Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

14.02.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про стягнення боргу до відповідача [PERSON] 23.03.2018 року до суду надійшла адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної оcоби. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.03.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 06 червня 2018 року 06.06.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 06 вересня 2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 06.09.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені в рахунок авансу у розмірі 3000 дол. США, що в еквіваленті складає 81150 грн.. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: 19.07.2017 року між ним та відповідачем було укладено угоду про передачу позивачу квартири [ADDRESS]. Для оформлення договору купівлі-продажу квартири, як зазначив відповідач, бракувало деяких документів, а саме кадастрового номеру земельної ділянки, яка виділена для обслуговування даного домоволодіння. В зв'язку з чим вони домовились що відповідач до кінця 2017 року оформить необхідні документу для продажу квартири. На підтвердження своїх намірів він передав відповідачу аванс в сумі 3000 дол. США, що на той час становило 77790 грн. А відповідач написав розписку про отримання від позивача даної суми. Після передачі ним коштів зв'язок з відповідачем обірвався, зі слів працівників управління Держгеокадастру Верхньодніпровського району, відповідач з жодною заявою, а тим паче із заявою про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці не звертався. Більше того на офіційному сайті «OLX» міститься оголошення про продаж квартири [ADDRESS]. Оголошення було виставлене в лютому місяці 2018 року та зазначені дані відповідача, що ставить під сумнів наміри відповідача продати дану квартиру саме йому. 21.01.2018 року ним на адресу відповідача була направлена вимога про необхідність в строк до 10.02.2018 року зв'язатись з ним для вирішення питання про продаж квартири або повернути 3000 дол. США. Станом на 13.02.2018 року ані відповіді, ані будь-якої пропозиції він не отримав, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував при цьому пояснив, що між ним та позивачем дійсно була угода щодо продажу належної йому квартири та позивач передав йому грошові кошти в сумі 3000 дол. США. А він повинен був оформити всі документи для продажу квартири. Він звертався в різні інстанції для вирішення питання про оформлення документів на квартиру, яку він отримав як працівник Верхньодніпровського коледжу ( на той час технікуму). Але виявилось, що квартира знята з обліку у Верхньодніпровському коледжі та не взята на облік органами місцевої влади, що ускладнило оформити йому необхідні документи для продажу квартири. Потім йому зателефонував позивач та сказав, що він передумав купувати його квартиру. Він приїхав та привіз гроші, які хотів віддати позивачу, але виявилось, що позивач змінив замки на квартирі, завіз туди свої речі. І почав говорити, що він купить квартиру, але просив знизити ціну. Він погодився з цією пропозицією та знизив ціну на 500 дол. США. Через деякий час позивач знову зателефонував йому та сказав, що відмовляється купувати квартиру та просив повернути гроші. Він знову приїхав з наміром віддати гроші позивачу, але до квартири так і не попав. А позивач почав говорити про те,що він все таки купить дану квартиру і гроші у нього не взяв. Таким чином він зв'язку з позивачем не втрачав та був готовий повернути йому отримані гроші. Коли він потрапив до своєї квартири, то виявив, що позивач забрав деякі належні йому речі, демонтував декоративні панелі, тобто спричинив йому матеріальні збитки. Крім того він підозрює, що існують і борги по комунальним послугам, газ в квартирі відключений, але електроенергією позивач користується і він ще не перевіряв скільки позивач накрутив електроенергії. На даний час він не готовий повертати грошові кошти позивачу. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що між сторонами було досягнено угоду про продаж квартири, розташованої в [ADDRESS]. Для підтвердження намірів з купівлі вищезазначеної квартири та авансування затрат відповідача на оформлення необхідних для продажу квартири документів, позивачем було передано відповідачу аванс в сумі 3000 дол. США. Факт передачі грошей позивачем відповідачу підтверджується розпискою від 11.07.2017 року. Крім того відповідач не заперечує факту отримання від позивача грошових коштів в сумі 3000 дол. США. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Так як на час передання позивачем відповідачу 3000 дол. США, договір завдатку сторонами не укладався, то передана сума 3000 дол. США вважається авансом і до даної суми не застосовуються наслідки, передбачені ст. 571 ЦК України. Тобто при неукладенні правочину з певних причин вона підлягає поверненню. За таких обставин, сума передана позивачем відповідачу в рахунок подальшого укладення договору купівлі-продажу, повинна бути повернена позивачеві, так як договір купівлі-продажу квартири між сторона не був укладений і позивач на даний час відмовляється від його укладання, мотивуючи свою відмову тим, що відповідачем до даного часу не оформленні документи для продажу квартири. Та відповідач знову дав оголошення про продаж квартири, незважаючи на існуючу між ними домовленість. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача суму отриманого відповідачем авансу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином законом врегульовано, що грошові кошти підлягають поверненню в національній валюті відповідно до курсу, який існує на день платежу. Згідно наданої суду розписки встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в іноземній валюті, а саме в доларах США. Відповідно дана сума підлягає поверненню за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим на день платежу. Позивач в позовній заяві визначив суму, що підлягає поверненню 81150 грн. Станом на 14.02.2018 року, на час подання позовної заяви офіційний курс долара США до гривні складав - 2669.94 грн./дол. США, що з розрахунку 3000 дол. США Х 26.6994 грн., = 80098.20 грн. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу в межах заявлених позовних вимог, а саме 80098.20 грн. Доводи відповідача про те, що він декілька раз намагався повернути гроші позивачу, але останній від цього відмовлявся вказуючи на свій намір придбати дану квартиру, не знайшли свого підтвердження. Так допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що вона декілька раз зустрічалась з відповідачем, але останній не пропонував повернути їй грошові кошти. Мотивуючи їх відсутністю та тим, що як продасть квартиру, тоді віддасть їм гроші. Крім до нового року відповідач все ж таки говорив, що оформить необхідні документи та продасть їм квартиру, а вони бажали купити квартиру. В судовому засіданні на поставлені відповідачу запитання про повернення грошових коштів, останній повідомив, що на даний час він не готовий повернути позивачу грошові кошти, крім того не буде їх повертати і через деякий інший період, а також не надав доказів того, що ним підготовані документи для продажу квартири, яку позивач згоден був купити, що свідчить про порушення прав позивача та необхідність їх захисту у спосіб, обраний позивачем. Доводи відповідача про те, що позивач змінив на його квартирі замки, забрав належні йому речі, демонтував панелі, не відносяться до предмету розгляду даного спору. І при наявності даних фактів та їх підтвердженні, відповідач має право звертатись з вимогами до позивача щодо відшкодування спричиненої йому шкоди, як в грошовому еквіваленті так і відновлення його квартири в стан, що існував на час укладення домовленості про її продаж. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в загальній сумі 1063 грн., а саме: частково судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та судовий збір, сплачений за забезпечення позову.

Outcome: partial