Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

14 січня 2014 року прокурор звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с. 1-7) , в якому просив стягнути з відповідачки нараховані втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва на загальну суму 66737 гривень 09 копійок. В обґрунтування наведеної вимоги прокурор посилався на те, що розпорядженням Печенізької районної адміністрації Харківської області № 363 від 5 вересня 2007 року відповідачці було надано у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі якого видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 996387, зареєстрований 19 жовтня 2007 року за № 010770100128. Розпорядженням Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 575 від 22 листопада 2010 року відповідачці надано дозвіл на зміну цільового призначення земельної ділянки на землі рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва, а розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 396 від 13 липня 2011 року було змінено цільове призначення зазначеної земельної ділянки. Відповідно до акту визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, від 11 липня 2011 року відповідною комісією було визначено розмір таких втрат у сумі 66737 гривень 09 копійок, який був узгоджений відповідачкою та підлягав відшкодуванню протягом двох місяців з дня затвердження проекту відведення спірної земельної ділянки. Оскільки до теперішнього часу зазначені витрати не відшкодовані, прокурор просив стягнути їх з відповідачки у судовому порядку. Позивачі - Печенізька районна рада Харківської області, Печенізька селищна рада Печенізького району Харківської області, Харківська обласна рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Харківська обласна державна адміністрація, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили слухати справу без участі їхніх представників (а.с. 71, 82, 83, 93, 72-73, 95). Відповідачка в судове засідання не з'явилась про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином: копія ухвали про відкриття провадження, копія позову та доданих до нього матеріалів та судові повістки з викликами на 7 та 24 лютого, 20 березня, 24 квітня, 26 травня 2014 року були отримані відповідачкою (а.с. 64, 68, 81, 92, 98). 18 березня 2014 року відповідачка зверталась з клопотанням про відкладення розгляду справи на три місяці у зв'язку з її відрядженням та зобов'язувалась надати відповідне посвідчення (а.с. 81), проте, зазначений документ суду не надала. Судові виклики на 24 червня та 28 липня 2014 року відповідачкою не отримані (а.с. 101, 104). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМВ України у Харківській області [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57), про наявність будь-якої іншої адреси для листування або про зміну місця проживання відповідачка суд не повідомляла. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки, суд враховував, зокрема, вимоги, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Цихановський проти України (рішення від 6 вересня 2007 року, заява № 3572/03) та Коновалов проти України (рішення від 18 жовтня 2007, заява № 13242/02) згідно яких на національні суди покладено обов'язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні. З огляду на вищенаведене, з метою недопущення тяганини по справі та забезпечення процесуальних прав сторін, на адресу відповідачки судом було направлено лист з роз'ясненням її процесуальних прав та обов'язків, зокрема, обов'язку добросовісно використовувати надані їй права, а також було повідомлено, що у випадку повторної неявки відповідача суд вправі розглянути справу на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення по справі (а.с. 86, 90). Попре вжиті судом заходи, відповідачка в судове засіданні не з'явилась, будь-яких письмових пояснень та документів на їх обґрунтування не надала, у зв'язку з чим, відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглянув справу за наявними у справі доказами у порядку заочного провадження. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Печенізької районної державної адміністрації № 363 від 5 вересня 2007 року відповідачці було надано у власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (далі за текстом, спірна земельна ділянка). На підставі наведеного вище розпорядження відповідачці видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 996387, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів користування землею за номером 010770100128 (а.с. 22). Розпорядженням Печенізької районної державної адміністрації Харківської області № 575 від 22 листопада 2010 року, з наступними змінами, внесеними розпорядженням того самого органу № 68 від 22 квітня 2011 року, відповідачці було надано дозвіл на розроблення проекту відведення спірної земельної ділянки для зміни її цільового призначення з сільськогосподарського на рекреаційне (індивідуальне дачне будівництво) (а.с. 17, 21). Межі спірної земельної ділянки було погоджено в установленому порядку шляхом підписання уповноваженими особами акту від 2 грудня 2010 року (а.с. 28). Розроблений проект відведення спірної земельної ділянки для зміни її цільового призначення було погоджено Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Печенізької районної державної адміністрації Харківської області 1 лютого 2011 року (а.с. 34-35), Печенізькою районною СЕС 2 лютого 2011 року (а.с. 31), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківські області 8 квітня 2011 року (а.с. 30), Управлінням культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації 4 квітня 2011 року (а.с. 32), Відділом Держкомзему у Печенізькому районі Головного управління Держкомзему у Харківській області 2 лютого 2011 року (а.с. 36). Актом від 11 липня 2011 року, складеним уповноваженою комісією та затвердженим головою Печенізької районної державної адміністрації того ж дня, визначено втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню відповідачкою у зв'язку зі зміною цільового призначення належної їй спірної земельної ділянки, у розмірі 66737 гривень 09 копійок (а.с. 46-48). 15 червня 2011 року Печенізькою районною державною адміністрацією було надано висновок № 01-16/1144 щодо можливості зміни цільового призначення спірної земельної ділянки (а.с. 37). Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 396 від 13 липня 2011 року було затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка перебуває у власності відповідачки, на землю рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва та проведено відповідну зміну (а.с. 25). За відомостями, наведеними Відділом Держземагентства у Печенізькому районі Харківської області у довідці № 01-15/3448 від 13 грудня 2013 року, відповідачкою не виконано розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 396 від 13 липня 2011 року, адже протягом двомісячного терміну нею не було відшкодовано втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва у розмірі 66737 гривень 09 копійок (а.с. 38). Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Процедура зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, в ході якої на замовлення відповідачки було розроблено відповідний проект відведення, погоджено та затверджено його, відбулась у відповідності до вимог Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 11 квітня 2002 року. На виконання вимог частини 2 статті 207 Земельного кодексу України, згідно якої відшкодуванню підлягають, зокрема, втрати сільськогосподарських угідь, як основного засобу виробництва у сільському господарстві, внаслідок їх вилучення для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським виробництвом, уповноваженою комісією Печенізької районної державної адміністрації Харківської області було визначено та погоджено з відповідачкою розмір таких втрат у зв'язку зі зміною цільового призначення спірної земельної ділянки у сумі 66737 гривень 09 копійок (а.с. 46-49). При цьому, згідно статті 209 Земельного кодексу України та пункту 4 частини 2 статті 69 Бюджетного кодексу України зазначеною комісією було розподілено визначені втрати для перерахування в наступному співвідношенні: 60 % у розмірі 40042 гривні 26 копійок до бюджету Печенізької селищної ради; 15 % у розмірі 10010 гривень 56 копійок до бюджету Печенізької районної ради; 25 % у розмірі 16684 гривні 27 копійок до бюджету Харківської обласної ради (а.с. 47). Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 1279 від 17 листопада 1997 року «Про розміри та порядок визначення витрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» на відповідачку було покладено обов'язок відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського господарства, в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення земельної ділянки. Відповідачка була обізнана щодо розміру втрат сільськогосподарського виробництва та строку їх відшкодування у зв'язку зі зміною цільового призначення спірної земельної ділянки, що підтверджується її особистим підписом на акті від 11 липня 2011 року (а.с. 47). Разом з тим, в порушення наведених вище норм відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва відповідачкою у двомісячний термін після затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки з сільськогосподарського призначення на рекреаційне на підставі розпорядження Харківської обласної державної адміністрації № 396 від 13 липня 2011 року, - не проведено. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог прокурора та задовольняє їх у повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, пункту 11 статті 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved