Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

12 лютого 2020 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «ДОБУ») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 вересня 2018 року між АТ «ДОБУ» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 535888915 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк відкрив рахунок у гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок в розмірі 5000 грн. під 38% річних. 09 січня 2019 року між АТ «ДОБУ» відповідачем [PERSON] підписана заява на збільшення кредитного ліміту до 34000 грн. строком на 56 місяців з фіксованою процентною ставкою 0,001 % річних. Проте, відповідач зобов`язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, в зв`язку з чим станом на 15 січня 2020 року його заборгованість складає 40985 грн. 89 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому крім того представник зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 29 вересня 2018 року між АТ «ДОБУ» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання №535888915 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно з підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування, відповідачем було підписано заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с. 28-29). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, складовими частинами якого є умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до умов договору, банк відкрив відповідачу рахунок в гривні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та встановив кредитний ліміт, в розмірі 5000 грн., з процентною ставкою 38% річних строком на 60 місяців. Згідно з п. 6.1 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) від 26 вересня 2018 року підписанням цієї заяви клієнт ініціює та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору. Так, п.6.6.1 вказаної вище заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає 38% процентів річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього кредитного договору, та може бути змінена, в порядку та на умовах, визначених договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Згідно з п. 6.11, п.6.12 заяви клієнт як споживач кредитної послуги підтверджує отримання у письмовому вигляді всієї необхідної інформації щодо загальної вартості кредиту, реальної процентної ставки тощо. 09 січня 2019 року між АТ «ДОБУ» відповідачем [PERSON] підписана заява на збільшення кредитного ліміту до 34000 грн. строком на 56 місяців з фіксованою процентною ставкою 0,001 % річних. Відповідно п. 6.3.2 заяви на збільшення кредитного ліміту встановлено, що комісійна винагорода за обслуговування використаної частини встановленого кредиту складає 3,2 (три цілих дві десятих) % від використаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно у всіх випадках, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Пунктом 3.7 заяви на збільшення відновлювальної кредитної лінії встановлено, що клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу. Також клієнт має право в будь-який час без сплати банку будь-яких комісій за це, провести дострокове повне чи часткове погашення кредиту, при цьому в разі дострокового погашення всієї суми кредиту клієнт зобов`язаний надати банку кошти для погашення заборгованості за нарахованим процентами за користування кредитом, та іншим сумам, які повинні бути сплачені за кредитним договором в день такого дострокового погашення кредиту. Згідно з п. 3.8 заяви на збільшення відновлювальної кредитної лінії, комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит - 2,99 ( дві цілих дев`яносто дев`ять сотих) % від суми таких коштів, яка сплачується при зняття вказаних готівкових коштів в усіх банкоматах/ у касах банку (касах інших банків) з використанням платіжного терміналу. Розмір комісійної винагороди вказано згідно з тарифами банку, чинними на дату складання цієї заяви. Тарифи можуть змінюватись банком в порядку, передбаченому договором. Надалі клієнт має самостійно ознайомлюватись із змінами до тарифів банку за зняття готівкових коштів, наданих в кредит. Відповідно до п. 3.9 заяви на збільшення відновлювальної кредитної лінії, датою укладення кредитного договору/зміни умов кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання мною кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується для зарплатних карток); про встановлення кредиту клієнт повідомляється шляхом направлення йому смс-повідомлення. Датою встановлення кредиту є дата направлення клієнту смс-повідомлення. Відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання по погашенню кредиту та процентів з вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 15 січня 2020 року складає 40985 грн. 89 коп., з яких 33321 грн. 69 коп. - сума заборгованості за основним боргом; 7102 грн. 48 коп. - сума заборгованості за процентами та комісією за користування кредитом; 120 грн. - комісія; 402 грн. 05 коп. - 3% річних від прострочених сум заборгованості та 39 грн. 67 коп. - втрати від інфляції (а.с.15-16). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до статті 1054 вказаного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Сплата прострочених відсотків, комісії, штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2102 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.1). Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 1051 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved