Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

14.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користуванням жилим приміщенням у належному їй на праві власності житлового будинку № 88 по вул. Олеся Гончара, в м. Полтава. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником спірного будинку, відповідачі зареєстровані у спірному будинку як члени її сім»ї, хоча у будинку не проживають понад один рік, без поважних причин, комунальні послуги не сплачують. Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає їй отримати субсидію на сплату комунальних послуг. Єдиним джерелом її існування є пенсія, яку вона отримує у розмірі 1664.18 грн., окрім того вона є інвалідом другої групи та не спроможна оплачувати комунальні послуги у повному обсязі, особливо в опалювальний сезон. Просила, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у належному їй спірному будинку. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що відповідачі є її онуками. Відповідач [PERSON] після того як вийшла заміж, переїхала жити до чоловіка, однак коли вона свариться із чоловіком приходить у її дім та проживає разом з своєю донькою у неї. Останній раз [PERSON] проживала з кінця листопада 2017 року по 31 грудня 2017 року, потім помирившись з чоловіком знову пішла до нього. Також пояснила, що [PERSON] у лютому 2018 року передала їй в рахунок оплати комунальних послуг 1450 грн. Щодо відповідача [PERSON] пояснила, що він повернувся до спірного будинку у липні 2016 року та проживав до кінця 2017 року, а потім перестав проживати у будинку, інколи приходить в гості до своєї матері, за комунальні послуги взагалі не сплачує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що спірний будинок це єдине місце її проживання. Вона дійсно після того, як вийшла заміж почала проживати у свого чоловіка та свекрухи, однак між ними часто виникали сварки і вона вимушена була повертатись у спірний будинок для проживання разом із своєю малолітньою донькою. Останній раз вона проживала з донькою у спірному будинку з 25 листопада 2017 року по 9 січня 2018 року, у лютому 2018 року сплачувала кошти за комунальні послуги у розмірі 1450 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні , пояснив, що він повернуся до спірного будинку у липні 2016 року з місць позбавлення волі, проживав у будинку разом з матір»ю та бабусею, позивачем по справі. Потім він влаштувався на роботу та став працювати у три зміни, у тому числі і в нічний час , а тому в спірному будинку не жив, але з часу , коли він не живе у будинку ще один рік не пройшов. Третя особа [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що вона є рідною донькою позивача, між нею та позивачем , а також її дітьми, відповідачами по справі постійно виникають сварки з приводу оплати комунальних послуг. Зазначала, що [PERSON] проживала у спірному будинок у грудні 2017 року, а [PERSON] приходить до неї в гості, інколи ночує. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи та надані докази суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що будинку № 88 по вул.. Олеся Гончара в м. Полтава належить на праві приватної власності позивачеві [PERSON]М, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.05.2002 року. У будинку зареєстровані позивач, відповідачі по справі, які є онуками позивача та третя особа [PERSON], яка є матір»ю відповідачів. У судовому засіданні встановлено, і ця обставина була підтверджена позивачем, що відповідач [PERSON] у грудні 2017 року проживала у спірному житловому будинку, разом зі своєю донькою, та у лютого 2018 року сплатила за комунальні послуги 1450 грн. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Із пояснень позивача, відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON] убачається, що відповідач [PERSON] періодично проживає у спірному житловому будинку. Останній раз вона проживала у будинку у листопаді-грудні 2017 року, а та обставина, що у січні 2018 року [PERSON] знову перейшла проживати до чоловіка у зв»язку з примиренням із ним, не є підставою вважати, що вона втратила право на користування спірним житлом, оскільки повернувшись до позивача для проживання у листопаді 2017 року вона була допущена позивачем до проживання, позивач не заперечувала проти її проживання та проживала з відповідачем [PERSON] у спірному будинку до січня 2018 року. Таким чином проживши у спірному будинку з 25 листопада 2017 року по січень 2018 року відповідач [PERSON] перервала строк свого не проживанні у спірному будинку, а тому підстави вважати, що вона не проживала у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік відсутні, а отже відсутні і підстави для задоволення позовних вимог щодо неї. Що стосується відповідача [PERSON], то він всупереч вимогам ст.. 12 ,81 ЦПК України не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що він проживає у спірному будинку. Його посилання на поважність причин не проживання, а саме на те, що він працює на двох роботах та кожен день працює у нічну зміну нічим об»єктивно не підтверджується. [PERSON] у судовому засіданні навіть не назвав установу, в якій він працює, чи будь-які інші докази які б підтверджували факт його перебування у трудових відносинах та графік виходу на роботу. [PERSON] навіть не міг назвати дату з якої він не проживає у спірному будинку, зазначивши тільки про те, що цей термін становить менше року. Також із пояснень [PERSON] убачається, що він оплачував комунальні послуги у спірному житловому приміщенні, бо не проживав у ньому. Із наданих довідок територіального громадського самоуправління Мікрорайону Юрівка Київського району м. Полтави убачається, що [PERSON] у спірному житловому приміщенні не проживає. Також у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має вільний доступ до спірного житла, ніхто не перешкоджав йому у проживанні у спірному будинку, що свідчить про те, що він самостійно розпорядився своїм правом на житло у вказаному будинку і понад одного року не проживає у спірному будинку без поважних причин. Та обставина, що він приходить періодично у гості до своєї матері не свідчить про те, що він постійно проживає у спірному будинку. За таких обставин слід дійти до висновку про задоволення позовних вимог відносно відповідача [PERSON] Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України на [PERSON] слід покласти витрати по сплаті судового збору, так як позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial