Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

14.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивував тим, що 07.03.2012 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 4,80 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Заможненської сільської ради. Він є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування майна померлої за законом, оскільки її донька [PERSON] в установлений законом строк від прийняття спадщини матері відмовилися на його (позивача) користь. У зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті дружина отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ № 022176 від 15.06.1998 року, проте, за невідомих обставин його було втрачено. Через відсутність правовстановлюючого документу Глобинська держнотконторавідмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] Посилаючись на викладене, позивач прохав визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON], не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів Заможненської сільської ради, Глобинської районної державної адміністрації, представники третіх осіб - відділу Держземагентрства у Глобинському районі, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, Глобинської держнотконтори, третя особа [PERSON], у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу за їх відсутності. Заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку, встановив наступне. 07 березня 2012 року померла [PERSON]. Спадкоємцями майна померлої (перша черга спадкування за законом) є чоловік померлої [PERSON] (позивач у справі) та донька померлої [PERSON] (третя особа у справі). Згідно дослідженої судом спадкової справи № 171 за 2015 рік, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою, позивач на час смерті дружини проживав разом з нею і входив до складу її сім»ї, тобто, він фактично вступив в управління спадковим майном і є таким, що прийняв спадщину. [PERSON] донька позивача, в установлений законом строк спадщину не прийняла, до суду по питанню визначення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде, що підтвердила відповідною заявою до нотаріальної контори. До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 04,80 га, розташована на території Заможненської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала[PERSON]на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ПЛ № 022176 від 15.06.1998 року. Відділ Держземагентства у Глобинському районі довідкою від 10.07.2015 року № 31-1640/0/14-15 підтвердив, що такий Державний акт дійсно видавався на імя [PERSON], та 15.06.1998 року проводилась його державна реєстрація за № 316. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2015 року становить 162876,69 грн. Вказаний Державний акт втрачено. Підтвердженням цього факту є відповідне оголошення в районній газеті «Зоря Придніпров»я» від 28 квітня 2015 року. Через відсутність правовстановлюючих документів Глобинська держнотконторавідмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої дружини. Видача дубліката документа на померлу особу є неможливою, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Спір про право може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1261 ЦК України, ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зі змісту ст.126 Земельного Кодексу України ( в редакції чинній на час смерті спадкодавця) вбачається, що єдиним документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Встановивши, що позивач - єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, який вчасно прийняв спадщину, а спадкодавець на законних підставах за життя набув право власності на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на вказане нерухоме майно. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved