий будинок. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами за [ADDRESS] Представник відповідача, діюча на підставі довіреності, проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач, [PERSON] [INFO], є рідною онукою [PERSON], померлого [INFO] року та [PERSON], померлої [INFO] року. Зазначений вище будинок, відповідно до довідки Добропільської БТІ та інших право установчих документів був збудований та належав діду позивачки - [PERSON]. Судом встановлено, що 16 вересня 1959 року, відповідно до рішення Добропільської міської ради [PERSON] було відведено земельну ділянку для індивідуального будівництва. У серпні 1959 року був затверджений генеральний план будівництва житлового будинку. 25 червня 1986 року був складений акт обстеження житлового будинку, де було зазначено, що будинок знаходиться у придатному для проживання стану, яких не будь порушень встановлено не було. Згідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснення. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У постанові № 6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» а саме у п. 4 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За викладених обставин, позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі хоча фактично прийняв її, а тому обґрунтовано звернувся до суду. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268, 1269, 1294, 1235 ЦК України,

Outcome: approved