Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

14.01.2014р. прокурором Приморського району подано до суду позов про визнання незаконним рішення Приморської міської ради № 4 від 25.10.2013р. «Про виділення громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована по [ADDRESS]; витребувати із незаконного володіння [PERSON] у власність територіальної громади м.Приморську в особі Приморської міської ради вказану земельну ділянку; зобов`язати [PERSON] повернути у власність територіальної громади м.Приморську в особі Приморської міської ради вищевказану земельну ділянку. Прокурор в суді на позові наполягає та пояснює, що вказане рішення Приморської міської ради прийнято з порушенням вимог ЗК України та є незаконним. Земельна ділянка підлягає витребуванню у відповідача і поверненню громаді. Інші учасники не прибули, направлено заяви про визнання позову. Заслухавши прокурора та вивчивши докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Так, 13.06.2012р. [PERSON] звернулася до міського голови з заявою про виділення та передачу їй безоплатно у власність земельну ділянку в м.Приморську для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд, площею 0,1 га (а.с. 8). Рішенням Приморської міської ради № 4 від 25.10.2013р. надано громадянам, зазначеним в додатку № 1 до даного рішення земельну ділянку на умовах договору про встановлення суперфіцію (а.с. 6). 08.11.2013р. В справі існує документ,за яким Приморською міською радою та [PERSON] укладено договір про встановлення суперфіцію № 596, згідно якого [PERSON] передано земельну ділянку строком на 3 роки право користування для будівництва жилого будинку, господарчих будівель і споруд за плату, яка дорівнює податку на землю, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Проте, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13.12.2013р. Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області встановлено, що державна реєстрація договору суперфіцію від 08.11.2013р. № 596 не проведена (а.с. 10) та за результатами обстеження земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка вільна від забудови, ніким не використовується (а.с. 11-12). За інформацією Приморської міської ради на протязі 2012-2013р.р. не приймалися рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі або затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам (а.с. 15). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 28670 грн. та належить до земель житлової та громадської забудови (а.с. 17). Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З викладеного вбачається, що договір № 596 «Про встановлення суперфіцію» є нікчемним за вимогами статей 205, 210 ЦК, так як за ст. 126 ЗК України, та ст.. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено обов'язкову державну реєстрацію прав на нерухоме майно, яка проведена не була. На виділеній [PERSON] земельній ділянці відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, земельна ділянка не використовується. Крім того, оспорене рішення не є законним, так як в порушення вимог ст.. 123 ЗК відсутня документація щодо проекту землеустрою, по відведенню земельної ділянки. За ст.88 ЦПК на відповідачів в солідарному порядку покладається сума судового збору, яку суд визнає в сумі 243 грн. 60 коп., так як прокурор звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved