Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

14 листопада 2016 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 25 липня 2016 року, о 19 гол. 05 хв., на вул.Любарського (колишня вул.Білостоцького) в м.Дніпрі, в районі контактної електроопори № 275 мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: належний відповідачу трамвай т-3 (інв. № 1321) під керуванням водія [PERSON] зійшов з рейок, зачепив опору дорожнього знаку, який впав на автомобіль «Чері Амулет» держномерний знак [NUMBER], що належить позивачу, внаслідок чого автомобілю були завдані механічні пошкодження. Позивач звертався до відповідача з питання відшкодування завданої шкоди, однак відповідач йому відповіді не надав, що змусило позивача звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач просив стягнути на його користь вартість відновлюваного ремонту автомобіля- 18\~548 грн. 05 коп., за оплату експертного дослідження- 700 грн. 00 коп., за оплату судового збору- 551 грн. 20 коп., та витрати по оплаті правової допомоги- 1\~500 грн. 00 коп. Представником позивача позовні вимоги підтримані в судовому засіданні. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не довів вину відповідача, на момент ДТП транспортний засіб- трамвай т-3 (інв. № 1321) був технічно справним, трамвайні рейки на місці сходження трамвая з рейок також були в належному технічному стані. Окрім того, позивач завищує розмір завданої шкоди, оскільки просить стягнути не матеріальну шкоду, що завдана пошкодженням автомобіля, а вартість відновлюваного ремонту автомобіля. Також позивач безпідставно просить стягнути суму 1\~500 грн. 00 коп. за оплату правової допомоги, оскільки таке фактично не підтверджено. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до слідуючого висновку, виходячи з наступного. Сторони не заперечують факт, що 25 липня 2016 року, о 19 гол. 05 хв., на вул.Любарського (колишня вул.Білостоцького) в м.Дніпрі, в районі контактної електроопори № 275 мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме: належний відповідачу трамвай т-3 (інв. № 1321) під керуванням водія [PERSON] зійшов з рейок, зачепив опору дорожнього знаку, який впав на автомобіль «Чері Амулет» держномерний знак [NUMBER], що належить позивачу, внаслідок чого автомобілю були завдані механічні пошкодження. Вказане зокрема зафіксовано в протоколі про адміністративне порушення сер. АП2 № 067502 від 06 серпня 2016 року (а.с.4), схемою місця ДТП (а.с.5). Як вбачається з постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року (а.с.21-22) вказаний факт ДТП також підтверджується, при цьому встановлено, що вини водія трамвая у скоєнні ДТП немає, постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська про накладання адміністративного стягнення на водія [PERSON] за ст.124 КУпАП скасована, провадження по справі закрито за відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення. Суд апеляційної інстанції встановив, що підтверджується версія водія [PERSON], що він не винен в даній ДТП, що дійсно він рухався з мінімальною швидкістю і оскільки колії були в неналежному технічному стані, сталася ця пригода. Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд враховує, що особливі правила ст. 1187 ЦК діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об'єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Суб'єктом відповідальності за вказаною статтею, є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, під яким слід розуміти особу, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивачем вірно визначено відповідача володільцем обєкта джерела підвищеної небезпеки, як особи, яка володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі. Частина 5 статті 1187 ЦК України встановлює випадки звільнення особи від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. До таких підстав відноситься завдання шкоди внаслідок: а) непереборної сили; б) умислу потерпілого. Поняття непереборної сили розкривається у ч. 1 ст. 263 ЦК України, відповідно до якої непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Наявність умислу потерпілого означає свідоме бажання потерпілого отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки. Інші загальні підстави звільнення особи від відповідальності за завдану шкоду, в тому числі відсутність вини завдавача шкоди, не застосовуються, якщо шкоду завдано джерелом підвищеної небезпеки. Отже відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини. Позивач довів завдання йому шкоди у визначеному в позові розмірі, відповідно до експертного дослідження. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 190/16 від 09.08.2016р. (а.с.32-58), оригінал якого досліджено в судовому засіданні, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача-18\~548 грн. 05 коп., матеріальна шкода, завдана володільцю транспортного засобу- 13\~179 грн. 14 коп. Суд вважає аргументованими посилання позивача про стягнення на його користь суми відновлюваного ремонту 18\~548 грн. 05 коп., оскільки позивач вимагає стягнення завданих йому реальних збитків. Так, враховується, що відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). А відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином спростовуються заперечення відповідача щодо розміру стягнення коштів на ремонт автомобіля позивача. Зі страхового поліса № АК/0593316 (а.с.63, 62) вбачається, що стосовно вказаної ДТП відсутній страховий випадок. Позивач надав суду оригінал квитанції до прибуткового ордеру № 190 від 09.08.2016р. (а.с.66), згідно якого позивач дійсно сплатив за проведене експертне дослідження вказану суму- 700 грн. 00 коп. Позивач оплатив судовий збір при зверненні до суду з вказаним позовом в розмірі 551 грн. 20 коп., що підтверджено квитанцією від 08.11.2011р. (а.с.1). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову в частині стягнення на користь позивача саме з відповідача суми відновлюваного ремонту автомобіля - 18\~548 грн. 05 коп., суми 700 грн. 00 коп. за оплату експертного дослідження, суми за оплату судового збору- 551 грн. 20 коп. В той же час, суд відмовляє позивачу у стягненні суми 1\~500 грн. 00 коп. за оплату правової допомоги, оскільки не надано належних доказів здійснення вказаної оплати у вказаному розмірі.

Outcome: partial