Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Василівкатепломережа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що у серпні 2018 року їй стало відомо, що на її нерухоме майно було накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Василівського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] від 21.08.2012 року та станом на цю дату вона не була власником нерухомого майна, а лише 28.08.2018 року стала власником спадщини у вигляді будинку № 222 по вул.Каховська м.Василівка Запорізької області. Звернувшись до Василівського районного віжжілу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з даного приводу, вона отримала відповідь що на виконанні у Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, за даними АСВП, перебувало виконавче провадження про стягнення з неї, [PERSON], на користь ПРАТ «Василівкатепломережа» заборгованості в розмірі 1588,90 грн. 21.08.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 11.06.2013 року з ПРАТ «Василівкатепломережа» вона розрахувалася у повному обсязі, та 11.06.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у якому визначено, що виконавче провадження піддягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Станом на сьогоднішній день виконавчий документ на примусове виконання повторно не надходив. Виконавче провадження знищено у зв'язку зі сплином терміну зберігання. На сьогоднішній день арешт не знятий. Відділом виконавчої служби рекомендовано звернутись до суду із заявою про звільнення майна з-під арешту. На теперішній час виконавче провадження відсутнє, а тому відсутня правова підстава для примусових дій державного виконавця, які полягають в арешті майна. У звязку з вищевикладеними обставинами позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить: зняти арешт та заборону на відчуження всього нерухомого майна, накладеного постановою головного державного виконавця ВДВС Василівського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2012 року, ВП № 33921594, реєстраційний номер обтяження 13001944. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, проте у позовній заяві зазначено прохання розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Проти заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує (а.с.2-5). Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Василівкатепломережа» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (а.с.26), проте суду надано заяву про розгляд цивільної справи без участі їх представника, проти задоволення позову про звільнення майна з-під арешту не заперечують та зазначають, що заборгованість за виконавчим листом в розмірі 1588,90 гривень сплачена у повному обсязі (а.с.27). Представник третьої особи на стороні відповідача: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (а.с.22), про причини неявки суду не повідомлено, надано інформацію на запит суду. Вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28.08.2018 року [PERSON] є власником житлового будинку № 222 по вул.Каховська в місті Василівка Запорізької області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчено 28.08.2018 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №214, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.13), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №135730348 від 28.08.2018 року, відповідно до якого вбачається реєстрація права приватної власності на житловий будинок №222 по вул.Каховська в м.Василівка Запорізької області зареєстровар за [PERSON] та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.14). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28.08.2018 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №216, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка №22 загальною площею 0,0430 га, яка знаходиться за адресою: м.Василівка вул.Каховська Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.15), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №135740476 від 28.08.2018 року, відповідно до якого вбачається реєстрація права приватної власності на земельну ділянку №22 загальною площею 0,0430 га, яка знаходиться за адресою:м.Василівка вул.Каховська Василівського району Запорізької області за [PERSON] та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.16). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28.08.2018 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON],зареєстровано в реєстрі за №215, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка №22 загальною площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: м.Василівка вул.Каховська Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №135736684 від 28.08.2018 року, відповідно до якого вбачається реєстрація права приватної власності на земельну ділянку №22 загальною площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою:м.Василівка вул.Каховська Василівського району Запорізької області за [PERSON] та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.18). Згідно відомостей Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №135727217, сформованої 28.08.2018 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Токмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], вбачається, що 17.09.2018 року (12:05:08) були внесені обтяження № 13001944 та внесено відомості про арешт за обєктом обтяження: невизначене майно, все майно, що належить [PERSON], реєстратор: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33921594, 21.08.2012 року, головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON], судовий наказ № 2н/802/405/2012, виданий 10.08.2012 року Василівським районним судом Запорізької області, Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції, Код 34986553; обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно (а.с.9-11). Як вбачається з відповіді Василівського районного відділу державної виконавчої служби за №20111 від 10.09.2018 року (а.с.12), останніми повідомлено, що за даними АСВП на виконанні в Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Василівкатепломережа» заборгованості в розмірі 1588,90 грн. 21.08.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 11.06.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання). Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». У разі незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Термін зберігання виконавчого провадження складає три роки після закриття викового провадження, після закінчення терміну зберігання виконавче провадження було передано на знищення. Таким чином, у державного виконавця були відсутні передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для винесення постанови про звільнення майна боржника з-під арешту (а.с.12). Відповідно до довідки №592 від 25.09.2018 року, виданої [PERSON] акціонерним товариством «Василівкатепломережа», на період з 21.08.2012 року по 11.06.2013 року заборгованість по виконавчому документу по сплаті боргу за централізоване опалення у [PERSON], яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: [INFO] сплачена в розмірі 3131,06 гривень (а.с.8). Як вбачається з відповіді Василівського районного відділу державної виконавчої служби за №24862 від 05.11.2018 року (а.с.30), останніми повідомлено, що за даними АСВП на виконанні в Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебували наступні виконавчі провадження: 1) ВП6198525 виконавчий лист №2-652 від 01.08.2007 року виданий Василівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Запоріжгаз» суму боргу у розмірі 81,00 грн. 12.12.2007 року було відкрито виконавче провадження. 18.03.2008 року було завершено виконавче провадження; 2) ВП 12500007 виконавчий лист №2-1370 від 01.10.2008 року виданий Василівським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у Василівському районі суму боргу у розмірі 51,00 грн.17.04.2009 року було відкрито виконавче провадження. 28.12.2009 рокуповернено виконавчий документ стягувану без виконання; 3) ВП 23265658 вимога № Ф-У656 від 02.12.2010 року видана Василівським УПФУ про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Василівському районі суму боргу у розмірі 869,46 грн. 10.12.2010 року біло відкрито виконавче провадження. 21.12.2010 року було завершено виконавче провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на той час). Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст.. 59 Закону України «Про виконавче провадження». У разі незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Термін зберігання виконавчого провадження складає три роки після закриття викового провадження, після закінчення терміну зберігання виконавче провадження було передано на знищення. Таким чином, у державного виконавця були відсутні передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для винесення постанови про звільнення майна боржника з-під арешту (а.с.30) Відповідно до п.п.74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Заборона відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст.16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст.ст.317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст.391 ЦК України, позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень, викладених у п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6- 26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, визначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень), накладених на нерухоме майно державним реєстратором порушуються права та законні інтереси співвласника [PERSON], внаслідок чого позивач позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивач [PERSON] позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїми правами як власник, підстави для збереження обтяжень, накладених відповідачем на це майно відсутні, та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки на теперішній час будь-яких виконавчих проваджень по примусовому виконанню стосовно боржника О.О. у Василівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не знаходиться, тобто на теперішній час відсутні будь-які підстави для необхідності подальшого арешту нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про арешт майна на оголошення заборони на його відчуження від 21.08.2012 року при примусовому виконанні вимоги за виконавчим документом № 2н/802/405/2012, реєстраційний номер обтяження 13001944, крім того, позовні вимоги у повному обсязі визнані відповідачем по справі ПрАТ «Василівкатепломережа», тому, відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, у звязку з чим суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наведеними вище підставами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved