Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

13 липня 2015 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2013 року стягнуто аліменти з [PERSON] на неповнолітню [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] та на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] 3-х років, тобто до [INFO]. На момент винесення рішення відповідач працював інженером у КП «Архітектурно-планувальне бюро», у зв'язку з чим виконавчі документи було направлено до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ. У травні 2014 року відповідач звільнився з займаної посади. Згідно з довідки № 017/09 від 17.09.2014 року, яка була надана відповідачем до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ про те, що він працює у ТОВ «Науково-дослідний інститут екологічної безпеки України» на посаді інженера з 15.09.2014 року, бухгалтерія якого знаходиться по вул. Дегтярівська, 48, м. Київ. На підставі п.10 ч.1.ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» 02.10.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ направлено до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Згідно довідки № 011/03 від 16.03.2015 року ТОВ «Науково-дослідний інститут екологічної безпеки України» [PERSON] було звільнено з займаної посади 18.09.2014 року. Враховуючи викладене, державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було винесено дві постанови про закінчення виконавчого провадження, разом з оригіналами виконавчих документів направлено до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ за місцем реєстрації боржника. Внаслідок цього станом на 01.07.2015 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 20 166,88 грн. За її розрахунками за період з 01.06.2014 року по 01.07.2015 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 6 139,86 грн. Крім того, у відповідності до ст.185 СК України вважає за необхідне стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дочки розмірі 2 315 грн., оскільки у червні 2015 року на оздоровлення дитини нею було витрачено 2 315 грн., які складались з оплати путівки по відпочинку на морі, а саме проїзд в обидві сторони склав 440 грн., що підтверджується проїздним документом «Кіровоград-Залізний Порт», виданим туристичним агентством «Форте-В» 24.06.2015 року та проживання у пансіоні «Владислава» у розмірі 875 грн. (350 грн. х 5 днів= 1750 грн. : 2 = 875 грн.) - без підтверджуючих документів. Також за цей період особисто на дитину було витрачено 500 грн. за 5 днів на парк розваг та 500 грн. на фрукти без підтверджуючих документів. Просить стягнути з [PERSON] на її заборгованість по аліментах на утримання дочки [PERSON] в розмірі 20 166,88 грн., неустойку за прострочення сплати аліментів в період з 01.06.2014 року по 01.07.2015 року в розмірі 6 139,86 грн., понесені додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2 315 грн. Судові витрати по справі покласти на відповідача. В судовому засіданні 23 грудня 2015 року позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, уточнила, зазначив, що відповідач з червня 2014 року не сплачує аліменти, які присуджені. У вересні 2015 року вона отримала постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02.09.2015 року, винесеного у зв'язку з направленням за належністю, так як згідно довідки Кіровоградської ОДПІ та УПФУ боржник працює в ТОВ «КБК», бухгалтерія якого знаходиться по вул. М. Раєвського, 4-В в м. Києві, Печерський район. Разом з постановою отримала розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.09.2015 року, який складає 10473,03 грн. на утримання [PERSON] та 11795,17 грн. на її утримання. У зв'язку з тим, що під час судового процесу представник відповідача надав копію чеку, в якому у графі платник було зазначено «аліменти» та суд прийняв даний доказ, виникла необхідність зменшити позовні вимоги, так як 01.04.2015 року була погашена заборгованість по виконавчому листу за період з 01.06.2014 року по 15.09.2014 року у сумі 5603,70 грн., що склалася з 2140,78 грн. на утримання дитини та 3462,92 грн. на її утримання. Відповідно за період з 01.10.2014 року по 01.09.2015 року залишилась не погашена заборгованість по виконавчому листу у сумі 16664,50 грн. ( 22268,20 - 5603,70 грн.), що склалася з 8332,25 грн. на утримання дитини та з 8332,25 грн. на її утримання та сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 5066,60 грн., що склалася з 2533,30 грн. неустойки на утримання дитини та 2533,30 грн. неустойки на її утримання. Також представником відповідача була надана довідка про доходи з ТОВ «КБК», в якій зазначено, що [PERSON] з березня 2015 року працює у вищезазначеній організації та отримує заробітну плату у розмірі 1218 грн. Представник відповідача не зміг пояснити, чому відповідач відразу ( в березні) не повідомив державного виконавця Відділу ДВС про зміну місця роботи для направлення виконавчого листа за належністю для подальшого утримання аліментів відповідно до рішення суду. Тим самим, відповідач свідомо не сплачував аліменти на протязі 9 місяців та утворював заборгованість. У зв'язку з новими обставинами у справі та довіряючи розрахункам державного виконавця виникла необхідність зменшити період прострочення сплати аліментів, а саме з 01.10.2014 року по 01.09.2015 року. Просить зменшити ціну позову до 21731,09 грн. ( 16664,50 +5066,59). Стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам за період з 01.10.2014 року по 01.09.2015 року у сумі 16664,50 грн., яка складається з заборгованості аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 8332,25 грн., а також заборгованості по аліментам на її утримання у розмірі 8332,25 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2014 року по 01.09.2015 року у сумі 5066,59 грн, яка складається з неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 2533,30 грн., а також неустойки за прострочення сплати аліментів на її утримання у розмірі 2533,30 грн. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, надав заперечення у письмовому вигляді, де зазначив, що в якості підстав своїх позовних вимог [PERSON] вказує на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2013 року про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], а також аліментів на утримання самої [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Тобто мова йде про два різні види аліментів, передбачені різними нормами СК України. В тексті позовної заяви [PERSON] мова також йде про стягнення двох видів аліментів: на утримання дитини та на утримання самої позивачки. Водночас у резолютивній частині позовної заяви [PERSON] нею заявляються вимоги в пункті 1 про стягнення виключно аліментів на утримання дочки, вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання самої позивачки в резолютивній частині позовної заяви відсутня, що свідчить про те, що нею позов про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років не заявлений. В резолютивній частині «зміненої та уточненої позовної заяви» позивачки від 13.10.2015 року взагалі не вказано, щодо якого виду аліментів нею ставиться питання про стягнення. Дана «змінена та уточнена позовна заява» позивача не є заявою про зміну предмету позову в розумінні ч.2 ст.27 ЦПК України, а лише є заявою про збільшення вже заявлених нею раніше позовних вимог, про що прямо вказано і в описовій, і в резолютивних частинах даного документу, незважаючи на зазначену позивачем суму заборгованості по аліментам (22268,20 грн.), про що прямо вказано і в описовій, і в резолютивній частинах даного документу. Вважає, що «змінена та уточнена позовна заява» позивача від 13.10.2015 року та «заява про уточнення позовних вимог» позивача від 23.12.2015 року не є заявами про зміну предмету позову в розумінні ч.2 ст.27 ЦПК України, а є лише заявами про збільшення/ зменшення вже заявлених нею раніше позовних вимог, виходячи з принципу диспозитивності, визначеного ч.1 ст.11 ЦПК України, суд не може розглядати вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь заборгованості зі сплати аліментів на її утримання задоволені бути не можуть. Позивачем невірно здійснено розрахунок суми аліментів за вказаний у позові період на утримання доньки [PERSON] Як вбачається з тексту позову та інших заяв позивача, розрахунок суми заборгованості по аліментам нею особисто не робився, оскільки вона ці суми взяла з отриманих нею від державних виконавців Красюк Є.В. та Красноштан І.Л. розрахунків. Зважаючи на викладене вище у п.1 даних заперечень, не підлягають також задоволенню вимоги [PERSON] про стягнення пені за прострочення строку сплати аліментів на утримання самої позивачки в сумі 3600,23 грн. Більш того, сам по собі розрахунок пені є невірним, оскільки базується на невірним чином визначеному розмірі заборгованості з аліментів відповідно до ст.195 СК України. Надані позивачем до суду розрахунки розміру аліментів за підписом державних виконавців Красюк Є.В. та Красноштан І.Л. за період з 01.04.2014 року по 01.09.2015 року є недостовірними з огляду на те, що в них розрахунок суми аліментів зроблено без врахування реальних доходів відповідача за вказаний період. Тобто ці розрахунки не відповідають вимогам ст.195 СК України. Жодних доходів у 2014 році в ТОВ «Науково-дослідний інститут екологічної безпеки України» відповідач не отримував, що підтверджується довідкою названого підприємства № 3011/1 від 30.11.2015 року. Насправді в період з 01.04.2014 року по 01.08.2015року включно відповідач працював у ТОВ «КБК» (юридична адреса м. Київ, вул. Раєвського, 4-В, де отримував заробітну плату в сумі 1218 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про його середню заробітну плату від 05.08.2015 року. Факт перебування відповідача у трудових відносинах з названим підприємством також відображений у трудовій книжці відповідача. В період з 02.08.2015 року по 01.09.2015 року відповідач не працював, мешкав за місцем своєї реєстрації у м. Кіровограді. За таких обставин розмір аліментів має обраховуватися наступним чином: - за період з 01.06.2014 року по 01.08.2015 року відповідно до ч.1 ст. 195 СК України - від суми реального місячного доходу відповідача в сумі 1218 грн.; - за період з 02.08.2015 року по 01.09.2015 року відповідно до ч.3 ст. 195 СК України - від розміру середнього місячного заробітку по Кіровоградській області за відповідний період, який становив 3297 грн., що підтверджується довідкою Головного управління статистики у Кіровоградській області від 26.11.2015 року № 11.2-43/6626. Розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до трьох років за весь вказаний період становив 1032 грн. Таким чином розмір аліментів на дитину за вказаний період ( з 01.06.2014 року по 01.09.2015 року) становить 1/6 частина доходу 3391,15 грн., а сума заборгованості по аліментам - 4883,90 грн. Зважаючи на те, що 01.04.2015 року відповідач здійснив сплату аліментів на утримання доньки в сумі 5603,70 грн. шляхом перерахування даної суми на картковий рахунок [PERSON], заборгованість по аліментам відсутня, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на викладене позивачем невірно здійснено розрахунок розміру пені за прострочення строку сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], оскільки він базується на невірним чином визначеному розмірі заборгованості з аліментів відповідно до ст. 195 СК України. Вірний розрахунок пені за прострочення строку сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] має бути таким, що загальна сума неустойки за період з 01.10.2014 року по 01.09.2015 року повинна бути в розмірі 1038,50 грн., (а.с. 65), водночас вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.186 СК України відповідальність за прострочення строку сплати аліментів виникає виключно у разі, якщо таке прострочення сталося з вини особи, яка має сплачувати аліменти. Зважаючи на викладене відсутність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, а також беручи до уваги те, що відповідачем не доведена наявність жодної подібної вини з боку відповідача, вимоги позивача про стягнення неустойки задоволенні не підлягають. В даному випадку [PERSON] не міг сплачувати аліменти на користь позивача з поважних причин, а саме через те, що в 2014 та 2015 роках він мав сплачувати аліменти на іншу свою дитину від попереднього шлюбу, а саме на свою доньку [PERSON], [INFO], згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2011 року у справі № 2-1900/2011, ухваленого раніше за те, згідно якого подано позивачем позов у даній справі. На виконання рішення суду [PERSON] у 2014 та 2015 роках щомісячно сплачував на утримання своєї доньки [PERSON] аліменти в сумі 500 грн., що підтверджується відповідною розпискою матері дитини. Внаслідок такої сплати, з огляду на необхідність забезпечення свого власного існування хоча б на рівні прожиткового мінімуму, відповідач не міг сплачувати аліменти ще й на адресу позивача. Поганий матеріальний стан відповідача в будь-якому разі є підставою для зменшення розміру неустойки щонайменше втричі відповідно до положень ч. 2 ст. 186 СК України. Крім того, позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення строку сплати аліментів на утримання самої позивачки не підлягають задоволенню з огляду на викладені заперечення. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.195 Сімейного Кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] та на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 травня 2013 року і до досягнення [PERSON] 3-х років, тобто до [INFO]. Аліменти відповідач сплачував не регулярно, тому утворилася заборгованість за період з 01 червня 2014 року по 01 вересня 2015 року. У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.06.2014 року по 15.09.2014 року державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Красюк Є.В. [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в в розмірі 3462,92 грн. ( а.с.7). Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС РУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2015 року складає 9282,52 грн. (а.с.8). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.04.2015 року по 01.09.2015 року державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Красюк Є.В. [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] 3-х років в розмірі 11 795,17 грн. ( а.с.36). Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.04.2015 року по 01.09.2015 року державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Красюк Є.В. боржник [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розмірі 10473,03 грн. ( а.с.37). Суд вважає, що розрахунки заборгованості по аліментам, зроблені вищевказаними державними виконавцями за період з 01.06.2014 року по 01.09.2015 року є недостовірними, оскільки ними розрахунок заборгованості по аліментам зроблено без врахування реальних доходів боржника [PERSON] за вказаний період. Як вбачається з довідки ТОВ «Науково-дослідний інститут екологічної безпеки України» № 3011/1 від 30.11.2015 року [PERSON] 15.09.2014 року був прийнятий на посаду інженера з окладом згідно штатного розпису в розмірі 1220 грн., але в зв'язку з тим, що він не приступив до виконання своїх посадових обов'язків, наказом № 13-вк від 18.09.2014 року він був звільнений і зарплатня йому взагалі не нараховувалась. Вказані у довідці-розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС РУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. суми заробітної плати в розмірі 5427 грн. за жовтень 2014 року, в розмірі 5494 грн. за листопад 2014 року, а також в розмірі 6414 грн. за грудень 2014 року підприємством [PERSON] не нараховувалися і не виплачувалися (а.с.54). Згідно довідки від 05.08.2015 року про середню заробітну плату (дохід) ТОВ «КБК» в період з 01.03.2014 року по 01.08.2015 року [PERSON] працював у ТОВ «КБК», де отримував заробітну плату в сумі 1218 грн. на місяць (а.с.53). В період з 02.08.2015 року по 01.09.2015 року відповідач не працював, мешкав за місцем своєї реєстрації у м. Кіровограді. За таких обставин розмір аліментів має обраховуватися наступним чином: - за період з 01.06.2014 року по 01.08.2015 року відповідно до ч.1 ст. 195 СК України - від суми реального місячного доходу відповідача в сумі 1218 грн.; - за період з 02.08.2015 року по 01.09.2015 року відповідно до ч.3 ст. 195 СК України - від розміру середнього місячного заробітку по Кіровоградській області за відповідний період, який становив 3297 грн., що підтверджується довідкою Головного управління статистики у Кіровоградській області від 26.11.2015 року № 11.2-43/6626 (а.с.51). Розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до трьох років за весь вказаний період становив 1032 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за період з 01.06.2014 року по 01.09.2015 року заборгованість [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2013 року по сплаті аліментів складає - 8275,40 грн.( 4883,90+3391,50): - на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.05.2013 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] в розмірі 4883,90 грн. ( розмір 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку 309,60 грн. х 14 міс. + 549,50 грн.); - на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 травня 2013 року і до досягнення [PERSON] 3-х років, тобто до [INFO] в розмірі 3391,50 грн. (1/6 частина доходу від 1218 грн. складає 203 грн. х 14 міс. + 1/6 частина середньомісячного заробітку по Кіровоградській області за серпень 2015 року - 549,50 грн.) У відповідності до квитанції від 01.04.2015 року відповідач [PERSON] сплатив в рахунок заборгованості по аліментам позивачу ще до звернення з позовом до суду заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 5603,70 грн. шляхом перерахування даної суми на картковий рахунок [PERSON] (а.с.52). Враховуючи вищевикладене, заборгованість по аліментам [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2013 року за період з 01 червня 2014 року по 01 вересня 2015 року, яка підлягає стягненню на користь позивача, складає - 2671,70 грн. (8275,40-5603,70). Згідно ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.06.2013 року вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2011 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2011 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с.4, зворотній бік, 70). Відповідно до розписки, наданої [PERSON] 11.01.2016 року вбачається, що у 2014 та 2015 роках вона отримувала від колишнього чоловіка [PERSON] аліменти на спільну неповнолітню доньку [PERSON],[INFO], в розмірі 500 грн. в місяць на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2011 року. Враховуючи те, що відповідач в 2014 - 2015 роках сплачував крім позивача аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на свою дитину від попереднього шлюбу, а саме на доньку [PERSON], [INFO], згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2011 року, з огляду на необхідність забезпечення свого власного існування хоча б на рівні прожиткового мінімуму, суд не вбачає вини відповідача в несплаті своєчасно аліментів у зв'язку з тяжким матеріальним положенням, тому вимоги позивача щодо стягнення неустойки задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст.79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial