overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

13 березня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.2-3). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] був укладений договір Б/Н від 15.09.2005 року, за умовами якого Банк надав кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 24.02.2014 року відповідач має заборгованість - 18560,21 грн., яка складається з наступного: - 2298,83 грн. - заборгованість за кредитом; - 16261,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 5782,15 грн., яка була задоволена судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 06.06.2008 року з відповідачки [PERSON] - різниця становить 12778,06 грн. - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 638,90 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи, (а.с.27). Відповідач у судове засідання не прибула, був повідомлена про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістила, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. (а.с. 25,28). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 вересня 2005 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] укладений договір № б/н про надання кредиту у розмірі 3000 грн. (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 18560,21 грн. (а.с.5-6). Згідно судового на заказу від 06.08.2008 року виданого Іллічівським міським судом Одеської області, з [PERSON] стягнуто 5782,15 грн. (а.с.4). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13 березня 2014 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулося Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання, який обґрунтував тим, що відповідач постійно користуються послугами газопостачання, однак має значну суму заборгованості за надані послуги, яка станом на 1 березня 2014 року складає 616 грн. 18 коп., яку позивач просить стягнути. Позивач в судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 11,17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. За змістом ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. У відповідності до ст. 68 ЖК України, наймачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. В судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2007 року Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» та [PERSON] уклали договір про надання послуг з газопостачання у жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] (а.с.7-11). Заборгованість відповідача перед ПАТ «Дніпрогаз» станом на 1 березня 2014 року складає 616 грн. 18коп., про що свідчить розрахунок (а.с. 12). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

13 березня 2014 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 01.08.1992 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №99. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.08.1992 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю фактично не проживають з 2011 року. На протязі спільного життя сторони зрозумілі, що різні за характером люди, з різними поглядами на життя, не можуть знайти взаєморозуміння. Втратили почуття кохання та поваги один до одного, між ними постійно виникають сварки, суперечки з різних причин. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив надати строк на примирення. Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Сторонам було надано строк на примирення з 03.04.2014 року по 04.08.2014 року. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01.08.1992 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №99 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що подальше зберігання сім'ї неможливо та суперечить інтересам подружжя, позивач категорично не бажає зберегти шлюб з відповідачем, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

13 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.03.2014 року о 09 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.03.2014 року о 09год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Болотова В.В. лікарні КЗ ДСШМД ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена. Відомостей про себе не повідомляє. Розмовляє з котом. Мислення розірване. Інструкцій не виконує. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13 березня 2014 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій вказала, що через допущену у державному акті серії ХМ виданому 15.06.1995 року Ружичанською радою народних депутатів на земельну ділянку, що розташована на території Ружичанської сільської ради на землях садівничого товариства «Вишенька», помилку її прізвище, зазначене у рішенні та державному акті «[PERSON]» не відповідає її прізвищу, зазначеному у її паспорті «[PERSON]». На даний час помилка в державному акті на право приватної власності на землю є перешкодою для здійснення заявницею її права власності на земельну ділянку, в зв'язку з чим вона просить встановити факт належності їй вказаного державного акта. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Ружичанської сільської ради в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи заперечень до суду не подав. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служби Головного Управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи заперечень до суду не подав. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що внаслідок помилки в державному акті серії ХМ виданому 15.06.1995 року Ружичанською радою народних депутатів на земельну ділянку, що розташована на території Ружичанської сільської ради на землях садівничого товариства «Вишенька», заявниці [PERSON] було видано державний акт з невірним зазначенням прізвища заявниці «[PERSON]». Вказаний державний акт дійсно належить заявниці [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме копією паспорта заявниці, копією державного акту, копією технічного паспорту на садовий будинок, копією архівної довідки, копією витягу з Державного земельного кадастру, поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON] У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

13 березня 2014 року ПАТ «Ідея Банк» , який є правонаступником ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Прикарпаття», звернувся до суду з позовом, де просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 8002933 від 17.06.2008 року в сумі 4494,85 гривень, що складає 1805,77 грв. - тіло кредиту, 1680,77 грн - заборгованість за відсотками, 1000 грн. - віндикаційні витрати. Представник позивача просив суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 17.06.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 8002933 на суму 2659,57 грн. з виплатою 24 % річних. (а.с.9-10). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Своєчасно суму позики відповідач не повернула. Заборгованість за договором кредиту на 08.01.2014 року становить4494,85 гривень, що складає 1805,77 грв. - тіло кредиту, 1680,77 грн - заборгованість за відсотками, 1000 грн. - віндикаційні витрати. Ці обставини підтверджується письмовими доказами, доданими до матеріалів справи Таким чином, позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

13 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], вказуючи, що [INFO] помер її батько, якому на підставі договору купівлі-продажу від 23 вересня 1992 року належала зазначена квартира. Оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, позивач, яка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], позбавлена можливості реалізувати спадкові права після смерті батька. Позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги. Представник Костянтинівської міської ради Донецької області в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач по справі [PERSON] (а.с.4-6) є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача по справі серія [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 вересня 1992 року (а.с.16) [PERSON] придбав у власність у Костянтинівського заводу «Автоскло» квартиру [ADDRESS] (а.с.13-15). Згідно довідки КП Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації від 02 вересня 2013 року № 718 (а.с.17) право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12). Відповідно до довідки Костянтинівської державної нотаріальної контори № 610/01-16 від 26 березня 2014 року (а.с.27) в провадженні нотаріальної контори спадкової справи щодо майна [PERSON] немає. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 09 квітня 2014 року № 73/01-16 (а.с.30) 29 серпня 2013 року відкрита спадкова справа № 35/2013 після смерті [PERSON], померлого [INFO] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України діти, батьки та той з подружжя, який пережив спадкодавця є спадкоємцями за законом першої черги. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред*явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню і за нею слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

13 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 квітня 1997 року Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 1. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 1997 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке їй було присвоєне при державній реєстрації шлюбу, - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 16 квітня 1997 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 1 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивачка просить розірвати шлюб, неявку належним чином повідомленого відповідача суд вважає, як свідчення того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

13 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 09 вересня 2005 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, шлюб перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з 2011 року через відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Майнового спору та спору щодо проживання неповнолітньої дитини на даний час вони не мають. Просила позов задовольнити, прізвище залишити без змін «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09 вересня 2005 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 09 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 684, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 квітня 2006 року, Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №302. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір та спір щодо проживання неповнолітнього сина на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

13 березня 2014 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 11.05.1987 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 18 лютого 2002 р. між ними розірвано шлюб. Квартира за адресою: [ADDRESS], була приватизована сторонами на основі спільної сумісної власності на три особи -на неї, відповідача та їх сина по 1/3 частин на кожного. Однак, з моменту розірвання шлюбу відповідач всіляко перешкоджав позивачці у здійсненні її законних прав на житлове приміщення. Зрештою, відповідач самочинно змінив замки у квартирі, чим фактично унеможливив будь-який доступ позивачки до її помешкання. Більш того, у Відповідача знаходяться всі документи щодо прав власності на квартиру, і позивачка на даний час не має жодного до них доступу. Вище окреслене є грубим порушенням законних прав та інтересів позивачки виходячи з наступних положень та норм чинного законодавства України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed