Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

14.11.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд розірвати шлюб з відповідачем, укладений 22.04.2017 р. В обґрунтування позову зазначено, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів та втрати почуття любові. Подружжя спільно не проживає, спільного господарства не веде. Спільних дітей немає. Також, позивачем вказано, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам, оскільки позивач має намір створити іншу сім'ю. Вказане і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] 12.12.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] 10.12.2018 р. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно з оригіналом Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], що наявне в матеріалах справи, судом встановлено, що 22.04.2017 року[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 365. Після державної реєстрації шлюбу чоловіку присвоєно прізвище - «[PERSON]», дружині - «[PERSON]». Сторони спільних дітей не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спірного майна не мають, що сторонами не заперечується, наявність шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливе, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved