Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

14.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 27 вересня 2005 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складалася з: незакінченого будівництвом садового будинку № 66, готовністю 88%, а також земельної ділянки, площею 0,05 га, на якій він розташований в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець»; 1/2 частки земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області; садового будинку № 11 та земельної ділянки площею 509 м.кв., на якій він розташований в м. Первомайську Миколаївській області в садовому товаристві «Звязківець»; квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті матері були позивачка, [PERSON] та [PERSON]. В 2006 році [PERSON] звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до позивачки та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2006 року, незакінчене будівництво садового будинку, готовністю 88%, а також земельна ділянка, площею 0,05 га, на якій воно розташовано, в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець» передано у приватну власність [PERSON]. Але оформити за нею право власності на вказаний садовий будинок не має можливості, оскільки при житті мама позивачки не зареєструвала право власності на нього. 17 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом садового будинку № 66, готовністю 88%, а також земельна ділянка, площею 0,05 га, на якій воно розташовано, в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець». Вказаний договір, у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований Первомайським філіалом Південної товарної біржі за № 3314. Після укладання договору були здійснені всі необхідні дії для його виконання, а саме: [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в управління та користування спірний будинок, сплативши іншій стороні його договірну вартість в розмірі 20421 грн., що є доказом про те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. На даний час зясувалося, що ними не були виконані вимоги ст. 657 ЦК України, яка передбачає обовязкову нотаріальну форму посвідчення договору. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, то суд може визнати такий договір дійсним. На сьогоднішній день [PERSON] померла, тому оформити нотаріально даний договір не має можливості. В звязку з чим виникла необхідність звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Згідно ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Оскільки [PERSON] придбала незакінчене будівництво садового будинку № 66, готовністю 88%, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,05 га, в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець», то до неї, як до набувача незакінченого будівництва садового будинку, готовністю 88%, переходить право власності на присадибну земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання надала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином через оголошення в газеті Урядовий курєр № 181 від 01.10.2015 року. Заперечень на позов не надсилав. Представник Первомайської філії Південної Товарної Біржі у судове засідання не зявився, надіслав листа з проханням слухати справу без його присутності, з позовом згоден, рішення залишив на розгляд суду. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач, відповідно до положень ст. 1258, 1261 ЦК України, є спадкоємицем за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 27.09.2005 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: незакінчений будівництвом садовий будинок № 66, готовністю 88%, а також земельна ділянка, площею 0,05 га, на якій він розташований в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець»; 1/2 частки земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області; садовий будинок № 11 та земельна ділянка площею 509 м.кв., на якій він розташований в м. Первомайську Миколаївській області в садовому товаристві «Звязківець»; квартира [ADDRESS]. Згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2006 року, незакінчене будівництво садового будинку, готовністю 88%, а також земельна ділянка, площею 0,05 га, на якій воно розташовано, в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець» передано у приватну власність [PERSON]. Але оформити за нею право власності на вказаний садовий будинок не має можливості, оскільки при житті [PERSON] не зареєструвала право власності на нього. 17.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом садового будинку № 66, готовністю 88%, а також земельна ділянка, площею 0,05 га, на якій воно розташовано, в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області в садовому товаристві «Звязківець», який був зареєстрований Первомайським філіалом Південної товарної біржі за № 3314. На сьогоднішній день [PERSON] померла, тому оформити нотаріально даний договір не має можливості. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved