Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

14 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 28 листопада 2017 року справу прийняла до провадження суду. 15 березня 2018 року до канцелярії суду надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. З позовних вимог вбачається, що позивач також просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем квартири № № 6 в будинку № 6 по вул. 411 Батареї в м. Одесі. Стверджує, що разом з нею та її сином [PERSON] на спірній житловій площі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які в квартирі не проживають. Позивач вказує на те, що факт перебування відповідачів на реєстраційному обліку за даною адресою перешкоджає їй в повній мірі реалізовувати право користування квартирою, крім того, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюються з кількості зареєстрованих за адресою осіб. У звязку з наведеним, на підставі статей 71,72 ЖК України просила задовольнити позов, вказуючи на те, що її права відповідального наймача порушені. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2018 року було прийнято до провадження суду позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання зявилась представник позивача [PERSON] [PERSON], що є також представником третьої особи з самостійними вимогами [PERSON], яка позови підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 25 від 18.01.2007 року позивача [PERSON] визнано наймачем житлової площі, що складається із однієї кімнати, площею 19,0 кв.м., ізольованої квартири [ADDRESS] за раніше укладеним договором найма, та їй особистий рахунок на вказану житлову площу. [PERSON] довідки (з місця мешкання про склад сімї та реєстрацію) № 264 від 05.10.2017 року, вбачається що в квартирі [ADDRESS], крім позивача [PERSON], також зареєстровані: її син [PERSON], сестра [PERSON] та племінник [PERSON]. [PERSON] про не проживання в квартирі, складеного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] підпис яких посвідчено начальником дільниці № 7 КП «ЖКС «Чорноморський», вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2000 року не проживають в спірній квартирі. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право. [PERSON]\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. [PERSON] ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. \~\~\~Відповідно до\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачає, що положення\~ст.7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.). Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі більше шести місяців відсутні за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несуть. Отже відповідно до вимог\~ст. 72 ЖК України, відповідачі є особами, що втратили право користування вказаним житловим приміщення З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved