Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], в якому просив суд розірвати шлюб, укладений між ними, а також встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання їх малолітнього сина. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2004 року, від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 05 травня 2014 року та, на думку позивача, відновлені бути не можуть, причинами чого стало відсутність взаєморозуміння у поглядах на сім'ю, сімейні обов'язки, виховання дитини, тощо. Після розірвання шлюбу малолітній син сторін, за домовленістю між ними, проживатиме разом із матір'ю. Позивач надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, в заяві вказав, що наполягає на задоволенні позову (а. с. 18). Відповідач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві також зазначила, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просила суд залишити їй прізвище «[PERSON]» (а. с. 19). Судом, вивчивши матеріали справи, були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 березня 2004 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 115, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 11, 12). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає й вважає, що це не можливо, а відповідачка не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому - підлягає розірванню. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище відповідачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: «[PERSON]». Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з позивача на користь відповідача на утримання їх малолітнього сина, суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання їх сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме: з 12 серпня 2012 року. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved