Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

12 листопада 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до, з урахуванням змін та доповнень, [PERSON]., [PERSON], третя особа без самостійних вимог - реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що тітка позивачки [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповідала позивачці належну їй частину квартири [ADDRESS]. Позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої, в результаті якої їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що неможливо визначити за наданими документами розмір частки житла померлої [PERSON] Оскільки іншої можливості оформити спадщину у позивачки не має, вона просить суд визнати за нею право власності на 5/8 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] (Т.2 а.с.14-21) Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити, судові витрати по справі просив покласти на відповідачів. Позивачка в судовому засіданні з доводами свого представника погоджувалась, позов просила задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Третя особа відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судові засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не відомі. 31 березня 2016 року в судовому засіданні представником відповідача по первісному позову було подано зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог - відділ державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності, який було прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом згідно ували від 31 березня 2016 року. (Т.2 а.с.22-32) В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого спадкоємці почали приймати спадщину, яка складалась з права спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] заповів [PERSON] належну йому частину вказаної квартири. 22 жовтня 2011 року спадкоємцями були отримані свідоцтва, у відповідності до яких [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом ? частку у спадщини, тобто ? частки квартири, а непрацездатні син та вдова померлого [PERSON] та [PERSON] отримали по ? частці у спадщини, тобто на 1/8 частки квартири. Проте витяги з технічних паспортів на квартиру чітко не визначають розмір часток у цій власності, тому позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності на ? частини вказаної квартири та визнати за [PERSON] право власності на 1/8 вказаної квартири. (Т.2 а.с.24-32) Представник позивачів у судовому засіданні за зустрічним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити, судові витрати по справі просив покласти на відповідачку. Відповідачка за зустрічним позовом у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судові засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши сторін, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. (Т.1 а.с.10) Розмір частки у власності становив по ?. (Т.1 а.с.18) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 березня 2011 року відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1531. (а.с.11) Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 18 грудня 1997 року [PERSON] заповів [PERSON] належну йому частку квартири [ADDRESS], що підтверджується заповітом від 18 грудня 1997 року, посвідченим державним нотаріусом п'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ужвою Т.М., за реєстровим номером № 2-7009. (а.с.94) Згідно ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В той же час, згідно ч.3 ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. З наданих на запит суду копій матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] померлого [INFO], вбачається наступне. 03 березня 2011 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер А.А. звернулась [PERSON] з заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині померлого чоловіка [PERSON] (Т.1 а.с.95) 22 жовтня 2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку у спадщині померлого [PERSON] (Т.1 а.с.139) 28 березня 2011 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер А.А. звернувся [PERSON] з заявою про прийняття обов'язкової частки у спадщині померлого батька [PERSON] (Т.1 а.с.99) 22 жовтня 2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку у спадщині померлого [PERSON] (Т.1 а.с.128) 25 лютого 2011 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер А.А. звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини на своє ім'я за заповітом. (Т.1 а.с.99) 22 жовтня 2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку у спадщині майна померлого [PERSON] (Т.1 а.с.131) [PERSON] 15 вересня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON], під час якого змінили своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». (Т.2 а.с.27) Таким чином, спадкове майно померлого [PERSON], яке складалось з 1/2 квартири [ADDRESS] було розподілене між його спадкоємцями наступним чином: 1/2 спадкового майна, що складає 1/4 частку від квартири - перейшла у власність [PERSON] як спадкоємиці за заповітом, по 1/4 спадкового майна, що складає по 1/8 частки від квартири кожному - перейшла у власність [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців за законом (обов'язкова частка у спадщині) 18 грудня 1997 року [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй частину квартири [ADDRESS], що підтверджується заповітом від 18 грудня 1997 року, посвідченим державним нотаріусом п'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ужвою Т.М., за реєстровим номером № 2-7009. (а.с.94) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 26 лютого 2014 року відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1527. (а.с.11) З матеріалів спадкової справи № 7/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON], відкритої 24 липня 2014 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. вбачається, що 24 липня 2014 року до приватного нотаріуса звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом шестимісячний строк. При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] набула прав на спадщину після смерті [PERSON] Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. 02 жовтня 2014 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що неможливо визначити за наданими документами розмірі частки житла, яка належала [PERSON] (Т.1 а.с.191) Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При оформленні свідоцтв про право на спадщину приватним нотаріусом не були визначені частки квартири, а лише частки спадщини, що в подальшому призвело то того, що державним реєстратором були внесені невірні частки у праві власності на вказану вище квартиру. Оскільки іншої можливості визначити частки квартири, які перебувають на праві власності у сторін не має, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частин квартири, що складається з ? частини квартири, яка знаходилась на праві власності [PERSON] + 1/8 частина квартири, яка була нею отримана на підставі прийняття ? спадщини за законом після померлого чоловіка. Визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири, що є ? частки від отриманої спадщини за законом після померлого [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири, що становить ? частки від отриманої спадщини за заповітом після померлого [PERSON] Згідно розпорядження виконуючого обов'язки Дніпропетровського міського голови від 26 листопада 2015 року № 897-Р про перейменування топонімів [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS]. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, повне задоволення вимог первісного позову, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем за первісним позовом (Т.1 а.с.1) покласти на відповідачів. В той же час, враховуючи повне задоволення вимог зустрічного позову, суд вважає за необхідне судові витрати по справі понесені позивачами за зустрічним позовом (Т.2 а.с.22-23) покласти на відповідачку за зустрічним позовом. На підставі викладеного

Outcome: approved