Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

12 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 червня 2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №246. Вказувала на те, що від спільного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO]. Зазначала, що з 30 травня 2012 року вони з відповідачем сумісне господарство не ведуть, разом не проживають, поновлювати шлюбні відносини не збираються, оскільки збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам відповідача. Вказувала на те, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, вчиняє кримінальні правопорушення. Спір стосовно місця проживання дітей та поділу спільно нажитого майна між ними на даний час відсутній. Тому просила розірвати шлюб. Позивач [PERSON] (а.с.4-6) до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити (а.с.32). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував (а.с.33). Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 22 червня 2001 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №246 (а.с.8). Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.9), [PERSON], [INFO] року (а.с.11), та [PERSON], [INFO] (а.с.10), в свідоцтві про народження яких сторони записані батьками дитини, та котрі проживають разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність трьох малолітніх дітей, ті обставини, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивачем не заявлено клопотання про повернення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за необхідне залишити за нею прізвище, взяте при реєстрації шлюбу, - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved