Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

13.02.2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідачка) за участю Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) (далі по тексту - третя особа)про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини(а.с.1-5). Так, позивач просить суд виключити відомості про [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , як батька дитини з актового запису № 53 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 25.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 495/880/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю Білгород-Дністровського міськрайонного ВДРА ЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.16-17). Позивач - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.31). Відповідачка - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про визнання позову, згідно з якою підтвердила, що позивач дійсно не є біологічним батьком її сина та між ними відсутнє кровне споріднення (а.с.18-19). Крім того, її представник - адвокат Васильєв П.О. подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідачки (а.с.32). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 19.07.2008 року між позивачем - [PERSON] , [INFO] , та відповідачкою - [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб Білгород-Дністровським міським відділом РАГС Одеської області, про що 19.07.2008 року складено відповідний актовий запис за № 174. [INFO], до реєстрації шлюбу, у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). У вказаному свідоцтві про народження та під час вчинення зазначеного актового запису про народження, батьком дитини записано позивача - [PERSON] . Проведення державної реєстрації народження дитини та запис позивача, як батька відбулось на підставі поданих відповідачкою документів. Органом державної реєстрації актів цивільного стану позивача записано в якості батька новонародженої дитини - [PERSON] . Згодом, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2011року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7-8). За твердженням позивача, він не визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що між ними відсутнє кровне біологічне споріднення та бажає бути виключеним з актового запису про народження дитини, як батько дитини. Зазначив, що даний факт може бути підтверджено шляхом проведення молекулярно-генетичної експертизи по встановленню біологічного батьківства. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] з відповідною позовною заявою до суду. Відповідно до ч.ч.1-3, 6 ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана з дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про ії народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді прав щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, серед яких висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної. У відповідності до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Згідно п.11 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. 26.02.2020 року відповідачка - [PERSON] подала заяву про визнання позову. В даній заяві відповідачка зазначила, що позивач - [PERSON] дійсно не є біологічним батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що є підставою для виключення про нього відомостей як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про його народження (а.с.18-19). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту, які застосовуються судом, встановлені ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, з положень якої випливає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності та з огляду на те, що відповідачка позов визнала, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю Білгород-Дністровського міськрайонного ВДРА ЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved