overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], вказував, що він є спадкоємицею за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з хворобою та перебування тривалий час на амбулаторному лікуванні; письмово звернувся з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.20). Представник Гайсинської міської ради подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.15, 16). [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на житловий будинок [ADDRESS], який належить на праві приватної власності (а.с.7). На випадок смерті 15.11.2005 року [PERSON] Кунянській сільській раді Гайсинського району Вінницької області склала заповіт за яким житловий будинок [ADDRESS], заповіла [PERSON] та [PERSON], кожному в рівних частинах (а.с.6). Відповідно за випискою із медичної картки амбулаторного хворого Гайсинської ЦРЛ від 06.10.2014 року, що [PERSON] хворіє з 2010 року та перебував на амбулаторному лікуванні з 01.04.2011 р. по 01.10.2011 р. (а.с.8). Спірні відносини регулюються: - ч.1 ст.1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 03 серпня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1588. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON] та [INFO] донька [PERSON]. Сімейне життя у них не склалось, основною причиною розпаду сімї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя, чоловік зловживає алкоголем. Подружжя протягом п'яти років не підтримують сімейних віносин, а останні два місяці взагалі проживають окремо. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини та наполягала на розірванні шлюбу. Додатково повідомила, що вона з дітьми проживає окремо, чоловік не цікавиться її життям та не намагається зберегти сімю. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув. На адресу суду 14.11.2014 року подав заяву, якою просив розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1588 (а.с.3). З копії свідоцтва про народження вбачається, що у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] та [INFO] донька [PERSON], які на час розгляду справи проживають окремо з мамою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя більше п'яти років не підримують подружніх та сімейних відносин, останні 2 місяці проживають окремо. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам дитей, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу позивачеві залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 19.08.2006 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006 року. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони з 2009 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 29.10.2010 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2010 року. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.11.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Неповнолітніх дітей немає. З відповідачем сімейне життя не склалося, через різні життєві інтересів, розірвати шлюб в органах ДРАГС відмовляється. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, згідно з позовною заявою просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Сокільчанської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.09.2014 року (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 16.07.1999 року, зареєстрованим в Самарському відділі РАГС Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №176. Від шлюбу дітей не мають. Через різні погляди на життя та відсутністю взаєморозуміння, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства з січня 2010 року, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.07.1999р., шлюб зареєстровано у відділом РАГС Самарської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №176 (а.с. 4). Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що з січня 2010 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає, та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з січня 2010 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, т.ч. суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2011 року внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона 10.03.2001 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. (а.с.15,18-21). Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, проти позову [PERSON] заперечень не надав. ( а.с. 17- заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 10.03.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зроблений актовий запис № 104 ( а.с.4- копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Положеннями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не надав заперечень проти розміру аліментів , що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 липня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, але надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Врахувавши думки сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що 28 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області.(а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].(а.с.5,6). Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язків по утриманню дітей, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно повідомлених позивачкою даних, відповідач працює на БХПП. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 600 грн. щомісячно, посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судовому засіданні позивач та представник позивача наполягають на задоволенні позовних вимог та пояснили, що необхідною для утримання сина є сума аліментів в розмірі 600 грн.. Представник відповідача позов визнав частково в розмірі 400 грн., мотивуючи це тим, що його довіритель на даний час не працює, а тому не взмозі виплачувати аліменти на заявлену суму. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком малолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач, який не надає сину достатнього матеріального утримання. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини; поясненнями сторін. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини суд, відповідно до вимог ст.182, 184 СК України, визначає в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема судом враховано, що відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, будь-яких доказів непрацездатності, або отримання стабільного доходу суду не надав. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial