Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

14 січня 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 березня 2013 року, мотивуючи зазначені вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 березня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6\~252 грн. 35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору, станом на 27 грудня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 13 845 грн. 36 коп., з яких: 6 252 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом, 3 185 грн. 56 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 751 грн. 35 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 656 грн. 10 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13 845 грн. 36 коп. за кредитним договором № б/н від 13 березня 2013 року та судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Однак, у поданих до суду заявах зазначав, що просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 березня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6\~252 грн. 35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Однак, позичальником [PERSON], в порушення своїх зобов'язань, визначених п. 2.1.1.5.5. кредитного договору, не надано своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязань (неналежне виконання). Станом на 27 грудня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем, яка виникла у звязку з невиконанням умов кредитного договору, щодо суми кредиту становить 6 252 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом, 3 185 грн. 56 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 751 грн. 35 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних даною Генеральною угодою, умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по обовязках, строк який не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1\~252 грн. 81 коп. У звязку із цим, станом на 27 грудня 2015 року відповідачу нараховано штраф у розмірі 656 грн. 10 коп. З огляду на вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 березня 2013 року в розмірі 13 845 грн. 36 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved