Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] по 1/ 4 частині усіх видів доходу відповідача на кожну дитину. В обґрунтування своїх вимог вказує, що їх з відповідачем діти, донька [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріального забезпечення для утримання їх дітей, хоча здоровий, працездатний, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, який просить позивач. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі та участі його довірителя, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла нотаріально посвідчена заява, в якій він позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей в розмірі 1/ 2 частини усіх видів його доходу визнав в повному обсязі, просив про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2013 року (а.с. 3) та мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5), які проживають із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 6). Із заяви відповідача [PERSON] слідує, що він проживає окремо від позивачки та дітей (а.с. 21) та що підтверджує підстави звернення позивачки до суду із цим позовом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, матеріальний стан позивачки, яка не працює у зв'язку з доглядом за дітьми, які не досягли трьох років, те, що відповідач визнав позов, є працездатним, аліментних зобов'язань відносно інших осіб не має, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору на користь держави, в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved