Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

14.05.15 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в якому просить стягнути з останнього на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO]. При цьому позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі з травня 2010 року по серпень 2014 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з матірю та знаходиться на її повному утриманні, оскільки сторони з серпня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнав не заперечував проти стягнення аліментів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому у фактичних шлюбних відносинах з травня 2010 року по серпень 2014 року. У період перебування у фактичних шлюбних відносинах у сторін народився син [PERSON], [INFO], (актовий запис про народження №786 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції від 26.01.2012). У свідоцтві про народження [PERSON], [NUMBER] виданого 26.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції, батьком зазначений [PERSON]. Малолітній [PERSON], [INFO] мешкає разом з позивачкою, про свідчить довідка видана КП ЖКС «Вузівський» за №390 від 02.04.2015 року та знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 Сімейного Кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частина 1 ст.183 року наголошує на те, що частка заробітку ( доходу) матері, батька,яка буде стягуватись як аліменти на дитину,визначається судом. Судом приймається до уваги, що у відповідача на теперішній час існує регулярний дохід від його трудової діяльності та його дохід не є мінливим, що підтверджено довідкою від 20.05.15 року №1336/01-2 виданою керівництвом ПАТ АБ «Радабанк» відповідно до якої відповідач перебуває на посаді охоронника відділення №7 та за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року загальна сума доходу за винятком утримань становить 23795,15 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Крім того, відповідно до положень ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років в 2015 році встановлено прожитковий мінімум у розмірі: з 1 січня - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривні, а тому, суд вважає доцільним стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у звязку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмір 243,60 гривень. На підставі викладеного й

Outcome: approved