Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

12 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В своїй заяві позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 31.10.2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета - заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконує. Станом на 30.09.2017 року її заборгованість перед банком складає 24814,35 грн., з яких: 9125,81 грн. - тіло кредиту; 4830,51 грн. - відсотки за користування кредитом; 9200,20 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1157,83 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 24814,35 грн. та судові витрати у сумі 1600,00 грн. 05 лютого 2018 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.62-63). 04 квітня 2018 року представник позивача подав до суду Відповідь на відзив (а.с. 96-99). В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала повністю та пояснила суду, що вона 31.10.2007 року отримувала кредитну картку, яку інколи використовувала. 24 травня 2016 року вона з'явилася до Глобинського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та повністю сплатила заборгованість за кредитним договором, працівник банку при ній розрізав картку, про що з мобільного номеру [NUMBER] 24.05.2016 року їй надійшло СМС-повідомлення з текстом про надходження коштів при розірванні договору 4*12, баланс 13000 грн. Також надійшло СМС-повідомлення, що боргів за картою немає. Після знищення кредитної картки у її користуванні залишилися тільки одна пенсійна картка, нового кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» вона не укладала, нових кредитних карток не отримувала. Разом з тим через рік їй надійшов лист від позивача, що у неї існує заборгованість за кредитним договором. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у письмовому відзиві та крім того пояснив, що відповідач використовувала кредитну карту до її закриття на території Полтавської області, разом з тим, в період з 10.10.2016 року по 04.05.2017 року, згідно розрахунку наданого позивачем вбачається, що з картки виданої на ім'я відповідача здійснювалися покупки товарів у місті Дніпропетровську за місцем розташування головного офісу ПАТ КБ «Приватбак». Вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 31.10.2007 року [PERSON] заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. [PERSON] погодилася з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона з ними ознайомлена та згодна. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе за договором зобов'язання, надав відповідачу кредитні кошти в розмірі встановленому Договором. Згідно Заяви позичальника від 31.10.2007 року [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] (а.с. 8 на звороті). Відповідно до Довідки ПАТ КБ «Приватбанк», на ім'я [PERSON] згідно кредитного договору б/н було видано наступні кредитні картки: [NUMBER] (дата відкриття- 31.10.2007 року, термін дії - 04/09); [NUMBER] (дата відкриття- 08.05.2009 року, термін дії - 10/11); [NUMBER] (дата відкриття- 20.10.2009 року, термін дії - 06/12); [NUMBER] (дата відкриття- 10.09.2010 року, термін дії - 08/14); [NUMBER] (дата відкриття- 29.03.2012 року, термін дії - 03/16); [NUMBER] (дата відкриття- 19.08.2013 року, термін дії - 07/17). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.10.2007 року, станом на 23.05.2016 року [PERSON] мала заборгованість за кредитним договором в розмірі 432,38 грн. 24.05.2016 року нею було внесено зазначену суму задля погашення заборгованості за кредитом (а.с. 6-7). 24 травня 2016 року на мобільний телефон відповідача було направлено СМС-повідомлення з номеру [NUMBER] про те, що картку *1962 закрито за її заявкою, боргів за карткою немає, 400,00 грн. переказ коштів при розірванні договору 4*12, баланс 13000 грн. (а.с. 51-52). За таких обставин, судом встановлено, що заборгованість, яка існувала у відповідача [PERSON] за кредитним договором, 24 травня 2016 року нею була сплачена в повному обсязі, після чого баланс по картці став в розмірі 13000 грн., кредитний договір було розірвано, тому відповідачем було належним чином виконане зобов'язання за кредитним договором б/н від 31.10.2007 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи те що уваги те, що відповідачем було виконане зобов'язання за кредитним договором б/н від 31.10.2007 року, внаслідок чого останній було розірвано, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після 24 травня 2016 року між ним та відповідачем було укладено новий кредитний договір, не надано належних доказів на отримання відповідачем після зазначеної дати нової кредитної карки, окрім довідки, яка є одностороннім документом складеним позивачем та не містить підтвердження отримання карток відповідачем, а також фотокарткох на яких зазначена відповідач, разом з тим, не видно номеру виданої карки, а також не можливо ідентифікувати дату видачу каартки, отже суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано доводів зазначених відповідачем, тому позов до задоволення не підлягає. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed