Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

13.01.2014 року до Червонозаводського районного суду звернувся позивач з вимогами розірвати договір від 04.09.2013 року укладений між позивачем та відповідачем на виготовлення ПВХ конструкцій та відшкодування збитків у розмірі сплаченої суми за ПВХ-конструкції у розмірі 4 844,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 04.09.2013 року було укладено договір на виготовлення та встановлення металопластикових вікон із ПВХ - конструкцій, у день укладення договору 04.09.2013 року відповідач зробив заміри балконного блоку і вікна, а 07.10.2013 року під час встановлення доставлених виробів було з'ясовано, що вони не відповідають встановленим розмірам, у зв'язку з чим всі рами у виготовлених стінах втопленні у стінні отвори. Таким чином, відповідачем було продано продукцію неналежної якості з істотними недоліками. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, однак у судове засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву не подав. Суд заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір (індивідуальний номер замовлення ВV 97 LD), відповідно до п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця. (а.с. 5-6). Відповідно до п. 2.1. договору від 04.09.2013 року вартість виробу становить 4 844,00 грн. Позивач повністю сплатив вартість вікон, що підтверджується копіями товарних чеків виданих відповідачем на загальну суму 4 844,00 грн. (а.с. 10-12). Зі змісту даного договору вбачається, що він не містить, які саме ПВХ-конструкції та яких розмірів такі ПВХ-конструкцій мають бути. Позивачем до позовної заяви додано копію замовлення № ВV 97 LD від 04.09.2013 року, що не підписано сторонами, однак позивач пояснив, що отримав дане замовлення від відповідача (а.с. 8). Із даного замовлення видно, що профіль, площа та вартість ПВХ -конструкцій співпадає з аналогічними показниками зазначеними у договорі від 04.09.2013 року та передбачалось виготовлення 3-х ПВХ - конструкцій розмірами 1160*1400; 680*2300; 1170*1350. У судовому засіданні допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] восени 2013 році замовляла встановлення металопластикових вікон на кухні та в кімнаті, однак те, що їй було встановлено є неналежної якості, через те, що всі віконні рами втоплені в стіну та їх не видно. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 57 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд вважає, що позивач не довів у судовому засіданні ті обставини, що б підтверджували, що саме відповідач встановив конструкції ПВХ у квартирі позивача, оскільки не надано до суду документів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, як передбачено п.п 3.9-3.10 договору від 04.09.2013 року, ту обставину, що виготовлені ПВХ-конструкції не відповідають розмірам, що погоджені сторонами та неможливо усунути недоліки у випадку їх існування, та що ПВХ-коснтрукції виготовлені з істотними недоліками у розумінні пп. а п. 12 ст. 1 З.У. «Про захист прав споживачів». Позивачем на заявлялось клопотання про його допит як свідка, в порядку встановленому ст. 184 ЦПК України, не заявлялось клопотання про призначення експертизи. Частиною 4 статті 10 З.У. «Про захист прав споживачів» встановлено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. У відповідності до п.п. а п. 12 ст. 1 З.У. «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; За таких підстав, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, у зв'язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed