Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

14 грудня 2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначала, що 02.07.2019 року о 07 год. 50 хв. в м. Нова-Одеса Миколаївської області, [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Magnum 480», реєстраційний номер [NUMBER] , порушивши Правила дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Magnum Scania», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.08.2019 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України було визнано [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику транспортного засобу «Renault Magnum 480», реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано матеріальних збитків у вигляді витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 20 000 грн. 00 коп., а також моральну шкоду, компенсацію якої позивач оцінила в 5 000 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що спричинені збитки ним були відшкодовані позивачу в повному обсязі, в тому числі шляхом придбання останнім кабіни транспортного засобу, взамін пошкодженої, а також передачі коштів в рахунок ремонту обумовленого майна, чоловіку позивача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, оглянувши адміністративну справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КпАП України (справа № 473/2867/19), судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 02.07.2019 року о 07 год. 50 хв. в м. Нова-Одеса Миколаївської області відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Magnum 480», реєстраційний номер [NUMBER] , порушивши Правила дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Magnum Scania», реєстраційний номер [NUMBER] . Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] , відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.08.2019 року. Дана постанова, в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому, розглядаючи справу в цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в справі про адміністративне правопорушення з`ясовуються обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до відповідальності. У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «Renault Magnum 480», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу, були спричинені механічні пошкодження. Так, відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами вказаної статті шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, тоді як позивач зобов`язаний довести наявність шкоди, її розмір. Правила застосування одного з способів захисту цивільних прав та інтересів як відшкодування збитків, передбачені ст. 22 ЦК України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Недоведеність стороною позивача обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, є підставою для відмови в задоволенні позову повністю або у певній його частині. На підтвердження своїх вимог щодо відшкодування заподіяних збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, позивачем надано товарний чек від 24.07.2019 року, товарний чек від 15.07.2019 року, товарний чек від 02.08.2019 року, розписку від 15.09.2019 року. Водночас, як зазначалося вище, збитками, в розумінні п.2 ч.2 ст. 22 ЦК країни, є вартість ремонту майна, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені роботи відповідними належними документами (квитанції, чеки, акти виконаних робіт, інші документи щодо видатків, яких зазнав власник транспортного засобу, в зв`язку з його пошкодженням), так і такого, який особа ще має зробити. Як зазначала позивач у судовому засіданні, автомобіль на час розгляду справи в суді, відремонтовано. З огляду на викладене, на користь позивача підлягають стягненню збитки (реальні збитки) в вигляді витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу в розмірі, який був необхідний для цього, відповідно до наданих останньою доказів, в розмірі 16 100 грн. 00 коп. Обсяг пошкоджень, на усунення яких були витрачені вказані кошти, узгоджуються з матеріалами адміністративної справи № 473/2867/19 (дослідженою в судовому засіданні схемою дорожньо-транспортної пригоди), визнано відповідачем у судовому засіданні. Проте, позивачем не доведено, що здійснені нею витрати в розмірі 7 000 грн. 00 коп. (товарний чек від 02.08.2019 року) знаходяться в прямому причинному зв`язку з пошкодженнями, що отримав належний їй автомобіль внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.08.2019 року, винним у вчиненні якої було визнано відповідача. Клопотання про проведення відповідної судової експертизи позивач не заявляла, незважаючи на роз`яснення суду з цього питання. При цьому, беручи до уваги вищевикладене, враховуючи положення п.п.1,2 ч.2 ст. 22, п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, зміст заявлених позовних вимог, дослідивши зміст поданої позивачем розписки від 15.09.2019 року, суд приходить до висновку, що остання не є належним та допустимим доказом щодо розміру заподіяних позивачу збитків пошкодженням належного їй майна (реальні збитки). Відповідачем жодних доказів на підтвердження відшкодування ним заподіяних позивачу збитків повністю або частково, надано не було. Що стосується моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України). Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає доведеним той факт, що внаслідок протиправних винних дій відповідача позивач зазнала моральних страждань, що були обумовлені пошкодженням належного їй майна, зміною звичайного ритму життя та праці. За встановлених обставин, враховуючи ступінь доведеності, позивач має право на розумне, виважене та справедливе відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (сплата судового збору) пропорційно до розміру задоволених вимог, у розмірі 1 181 грн. 32 коп. ( 840, 80 грн. х 80,5 % (матеріальних збитків) + 840, 80 х 60 % (моральної шкоди).

Outcome: partial