Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

13.06.2017 року до Герцаївського районного суду надійшла вищенаведена позовна заява. В обґрунтування своїх позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. 10.09.2014 р. в с. Горбова Чернівецької області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі т/з «КІА Сerato» д/а [NUMBER], під керуванням [PERSON] та т/з «ВАЗ 2101» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області 12.08.2014 р., винним у настанні ДТП було визнано [PERSON] На момент ДТП, т/з «КІА Сerato» д/а [NUMBER] було застраховано за договором добровільного страхування на транспорті № 026030/4014/0005835, в ПрАТ «СК «Уніка», а т/з «ВАЗ 2101» д/н [NUMBER], було застраховано за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом № АІ/2930385, в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». За зверненням [PERSON] за договором добровільного страхування, ПрАТ «СК «Уніка» виплачено йому страхове відшкодування, у зв'язку з чим до них перейшло право вимоги до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» щодо відшкодування понесених матеріальних збитків, у зв'язку із настанням цивільно-правової відповідальності страхувальника [PERSON] за полісом № АІ/2930385. На підставі направленої ПрАТ «СК «Уніка» до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» в порядку регресу заяви на виплату страхового відшкодування, було погоджено про укладення договору добровільного відшкодування шкоди № 0026/15 від 28.01.2015 р, за яким сторони погодили суму регресного відшкодування у розмірі 18 504,73 грн., яка була перерахована на рахунок ПрАТ «СК «Уніка». Відповідачем не було виконано обов'язку щодо своєчасного повідомлення про настання страхового випадку та не надано АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, та у зв'язку з виконанням обов'язків за вищенаведеним добровільного відшкодування шкоди, у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» виникло право регресної вимоги до водія [PERSON] про погашення понесених матеріальних збитків. 21.04.2015 року позивачем направлено відповідачу лист про наявність майнової заборгованості та погашення матеріальних збитків в добровільному порядку, однак останній на даний лист не реагує. 04.04.2017 р. на чергових загальних зборах акціонерів Приватного акціонерного товариства АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» було прийнято рішення про перейменування Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Просив стягнути з [PERSON] не користь Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18504,73 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій просив розглянути призначене судове засідання у його відсутності, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з прикладеної ксерокопії постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12.09.2014 по справі про адміністративне правопорушення ЄУН 714/876/14-п, [PERSON], 10.09.2014 року о 07 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101» д/н [NUMBER] в с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області, допустив зіткнення з т/з «КІА Сerato» д/а [NUMBER], під керуванням [PERSON], та був визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП, т/з [PERSON] - «КІА Сerato» д/н [NUMBER] було застраховано за договором добровільного страхування на транспорті № 026030/4014/0005835 від 14.03.2014 року в ПрАТ «СК «Уніка», а т/з [PERSON] - «ВАЗ 2101» д/н [NUMBER], було застраховано за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом № АІ/2930385 від 12.07.2014 року, в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ». [PERSON] 12.09.2014 року, за договором добровільного страхування, звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з прикладеної ксерокопії страхового акту №00151642 від 10.10.2014 року, розмір суми завданої шкоди [PERSON] складала 23234,73 грн.. За наслідками розгляду заяви був прийнятий наказ № 00151642ЕК від 10.10.2014 року про виплату [PERSON] страхової шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 23234,73 грн., яка була здійснена, що підтверджується прикладеною ксерокопією платіжного доручення №016123 від 14.10.2014 року. На підставі направленої ПрАТ «СК «Уніка» заяви про виплату страхового відшкодування в порядку регресу до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», було погоджено про укладення договору добровільного відшкодування шкоди № 0026/15 від 28.01.2015 р, за яким сторони погодили суму регресного відшкодування у розмірі 18 504,73 грн., яка була перерахована на рахунок ПрАТ «СК «Уніка», що підтверджується платіжним дорученням №264 від 30.01.2015 року. Таким чином до позивача від ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги щодо відшкодування понесених матеріальних збитків, у зв'язку із настанням цивільно-правової відповідальності страхувальника [PERSON] за полісом № АІ/2930385. Відповідачем не було виконано обов'язку щодо своєчасного повідомлення про настання страхового випадку та не надано АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. У зв'язку з виконанням обов'язків за вищенаведеним добровільного відшкодування шкоди, у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» виникло право регресної вимоги до водія [PERSON] про погашення понесених матеріальних збитків. Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Разом з тим згідно з підпунктом ґ підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону встановлено, що учасники ДТП зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП. Якщо ці особи з поважних причин не могли виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні. У справі, що переглядається, спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля та договором добровільного відшкодування шкоди, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За Договором добровільного відшкодування шкоди №0026/15 від 28.01.2015 року від ПрАТ СК «Уніка» до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача щодо відшкодування шкоди завданої ДТП в розмірі визначеної у договорі а саме 18504,73 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачем 21.04.2015 року було направлено на адресу відповідача листа-вимогу №651 про добровільне відшкодування збитків в порядку регресу пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, на яке останній не відреагував. На підставі наведеного, вважаючи доведеним наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, на період розгляду справи відповідачем шкода не відшкодована суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 1600,00 грн. в рахунок компенсації сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved