Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розіврання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 12.10.1985 року між ним та відповідачем Бараниківською селищною радою Біловодського району Ворошиловградської області був укладений шлюб, про що було зроблено актовий запис №20. Від шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та [PERSON] фактично припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів, наявністю різних поглядів на ведення домашнього господарства. На даний час вони мешкають окремо, спільного господарства та спільного бюджету не ведуть. Подальше збереження шлюбних відносин є неможливе, у зв'язку з чим він просить суд розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення і просила справу розглянути без її участі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 12.10.1985 року між позивачем та відповідачем Бараниківською сільською радою Біловодського району Ворошиловградської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №20, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 12.10.1985 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають (а.с.14). Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні інтереси, наявні розбіжні погляди на ведення спільного господарства та інші питання, які суттєво впливають на можливість проживання разом. Позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Внаслідок цього подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується квитанцією №0.0.650761981.1 від 14.11.2016 року (а.с.1). Однак, як було встановлено судом, останні обидва є винними у розпаді їх сім'ї, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір , що дорівнює 275 гривень 60 копійок. На підставі викладеного, ст.104,105, 110, 112, 114 ,115 СК України,

Outcome: approved