Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

13.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів, який багаторазово уточнювала та відповідно до уточненої позовної заяви в редакції від 26.04.2017 року позивач просить стягнути з Держаного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 20\~000,00 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що вона є потерпілою по кримінальному провадженню Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, яке відкрито 26.12.2013 року. Позивач зазначає, що вилучене у ході кримінального провадження майно тривалий час не повернуто у повному обсязі, позивач неодноразово зверталася до суду із скаргами, тому змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] комісії [PERSON] управління Національної Поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Одеській області до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, матеріли справи містять письмові заперечення на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 26.12.2013 року слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за заявою позивача [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013170490008049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Фабула в період з 15.00 год. до 15.05 год. 26.12.2016 року невстановлена особа, знаходячись у приміщенні Ломбарду «Советский», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 6, застосувавши насилля, яке є небезпечним для життя та здоровя та погрозою пістолетом невстановленої марки, відкрито заволоділа грошовими коштами, ювелірними виробами та документами /а.с. 4/. 26.12.2013 року слідчим СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події та складено відповідний протокол, в якому встановлено, що в ході огляду було вилучено: окуляри; два фрагменти слідів пальців рук; касова книга; ноутбук; печатка; касовий апарат. Постановою слідчого СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області від 26.09.2016 року встановлено, що [PERSON] є потерпілою у кримінальному провадженні № 12013170490008049 від 26.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Оскільки, відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим в даному провадженні являться фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної та майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, у звязку із чим у [PERSON] наявний статус потерпілої у даному провадженні. Судом встановлено, що 02.06.2015 року [PERSON] зверталася до СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області із клопотанням про повернення майна, вилученого 26.12.2013 року працівниками правоохоронних органів, так як позивач є матеріально відповідальною особою за майно Ломбарду «Советский». Так, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2015 року частково задоволено скаргу [PERSON] та визнано протиправною бездіяльність посадових осіб СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області; зобовязано посадових осіб СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області розглянути відповідно до вимог ст. 220 КПК України клопотання [PERSON], подане 02.06.2015 року /а.с. 6/. Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2015 року задоволено скаргу [PERSON] та зобовязано СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області повернути Ломбарду «Советский» в особі [PERSON] вилучене майно під час огляду місця події від 26.12.2013 року, а саме: касову книгу, ноутбук, печатку, касовий апарат /а.с. 7/. Судом встановлено, що вилучене майно під час огляду місця події від 26.12.2013 року тривалий час не повертається позивачу, у звязку із чим, позивач зверталася до суду із скаргою. Так, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2015 року зобовязано СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області виконати ухвалу суду від 18.09.2015 року та повернути [PERSON] вилучене майно /а.с. 8/. 10.11.2015 року згідно особистої розписки [PERSON] отримала від слідчого майна, що належить Ломбарду «Советский»: касову книгу, ноутбук, печатку, касовий апарат. Таким чином, судом встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення 26.12.2013 року та вилучення того ж дня майна Ломбарду «Советский», [PERSON] неодноразово звертаючись із заявами, клопотаннями та скаргами до правоохоронних органів лише 10.11.2015 року отримала вилучене майно. Суд погоджується із поясненнями сторони позивача, що відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Оскільки, судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Суворовського районного суду м. Одеси неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів стосовно кримінального провадження № 12013170490008049, по якому позивача було визнано потерпілою, то суд приходить до висновку, що відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розяснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України \~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв'язків позивача, та враховуючи ті зусилля, які позивач доклала для повернення майна, вилученого 26.12.2013 року, а також приймаючи до уваги невиконання працівниками правоохоронних органів вимог законодавства щодо вчасного повернення вилученого майна, а також тяганину працівників правоохоронних органів щодо розгляду звернень позивача, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо неї та майна Ломбарду. Суд погоджується з доводами позивача стосовно завдання їй моральної шкоди відповідачами, однак суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в позовній заяві є завищеним, в звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 10\~000,00 грн. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в запереченнях є неспроможними, та спростовуються матеріалами справи. У зв'язку з чим, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved