Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

14 лютого 2018 року представник позивача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON]-Л. В., [PERSON], про визнання них такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою за № 58, у буд. 7, корп. А, по вул. Контр-Адмірала Луніна, у м. Одесі, та скасування арешту, накладеного постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 квітня 2011 року, посилаючись на те, він є власником цієї квартири у якій зареєстровані, але більше одного року не проживають відповідачі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід задовольнити позовну заяву виходячи з наступного. Судом встановлено, позивач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з 07 квітня 2016 року є власником квартири за № 58, у буд. 7, корп. А, по вул. Контр-Адмірала Луніна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 лютого 2018 року. Згідно з відповідями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області відповідачі [PERSON], [PERSON]-Л. В., [PERSON] зареєстровані у квартирі за № 58, у буд. 7, корп. А, по вул. Контр-Адмірала Луніна, у м. Одесі. У спірному житловому приміщенні відповідачі не мешкають більше одного року, речей відповідачів на спірній жилій площі немає, жити там вони не намагалися. Оскільки, факт реєстрації відповідачів призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом.\~\~ Згідно\~зі ст. 317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею\~ст. 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Частиною 2\~ст. 405 ЦК України\~встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що, оскільки відповідачі понад одного року не проживають у цій квартирі, то позовні вимоги підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Що стосується скасування арешту слід вказати наступне. Постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 квітня 2011 року накладено арешт на спірну квартиру. З інформаційної довідки вбачається, що 09 серпня 2007 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло право власності на цю квартиру на підставі договору іпотеки за № 3791, від 09 серпня 2007 року. Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (застоводавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включати сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд дійшов висновку, спірна квартира була предметом іпотеки в забезпечення першочергових зобовязань, на цей час власником є ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ», арешт, накладений державним виконавцем на це майно, перешкоджає власникові користуватися та розпоряджатися цією квартирою. Відповідно до ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved