Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

14.01.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказувала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстроване місце проживання її колишнього чоловіка - [PERSON] На даний час шлюб між ними розірвано, відповідач з червня 2014 за вказаною адресою не проживає, участі у сплаті комунальних послуг не приймає, на її прохання знятися з реєстрації відмовляється, їй із сином жодним чином не допомагає. Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за [PERSON] житлової площі на час його відсутності за вказаною адресою. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаній квартирі порушує її право власності, а саме право на вільне володіння та розпорядження власністю. Ухвалою суду від 10.02.2016 провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду. 13.04.2016 відповідач [PERSON] надав до суду заперечення проти позову [PERSON], в яких просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що вказана квартира придбана в період їх шлюбу з [PERSON], а отже є їх спільною сумісною власністю. Крім цього, вказував, що після розірвання шлюбу [PERSON] зробила його проживання у вказаному житловому приміщенні неможливим, через напружені умови морального та психічного характеру та заборони йому приходити до житла, використовувати його за призначенням, попри те, що він не має іншого житла. 09.09.2016, у звязку із закінченням повноважень судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Приміч Г.І., справа прийнята до свого провадження суддею Коваль Н.В. Ухвалою суду від 12.04.2017 провадження по справі зупинялося до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 24.10.2018, у звязку з закінченням повноважень судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Коваль Н.В., справа прийнята до свого провадження суддею Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіною С.А. Ухвалою суду від 15.02.2019 провадження по справі поновлено, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 69). Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про місце, дату та час судового засідання, в томі числі за повідомленою ним в запереченні на позов адресою, до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 74-76, 79). Відзиву та заяв з процесуальних питань не надав. Представник третьої особи Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не зявився. В матеріалах справи наявні заява про розгляду справи за відсутності представника (а.с. 19). Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів. Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період з 14.10.2006 по 29.07.2014 [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2014 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 29.07.2014 (а.с. 7, 31). 18.03.2008 [PERSON] придбала двокімнатну квартиру загальною площею 41,46 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6), в якій зареєструвала місце проживання чоловіка [PERSON], що підтверджується довідкою Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 38/7/02-29 від 12.01.2016, а також актом про не проживання від 11.01.2016, посвідченого депутатом Новопільської сільської ради (а.с. 8-9). 20.07.2018 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2019, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя залишено без задоволення, зокрема відмовлено у визнанні за [PERSON] права власності на Ѕ частині спірної квартири. Рішення набрало законної сили 23.01.2019 (а.с. 63-65). Отже, [PERSON] є єдиною власницею квартири [ADDRESS]. Відповідач набув право на проживання у вказаній квартирі, як член сім`ї власника, оскільки на день вселення та реєстрації місця проживання у вказаній квартирі перебував з нею у шлюбі, що узгоджується з положеннями ст. 64, 156 ЖК України. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказувала позивач, з червня 2014 року [PERSON] у належній їй квартирі не проживає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, при цьому добровільно знятися з реєстрації не бажає. Будь-яких домовленостей щодо збереження за відповідачем права на користування квартирою на час його відсутності між ними не досягнуто. Факт не проживання відповідача за адресою реєстрації місця проживання підтверджується довідкою Новопільської сільської ради, а також актом про не проживання від 11.01.2016, складеного за участю сусідів позивача (а.с. 8). В запереченнях на позов [PERSON] вказував на те, що позивач чинила йому перешкоди в користуванні квартирою, однак в порушення ст. 81 ЦПК України жодних доказів в підтвердження вказаного факту не надав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспроюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки в судовому засіданні доведено факт не проживання [PERSON] у квартирі, яка належить на праві власності його колишній дружині, більше 1 року, при цьому поважність причин такого не проживання перед судом не доведена, він проживає за іншою адресою вказаною в запереченні на позов, реєстрація його у квартирі позивача порушує її права як власника квартири, позбавляючи можливості вільно розпоряджатися своєю власністю та змушуючи нести додатковий тягар сплати комунальних послуг, які нараховуються на відповідача, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Оскільки рішення суду ухвалюється на користь позивача, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплачений ним при поданні позову (а.с.1).

Outcome: approved