Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

13.03.2020 [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів та додаткових витрат на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення синами навчання, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку. Крім цього просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на синів в розмірі 14 000 грн. Позов мотивує тим, що оскільки сини з 01.09.2019 навчаються на першому курсі денного відділення факультету міжнародних відносин Львівського національного університету ім. І. Франка, то працювати і утримувати себе самостійно не мають можливості, а тому потребують допомоги батьків. Крім цього, зазначає, що вартість навчання становить 28000 грн. за один семестр, які нею були сплачені, вважає, що такі підлягають розподілу між нею та відповідачем. Таким чином, оскільки відповідач добровільно допомогу дітям не надає, просить суд стягнути з нього в її користь аліменти та додаткові витрати на дітей. 16.07.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення такого заперечив, зазначив, що позивачкою не надано суду належних та достатніх доказів, які б ствердили факт необхідності допомоги синам, які продовжують навчання, та факт можливості відповідача, як батька, надавати таку допомогу. В обгрунтування відзиву зазначив, що він офіційно працевлаштований та отримує заробітню плату в межах 9000 грн., з якої він забезпечує себе та надає допомогу непрацездатній матері - [PERSON] , інших доходів у нього немає, а нерухомість про яку зазначає позивачка перейшла йому у спадок від батька. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позовної заяви підтримав повністю, просив такі задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав ненадання позивачкою належних доказів, які б підтвердили необхідність сплати ним аліментів та доцільність здійснення додаткових витрат на синів, оплату навчання, оскільки ні при виборі спеціальності, ні при вступі на вказаний факультет із відповідачем ніхто не радився, та не з`ясовував чи є нього можливість оплатити таке. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Сторони записані батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] . Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 21.07.2014 затверджено мирову угоду укладену 21.07.2014 між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якої: 1. [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються самостійно утримувати своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття; 2. [PERSON] з моменту визнання мирової угоди не матиме жодних претензій майнового та морального характеру до [PERSON] з приводу заборгованості по аліментах, а також подальшої сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття (в т.ч. в межах провадження у цивільній справі № 447/2759/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів); 3. [PERSON] зобов`язується в триденний термін з моменту визнання мирової угоди звернутись до відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції Львівської області із заявою про закриття виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом № 2-7, виданим Миколаївським районним судом Львівської області 25.04.2002 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 11.04.2002 року до досягнення ними повноліття; 4. [PERSON] зобов`язується в триденний термін з моменту визнання цієї мирової угоди судом надати в установленому законодавством України порядку дозвіл [PERSON] на виготовлення проїзних документів дітей (закордонних паспортів) для виїзду за кордон, в т.ч. віз; 5. [PERSON] зобов`язується щорічно за попереднім погодження з [PERSON] в термін до 31 грудня поточного року строком на 1 (один) рік та подальшим продовженням до виповнення дітьми повноліття надавати можливість дітям виїжджати за кордон України в місця визначені [PERSON] без обмеження будь-яким строком. При цьому, [PERSON] надає у встановленому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дітей за кордон України; 6. [PERSON] на першу вимогу [PERSON] зобов`язується протягом трьох днів надати дозвіл на виїзд за кордон України на постійне місце проживання для дітей. А [PERSON] - у випадку виїзду дітей на постійне місце проживання за кордон України - зобов`язується до виповнення дітьми повноліття не чинити перешкод [PERSON] забирати дітей за кордон в місця ним попередньо визначені строком не менше 30 днів під час канікул дітей. При цьому, [PERSON] буде надавати в установленому порядку дозвіл на виїзд дітей за кордон, а також надавати [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзних документів дітей, в т.ч. віз; 7. [PERSON] зобов`язується на вимогу [PERSON] надавати будь-які інші документи, необхідні для тимчасових поїздок дітей за кордон України, а за бажанням [PERSON] - на виїзд за кордон України на постійне місце проживання для дітей; 8. [PERSON] зобов`язується не чинити жодних перешкод у процесі виховання та спілкування [PERSON] із неповнолітніми дітьми, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання, з врахуванням, першочергово, бажань дітей; 9. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов, не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави. [INFO] [PERSON] та [PERSON] досягли повноліття. [PERSON] та [PERSON] є студентами І курсу денного відділення факультету міжнародних відносин Львівського національного університету ім. І. Франка, закінчують навчання в 2023 році, що стверджується довідками №280 та №281 від 11.09.2019. Оцінка суду. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані ст. 199 СК України. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти), можуть бути присуджені у частці від доходу її матері, батька. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є синами відповідача, досягли повноліття [INFO] та навчаються у вищому навчальному закладі. Відповідач працевлаштований та отримує стабільний дохід, тому на думку суду має можливість надавати допомогу синам. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] аліментів підлягає до задоволення частково. Згідно з договором про надання освітніх послуг № 2060с-19 [PERSON] вступив на навчання до Національного університету імені І. Франка з денною формою навчання, освітній рівень бакалавр, спеціальність міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії. Загальна вартість за весь строк навчання становить 111800 грн., вартість за кожен навчальний рік становить 27950 грн. Згідно з договором про надання освітніх послуг № 2095с-19 [PERSON] вступив на навчання до Національного університету імені І. Франка з денною формою навчання, освітній рівень бакалавр, спеціальність міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії. Загальна вартість за весь строк навчання становить 111800 грн., вартість за кожен навчальний рік становить 27950 грн. Згідно квитанцій №0.0.1422459436.1 та №0.0.1422459016.1, [PERSON] оплачено 28000 грн. за навчання [PERSON] та [PERSON] . Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила позов. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму, і свідчать про необхідність у зв`язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. На обгрунтування своїх позовних вимог позивачка подала договори про надання освітніх послуг та квитанцію про оплату навчання. Проте, навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Таким чином позивачкою не доведено перед судом допустимими та достатніми доказами обов`язковість надання вказаних послуг, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов, позивач звільнена від сплати судового збору, такий слід стягнути з відповідача у розмірі 840,80 гривень в дохід держави. До позовної заяви позивачкою був наданий орієнтовний розрахунок судових витрат, які зокрема складалися і з витрат на професійну правничу допомогу. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів у справі, представник позивачки звернувся до суду з заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки вони з поважних причин не змогли подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачкою вищезазначених витрат, що відповідає положенням ст. 246 ЦПК України.

Outcome: approved