Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

13 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Згідно автоматизованого розподілу, зазначена справа розподілена на суддю Криворучка П.В. 22 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. 10.10.2018 року проведено повторний авторозподіл зазначеної справи, так як за інформацією, викладеною на офіційному сайті Вищої ради правосуддя суддю Криворучка П.В. звільнено у відставку з посади судді Красноокнянського районного суду Одеської області. Згідно повторного автоматизованого розподілу, справа розподілена на суддю Чеботаренко О.Л. та ухвалою від 12.10.2018 року прийнята до провадження. 16 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 березня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час відносини між ними погіршилися. Між ними виникають часті конфлікти, які залагодити не вдається. Близько року вони проживають окремо. Тому вона прийшла до висновку\~ про неможливість збереження сімейних стосунків у тому вигляді, який вони набули та вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її волі та інтересам, у звязку з чим просила їх шлюб розірвати. Крім того, після розірвання шлюбу вона просила повернути їй дошлюбне прізвище «Іванова». Позивач в судове засідання не зявилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.14/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.30/. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому розгляд справи відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України проведено у його відсутність. Судом були\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 15 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №6 /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні /а.с.9-11/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час\~ розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки. На думку позивача, примирення та збереження шлюбу неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved