Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

14 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 11 вересня 2015 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 11 000 грн. зі строком повернення 18 вересня 2015 року, що підтверджується виданою [PERSON] розпискою. Позивач вказує, що у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув. Станом на вересень 2019 року розмір заборгованості складає 15 719, 32 грн., а саме сума боргу 11 000 грн., інфляційні 3421 грн. та 3 відсотки річних 1298, 16 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у сумі 15 719, 32 грн. та у повернення сплачених судових витрат. Ухвалою суду від 24.10.2018 року по справі відкрито спрощене провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачем [PERSON] , у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв`язку Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого відповідач позичив у позивача 11 000 гривень, зі строком повернення 18 вересня 2015 року, про що видав розписку. На день розгляду справи у суді позика не повернута. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема оригіналу розписки, який наданий позивачем та долучений до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого відповідачем взято у борг у позивача 11 000 грн., проте у визначений строк зазначені кошти не повернуто, а відтак вони підлягають стягненню за рішенням суду. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Визначаючись з сумою, яку належить стягнути на користь позивача, суд вважає за необхідне вказати наступне. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що загальна сума боргу за договором за період жовтень 2015 - вересень 2019 року становить 15 719, 32 грн., в саме сума боргу 11 000 грн., інфляційні 3421 грн. та 3 відсотки річних 1298, 16 грн. Разом з тим судом здійснено перерахунок сум: за період жовтень 2015 року - вересня 2018 року з розрахунку сума боргу сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 18562,65 грн., та 3 відсотки річних 964, 68 грн., загалом 19 527, 33 грн.. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, а також вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК України про розгляд судом справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в розмірі, запропонованому позивачем. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved