Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

14.02.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», що відповідно до Статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №351М-06 від 05.06.2006 року у розмірі 11991,36 грн. станом на 08.11.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного 05.06.2006 року Кредитного договору № 351М-06 позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 110000,00 грн. на термін до 10.06.2010 року, а відповідач із свого боку зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 110000,00 грн., а відповідач [PERSON] в порушення умов Договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 08.11.2019 року має заборгованість у загальній сумі 11991,36 грн., яка складається з наступного: 327,85 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8720,51 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором №351М-06 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки. Відповідно до п. 5 Договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Кредитним договором №351М-06, однак дана вимога залишена без задоволення. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначено, що банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності свого представника. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 351М-06 від 05.06.2006 року відповідач [PERSON] отримала від ЗАО КБ «Приватбанк» кредит на споживчі цілі у розмірі 110000,00 грн. зобов`язавшись повернути його та сплатити відсотки згідно Графіку погашення кредиту і процентів. Згідно п. 1.3 Кредитного договору термін повного повернення кредиту - 10.06.2010 року. У відповідності до п. 3.1 Договору за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 2.4.1, 3.3, 3.4 даного Договору позичальник сплачує відсотки у розмірі 22% річних. Відповідно до п. 2.2.3 Кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язалася робити погашення кредиту в порядку та строки згідно Графіка погашення кредиту і відсотків, що зазначені в Додатку № 1 до даного Договору. В Додатку № 1 до вищевказаного Договору відображено Графік погашення кредиту і відсотків, останнім платежем за яким є платіж від 10.06.2010 року. Згідно із п. 4.4 Кредитного договору, при непогашенні кредиту в строки, встановлені п.п. 1.3, 2.3.1, 3.3 заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , що випливають з Кредитного договору №351М-06 від 05.06.2006 року ЗАО КБ «Приватбанк» та [PERSON] 05.06.2006 року уклали договір поруки, відповідно до умов якого останній відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за Кредитним договоором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредит, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у випадку невиконання кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і має заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за договором №351М-06 від 05.06.2006 року станом на 08.11.2019 року складається із загального залишку заборгованості за простроченими процентами у розмірі - 3270,85 грн. та пені - 8720,51 грн., що загалом становить 11991,36 грн.. Разом з тим, суд вважає повністю необґрунтованими вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості з огляду на таке. Як було встановлено судом вище, [PERSON] виступає у спірних правовідносинах поручителем за виконання [PERSON] своїх зобов`язань по Кредитному договору № 351М-06 від 05.06.2006 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом вище встановлено, що термін повного повернення кредиту узгоджено сторонами до 10.06.2010 року. При цьому, в Додатку № 1 до вищевказаного Договору відображено Графік погашення кредиту і відсотків, останнім платежем за яким є платіж від 10.06.2010 року. Отже, днем настання строку виконання останньої частини зобов`язань згідно кредитного договору, за виконання якого поручився відповідач [PERSON] є 10.06.2010 року. Таким чином, днем припинення шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, є 10.12.2010 року. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов`язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. У межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, тобто до 10.12.2010 року, позивач АТ КБ «Приватбанк» не пред`явив жодних позовів до відповідача (поручителя) [PERSON] , а отже строк дії поруки за договором поруки між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] припинився. Із урахуванням викладеного, вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості є необґрунтованими. Стосовно застосування строків позовної давності відносно вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] суд зазначає наступне. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки, за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 (п`ять) років. Крім того, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі № 6-20цс14 та від 06 квітня 2016 року по справі № 6-2520цс15. Із цим позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості АТ КБ «Приватбанк» звернулося засобами поштового зв`язку лише 07.02.2020 року, про що свідчить відмітка на конверті. При цьому, строк позовної давності за останнім кредитним платежем від 10.06.2010 року станом на 07.02.2020 року вже сплив із урахуванням п`ятирічного строку позовної давності, про який домовилися сторони. Отже, АТ КБ «Приватбанк» пропустило строки позовної давності для звернення до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за договором № 351М-06 від 05.06.2006 року. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю позову по суті, в той час як у задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити у зв`язку із спливом строків позовної давності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідачі не заявляли про наявність у них будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed