Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

14.12.2017 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить: - встановити факт, що на час відкриття спадщини він спільно проживав з [PERSON], яка померла 12.10.2006 року, за адресою: вул. Калинова, 37, с. Огульці Валківського району Харківської області; - визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,5535 га, кадастровий № 6321285500:01:000:0068, що розташована на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 209006, виданого на підставі розпорядження Валківської райдержадміністрації Харківської області № 463 від 17.12.2004 року, зареєстрованого 22.08.2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010568800144, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12.10.2006 року; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,58 га, яка перебувала у колективній власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, згідно Сертифікату серії ХР № 028806, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.07.1996 року за № 314, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 12.10.2006 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.10.2006 року померла його мати [PERSON], останнє місце реєстрації якої вул. Калинова, 37, с. Огульці Валківського району Харківської області. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України позивач прийняв спадщину, оскільки на день відкриття спадщини постійно, але без реєстрації проживав разом з матірю, інших спадкоємців крім нього немає. До складу спадкового майна входить земельна ділянка, площею 5,5535 га, кадастровий номер - 6321285500:01:000:0068 та залишок права на земельну частку (пай) розміром 1,58 умовних кадастрових гектар на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області. Майно належало спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 209006 та Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 028806, але через втрату оригіналів цих документів позивач не має можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі. Крім того, через розбіжності адрес реєстрації позивача та спадкодавця, він вважається таким, що пропустив строк на прийняття спадщини, хоча спільно проживав з матірю задовго до дня її смерті, доглядав її по день смерті та поховав за свої кошти. В звязку з цим позивач змушений звернутися до суду, оскільки вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо. Перевірка позовної заяви проводилася за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції, яка діяла на час пред'явлення позову. 14.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено у відкрите судове засідання. 15.12.2017 року набрав законної чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Відповідно до п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі ухвали суду від 18.01.2018 року судовий розгляд цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, з урахуванням вимог ст.274 цього Кодексу за правилами загального позовного провадження, про що оголошено сторонам в підготовчому судовому засіданні та розяснено їм про порядок та строки виконання ними вимог ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, для чого відкладено розгляд справи в погоджені між сторонами строки. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини. Відповідач надав клопотання, зі змісту якого просив проводити розгляд справи за відсутності його представника. При цьому, винести судове рішення згідно чинного законодавства. Третя особа надала письмові пояснення, в яких зазначає, що за інформацією наданою із Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Валківською районною державною адміністрацією, із земель ПСП «Огульчанське» сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 028806 зареєстровано 28.07.1996 року за № 314 на імя [PERSON] та отримано власником. Розпорядження Валківської райдержадміністрації від 12.06.1996 року № 196 на підставі якого було видано сертифікат серії ХР № 028806, в Управлінні відсутнє. На частину земельної ділянки, прав на яку посвідчено вказаним сертифікатом, на підставі розпорядження Валківської районної державної адміністрації від 17.12.2004 року № 463 та відповідно до «Технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на землях реформованого КСП «Огульчанське» в межах Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області» на імя [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди на території Огульцівської сільської ради 22.08.2005 року за № 010568800144 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 209006 на ділянку з кадастровим номером 6321285500:01:000:0068 площею 5,5535 га (рілля). Вказаний документ отримано власником, про що свідчить запис в Книзі записів реєстрації. Інформація про скасування даного державного акта до управління не надходила. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 6321285500:01:000:0068 внесено до Державного земельного кадастру з відкриттям поземельної книги на земельну ділянку. Датою відкриття є дата державної реєстрації державного акту - 22.08.2005 рік. Просить ухвалити рішення суду з урахуванням положень ст.ст.1269,1220,1270,261,1216 ЦК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною матірю позивача, що слідує із копії свідоцтва про народження серії ЯТ № 349341, виданого 10.05.1949 року Огульцівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 34. [PERSON] померла 12.10.2006 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 082248, виданого 13.10.2006 року Огульцівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 30. Із довідки Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області № 327/12-19 від 27.09.2017 року слідує, що [PERSON] згідно даних погосподарського обліку дійсно була зареєстрована на день смерті 12.10.2006 року за адресою: вул. Калініна (Калинова), 37, с. Огульці Валківського району Харківської області. Інших осіб за даною адресою зареєстровано не було. На підставі розпорядження Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області № 29 від 21.12.2015 року «Про перейменування вулиць Огульцівської сільської ради» вулицю Калініна перейменовано на вулицю Калинова. Згідно довідки Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області № 345 від 13.10.2006 року [PERSON] позивач у справі дійсно проживав разом з матірю [PERSON] по день смерті 12.10.2006 року, доглядав її по день смерті та поховав за свої кошти. Згідно наданої фотокопії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 209006, виданого на підставі розпорядження Валківської райдержадміністрації Харківської області № 463 від 17.12.2004 року, зареєстрованого 22.08.2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010568800144, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,5535 га, кадастровий № 6321285500:01:000:0068, що розташована на території Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, згідно фотокопії Сертифікату серії ХР № 028806, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.07.1996 року за № 314, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), залишком розміром 1,58 га, яка перебувала у колективній власності КСП «Огульчанське» Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області. Відповідно до листа Міжрайонного управління Держгеокадастру у Валківському та Коломацькому районах № 29-20-0.23,141-892/121-17 від 26.10.2017 року по сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №028806 на імя [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди на території Огульцівської сільської ради 22.08.2005 року за № 010568800144 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №209006 на ділянку з кадастровим номером 6321285500:01:000:0068 площею 5,5535 га. Вказаний документ отримано власником, про що свідчить запис в Книзі записів реєстрації. Вартість залишку права на земельну частку (пай) по сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №028806 розміром 1,58 умовних кадастрових гектарів станом на 12.10.2006 складала 4 825,76 грн. Із інформації приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] слідує, що після померлої 12.10.2006 року [PERSON] - матері позивача, спадкова справа не відкривалась. Позивач є спадкоємцем за законом 1 черги відповідно ст.1261 Цивільного кодексу України. Однак у встановлений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини заяву про її прийняття позивач не подав, проживав окремо від спадкодавця. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обовязково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи які підтверджують вказані факти (п.п. 4.12 і п.п. 4.14 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями). Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай), вже отриманий громадянином, згідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України вважається правовстановлюючим документом при реалізації ним права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення власникові земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) земельної ділянки та видачі громадянину державного акту на право власності на землю. Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Із наданих позивачем доказів вбачається, що він на час відкриття спадщини спільно проживав зі своєю матірю [PERSON], яка померла 12.10.2006 року, за адресою: вул. Калинова, 37, с. Огульці Валківського району Харківської області. Від даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє позов у цій частині, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права власності на спадщину, яка залишилася після смерті матері [PERSON], так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Outcome: approved