Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про стягнення неустойки (пені) від суми несвоєчасно сплачених аліментів. Із позову вбачається, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний 21.04.2011 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10.10.2011 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 15.06.2011 року й до повноліття дитини, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму на місяць. Однак, за весь період судове рішення відповідачем не виконувалося, заборгованість по аліментам, яка виникла з червня 2011 року, тягнеться по сьогоднішній день та складає 25034,93 грн. Сума пені по заборгованості по аліментам з період з 15.06.2011 року по 31.12.2011 року складає - 34 972,38 грн. (тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят дві грн. 38 коп.). Позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню від суми несплачених аліментів в сумі 34 972,38 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Представник ВДВС Краматорського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову не заперечував. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений i вiд якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на пiдставi наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Правовідносини по даній справі регулюються Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини у позивача та відповідача по справі 01.10.2007 року народився син [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області про стягнення аліментів від 07.10.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 15.06.2011 року й до повноліття дитини, але не менш 30% від прожиткового мінімуму на місяць. (а.с. 6) На підставі зазначеного рішення суду позивачем був отриманий виконавчий лист, який був пред'явлений до відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції для примусового виконання. Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] від 01.04.2014 року за період з 15.06.2011 року по 31.03.2014 рік вбачається, що відповідач має заборгованість по аліментам за вказаний період у розмірі 25 034 грн. 93 коп. (а.с. 5) Відповідно до ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно зі ст. 196 ч. 1 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми сплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до зазначеної постанови - порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячі з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношені. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з вини відповідача, бо останній відповідно до законодавства зобов'язаний утримувати свою дитину, доказів того, що заборгованість виникла не з вини відповідача не представлено, тому одержувач аліментів [PERSON] має право на стягнення неустойки. Стаття 196 СК України передбачає відповідальність особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду на неповнолітню дитину. Виходячи із вимог закону, з відповідача повинна бути стягнута пеня у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість; неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При розрахунку розміру неустойки (пені) судом береться за основу розрахунок державного виконавця щодо розміру щомісячної заборгованості від 01.04.2014 року та розрахунок пені, наданий позивачем. Враховуючи той факт, що відповідач під час виникнення заборгованості по аліментам знав про відкрите виконавче провадження та про те, що йому щомісячно необхідно сплачувати аліменти за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в межах заявлених вимог, тобто за період з 15.06.2011 року по 31.12.2011 рік, необхідно стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів з відповідача [PERSON] у розмірі 34 972 грн. 38 коп.

Outcome: approved