Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

14.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 144878,28 грн., пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.03.2016 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 08.02.2016 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття [INFO] . Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Сума вказаної заборгованості, згідно з виданим Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві розрахунком, станом на 31.01.2020 року складає 120722,58 грн. Окрім того, Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві до теперішнього часу не виконано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.03.2016 року в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів в сумі 24155,70 грн. Таким чином, станом на 01.02.2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 144878,28 грн. На підставі викладеного, у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів на утримання дітей, просить стягнути з нього заборгованість по сплаті аліментів та пеню за прострочення їх сплати. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 21.09.2007 року по 20.07.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.03.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку, починаючи стягнення з 08.02.2016 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття [INFO] ; з відповідача на користь позивачки стягнуто заборгованість по сплаті аліментів за останні три роки в сумі 24155,70 грн. [PERSON] злісно ухиляється від сплати аліментів та приховує від державної виконавчої служби інформацію про свої доходи та заробіток. Згідно з розрахунком державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.02.2020 року, загальна сума заборгованості [PERSON] по аліментах станом на 31.01.2020 року становить 120722,58 грн. Крім того, за злісне ухилення від сплати аліментів, Заводським відділом ДВС у м. Миколаєві відносно [PERSON] 23.01.2020 року було складено протокол №4/2 про порушення вимог ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи вищенаведені обставини, при вирішенні заявленої вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 144878,28 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Дана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним нотаріусом, а в разі виникнення спору судом. Згідно з частинами 1, 2, пунктами 19, 22 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів, а згідно з частиною 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання стягнення заборгованості лише в разі спору про її розмір. Відповідно до положень частин 4, 11 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. За ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що визначення розміру заборгованості із сплати аліментів та порядок стягнення такої заборгованості визначено Законом України «Про виконавче провадження» та не потребує ухвалення ще одного рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки борг стягується в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів. Суд лише розглядає спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, проте не стягує таку заборгованість, оскільки стягнення заборгованості віднесено до повноважень виконавця. Крім того, суд враховує ту обставину, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Як встановлено з матеріалів справи, позивач із заявою про відрахування аліментів із заробітної плати не зверталась. Аліменти на утримання дитини стягуються за виконавчим листом. За таких обставин, при відсутності спору щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення такої заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості по сплаті аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, суд виходив з наступного. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконане або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно з Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, нарахування неустойки (пені) необхідно проводити станом на 31.01.2020 року, в межах заявлених позовних вимог. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Р = (A1 x 1% x Q1)+(A2 x 1% x Q2)+……….+(An x 1% x Qn), де: P - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25 квітня 2018 року розмір неустойки (пені) по аліментах необхідно розраховувати наступним чином: за 22 дні лютого 2016 року: 1151,59 грн. х 1% х 1453 дн. = 16732,60 грн.; за березень 2016 року: 1518,00 грн. х 1% х 1431 дн. = 21722,58 грн.; за квітень 2016 року: 1618,33 грн. х 1% х 1400 дн. = 22656,62 грн.; за травень 2016 року: 1618,33 грн. х 1% х 1370 дн. = 22171,12 грн.; за червень 2016 року: 1618,33 грн. х 1% х 1339 дн. = 21669,44 грн.; за липень 2016 року: 1673,00 грн. х 1% х 1309 дн. = 21899,57 грн.; за серпень 2016 року: 1673,00 грн. х 1% х 1278 дн. = 21380,94 грн.; за вересень 2016 року: 1673,00 грн. х 1% х 1247 дн. = 20862,31 грн.; за жовтень 2016 року: 1741,00 грн. х 1% х 1217 дн. = 21187,97 грн.; за листопад 2016 року: 1741,00 грн. х 1% х 1186 дн. = 20648,26 грн.; за грудень 2016 року: 1741,00 грн. х 1% х 1156 дн. = 20125,96 грн.; за січень 2017 року: 2044,00 грн. х 1% х 1125 дн. = 22995,00 грн.; за лютий 2017 року: 2044,00 грн. х 1% х 1094 дн. = 22361,36 грн.; за березень 2017 року: 2044,00 грн. х 1% х 1066 дн. = 21789,04 грн.; за квітень 2017 року: 2261,00 грн. х 1% х 1035 дн. = 23401,35 грн.; за травень 2017 року: 2261,00 грн. х 1% х 1005 дн. = 22723,05 грн.; за червень 2017 року: 2261,00 грн. х 1% х 974 дн. = 22022,14 грн.; за липень 2017 року: 2353,00 грн. х 1% х 944 дн. = 22212,32 грн.; за серпень 2017 року: 2353,00 грн. х 1% х 913 дн. = 21482,89 грн.; за вересень 2017 року: 2353,00 грн. х 1% х 882 дн. = 20753,46 грн.; за жовтень 2017 року: 2640,00 грн. х 1% х 852 дн. = 22492,80 грн.; за листопад 2017 року: 2640,00 грн. х 1% х 821 дн. = 21674,40 грн.; за грудень 2017 року: 2640,00 грн. х 1% х 791 дн. = 20882,40 грн.; за січень 2018 року: 2484,67 грн. х 1% х 760 дн. = 18883,49 грн.; за лютий 2018 року: 2484,67 грн. х 1% х 729 дн. = 18113,24 грн.; за березень 2018 року: 2484,67 грн. х 1% х 701 дн. = 17417,54 грн.; за квітень 2018 року: 2764,67 грн. х 1% х 670 дн. = 18523,29 грн.; за травень 2018 року: 2764,67 грн. х 1% х 640 дн. = 17693,89 грн.; за червень 2018 року: 2764,67 грн. х 1% х 609 дн. = 16836,84 грн.; за липень 2018 року: 2849,00 грн. х 1% х 579 дн. = 16495,71 грн.; за серпень 2018 року: 2849,00 грн. х 1% х 548 дн. = 15612,52 грн.; за вересень 2018 року: 2849,00 грн. х 1% х 517 дн. = 14729,33 грн.; за жовтень 2018 року: 3029,33 грн. х 1% х 487 дн. = 14752,84 грн.; за листопад 2018 року: 3029,33 грн. х 1% х 456 дн. = 13813,74 грн.; за грудень 2018 року: 3029,33 грн. х 1% х 426 дн. = 12904,95 грн.; за січень 2019 року: 3044,00 грн. х 1% х 395 дн. = 12023,80 грн.; за лютий 2019 року: 3044,00 грн. х 1% х 364 дн. = 11080,16 грн.; за березень 2019 року: 3044,00 грн. х 1% х 336 дн. = 10227,84 грн.; за квітень 2019 року: 3285,00 грн. х 1% х 305 дн. = 10019,25 грн.; за травень 2019 року: 3285,00 грн. х 1% х 275 дн. = 9033,75 грн.; за червень 2019 року: 3285,00 грн. х 1% х 244 дн. = 8015,40 грн.; за липень 2019 року: 3466,00 грн. х 1% х 214 дн. = 7417,24 грн.; за серпень 2019 року: 3466,00 грн. х 1% х 183 дн. = 6342,78 грн.; за вересень 2019 року: 3466,00 грн. х 1% х 152 дн. = 5268,32 грн.; за жовтень 2019 року: 3466,00 грн. х 1% х 122 дн. = 4228,52 грн.; за листопад 2019 року: 3466,00 грн. х 1% х 91 дн. = 3154,06 грн.; за грудень 2019 року: 3466,00 грн. х 1% х 61 дн. = 2114,26 грн.; за січень 2020 року: 3466,00 грн. х 1% х 30 дн. = 1039,80 грн.; Розмір пені за невиконання [PERSON] зобов`язань по сплаті аліментів становить 781590,14 грн. Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня у розмірі 120722,58 грн. (100% розміру заборгованості по аліментам). Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги факт визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по аліментам підлягає задоволенню в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 1207,23 грн.

Outcome: partial