Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

14 серпня 2018 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження [PERSON], [INFO], місце народження - м. Севастополь АР Крим, мати якої - [PERSON], дата народження - 08.09.1989 року, громадянка України, місце проживання: [INFO], батько якої- Костік [PERSON], дата народження - [INFO], громадянин України, місце проживання: [INFO], на підставі свідоцтва про шлюб I-АС № 0188622, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 74 від 06.03.2009 року, посилаючись на те, що заявниця являється бабою новонародженої [PERSON], [INFO]. Заявниця, як родич батьків дитини, звернулась до Токмацького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою щодо реєстрації народження дитини, але їй було відмовлено в реєстрації народження дитини та видачі свідоцтва про народження з мотивів того, що дитина народилась на тимчасово окупованій території Україні та відсутні медичні документи про народження дитини, які відповідають чинному законодавству України. Встановлення факту народження необхідно заявниці для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України Враховуючи викладене, просить встановити факт народження дитини. В судове засідання заявниця не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на заяві наполягала. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Токмацького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання\~\~всіх учасників\~\~справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового\~\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно зі\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії ЖС № 299396, виданого 05.07.1985 року Таврійською сільською радою Токмацького району Запорізької області, заявниця [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO], та відповідно, бабою (родичкою) новонародженої дитини, про яку заявниця вказує у заяві. Наведені докази підтверджують родинні відносини заявниці з особою, щодо якої ставиться питання про встановлення вище згаданого юридичного факту народження на тимчасово окупованій території України. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-АС № 018862, виданого 06.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі 06 березня 2009 року був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та Бондарчук (після шлюбу Костік) [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії АР № 434919, виданим Нахімовським РВ УМВС України у Севастополі 27.03.2009 року. [PERSON], [INFO], є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії СВ № 382839, виданим Токмацьким МРВ УМВС України в Запорізькій області 17.01.2002 року. Як вбачається з копії медичного свідоцтва про народження серії 67 № 166269 від 22.02.2017 року, [PERSON], [INFO], народила 22.02.2017 року о 15 год. 25 хв. в Пологовому будинку №2 м. Севастополя Республіки Крим дитину жіночої статі. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії 1-КМ № 551588 від 01.03.2017 року, 22.02.2017 року в м. Севастополь народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з письмової відповіді Токмацького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 10.08.2018 року за № 367/17.30-06.98, у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої 22 лютого 2017 року у [PERSON] було відмовлено, що і стало підставою для звернення [PERSON], як родича (баби) до суду з даною заявою. Згідно з п. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно\~ст.7 Закону України «Про громадянство України»\~особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для\~проведення державної\~реєстрації народження\~дитини є\~визначені центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров'я\~документи,\~що підтверджують\~факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено правовий статус тимчасово окупованої території України, та визначено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно з п. 1\~ст. 3 зазначеного закону, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» \~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч.1, ч.2 cт.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно ч.ч.1, 2 ст.ст.10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині має належати з його народження право на ім'я та громадянство. Обов'язок невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану ч.1\~ст.144 Сімейного кодексу України\~покладений на батьків. Відповідно до\~ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4). За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4). В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У Рішенні Європейського Суду по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року (у п.93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): «Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження дитини, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження дитини на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Пунктом 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~передбачений розгляд судом справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з абз.2 п.18\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення факту народження дитини позасудовим шляхом неможливе, але є необхідним для реалізації батьківських прав відносно дитини та подальша реалізація дитиною своїх конституційних прав і обов'язків. Вирішити питання реєстрації народження дитини у позасудовий спосіб не вбачається можливим, оскільки місце народження є тимчасово окупованою територією. Доказів на спростування наведених вище та встановлених обставин суду не надано. Таким чином, реєстрація народження дитини жіночої статі, яка народився 22.02.2017 року, в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, і дані обставини підтверджуються доказами зібраними у справі, зокрема копіями документів: паспортами заявника, громадян України [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], свідоцтва шлюб серії І-АС № 018862. В справі наявна копія медичного свідоцтва про народження дитини, видана окупаційною владою АРК, що не має юридичної сили, проте сприймаються судом в сукупності як докази в даній справі про встановлення факту народження дитини. Відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved