Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

14 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2016 року вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час з відповідачем проживають окремо, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні спільних дітей не приймає. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не має. Відповідач працездатний, тому має можливість надавати допомогу на утриманні дитини та дружини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення справи до суду не надходило. Відповідач в письмовій заяві позов визнав, просить справу розглянути у його відсутність. Ухвалою суду від 18 червня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09 липня 2021 року. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дітей є [PERSON] . Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дітей, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей.\~\~ Частиною 3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що відповідач вказані позовні вимоги визнає, є особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дітей аліменти в у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно\~ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84 та ст.86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Факт проживання дітей з позивачкою відповідачем не оспорюється. Виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що відповідач може надавати матері його дитини матеріальну допомогу, так як він має працездатний вік, має нормальний стан здоров`я. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд також враховує, що позивачка отримує соціальні виплати на дитину, також суд приймає до уваги, що даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача щомісяця до досягнення сином [PERSON] трирічного віку буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Відповідно до\~ст. 191 СК\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 14.06.2021 року. Відповідно до\~ст.ст. 141, 142 ЦПК України, в зв`язку із визнанням позивачем позову та в зв`язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved