Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

14 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 19.12.2014 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому в Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1976, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання її та дитини не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, заперечував проти стягнення аліментів на утримання дружини. Суд, беручи до уваги позицію позивача, відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], 28.04.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.4 ст.85 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітньої [PERSON] позовні вимоги в цій частині визнає, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини та дружини. У звязку з такими обставинами, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому замовленню, а саме стягненню аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, а також 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку починаючи з 14.07.2016 року. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки на момент звернення до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України, його слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial