Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

13 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 31 серпня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне господарство між ними на теперішній час не ведеться. Просить розірвати зареєстрований між ними шлюб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що вона має іншу родину з іншим чоловіком та наскільки їй відомо відповідач також має іншу родину з іншою жінкою. Відповідач у судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст.ст. 104-107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2002 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження Серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів громадського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, запис № 683 (а.с. 5). Сторони від спільного шлюбу мають двоє дітей: дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], видане Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 918 (а.с. 6) та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 580 (а.с. 7). Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою, а також для повного та всебічного з'ясовування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність дитини та інші обставини життя подружжя, судом було вжито заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2014 року вирішено надати сторонам у справі строк для примирення 1 (місяць) місяць (а.с. 19-20). За визначений судом час сторони не примирились. Відповідачем було надано до суду заяву про продовження строку для примирення в якій він просив надати ще один місяць для налагодження сімейних відносин, у зв'язку з чим справу було відкладено, однак сторони станом на день винесення судового рішення не примирилися, що пояснила у судовому засіданні позивачка. Стаття 112 Сімейного кодексу України, передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, з жовтня 2013 року сторони проживають нарізно. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе їх шлюб, в якому є двоє дітей, розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved