Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

13.10.2016 року [PERSON]звернувся до суду з позовом про стягнення боргуза договором позики до [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем, з урахування заяв про збільшення розміру позовних вимог, зазначено, що 05.06.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики на виконання якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 763 331, 50 грн., що на момент передачі коштів за офіційним курсом НБУ становило 95 000, 00 дол. США. Строк повернення позики було визначено до 22.07.2013 року. Однак свої зобов'язання щодо повернення боргу [PERSON] не виконав. У зв'язку з пропущенням строку виконання зобов'язання, просив стягнути з [PERSON] на його ж користь у примусовому порядку неповернену позику у розмірі 2 434 863, 32 грн., з підстав невиконання зобов'язання - 3 % річних у розмірі 239 750, 65 грн. інфляційні втрати у розмірі 2 350 466, 79 грн. та штраф, що передбачений п. 3 договору позики від 05.06.2013 року у розмірі 60 % від суми позики, а саме - 1 460 917, 99 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890, 00 грн. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився в черговий раз, направлена судова повістка за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернута до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений [PERSON] позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (а.с. 7-8). Як видно зі змісту зазначеного вище договору, а саме п.п. 1, 2.2, 3, [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] отримав (взяв у борг) у позикодавця 763 331, 50 грн., що на день укладення цього договору за курсом Національного банку України (на день укладення цього договору дорівнює 1 долар США - 7, 9930 гривень) становить еквівалент 95 500, 00 дол. США; позичальник зобов'язується повернути позикодавцю зазначену у п. 1 цього договору суму позики у гривнях, еквівалентну 95 500, 00 дол. США за курсом Національного банку України на дату повернення до 12 години ранку 22.07.2013 року. У разі прострочення позичальником термінів повернення позики, він зобов'язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф в розмірі 60 % від суми позики. Сторони домовились, що вищевказаний штраф сплачується позичальником у випадку прострочення виконання зобов'язань за цим договором більш ніж на 7 календарних днів з дати, вказаної у п. 2.2. цього договору як дата повернення позики. Сторони домовились, що за користування позикою позичальник сплачує проценти в розмірі 3 проценти річних від суми позики, вказаної у п. 1 цього договору. Суму процентів позичальник сплачує одноразово, одночасно із поверненням суми позики. За правилами ст. 627, 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог статтей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначені договором позики строки, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення позики та уточнюючи заявлені позовні вимоги, позивач просить стягнути з відповідача: неповернену позику у розмірі 2 434 863, 32 грн., з підстав невиконання зобов'язання - 3 % річних у розмірі 239 750, 65 грн. інфляційні втрати у розмірі 2 350 466, 79 грн. та штраф, що передбачений п. 3 договору позики від 05.06.2013 року у розмірі 60 % від суми позики, а саме - 1 460 917, 99 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890, 00 грн. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до змісту зазначеного договору, предметом договору були грошові кошти в іноземній валюті - дол. США. З огляду на те, що відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з'являвся, будь-яких заперечень суду не надав, а тому суд позбавлений можливості перевірити у повному обсязі зазначені позивачем обставини та розрахунок ціни позову, відповідно приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 03.07.2017 року, який містить розрахунок, як самої суми боргу, так і штрафних санкцій, які позивач просить стягнути з відповідача з зазначених у позовній заяві підстав, які узгоджуються з умовами, укладеного сторонами у справі договору з приводу якого заявлено спір. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати за розгляд справи судом стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved