Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

13\~вересня 2018 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 03 жовтня 2016 року на імя [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 29 серпня 2013 року, в частині 1/2 частки успадкованої [PERSON] після смерті батька, [PERSON], померлого 29 серпня 2013 року; визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на 1/2 частину домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого 29 серпня 2013 року; витребувати з володіння [PERSON] 1/2 частину домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро зареєстровану за [PERSON] на підставі: 1/2 частина домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро на підставі договору купівлі продажу посвідченого 14 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27817238, номер запису про право власності: 12926533, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та 1/2 частина домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро на підставі договору купівлі продажу посвідченого 14 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27820477, номер запису про право власності: 12928193, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, є опікуном двоюрідного брата - [PERSON], 20.02.2006р.н., на підставі рішення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради №202/1 від 25.12.2015р. 29 серпня 2013 року помер [PERSON], батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпропетровську. [PERSON] заповіту не залишив, тож спадкоємцями за законом після його смерті є діти - [PERSON] та [PERSON]. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою [PERSON] було відкрито спадкову справу. 03.10.2014р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою: вул.Дзеркальна, буд.66, м.Дніпропетровськ, на імя [PERSON]. Згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року у цивільній справі №204/1393/15-ц, провадження №2/204/1144/15, [PERSON], 08.01.1972р.н., було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON], 20.02.2006р.н. Відповідно до рішення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради №177 від 10.11.2015р. малолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Після набуття прав опікуна, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з питання оформлення спадщини після [PERSON], померлого 29.08.2013р., на малолітнього [PERSON]. Проте, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна - домоволодіння №66 розташованому по вул.Дзеркальній в м.Дніпропетровськ, оскільки раніше вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на [PERSON] в цілому. Крім того, коли вона звернулась з питанням щодо спадкового майна до [PERSON], він їй повідомив, що вказане домоволодіння вже продано. Оскільки, [PERSON], 06.09.1995р.н., є і сама дитиною позбавленою батьківського піклування, після смерті бабусі сама оформлювала спадщину на квартиру №12 розташовану в буд.10 по вулиці Банківська в м.Дніпро, крім того мала на утриманні малолітнього [PERSON], зважаючи, що є юридично не освічена і не знала що їй робити з отриманою інформацією щодо спадкового майна, у неї відсутні кошти для оплати юридичних послуг фахівцю з права, лише влітку 2017 року їй порадили звернутися до регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та зрозуміла необхідність вирішення даного спору в суді. Крім того, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2017р. отриманого адвокатом [PERSON] зясувалось, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 14.01.2016 року 1/2 частина домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро була продана [PERSON], індексний номер реєстрації 27817238. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 14.01.2016р. 1/2 частина домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро була продана [PERSON], індексний номер реєстрації 27820477. Відтак, на сьогодні власником спірного домоволодіння в цілому є [PERSON]. [PERSON] було відомо про претензії [PERSON] щодо прав на спірне домоволодіння, проте він знехтував попередженнями та придбав спірне домоволодіння собі у власність, що унеможливлює визнання його добросовісним набувачем. Ухвалою судді від 26 вересня 2017 року провадження у справі було відкрито. У судовому засіданні, що відбулося 20 листопада 2017 року, представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпрі. Ухвалою від 20 листопада 2017 року заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову було повернуто заявнику. У судовому засіданні, що відбулося 20 листопада 2017 року, представником позивача [PERSON] було подано клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію спадкової справи, що відкрита після смерті [PERSON], який помер 29 серпня 2013 року; витребувати від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро, посвідченого 14 січня 2016 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27817238, номер запису про право власності: 12926533, укладеного між [PERSON] та [PERSON]; витребувати від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро, посвідченого 14 січня 2016 року, зареєстрованого в Реєстрі прав на нерухоме майно за індексним №27820477, номер запису про право власності: 12928193, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою від 20 листопада 2017 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів було задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію спадкової справи, що відкрита після смерті [PERSON], який помер 29 серпня 2013 року; витребувано від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро, посвідченого 14 січня 2016 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27817238, номер запису про право власності: 12926533, укладеного між [PERSON] та [PERSON]; витребувано від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро, посвідченого 14 січня 2016 року, зареєстрованого в Реєстрі прав на нерухоме майно за індексним №27820477, номер запису про право власності: 12928193, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. На виконання вимог вищезазначеної ухвали від 20 листопада 2017 року, 14 грудня 2017 року на адресу суду від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла копія договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро, посвідченого 14 січня 2016 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27817238, номер запису про право власності: 12926533, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Крім того, на виконання вищезазначеної ухвали від 20 листопада 2017 року, 12 грудня 2017 року на адресу суду від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла копія договору купівлі-продажу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро, посвідченого 14 січня 2016 року, зареєстрованого в Реєстрі прав на нерухоме майно за індексним №27820477, номер запису про право власності: 12928193, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. 04 січня 2018 року від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на виконання вищезазначеної ухвали від 20 листопада 2017 року надійшла копія спадкової справи, що відкрита після смерті [PERSON], який помер 29 серпня 2013 року. 22 лютого 2018 року через канцелярію суду представником відповідача-2 було подано клопотання про залучення до розгляду справи органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. Ухвалою від 22 лютого 2018 року було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради. У судовому засіданні, яке відбулось 22 лютого 2018 року, судом було поставлено питання про необхідність повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд цієї справи і відібрання від нього відзиву, пояснень щодо неї. Ухвалою від 22 лютого 2018 року було доручено начальнику Солонянської виправної колонії №21: вручити копію ухвали про відкриття провадження і позовної заяви у вищевказаній цивільній справі відповідачу [PERSON], 05.04.1988р.н., який відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21, за адресою: Військове містечко, 37, с.Аполлонівка, Солонянський район, Дніпропетровська область, 52406; допитати відповідача [PERSON] по суті позовної заяви, зясувавши, зокрема, такі питання: 1. Чи визнає відповідач позовні вимоги?; 2. Які заперечення або пояснення у відповідача є по суті заявленого позову? 3. Чи не заперечує відповідач проти розгляду справи у Красногвардійському районному суді м.Дніпропетровська без його участі? Доручення виконати у строк, встановлений чинним законодавством, негайно надіславши протокол допиту відповідача [PERSON], його відзив на позовну заяву, письмові заперечення або пояснення до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, за адресою: пр.Пушкіна 77-б, (каб.№2), м.Дніпропетровськ, 49006 16 березня 2018 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання, в якому просить справу без його участі не розглядати, а в разі можливості провести засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою від 03 квітня 2018 року клопотання відповідача [PERSON] про проведення судового засідання 26 квітня 2018р. о 14год.30хв. у режимі відеоконференції було задоволено. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач-1 у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача-2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу без її участі. Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Чечелівської районної у м.Дніпрі ради [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є опікуном двоюрідного брата - [PERSON], 20.02.2006р.н., на підставі рішення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради №202/1 від 25.12.2015р. (а.с.8). 29 серпня 2013 року помер [PERSON], який є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії І-КИ №592640 про смерть [PERSON], виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №555 і свідоцтвом серії І-КИ №501919 про народження [PERSON], виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.9, 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпропетровську. [PERSON] заповіту не залишив, відтак, спадкоємцями за законом після його смерті були [PERSON] та [PERSON]. 26 серпня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою [PERSON] було відкрито спадкову справу (а.с.85-86). 03 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою: вул.Дзеркальна, буд.66, м.Дніпропетровськ, на імя [PERSON] (а.с.137). Згідно з рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року у цивільній справі №204/1393/15-ц, провадження №2/204/1144/15, [PERSON], 08.01.1972р.н., було позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], 20.02.2006р.н. (а.с.12-13). Відповідно до рішення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради №177 від 10.11.2015р. малолітньому [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.14). 18 березня 2016 року позивач в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.139). Згідно з постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 23.03.2016р. [PERSON] у видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння №66, що знаходиться за адресою: вул.Дзеркальна, м.Дніпропетровськ, після померлого 29 серпня 2013 року [PERSON] було відмовлено, оскільки раніше вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] (а.с.15, 144). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 05.07.2017р., на підставі договору купівлі-продажу №37, виданого 14.01.2016р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] право власності на 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро зареєстровано за [PERSON], індексний номер реєстрації 27817238 (а.с.16-17, 40-41, 63). Крім того, на підставі договору купівлі-продажу №23, виданого 14.01.2016р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] право власності на іншу 1/2 частини домоволодіння №66 по вул.Дзеркальній в м.Дніпро зареєстровано за [PERSON], індексний номер реєстрації 27820477 (а.с.16-17, 40-41, 72-73). Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі змістом ст.ст.1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч.4-5 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що у померлого [PERSON] на день його смерті був малолітній син - [PERSON], а тому відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. [PERSON] і малолітній [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Проте, [PERSON] знаючи про наявність у померлого [PERSON] малолітнього сина, який є спадкоємцем першої черги, не повідомив нотаріуса про це, приховавши цей факт і незаконно прийняв у спадщину домоволодіння №66 по вул.Дзеркальна в м.Дніпрі у цілому, оскільки він також є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В абз. 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно з ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Враховуючи вищезазначене, оцінивши наявні у справі письмові докази, беручи до уваги порушення прав [PERSON] на спадщину, визнання відповідачем-2 [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, суд доходить висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на імя [PERSON] після смерті [PERSON], що помер 29 серпня 2013 року необхідно визнати недійсним в частині 1/2 частки успадкованої [PERSON] після смерті батька [PERSON], що помер 29 серпня 2016 року, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], що помер 29 серпня 2013 року. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму ВССУ за №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації предявлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи необхідно мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У звязку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму ВССУ за №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму ВССУ за №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Крім того, згідно з ч.2 пункту 26 постанови Пленуму ВССУ за №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт З частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи визнання позовних вимог відповідачем-2 [PERSON] у повному обсязі, оскільки за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], померлого 29 серпня 2013 року, суд доходить висновку про необхідність витребування з володіння [PERSON] 1/2 частину домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро зареєстровану за [PERSON] на підставі: 1/2 частина домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро на підставі договору купівлі продажу посвідченого 14 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27817238, номер запису про право власності: 12926533, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та 1/2 частина домоволодіння №66 по вулиці Дзеркальній в м.Дніпро на підставі договору купівлі продажу посвідченого 14 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за індексним №27820477, номер запису про право власності: 12928193, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах в дохід держави.

Outcome: approved