Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

13 серпня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначила, що відповідач, який є батьком [PERSON] , перебував з позивачем у фактичних шлюбних стосунках, які припинені в 2017 році, коли відповідач пішов з сім`ї. З означеного часу сторони проживають окремо, донька сторін мешкає з позивачем, відповідач повністю усунувся від участі у вихованні та утриманні дитини, не відвідує її, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, з вказаного часу взагалі не цікавиться життєвими обставинами доньки. Позивач повністю утримує доньку, створює необхідні для її гідної життєдіяльності умови. У зв`язку з безтурботним ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов`язків і цілковитою байдужістю до життя дівчинки просить позбавити його батьківських прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не застосовувались. Ухвалою суду від 11.11.2019 року третю особу відділ по Шевченківському району служби (управління) в справах дітей Запорізької міської ради замінено на районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 11.11.2019 року третю особу зобов`язано надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 21. 08.2020 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 21. 08.2020 року вимоги позову про стягнення аліментів на підставі заяви представника позивача залишено без розгляду. Позивач та її представник до суду не з`явились, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без їхньої участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою звернулась до суду представник третьої особи. Вказані обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність вказаних учасників. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Відзиву на позов, клопотання про вирішення справи без його участі суду не надав. Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача і її представника, висловленої в їх письмових зверненнях. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов`язок вчинення цих дій. Навмисне невиконання цього обов`язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України. Як випливає з роз`яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 62) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо доньки з боку відповідача, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав; довідка навчального закладу про виключну участь позивача в заходах виховного та організаційного змісту за місцем навчання дитини (а. с. 23), інформація медичного закладу за місцем проживання позивача про догляд за дитиною та виконання призначень лікаря-педіатра лише матері (а. с. 24). Позитивна характеристика позивача з місця проживання, з якої випливає, що донька сторін проживає з матір`ю, а батько залишив родину у 2017 році і жодного разу не відвідував доньку (а. с. 18) та інші - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивача, оскільки свідчать про свідоме невиконання батьком своїх обов`язків з виховання доньки. За вказаних обставин у суду немає сумніву в тому, що відповідач не відіграє жодної ролі у життєдіяльності та формуванні особистості дівчинки. Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні доньки, що не дає підстав для ухвалення рішення на його користь. Процесуальна поведінка відповідача, за якої він не відвідав жодного з п`яти призначених в справі засідань, що і зумовило заочний розгляд справи, також беззаперечно свідчить про його байдуже ставлення до інтересів і долі своєї дитини. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим на її користь з відповідача.

Outcome: approved