Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

13 листопада 2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона 03 липня 2015 року перебуває з [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №870. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинились, проживають за різними адресами, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Тому, просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 липня 2015 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №870. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І.В. від 03.12.2018 року, яка набрала законної сили 03.12.2018 року, цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Великомихайлівського районного суду Одеської області. 14 лютого 2019 року суддею Великомихайлівського районного суду Одеської області було відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду вона надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надходило. На підставі ст.128 ЦПК України, відповідач викликався поштою рекомендованими листами із повідомленням за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але згідно поштових повідомлень за вказаною адресою не проживає. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2015 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №870. Від спільного життя дітей не мають. Згідно ч.3 ст.110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до заяви гр. [PERSON] від 08.04.2019 року, засвідченої державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шавшою Г.М. , він визнає батьківство щодо майбутньої дитини жінки - [PERSON] , [INFO] , з якою він у шлюбі не перебуває і яка перебуває у шлюбі з іншою особою. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю впродовж останнього часу не проживають, вагітність від іншого чоловіка, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь позивача [PERSON] . На підставі ст.ст. 12, 81, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved