Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON]звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області ,посилаючись на те,що вона є одноособовим власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності а спадщину(ВМО№ 672753) р.№-5884,23.10.2009 року виданого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою. Вона зареєструвала у своїй квартирі відповідача як свого чоловіка .Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2014 року їх шлюб розірвано,але чоловік уже більше ніж півроку в її квартирі не проживає,виїхав до Автономної Республіки Крим,де проживає у своєї матері і повертатися не планує,комунальні послуги за квартиру не сплачує,що порушує її права як власника квартири,оскільки колишній чоловік залишився зареєстрованим у належній їй квартирі по теперішній час. Позивачка просить суд позбавити відповідача права користування належною їй квартирою та зобов»язати ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти його з реєстрації у зазначеній квартирі. Позивачка подала суду заяву про слухання справи у її відсутність,просить винести заочне рішення по справі. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з»явився,про день слухання справи повідомлений належним чином,причини неявки суду не повідомив,заяву про розгляд справи у його відсутність не подав. Третя особа у справі Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про день слухання справи повідомлений, заперечень у справі не подано,представник в судове засідання не направлений,причини суду не повідомлені. Зі згоди позивача справа розглянута у порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи,суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,оскільки наданими позивачкою доказами підтверджено,що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 жовтня 2009 року. Позивачкою було зареєстровано у належній їй квартирі її чоловіка -[PERSON],який згідно акту ПП «Комунальщик-4» в квартирі не проживає з січня 2014 року,18 березня 2014 року шлюб між позивачкою т відповідачем розірвано. Зазначене свідчить про те,що по теперішній час відповідач зареєстрований у квартирі позивачки,порушуючи її право користування та розпорядження квартирою. Згідно ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння,користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні. Згідно ст..391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У зв»язку з зазначеними обставинами та вимогами закону суд вважає за можливе визнання відповідача таким,що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі позивачки. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з зазначеної квартири є зайвими, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення,яке набрало законної сили ,про позбавлення права власності на житлове приміщення,або права користування житловим приміщенням,про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного,

Outcome: partial