Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

12 червня 2018 року до суду звернувся позивач [PERSON] із вищевказаним позовом і просив ухвалити рішення про визнання самочинного будівництва [PERSON] та [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] незаконним з підстав порушення ними вимог Закону України «Про планування і забудову територій» та Державних будівельних норм і правил при будівництві цього житлового будинку і про знесення зазначеного житлового будинку, а також просив стягнути понесені судові витрати. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідачами здійснено самочинне будівництво житлового будинку [ADDRESS] без дозволу на виконання підготовчих та будівельних робіт, з порушенням вимог будівельних норм і правил та який не введено в експлуатацію. Зазначає, що вказаним будівництвом відповідачами порушено його права як співвласника сусіднього будинку так як відстань від будинку відповідачів до межі становить від 0,6 м до 0,9 м. Вказує, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни повинна бути не менше 1 метра. В судовому засіданні позивач\~ [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали пославшись на обставини, якими обґрунтовано позов та зазначили, що відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 109-17 від 14.12.2017 року розташування зазначеного будинку не відповідає вимогам державних будівельних норм та правил по відношенню до земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , просили суд позовні вимоги задовольнити. \~ Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки жодних будівельних норм при будівництві вони не порушували, крім того отримали погодження у [PERSON] на будівництво. Зазначили, що житловий будинок [ADDRESS] не є самовільно побудованим, крім того вказали, що висновок будівельно-технічного дослідження від 14.12.2017 не може вважатись належним доказом на підтвердження позовних вимог. Вислухавши\~пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані суду докази, суд дійшов наступного висновку. 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] житловий [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії та номер: 2-1521 виданого 08.09.2009 року. (а.с.8). Згідно повідомлення КД 062130560200 від 25.02.2013 року про початок виконання будівельних робіт, [PERSON] повідомив про початок виконання будівельних робіт інспекцію ДАБК у Кіровоградській області садового будинку за адресою: [ADDRESS] , вид будівництва нове будівництво на підставі будівельного паспорту. (а.с.37). Із декларації про готовність об`єкта, вбачається, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації: будівництво житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] , ІІ категорія, зареєстровано інспекцією ДАБК у Кіровоградській області 11.12.2013 року(а.с.38-40). Із розписки [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , вбачається, що останній претензій до сусідів по [ADDRESS] з підстав розташування їх будинку поблизу до межі домоволодіння [PERSON] не має. (а.с.109). Власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.08.2012 року та витягом з Державного реєстру правочинів, виданого 10.08.2012 року (а.с.41,50). Власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер: КД 142133450375 виданої 11.12.2013 року Управлінням ДАБІ у Кіровоградській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 23.08.2018 року(а.с.73) Відповідно до повідомлення ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» Світловодське управління по експлуатації газового господарства від 04.09.2018, вбачається, наявність згоди [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] підключення [ADDRESS] мережі до будинку по [ADDRESS] , що підтверджується заявою [PERSON] від 12.03.2014. (а.с.76-77,107-108). Із відповіді експерта Маківського М.В. від 04.12.2018 вбачається, що при проведенні обстеження домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] для складання висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 109-17 від 14.12.2017 року втручання на територію домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] не відбувалось, так як проведення замірів та фото фіксація проводились із території домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . (а.с.88). Виходячи з висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 109-17 від 14.12.2017 та долученою до нього фототаблицею, слідує, що розташування житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , не відповідає вимогам державних будівельних норм та правил по відношенню до домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . (а.с.9-16). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] повідомив, що розташування житлового будинку [ADDRESS] не відповідає вимогам державних будівельних норм та правил по відношенню до домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Вказав, що заміри проводив на території домоволодіння позивача із використанням рулетки, відповідачі до участі у проведенні експертного дослідження не запрошувались. При проведенні дослідження використовувались надані позивачем технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку, витяг про державну реєстрацію речових прав на житловий будинок та результати обстеження даного домоволодіння. Вказав, що в результаті проведених замірів встановлено, що відстань від житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] до забору із сусіднім домоволодінням, розташованим по [ADDRESS] становить від 0,6 м до 0,9 м. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача і постійно проживає в будинку по [ADDRESS] . Останнім часом із сусідами, які проживають поряд, виник конфлікт стосовно будівництва їхнього будинку занадто близько до межі та встановлення ними відеокамер, що призводить до незручностей, які полягають у відсвічуванні камер у вікна її житлового будинку та випадіння опадів з даху будинку Голишевих. Вважає, що приведення розташування будинку у відповідність до будівельних норм призведе до усунення незручностей з якими члени її сім`ї постійно стикаються. Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 4\~ст. 376 ЦК України\~визначено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно із ч.7ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об`єктом правового захисту, крім передбаченого ч.3\~ст.376\~ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду відповідного органу є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, і відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Тобто, виходячи із аналізу вищевказаної норми закону, орган державної влади або орган місцевого самоврядування може заявити позов про перебудову і тільки у разі відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, здійснити таку перебудову, за позовом органу державної влади або органу місцевого самоврядування суд може винести рішення про його знесення. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Підсумовуючи вищезазначені положення чинного законодавства, суд вважає, що із застосуванням положень\~ст.\~376\~ЦК України знесенню за рахунок особи, що вчинила самочинне будівництво підлягають об`єкти нерухомого майна за наявності спільно кількох умов: власник або користувач земельної ділянки заперечує проти визнання за особою, що вчинила самочинне будівництво, права власності на об`єкти нерухомого майна; будівництво відбувалось з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або внаслідок самочинного будівництва істотно порушені будівельні норми і правила; проведення перебудови споруди чи будівлі є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення. Окрім цього,\~згідно ч.\~7\~ст.\~102\~ЦПК України,\~у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 109-17 від 14 грудня 2017 року не мітить доказів того, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тому суд не бере до уваги даний доказ в якості висновку експерта, оскільки він не відповідає вимогам, визначеним в статті 102 ЦПК України, а тому надає йому оцінку як письмовому доказу в розумінні ст.ст.76, 78-79 ЦПК України. Показання свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки вона є дружиною позивача і відповідно заінтересована в результатах розгляду справи. Таким чином, матеріали справи не містять, а позивачем та його представником не надано суду доказів, які б свідчили про порушення суспільних інтересів, порушення прав [PERSON] зі сторони [PERSON] та [PERSON] , які вони просять захистити, істотного порушення будівельних норм і правил, а також можливість негативних наслідків, які можуть настати, з огляду на те, що демонтаж є крайньою мірою, суд приходить висновку, що на даний час немає обґрунтованих підстав для зобов`язання відповідача знести зазначений будинок, а тому в задоволенні позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed