Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

12 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Дослідного господарства «Анді» про розірвання договору оренди землі. Позивач зазначила, що 4 грудня 2000 року між нею і Дослідним господарством «Анді» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 11,12 га, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, строком на 15 років, який був зареєстрований 4 грудня 2000 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Мар'янівської сільської ради за № 1038. З того часу відповідач фактично використовував земельну ділянку. Відповідно до умов договору орендна плата за користування землею відповідачем повинна виплачуватися до 31 грудня поточного року. Протягом 2000 - 2011 років відповідач належним чином виконував умови укладеного договору та своєчасно і в повному обсязі виплачував орендну плату, а на протязі останніх двох років він перестав сплачувати орендну плату, мотивуючи фінансовими проблемами в господарстві. 16 квітня 2014 року, ухвалою суду, до участі в справі в якості співвідповідача, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний науково-дослідний інститут «Анді». В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлений позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяви і показала, що відповідач дійсно не виплатив позивачеві орендну плату за 2012 та 2013 роки і крім того, без відома позивача, яка є власником орендованої земельної ділянки, передав земельну ділянку третій особі для ведення господарювання та виплати орендної плати згідно договорів оренди, що є додатковою підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок за ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та правового висновку Верховного Суду України в постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-166цс13, предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що позов [PERSON] до Дослідного господарства «Анді» про розірвання договору оренди землі не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Представник Дослідного господарства «Анді» повторно не з'явився в судове засідання та не надав відомості про те, що господарство має статус юридичної особи. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 11,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар'янівської сільської ради, що підтверджується копією державного акта на право власності на землю. 4 грудня 2000 року між позивачем [PERSON] і Дослідним господарством «Анді» укладено договір оренди земельної частки (паю), що підтверджується світлокопією правочину. Як вбачається з копії цього документу, стороною (орендарем) за укладеним правочином виступає Дослідне господарство «Анді», але на реквізитах сторони проставлена печатка Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний науково-дослідний інститут «Анді» № 30475140, що свідчить про відсутність у Дослідного господарства «Анді» статусу юридичної особи. Таким чином, суд не має законних підстав для задоволення позову до особи, яка не наділена праводієздатністю бути відповідачем у суді. Позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний науково-дослідний інститут «Анді» про розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Дослідне господарство «Анді», яке є структурним підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний науково-дослідний інститут «Анді» без прав юридичної особи, допустило порушення умов укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 4 грудня 2000 року у вигляді систематичної несплати орендної плати орендодавцеві [PERSON]. Так, з показань свідків [PERSON] і [PERSON] вбачається, що дійсно відповідач своєчасно не виплатив позивачеві [PERSON] орендну плату за 2012 та 2013 роки. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. В постанові від 12 грудня 2012 року по цивільній справі № 6-146цс12 Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Тому, в цій частині вимоги позивача - правомірні. Судові витрати слід віднести за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний науково-дослідний інститут «Анді».

Outcome: approved