Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

14.06.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначив, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 26.12.2015 року ВДРАЦС у Київському районі Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 2811. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У своїй позовній заяві позивач вказує, що між ним та відповідачем постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинились, після чого сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. В судове засідання сторони не з`явились. Згідно окремої письмової заяви позивач просив про розгляд справи за його відсутності та про підтримку позовних вимог. Відповідач також письмово заявила про розгляд справи у її відсутність та погодилася з позовними вимогами. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 26 грудня 2015 року ВДРАЦС у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2811, серії [NUMBER] , сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Відповідач, згідно позовної заяви проживає, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія її паспорту (а.с. 7). Позивач, згідно позовної заяви та копії паспорту, зареєстрований, проживає у [ADDRESS] . Тобто достовірно встановлено та не заперечене сторонами, що подружжя проживають окремо один від одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження від 04 травня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 9) Згідно ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо, спору відносно місця проживання дитини та спільного майна немає, позивач та відповідач прагнуть шлюб між ними розірвати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення для вирішення спору в даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач це питання не ставить, а тому суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Враховуючи ст. ст. 110,112,113 СК України,

Outcome: approved