Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

13 березня 2018 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. 07.06.2018 року позивачем було подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він спочатку зі своїми батьками, після їхньої смерті разом зі своїми батьками, а після їхньої смерті разом зі своєю сімєю дружиною та дитиною, з 1995 року мешкає у квартирі [ADDRESS] на підставі обмінного ордеру на житлове приміщення. На підставі вищезазначеного ордеру було здійснено обмін квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Усенко, 11/109, отриманою ним на підставі ордеру №130 від 20.06.1991 року, на квартиру [ADDRESS], де вони мешкають і зараз. В липні 2004 року він звернувся до Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Самарського району з заявою про оформлення документів з приватизації вказаної квартири. З відповіді на заяву стало відомо, що дана квартира вже є приватизованою її колишнім власником [PERSON]. На момент здійснення обміну ця інформація була його не відома, оскільки [PERSON] її приховала від нього та його батьків, так і від Бюро обміну житлових приміщень. Згідно відповіді КП «ДМБІ» ДОР від 21.11.2017 року в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року відсутні відомості про реєстрацію права власності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировича Данченка, 40/62 за [PERSON] Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 30.10.2017р. відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, щодо обєкту нерухомого майна за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Немировича Данченко, 40/62, відсутні. Таким чином, його право на приватизацію було порушено, приватизувати спірну квартиру на його імя не можливо, а позасудове врегулювання даного спірного питання не призвело до будь-яких позитивних результатів. На сьогоднішній день, він продовжує проживати у вказаній квартирі. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою та утримує її, регулярно робить поточний ремонт, сплачує комунальні та експлуатаційні витрати. Він проживає в даній квартирі з 1995 року і по теперішній час, увесь цей час безперервно, відкрито і добросовісно оплачував усі комунальні платежі за електроенергію, газ, водопостачання, вивіз сміття та несе інші витрати для забезпечення нормального існування та збереження вказаної квартири. Цей факт підтверджується квитанціями про оплату комунальних платежів, договором з комунальними підприємствами. Він володіє вказаною квартирою відкрито, ніяких дій для приховування цього факту він не здійснює, усі сусіди з ними знайомі та підтвердять факт його проживання в квартирі. У звязку з викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з цим позовом, просив визнати за собою право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпро, вул. Немировича-Данченка, 40/62 за набувальною давністю. 23.03.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.31). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у\~судове засідання\~не зявилися,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлені належним\~чином,\~причина неявки\~суду невідома,\~у звязку\~з чим\~суд вважає\~можливим застосувати\~положення ст.280\~ЦПК України\~та розглянути\~справу заочно. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, позивач [PERSON]\~з 1995\~року мешкає\~у квартирі\~[ADDRESS] на\~підставі обмінного\~ордеру на\~житлове приміщення,\~на підставі\~якого було\~здійснено обмін\~квартири за\~адресою:\~м.\~Дніпропетровськ,\~вул.\~Усенко,\~11/109,\~отриманою ним\~на підставі\~ордеру №130\~від 20.06.1991\~року,\~на квартиру\~[ADDRESS] (а.с.9-12, 71). Однак при зверненні [PERSON] до КП «ДМБТІ» ДОР для реєстрації права власності квартири [ADDRESS] зясувалося, що право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1995 року, що підтверджується відповіддю з КП «ДМБТІ» ДОР від 05.05.2018 року (а.с.40). Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 21.12.2017 року, [PERSON] померла 24.05.2017 року (а.с.69). 01.04.2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.04.2007 року (а.с.70). Весь цей час, починаючи з 1995 року, [PERSON] постійно проживав у [INFO], доглядав та утримував її, регулярно робив поточний ремонт, сплачував комунальні та експлуатаційні витрати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] при обміні кватирами приховали від [PERSON] та його батьків [PERSON] та [PERSON], інформацію щодо приватизації спірної квартири, а також з 1995 року жодного разу не зявилися до квартири, нею не цікавилися, комунальні послуги за неї не сплачували. Ці обставини підтверджуються наступними документами: відкритим рахунком роки на імя [PERSON] по газопостачанню, довідкою по особовому рахунку з водопостачання на водовідведення з від 22.09.2017 року на імя [PERSON], договором про надання послуг з утримання будинків і спору та прибудинкових території від 29.05.2013 року укладеним між КП «ЖГ Самарського району» ДМР та [PERSON], типовим договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 29.05.2013 року укладеного між КП «ЖГ Самарського району» ДМР та [PERSON] (а.с.13-21). Оцінюючи усі\~докази,\~досліджені в\~ході судового\~засідання в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] (м. Дніпропетровську). Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1\~статті 344 ЦК України\~встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Провівши аналіз наведеної норми права, слід дійти висновку, що при вирішенні спору, пов'язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід враховувати наступне: задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~ст. 344 ЦК України\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та не звернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. В обґрунтування своєї вимоги позивач [PERSON] посилається на те, що він з 1995 року проживає у спірній квартирі, у звязку з чим вважає, що він на протязі більш, ніж 10 років відкрито та безперервно володіє вказаним нерухомим майном, що є підставою для визнання за ним права власності. Таким чином, позивач [PERSON] на протязі більш ніж 10 років вільно та відкрито володіє спірним домоволодінням, що підтверджується наданими доказами та встановленими судом обставинами. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи встановлені судом обставини, а саме що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою №62 в будинку №40 по вул. Немировича-Данченка в м. Дніпрі, постійно мешкає у ній більше ніж 10 років, слідкує за нею, оплачує комунальні послуги, а з 1995 року ані відповідачі [PERSON] та [PERSON], ані будь-хто інший на квартиру не претендували, нею не цікавилися та жодних чином не заявляли про свої права на неї, а позивач [PERSON] продовжує відкрито та безперервно володіти спірною квартирою більше десяти років, за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved