Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до Приватного підприємства Агрофірма «Пречистівське» в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати недійсними договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] укладений між ПП Агрофірма «Пречистівське» та [PERSON] від 05.07.2012, договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] укладений між ПП Агрофірма «Пречистівське» та [PERSON] від 05.07.2012 та зобов'язати повернути ПП Агрофірму «Пречистівське» зазначені земельні ділянки [PERSON] у придатному стані. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належать дві земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]. В жовтні 2016 року керівниками ПП Агрофірма «Пречистівське» їй було надано договір від 05.07.2012 року, який вона не укладала, про оренду земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності, однак у вказаному договорі є підробленими строк дії договору та дата його укладання. Також позивач зазначає, що відповідач самостійно, на власний розсуд, без достатніх на те правових підстав володіє та користується земельною ділянкою, яка належить позивачу на праві власності. Після надання відповідачем оригіналів договорів оренди землі від 05.07.2012 року представник позивача зазначив, що дійсно, на останніх аркушах договорів оренди землі стоїть її підпис, водночас зазначені договори вона укладала 05.07.2008 року та строком на 5 років. Також представник позивача звертає увагу суду на те, що оригінали обох договорів оренди землі містять виправлення кульковою ручкою в даті укладання даних договорів, такі ж самі виправлення кульковою ручкою зроблені і в актах прийому-передачі земельних ділянок. Крім того, представник позивача вказує, що на оригіналах договорів відсутні підписи та прізвище осіб які провели державну реєстрацію договорів та відсутня печатка органу державної влади який проводив державну реєстрацію. У поданому запереченні на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважає, що позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими, оскільки обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є недостовірними і суперечать фактичним даним (доказам), що надані суду відповідачем. Зазначає, що відповідно до прикінцевих положень договорів оренди землі від 05.07.2012 року один з примірників договорів знаходиться в орендодавця, а відтак [PERSON] та [PERSON] повинні мати примірники відповідних договорів оренди землі. Крім того, представник відповідача вказує, що [PERSON] до звернення до суду отримувала орендну плату за договором оренди землі, укладеним між ПП Агрофірма «Пречистівське» та [PERSON] ні підставі свідоцтва про право на спадщину і чинного договору оренди землі, яка перейшла їй в спадок від [PERSON] Також, представник відповідача зазначає, що реквізити розрахункового рахунку, які містяться в графі «Орендар» в договорах оренди землі від 05.07.2012 року, станом на 05.07.2012 року були закриті, однак вносились у вказані договори оренди землі тому, що були виготовлені відповідним типографським способом заздалегідь і використовувались тривалий час при укладені договорів з іншими орендодавцями, навіть при тому, що в реквізитах договору помилково зазначався банківський рахунок, який на день укладення таких правочинів вже був закритий. Ухвалою суду від 13 грудня 2016 року було відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою суду від 26 грудня 2016 року справу призначеного до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 17 листопада 2017 року з ПП Агрофірма «Пречистівське» було витребувано оригінал договору оренди землі від 05 ливня 2012 року укладений між [PERSON] та ПП агрофірма «Пречистівське» та оригінал договору оренди землі укладений між [PERSON] та ПП агрофірма «Пречистівське». 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено у новій редакції. Згідно з пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 21 червня 2018 року з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області витребувано інформацію щодо дати відкриття та закриття розрахункового рахунку [NUMBER] ПП АФ «Пречистівське» ІНН 306161905381, № свид. 07041396, код ОКПУ 30616199, МФО 334635. Представник позивача у судовому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] від 05 грудня 2008 року (а.с. 8) [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,8400 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12) [PERSON] помер [INFO]. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 грудня 2013 року (а.с. 9) підтверджується, що спадкоємцем майна [PERSON], а саме земельної ділянки площею 5,8400, кадастровий номер [NUMBER] є [PERSON]. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 15069018, дата формування 20 грудня 2013 року, (а.с. 9-10) підтверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], площею 5,84 га. Як вбачається з відповіді міськрайонного управління у Мар'їнському районі та м. Вугледар ГУ Держгеокадастру у Донецькій області (а.с. 76) згідно архівної земельно-кадастрової документації, а саме книги записів про державну реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, 05.07.2012 року за № 142330004001851 зареєстрований договір оренди землі між [PERSON] та Приватним підприємством агрофірма «Пречистівське» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,84 га (кадастровий номер [NUMBER]) на території Новоукраїнської сільської ради строком на 15 років, а також 05.07.2012 року за № 142330004001820 зареєстрований договір оренди землі між [PERSON] та Приватним підприємством агрофірма «Пречистівське» на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,84 га (кадастровий номер [NUMBER]) на території Новоукраїнської сільської ради строком на 15 років. Відповідно до тексту оспорюваного договору оренди землі від 05 липня 2012 року, укладеного між [PERSON] (за довіреністю [PERSON]) та Приватним підприємством агрофірма «Пречистівське» об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 5,8447 га, строк дії договору складає 15 років. Відповідно до тексту оспорюваного договору оренди землі від 05 липня 2012 року, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством агрофірма «Пречистівське» об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 5,8447 га, строк дії договору складає 15 років. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що дані договори повинні реєструватись в Державному агентстві земельних ресурсів України, а не ДЗК, на самих договорах оренди землі повинні стояти підпис та печатка державного реєстратора, який здійснив реєстрацію. Крім того, свідок зазначив, що договори оренди землі на реєстрацію подавало саме підприємство. З приводу порядку складання на план-схем свідок зазначив, що якщо на даних план-схемах вказана графа для печатки та підпису особи, то їх, відповідно, необхідно заповнити, однак додав, що печатка та підпис є необов'язковими. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Законодавче визначення терміну «договір» закріплене в ч. 1 ст. 626 ЦК України, відповідно до якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як визначено ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Наведене положення знаходить свій розвиток у ст. 627 ЦК України, згідно з якою відповідно до ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 05 липня 2012 року) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Частина 2 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 05 липня 2012 року) містить імперативну норму, згідно якої документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що як договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПП Агфрофірма «Пречистівське», так і договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ПП Агфрофірма «Пречистівське» містять виправлення в частині за зазначення дати укладання договору, так, надрукований рік укладання «2008 р.» виправлено на «2012 р.» шляхом написання від руки цифр «12» поверх надрукованих цифр «08». Аналогічні виправлення містяться і в актах прийому-передачі земельної ділянки по кожному з оспорюваних договорів ореди. При цьому ані в оспорюваних договорах оренди землі, ані в актах прийому-передачі земельної ділянки, ці виправлення не обумовлені підписами сторін договору, також не зазначено і перед підписом орендодавців на останніх аркушах договорів оренди землі, що вони ознайомлені та погоджується з тим, що дату укладання договору змінено з 2008 року на 2012 рік. Стосовно внесення відомостей до архівної земельно-кадастрової документації в частині зазначення дати укладання договорів, суд вважає за необхідне зауважити, що примірники договорів для реєстрації надавались саме уповноваженою особу відповідача, що підтверджується показами допитаної у судовому засіданні свідка - [PERSON], де й було зазначено виправлені дати укладання договорів оренди землі. Також, як вбачається з показів свідка [PERSON], вона не здійснювала державну реєстрацію договорів оренди землі, водночас свідок вказує, що сам проміжок часу протягом якого договори перебували на державній реєстрації, тобто проміжок часу з моменту коли вона відвозила на державну реєстрацію, а потім забирала зареєстровані договори оренди землі, був значним і складав більше ніж три роки. Також, суд зазначає, що при укладенні оспорюваних договорів оренди землі сторонами в договорі було зазначено реквізити орендаря та орендодавця. Так, одним із реквізитів, вказаних орендарем, є розрахунковий рахунок № [NUMBER]. Водночас, згідно відповіді Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 86) за даними інформаційної системи ДФС рахунок № [NUMBER] відкрито 22.08.2000 року в філії Головного управління ПАТ ПІБ в Донецькій області (МФО банку 334635), дата закриття рахунку - 12.09.2011 року. Таким чином, зазначений в реквізитах договорів оренди землі розрахунковий рахунок № [NUMBER] станом на 05 липня 2012 року був закритий. Згідно підпункту 11 пункту 4 Указу Президента України «Про Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах» (в редакції станом на 05 липня 2008 року) Державний комітет України по земельних ресурсах відповідно до покладених на нього завдань здійснює у складі державного земельного кадастру реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Відповідно до Указу Президента України «Про Державне агентство земельних ресурсів України» від 08.04.2011р. № 445/2011, та постанови Кабінету Міністрів України від 17серпня 2011 року №974 «Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів», що набрала чинності 26 вересня 2011 року, було утворено органи Державного агентства земельних ресурсів. Підпунктом 17 пункту 4 «Положення про Державне агентство земельних ресурсів України» (в редакції станом на 05 липня 2012 року) визначено, що реєстрацію договорів оренди земельних ділянок здійснює Державне агентство земельних ресурсів України відповідно до покладених на нього завдань. Водночас, оспорюванні договори оренди землі містять запис про те, що дані договори зареєстровано у Мар'їнському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», тобто у органі державної влади, який дійсно проводив державну реєстрації договорів оренди станом на 2008 рік, водночас станом на 05.07.2012 року проведення державної реєстрації договорів оренди землі належало до компетенції Державного агентства земельних ресурсів. Крім того, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 05 липня 2012 року) істотною умовою договору оренди землі є об'єкт оренди із зазначенням кадастрового номеру, місця розташування та розміру земельної ділянки. Водночас, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 05 липня 2008 року) зазначення кадастрового номеру в договорі оренди земельної ділянки передбачено не було, а істотною умовою договору оренди землі в частині об'єкта оренди було зазначення місця розташування та розміру земельної ділянки. Судом встановлено, що в оспорюваних договорах оренди землі від 05.07.2012 року кадастровий номер земельних ділянок, які передаються в оренду не зазначено, а зазначено лише місце розташування та розмір земельної ділянки, таким чином виконано вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 05.07.2008 рік). Варто відзначити, що свобода договору проголошена одним з основоположних принципів цивільного права, а основою будь-якого договору є вільно виявлена воля його учасників. Так, учасники цивільних правовідносин,

Outcome: approved