Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просив встановити факт, що Свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою с. Осоївка вулиця Сумська будинок номер дев'яносто вісім Краснопільського району Сумської області, видане 05 січня 1995 року виконавчим комітетом Осоївської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Краснопільської районної ради народних депутатів від 19.07.1989 року на ім'я [PERSON] належить його померлій [INFO] року в с. Осоївка Краснопільського району Сумської області матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що заявник є спадкоємцем за законом та за заповітом, спадщину прийняв шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, оскільки в правовстановлюючому документі допущена описка у імені спадкодавця - «[PERSON]» замість «[PERSON]», у зв'язку з чим у приватного нотаріуса Краснопільського нотаріального округу [PERSON] виник сумнів з приводу належності зазначеного свідоцтва про право власності на житловий будинок спадкодавцю [PERSON]. Встановити цей факт в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим. Спір про право на спадщину на цей час відсутній, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, що відкрилась після смерті [PERSON], немає. В судовому засіданні заявник доводи заявлених вимог підтримав. Заінтересована особа явку представника в судове засідання не забезпечила, згідно поданої заяви просила справу розглянути за відсутності її представника, не заперечує проти задоволення заяви /ас. 43/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначеної особи відповідно до вимог статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що добре знав матір заявника [PERSON], у повсякденному житті односельці називали її на ім'я «[PERSON]», остання проживала у власному будинку в [ADDRESS]. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступне: Право власності на житловий будинок [ADDRESS] виникло у [PERSON] - голови колгоспного двору на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок видане виконавчим комітетом Осоївської сільської Ради на підставі рішення виконкому Краснопільської районної Ради від 19 липня 1989 року №138 /копія ас.10/. [INFO] року померла [PERSON], місце смерті село Осоївка Краснопільського району Сумської області, місце державної реєстрації виконком Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 07 від 27 лютого 2016 року/копія Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27 лютого 2016 р., ас. 6/. Заявник [PERSON] являється спадкоємцем за законом та за заповітом /копії ас. 8, 33/, прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини в [ADDRESS] /ас.7/; 14 липня 2016 року подав приватному нотаріусу Краснопільського нотаріального округу Сумської області [PERSON] заяву про прийняття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа за № 22/2016 від 14.07.2016 / копія ас. 29-36/. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить на наступних висновків: Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник згідно з правилами частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ прийняв спадщину за законом, водночас, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно у зв'язку з тим, що маються розбіжності в написанні ім'я спадкодавця в правовстановлюючому документі та свідоцтві про смерть як «[PERSON]» та «[PERSON]». Відповідно до статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Обставини щодо належності померлій [INFO] року [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.01.1995 за адресою с. Осоївка вулиця Сумська буд.98 Краснопільського району Сумської області, виданого на ім'я [PERSON], повністю підтверджуються: - показами свідка допитаного в судовому засіданні; - [PERSON] на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 15 липня 2010 року, за яким земельна ділянка площею 0,0747 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить громадянці України [PERSON] /копія ас. 16/; - свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /далі мовою оригіналу/ [PERSON], [INFO] /копія ас. 33/; - свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /далі мовою оригіналу/ [PERSON], мать [PERSON] /копія ас. 33/; - паспортом громадянина України серія [NUMBER] належного [PERSON], [INFO], уродженці села Осоївка Краснопільськогорайону Сумської області, за змістом якого на сторінці заповненою російською мовою ім'я записано /далі мовою оригіналу/ [PERSON] /копія ас. 34/; - довідками Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області № 315, 317 від 09.09.2016, за змістом яких на території сільської ради проживала [PERSON], яка померла [INFO], вказаній особі за життя за даними погосподарських книг належало домоволодінн яза адресою: [ADDRESS] /ас.18, 20/. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на спадкування за законом і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені обставини справи не спростовані і не оспорені заінтересованою особою, тому суд вважає заяву обґрунтованою, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу на нерухомість, що передбачено частиною другою статті 256 ЦПК України, і не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до частини сьомої статті 235 ЦПК України суд не відшкодовує судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved