Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

13 березня 2014 року позивачка звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить виселити [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у 2012 році вона познайомилась з [PERSON], який просив зареєструвати його в її квартирі [ADDRESS] та надати йому можливість тимчасово в ній пожити для того, щоб він міг працевлаштуватись в м. Миколаєві. Позивачка погодилась за 08 червня 2012 року зареєструвала [PERSON] в своїй квартирі, в яку він вселився як тимчасовий мешканець. Однак, після реєстрації відповідача до квартири, відносини між сторонами погіршились, відповідач проявляє насилля по відношенню до позивачки, порушує громадський спокій, руйнує меблі та робить все, щоб позивачка скоріше померла. Оскільки позивачка є особою похилого віку і їй дуже важно обходити себе та двокімнатну квартиру, оплачувати за неї комунальні послуги, вона мала намір продати приналежну їй квартиру та придбати однокімнатну квартиру, а решту коштів залишити для свого лікування. Позивачка звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою продати вищезазначену квартиру, але отримала роз'яснення, що посвідчення такого договору купівлі-продажу буде суперечити вимогам чинного законодавства, оскільки відповідач зареєстрований та проживає в зазначеній квартирі. На сьогоднішній день відповідач чине перешкоди позивачці у користуванні нею квартири, що змусило її звертатись до правоохоронних органів. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень не надавав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1542 від 2 червня 2000 року, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою (а.с.4) та Свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993 року, оформленого Міською службою приватизації (а.с.5). Відповідно до копій сторінок Будинкової книги, за вищезазначеною адресою з 20 серпня 1979 року зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а з 08 червня 2012 року - [PERSON], [INFO]. 28 вересня 1999 року [PERSON] був виписаний з вищевказаної квартири в зв'язку зі смертю (а.с. 7-8). Згідно копії Довідки ТОВ «Центральний 1» № 1943 від 05 липня 2013 року, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та займає 2 кімнати ? частини будинку на першому поверсі одноповерхового будинку (а.с. 9). Відповідно до копії Договору авансу від 16.12.2013 року, [PERSON] передає, а [PERSON] приймає аванс в сумі 300 доларів США, у рахунок придбання [ADDRESS], приналежної на момент підписання договору авансу [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1542 від 2 червня 2000 року, посвідченого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою та Свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993 року, оформленого Міською службою приватизації. Повна вартість квартири складає 30 000 доларів США. Договір купівлі-продажу зазначеної квартири буде оформлений у ПН ММНО [PERSON], не пізніше ніж до 10.02.2014 року (а.с. 23). З копії відповіді Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області № 16/3713 від 11.03.2014 року вбачається, що було розглянуто заяву [PERSON] (ЖЄО № 3713 від 11.03.2014 року) щодо прийняття мір до [PERSON], який погрожує їй фізичним насильством та висловлюється брудною лайкою. В ході проведення перевірки з гр. [PERSON] проведено профілактичну бесіду та виставлено офіційне попередження щодо недопущення антигромадської поведінки (а.с. 24). Згідно ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. У силу ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 41 Конституції України, ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Ч. 2 ст. 64 ЖК України передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (з подальшими змінами), «… вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'сувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не був членом сім'ї [PERSON] в розумінні ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 ЖК України та ч. 2 ст. 3 СК України. Доказів про те, що відповідач проживав разом із позивачкою однією сім'єю або вони укладали договір найму житлового приміщення матеріали справи не містять. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач є тимчасовим мешканцем та підлягає виселенню, а позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved