Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

13.12.2019 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), з дня подачі позову і до повноліття дітей. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з відповідачем у шлюбі мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю, перебувають на її утриманні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2002 по жовтень 2007 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких батьком записаний відповідач [PERSON] . Неповнолітні діти проживають разом з матір`ю позивачем по справі та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані у рівному ступені утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182,\~184 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Згідно до\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2\~ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.\~191,\~201\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 13.12.2019 року. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім того, у відповідності до ст.430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved