Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

14 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить виділити в натурі 163/1000 часток квартири спільного заселення за [ADDRESS], а також припинити право спільної часткової власності позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником 163/1000 частин квартири [ADDRESS] та інші частини квартири належать відповідачам. Проте, оскільки він не користується приміщеннями загального користування, не може зареєструвати місце проживання своїй сестри в цій квартирі без згоди співвласників, він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу, на підставі договору дарування від 30 липня 2015 р., що зареєстрований в реєстрі за № 544, належить 163/1000 часток квартири спільного заселення за [ADDRESS], що складає 40,50 кв.м. загальної площі квартири. (а.с. 8 - 9, 10) Відповідно до довідки Комунального підприємства «Бюро Технічної Інвентаризації» Одеської Міської Ради № 3536-11/1303 від 24.04.2018 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 123137636 від 07.05.2018 року, інші частки квартири належать: [PERSON] (166/1000 часток на підстави договору дарування № 600, від 21.03.2017 р., посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю.), [PERSON] і, [PERSON] (268/2000 часток кожному на підставі свідоцтва про право власності № 8-20755 від 18.06.2007 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради), [PERSON] (210/1000 часток на підставі договору дарування № 3078 від 04.11.2010 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О.),[PERSON] (579/3000 часток на підставі договору дарування № 2966 від 06.07.2001 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзих В.М). (а.с. 14 - 16, 17) Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до проведеної ТОВ «НОВЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» інвентаризації квартири та виданого технічного паспорту на квартиру від 17.05.2016 р., спірна квартира є квартирою загальною площею 241.1 кв.м., та складається з 8 кімнат жилою площею 142.1 кв.м., підсобної площею 95.5 кв.м. та корисною площею 237.8 кв.м. Позивач має в особистому користуванні окремі: житлову кімнату №4 площею 20.1 кв.м, кухню №2 площею 3,7 кв.м, коридор №3 площею 1,9 кв.м, ванну кімнату (санвузол) №3а площею 2.9 кв.м та балкон площею 1.3 кв.м. Як вбачається з технічного паспорту ці окремі приміщення квартири, якими користується позивач є відокремленими, ізольованими від інших приміщень квартирі та мають самостійний вихід. (а.с. 11 - 12) Відповідно до висновку експертного дослідження № 40/18 від 04.05.2018 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна, встановлено, що технічно можливо здійснити виділ в натурі 163/1000 частини спільного заселення за [ADDRESS], що складаються з наступних приміщень: житлової кімнати №4 площею 20.1 кв.м, кухні №2 площею 3,7 кв.м, коридору №3 площею 1,9 кв.м, ванної кімнати (санвузлу) №3а площею 2.9 кв.м та балкону площею 1.3 кв.м, всього: загальною площею 29,6 кв.м, житловою площею 20,1. кв.м. (а.с. 49 - 59) До того ж, як вбачається з технічного паспорту, та висновку експертного дослідження, в результаті виділення частки позивача в натурі, у відповідачів не зменшуються частки в праві власності на квартиру, не змінюється порядок користування, а також вони не несуть грошових витрат, оскільки виділення частки позивача в натурі не потребує ремонтно-будівельних та інших робіт. Згідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст.364 ЦК України. Згідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України: «У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.» Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», який зазначає, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власністю підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved