Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

14 квітня 2021 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Новосанжарського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» (надалі також - відповідач ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович (надалі також - третя особа-1, приватний нотаріус Гуревічов О.М.), Державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми) Задорожній Сергій Юрійович (надалі також - третя особа-2, державний виконавець Задорожній С.Ю.), в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9251 від 29.01.2020, який був виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у розмірі 31376 грн 37 коп. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 21-22). Ухвалою від 10 червня 2021 року суд забезпечив позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми) Задорожній Сергій Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження № 64723500 на підставі виконавчого напису № 9251 від 29.01.2020 (а.с. 71-72). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів (а.с. 80-81). Своєю ухвалою від 04 серпня 2021 року суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав надати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича належним чином завірені матеріали нотаріальної справи, в якій містяться документи, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 9251 від 29.01.2020, в тому числі і копію належним чином засвідченого виконавчого напису № 9251 від 29.01.2020 ( а.с. 105-106). Вказана ухвала приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем не була виконана. Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначив, що оскаржуваний ним виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства: а саме: статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначено, що виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної вимоги. Акцентовано увагу позивачем на тому, що він 07 лютого 2013 року підписав кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 1554/2703CLCPS з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на отримання суми кредиту в розмірі 7080 грн 00 коп. В 2013 року даний кредит повністю погашений. Позивач вказував на те, що кредитний договір між ним та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» не укладався. Позивачем зауважено про відсутність відомостей щодо вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору. З огляду на викладене, [PERSON] вважав оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувсь до суду. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19 квітня 2021 року направлялась на адресу відповідача. Відповідна ухвала отримана відповідачем 27.04.2021 (а.с. 49). З огляду на положення пункту 1 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є врученою. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19 квітня 2021 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Правом подати до суду відзив на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» не скористалось. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Від третіх осіб пояснень щодо позовної заяви не надходило. Позивач та його представник в судовому засіданні 25 серпня 2021 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» в судове засідання не забезпечило явку свого уповноваженого представника. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлялось належним чином (а.с. 119), клопотань про відкладення судового засідання відповідач не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Третя особа-1 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 110-114), про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав, ухвалу суду про витребування доказів від 04 серпня 2021 року - не виконав. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 25 серпня 2021 року, яка направлялась на зареєстровану адресу третьої особи-1 - [ADDRESS] , повернулась до суду із зазначенням причин невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 110-114). Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Третя особа-2 - державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми) Задорожній Сергій Юрійович - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявсь належним чином (а.с. 108), про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі не надавав. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 25 серпня 2021 року, яка направлялась на адресу третьої особи-2, отримана останнім 11.08.2021 (а.с. 108). Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичемвчинено виконавчий напис за реєстраційним № 9251 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: с. Дубина, Новосанжарський район, Полтавська область, рнокпп [NUMBER] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», за адресою: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс 203, код ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому, в свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», код ЄДРПОУ 35084758, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», код ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору факторингу № 20140730-Г від 30 липня 2014 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором від 07 лютого 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.07.2014 по 20.12.2019 включно. Сума заборгованості складає 31376 грн 37 коп., що складається з 5532,31 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1785, 73 грн - заборгованість за нарахованими та невиплаченими процентами та комісію; 23908,33 грн - заборгованість за нарахованою та невиплаченою пенею; 150 грн - плата за вчинення виконавчого напису. 05.03.2021 постановою державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (с. Суми) Задорожнього Сергія Юрійовича відкрито виконавче провадження № 64723500 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича№ 9251 від 29 січня 2020 року про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 31376 грн 37 коп. (а.с. 12). Вважаючи виконавчий напис № 9251 від 29 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, протиправним та безпідставним, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 3.1. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з пунктом 3.2. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, в пункті 2.3 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Позивачем до суду надано Кредитний договір зі страхування життя позичальника № 1554/2703CLCPS від 07 лютого 2013 року. Однак, позивач стверджує, що заборгованість було погашено в повному обсязі. Разом із тим, на спростування тверджень позовної заяви відповідачем взагалі не надано до суду доказів щодо факту наявної заборгованості у [PERSON] , а так само інших угод, про відступлення прав вимоги за таким договором, додаткових угод згідно наведеного у виконавчому написі переліку з доказами повідомлення боржника про їх існування. Щодо зазначених обставин відповідач не скористався своїми процесуальними правами, визначеними статтею 43 ЦПК України подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Доводи сторони позивача про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 9251 від 29.01.2020 не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», є такими, що заслуговують на увагу. Крім того, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» або Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» заявляли до [PERSON] будь-які вимоги про погашення заборгованості. Позивач не отримував жодної претензії про погашення кредитної заборгованості, відомості щодо протилежного в матеріалах справи відсутні. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. До суду не надано відповідачем доказів того, що нотаріусом, в свою чергу, було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем. А не отримання вказаної вимоги унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також суду не надано доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банка та від позивача будь-які первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, в тому числі й оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). У нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до [PERSON] та вчинив виконавчий напис в порушення вимог частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 29.01.2020 за № 9251, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнений на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позову та задоволення заяви про забезпечення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» в розмірі 1362 грн на користь держави. З приводу вжитого судом заходу забезпечення позову - зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України, в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 205 від 31.03.2021 (а.с. 17), попередній розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу) допомогу (а.с. 18), згідно з яким вартість правової допомоги становить 1750 грн. На підтвердження факту оплати вказаної суми надана квитанція № 205 від 12.04.2021 року на суму 1750 грн, підписана адвокатом (а.с. 19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Головком І.І. правничої допомоги, витраченого часу на її надання є співмірним з вартістю послуг, визначених договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 1750 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved