Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

13.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка знаходиться на території Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області після померлого 10.05.2009 року батька - [PERSON]. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.01.1996 року померла [PERSON], яка була тіткою [PERSON]. [PERSON] піклувався про тітку та здійснював за нею догляд, а після її смерті прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. За життя померла мала право на земельну частку КСП «Попівське», не встигла отримати відповідний сертифікат. 10.05.2009 року [PERSON], який є батьком позивача, помер. Позивач прийняв спадщину після батька шляхом спільного проживання разом з ним. Ухвалою суду від 19.02.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.47). Представник відповідача, у судовому засіданні вказаний позов визнала у повному обсязі, про що подала письмову заяву (а.с.34, 48). Додатково пояснила, що працює головою сільської ради. 27.12.1995 року КСП «Попівське» отримало державний акт на право колективної власності. До списку пайовиків була включена, в тому числі [PERSON], яка була тіткою [PERSON] [PERSON] доглядав за померлою. Свій пай померла здавала в оренду, але сертифікат не отримувала. Після її смерті земля стала обліковуватися як невитребувана, оскільки родичі не заявляли вимог. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 21.01.1996 року померла [PERSON] (а.с.10). Померла [PERSON] є тіткою [PERSON] (а.с.16). Оскільки [PERSON] померла 21.01.1996 року, то спадкові відносини регулюються нормами ЦК УРСР, 1963 року. Відповідно до довідки Попівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 28.12.2017 року, невитребувана земельна частка (пай) [PERSON] знаходиться на території Попівської сільської ради за межами населених пунктів (а.с.12). Згідно Державного акту на право колективної власності на землю, серія ПЛ0013, реєстровий номер 2, виданого 25 грудня 1995 року головою [PERSON] народних депутатів на підставі рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 20 грудня 1995 року №5, КСП «Попівське» передано у колективну власність 1670,1 га землі для ведення колективного сільськогосподарського виробництва (а.с.54) Згідно уточненого списку членів КСП «Попівське» за номером 209 значиться [PERSON] (а.с.55-57). Зазначені обставини підтверджуються довідками Попівської сільської ради від 02.01.2018 року (а.с.14. 15). У відповідності до довідки зазначеної сільської ради [PERSON], [INFO], жителька с.Попове Новосанжарського району Полтавської області внесена до списків розпаювання членів КСП «Попівське» Новосанжарського району Полтавської області, земельна частка (пай) знаходиться за межами населеного пункту за №231, розміром 5,74 га. (а.с.14). Згідно довідки [PERSON] сільської ради [PERSON], матір [PERSON], сестра [PERSON], померла 18 вересня 1994 року (а.с.60). Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України, яка застосовується відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] визнається відповідачем та не потребує доведення відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статі 21 цього Кодекса. 10.05.2009 року помер [PERSON] (а.с.11). Позивач є рідним сином померлого [PERSON] (а.с.9). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] визнається відповідачем та не потребує доведення відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Із змісту ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, є законні підстави для визнання права позивача на зазначену земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: approved