Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

15.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,29 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області, яка належала [PERSON], що померла [INFO], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 №652334 від 27.12.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на змелю за №523. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] і була власницею вищевказаної земельної ділянки. 19.09.2013 року приватним нотаріусом заведено спадкову справу, на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини за законом. Інші заяви про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини, до нотаріуса не надходили. Разом з тим, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої сестри, по причині відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Так, оригінал державного акту було втрачено і можливість отримати його дублікат наразі відсутня. Вирішити питання успадкування майна в позасудовому порядку не можливо, тому позивач звернулась до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Про час дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з роз'ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 15) В судовому засіданні досліджено свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтво про укладення шлюбу останньої зі [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 6, 7), а також свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER], витяг з Державного реєстру про зміну останньою прізвища на «[PERSON]», у зв'язку з укладенням шлюбу, свідоцтво про розірвання такого шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтво про одруження серії [NUMBER], згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9, 10, 11, 12). Записи у зазначених документах свідчать про те, що позивач та померла [PERSON] - є рідними сестрами. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно з положеннями ст. 530 ЦК Української РСР - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадщина не перейшла до держави, а позивач має право на спадщину, як спадкоємиця другої черги, про що свідчить постанова нотаріуса від 23.09.2013 року. (а.с. 20) Нотаріус, яка завела спадкову справу 19.09.2013 року (а.с. 18), згідно з вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого 22.02.2012 року, повинна була з'ясувати відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження. Дані обставини перевіряються нотаріусом згідно з вимогами п. 1.2 Порядку, при зверненні спадкоємця. У постанові нотаріуса від 23.09.2013 року зазначено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона відмовляє [PERSON] по причині відсутності правовстановлюючого документу на земельну ділянку. (а.с. 20) Зазначена відмова, дає підстави вважати, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею, що має право на майно померлої [PERSON] і інших перешкод для прийняття спадщини, окрім не підтвердженого права спадкодавці на майно, - немає. Таким чином, позивач має право на спадкове майно, що належало померлій [PERSON] До матеріалів справи долучено копію Державного акту серії Р3 №652334, виданого на ім'я [PERSON], який свідчить про належність їй земельної ділянки площею 3,29 гектарів, розташованої на території Карлівської міської ради, переданої для ведення товарного с/г виробництва. (а.с. 16) Довідкою відділу Держземагенства в Карлівському районі від 21.10.2013 року, зазначена інформація підтверджується. (а.с. 17) З матеріалів справи вбачається, що оригінал Державного акта втрачено. Про це свідчить та обставина, що позивач зверталася до відділу Держземагенства в Карлівському районі, на що отримала відповідь від 07.11.2013 року, згідно якої видати дублікат вищевказаного державного акту не можливо. (а.с. 21) Таким чином, за життя [PERSON] мала право на земельну ділянку площею 3,29 гектарів, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Карлівської міської ради, проте [PERSON], будучи спадкоємицею померлої за законом, не має можливості оформити своє спадкове право на дану земельну ділянку, в позасудовому порядку. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,29 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області, яка належала [PERSON], що померла [INFO], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 №652334 від 27.12.2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на змелю за №523.

Outcome: approved