Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

13 вересня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, у якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі еквівалентному 7200 доларів США, що за курсом НБУ становить 193033,44 грн. Стислий виклад позицій сторін. Обгрунтування позивача. 05 березня 2021 року [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 7200 доларів США, про що відповідачем власноруч написано та підписано відповідну розписку, в якій зобов`язувався повернути вказані кошти до 12 серпня 2021 року. Позивач зазначив, що станом на сьогоднішній день відповідач кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає. На дату подання позову курс долара США до гривні за курсом НБУ становить: 100 доларів США = 2681,02 грн. Отже, сума боргу у гривні складає: 7200 доларів США х 26,8102 грн. = 193033,44 грн. Обгрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] у встановлений, згідно ухвали судді про відкриття провадження у справі, строк письмовий відзив на позовну заву подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 8). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. 20.12.2021 у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Станкевич А. О. надали пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві (а. с.2), просили позов задовольнити. 20.12.2021 у судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав. 20.12. 2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.12.2021. У судове засідання, призначене на 21.12.2021 позивач [PERSON] та його представник - адвокат Станкевич А. О. не з`явились, 20.12.2021 на адресу суду подали заяву, у якій просили розгляд справи, призначеної на 21.12.2021 проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. У судове засідання, призначене на 21.12.2021 відповідач [PERSON] не з`явився з невідомих суду причин, про розгляд справи повідомлений належним чином, що стверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 23). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні, перевіркою доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із приводу виникнення зобов`язань за договором позики. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] 05 березня 2021 року надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 7200 доларів США, що підтверджується розпискою, оригінал якої пред`явлено суду для огляду у судовому розгляді, копія знаходиться в матеріалах справи (а. с. 3). Згідно вищеописаної розписки час повернення коштів у розмірі 7200 доларів США - 12 серпня 2021 року. У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що розписка від 05 березня 2021 року написана та підписана власноруч відповідачем. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво - чи багатосторонніми (договори). Частиною першою та другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду і такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Суд дійшов переконання, що відповідачем порушено зобов`язання перед позивачем за договором позики, оскільки у встановлений розпискою від 05.03.2021 строк сума позики повернута не була. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам, що подані позивачем, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивачем понесені судові витрати у вигляді та розмірі сплаченого судового збору за подання позовної заяви. Так, судовий збір оплачений позивачем становить 1930,33 грн. (одна тисяча дев`ятсот тридцять гривень 33 копійки) (а.с.1). Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved