Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

12 грудня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2013 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач неналежно виконує свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 67 058,35 грн. з урахуванням процентів за користування кредитними коштами та комісії (а.с.а.с. 1, 2, 26, 32 34). 16 лютого 2017 року суд своєю ухвалою передав справу за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 44). Представник позивача до суду не зявився, неодноразово звертався із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 42, 73, 74, 79). Відповідач до суду також не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005992134, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» надало відповідачеві кредит в сумі 29\~500,00 грн. з процентною ставкою 15,00% на рік строком повернення до 27.09.2018 року (а.с.а.с. 6 9, 11 14). Крім того, відповідно до розділу 2 кредитного договору №2005992134 відповідачеві було відкрито кредитну лінію з наданням кредитної картки. Відповідач неналежно виконує свої зобовязання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у нього перед позивачем станом на 21.11.2016 року утворилася заборгованість у сумі 67\~058,35 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 4, 5), а саме: -основна заборгованість 28 770,43 грн.; -проценти 4 620,53 грн.; -комісія 5 669,58 грн.; -основна заборгованість за розділом 2 кредитного договору 25 634,77 грн.; -проценти за розділом 2 кредитного договору 2 363,04 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором ПАТ «ОТП Банк» передало відповідачеві грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредитних коштів та процентів за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні приведеної норми. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За правилами, встановленими статтею 526 ЦК, зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію судових витрат останнього в сумі 1 378,00 грн. (а.с. 3).

Outcome: approved