Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

12 квітня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, в якій просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором б/н від 08.04.2013 року у розмірі 10 110, 07 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 328, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. 07 грудня 2014 року позичальник, [PERSON], помер. На дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 08.04.2013 року становить 10 110, 07 грн. 11 травня 2016 року, після того, як позивач дізнався про смерть позичальника, ним була направлена претензія кредитора до Пятої харківської державної нотаріальної контори. 30 травня 2016 року позивачем було отримано відповідь на вказану претензію, з якої вбачалося, що претензію було направлено до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу. 19 червня 2016 від приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу надійшла відповідь, з якої вбачалося, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] 29 листопада 2017 року до спадкоємця, [PERSON], було направлено лист-претензію, з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.04.2013 року. Однак вказана вимога до теперішнього часу виконана не була. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». 13 червня 2018 року від [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) К.В. надійшов до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вона просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне. Так, відповідач посилається на те, що про наявність будь-яких боргів їй стало відомо лише 29 листопада 2017 року. Відповідно до умов договору датою останнього погашення заборгованості є 30.04.2015 року. Частиною 3 ст. 1281 ЦК України встановлено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги тобто до 30.04.2016 року. Згідно з матеріалами справи, позивачем 29.11.2017 року, тобто після спливу строку на предявлення вимоги встановленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України на адресу відповідача було направлено вимогу. Зважаючи на вказані обставини, відповідач вважає, що позивачем було пропущено строк для предявлення претензії до спадкоємців, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 03 липня 2018 року від представника позивача по справі надійшла відповідь на відзив, згідно якої вони посилаються на те, що 11.02.2016 року АТ КБ «Приватбанк» стало відомо про смерть позичальника. 11.05.2016 року банком було направлено претензію кредитора від 02.05.2016 року до Пятої Харківської державної нотаріальної контори. Позивач вважає, що вимога про погашення заборгованості може бути направлена як безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця, тому на думку представника позивача строк звернення до спадкоємців з претензією позивачем пропущено не було. 23 липня 2018 року від відповідача по справі надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачу стало відомо про відкриття спадщини 11.02.2016 року, тобто він повинен був предявити вимогу до 12 серпня 2016 року. Однак, всупереч вказаним вимогам закону, вимога була предявлена до спадкоємця [PERSON] лише 29.11.2017 року, тобто після спливу строку, встановленого законом для предявлення вимоги до спадкоємців. 13 серпня 2018 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшла до суду відповідь на заперечення, з якої вбачається, що на думку представника позивача, вимога про погашення заборгованості була предявлена до спадкоємця через нотаріуса, а отже АТ КБ «Приватбанк» не пропущено строк предявлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 31.08.2017 року, в судове засідання не зявилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач по справі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 08.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток. (а.с. 7) Розділом 1 (реструктуризація заборгованості) Угоди передбачено, що сторони погодили зменшити розмір заборгованості, а саме: відсотки на 350, 99 грн., комісію на 119, 38 грн., пеню на 0 грн., штраф на 749, 48 грн., та з 08.04.2013 року розмір заборгованості за Договором становить 8 278, 80 грн. Розділом 2 Угоди (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток) передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 7 328, 80 грн. на строк 24 місяці з 08.04.2013 року по 30.04.2015 року шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 328, 80 грн., в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплату процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. (а.с. 7) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1 Угоди (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток) передбачено, що погашення заборгованості відбувається починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку грошових коштів (щомісячного платежу) в сумі 366, 73 грн. дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30.04.2015 року. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Пунктом 2.2 Угоди (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток) передбачено, що заборгованість відповідача з 32 дня порушення вважається простроченою та позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 219, 85 грн. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. 07 грудня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії І-ВЛ № 470431, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області 09 грудня 2014 року. (а.с. 33) Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 08.04.2013 року становить 10 110, 07 грн., яка складається з наступного: - 7 328, 80 грн. заборгованість за кредитом; - 2 781, 27 грн. заборгованість за відсотками. (а.с. 5-6) Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При цьому згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. 11 лютого 2016 року до ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась [PERSON] та повідомила, що [PERSON] помер, що підтверджується роздруківкою з інформаційної бази про клієнта ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с. 73) Частиною 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановленні спадкоємці взагалі. Згідно з п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Відповідно вимог п. 8.9 Правил ведення нотаріального діловодства (далі Правила) претензії кредиторів підлягають реєстрації у журналі реєстрації вхідних документів, якщо вони надійшли поштою або подані нотаріусу кур'єром до дня вчинення нотаріальної дії Потім претензія кредитора відповідно п. 231 Інструкції реєструється нотаріусом у книзі обліку спадкових справ. У книзі обліку спадкових справ реєструються: заяви про прийняття спадщини; заява про відкликання заяви про прийняття спадщини; заява про видачу свідоцтв про право на спадщину, про відмову від прийняття спадщини, заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини; заява спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); претензії кредиторів, а також заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, за якими були вжиті ці заходи: заяви про відкриття спадщини та укладання договору на управління спадщиною; заява про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; заява виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; заява відказоодержувача про відмову від заповідального відказу тощо. На підставі однієї із перерахованих заяв, зареєстрованої першою, заводиться спадкова справа на ім'я померлого. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби вимагає цю справу для подальшого провадження. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців і кредиторів) також реєструються в книзі обліку спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку і формуються у спадкові справи. Ні нормами Закону України «Про нотаріат», ні Інструкцією не передбачено спеціального порядку доведення до спадкоємців змісту претензії кредиторів. За аналогією до змісту інших пунктів Інструкції повідомлення про претензію, що надійшла, надсилається поштою спадкоємцям, які прийняли спадщину, або виконавцю заповіту, а спадкоємці або виконавець заповіту, які прибули до нотаріуса, повідомляються ним усно, про що робиться відмітка на претензії кредитора, така відмітка підписується спадкоємцями або виконавцем заповіту. За приписами ч. З ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, пред'явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Разом з тим на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. 11 травня 2016 року, тобто у строк, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивачем було направлено Претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Пятої Харківської державної нотаріальної контори. (а.с. 36, 34-35) Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» заявило претензію до спадкоємців спадкодавця у строк, передбачений ст. 1281 ЦК України. 30 травня 2016 року позивачем було отримано відповідь на вказану претензію, з якої вбачалося, що претензію було направлено до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу. (а.с. 37) 19 червня 2016 від приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу надійшла відповідь, з якої вбачалося, що спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] (а.с. 37) 29 листопада 2017 року до спадкоємця, [PERSON], було направлено лист-претензію, з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.04.2013 року. Однак вказана вимога до теперішнього часу виконана не була.( а.с. 38, 39-41) Із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 12.04.2018 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 08.04.2013 року становить 10 110, 07 грн., яка складається з наступного: - 7 328, 80 грн. заборгованість за кредитом; - 2 781, 27 грн. заборгованість за відсотками. (а.с. 5-6) Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Отже, відповідач, як спадкоємиця померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. В судовому засіданні відповідач пояснила, що спадкове майно, яке вона отримала після смерті [PERSON] складалося з частинижитлового будинку, вартість якого перевищує суму заборгованості за кредитом спадкодавця. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора, оскільки вартість частини житлового будинку у будь-якому випадку буде більшою ніж сума боргу 10 110, 07 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 762, 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved