Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

14.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що з 27 грудня 2007 року вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №718. Шлюб у відповідачки другий, а у відповідача - перший. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними було припинено 03.07.2014 року та з цього часу вони з відповідачем по справі не живуть разом. Діти мешкають разом з нею. Відповідач по справі не надає їй матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, у зв'язку з чим діти в даний час перебувають на її повному утриманні. Відповідач в даний час працює механіком на шахті Родинська та має постійний дохід. Позивачка зазначає, що стан здоров'я їх дітей на даний час нормальний. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, в зв'язку з тим, що подав заяву до підприємства, на якому він працює, про добровільне відрахування від його заробітку аліментів у розмірі 30% на користь [PERSON] на утримання його дітей. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач [PERSON] згоден добровільно сплачувати аліменти, про що свідчить його заява до підприємства, на якому він працює, про добровільне відрахування від його заробітку аліментів у розмірі 30% на утримання дітей. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2007 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №718 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Діти проживають разом з позивачкою по справі, знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.26,27). З матеріалів справи вбачається, що позивачка працює молодшою медсестрою в комунальній медичній установі «Центр первинної медико-санітарної допомоги» та її дохід за період з лютого 2014 року по липень 2014 року складає 7975,18 грн. (а.с.28). Відповідач [PERSON] працює механіком на шахті «Родинська» та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. 06.08.2014 року відповідач [PERSON] подав заяву до розрахункового відділу шахти «Родинська» про добровільне відрахування з його заробітку аліментів у розмірі 30% на користь [PERSON] на утримання їх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свої обов'язки щодо утримання дітей не виконує, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Суд не приймає до увагу посилання відповідача на те, що він подав заяву до підприємства, на якому він працює, про добровільне відрахування від його заробітку аліментів на користь [PERSON] у розмірі 30% на утримання дітей, оскільки дана заява була подана 06.08.2014 року, тобто після надходження позовної заяви до суду. Також нема підтверджень, що дана заява знаходиться на підприємстві, та нема підтвердження про перерахування з заробітної плати аліментів на утримання дітей. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial