Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

12 червня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Під час слухання справи була залучена до участі у справі [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Позивачка в позовних вимогах просить: визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], яка на момент своєї смерті склала заповіт за яким все належне їй майно заповіла позивачці. Як зазначає позивачка, в установлений законом шестимісячний термін вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки знаходилась за межами України, а тому вважає, що строк пропущено з поважних причин. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання представника не направив. До суду надійшла заява про слухання справи у відсутність представника відповідача. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви на тій підставі, що причини з яких позивач пропустила шестимісячний строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є неповажними, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2010 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач пояснила, що їй було відомо про існування заповіту. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO]. З довідки від 18.09.2014 року №03, яка видана головою садівничого товариства «Юпітер» вбачається, що [PERSON] проживала в свого брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з квітня 2012 року по липень 2014 року. З довідки №71 від 06.06.2015 року, що видана Свято-покровським жіночим монастирем, вбачається що [PERSON] повернулась до Києва 15.07.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: частину квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2006 року та квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на підставі Договору дарування від 14.09.1995 року. З копії спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулась [PERSON] Заява 24.04.2014 року була направлена до нотаріальної контори поштою. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 06.02.2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO] є троюрідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO]. Рішення набрало законної сили. 04.06.2015 року [PERSON] звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру та частину квартири. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. від 11.06.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] та частину квартири, яка знаходиться в [ADDRESS], які належали [PERSON], яка померла [INFO], в зв'язку з тим, що [PERSON] згідно зі ст.1270 ЦК України пропустила передбачений законодавством України шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка пояснила, що після тривалої відпустки в неї накопичились справи, а тому вона не мала можливості з'ясувати щодо стану здоров'я [PERSON] Весною 2015 року, як пояснила позивачка, вона поїхала за місцем проживання [PERSON] та їй повідомили про її смерть. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу та про смерть спадкодавця, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04.11.2015 року (справа №6-1486цс15) та від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачка не знала про смерть [PERSON], тому не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, навіть після одинадцяти місяців після повернення з Російської Федерації, а тому вказані позивачем причини не є поважними, і з врахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для надання додаткового строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed