Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

« 14» квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 19.01.1991 року, від шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей двох дочок, одна з яких неповнолітня [PERSON], [INFO]. Життя подружжя припинено, припинені фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, сварки., зловживання відповідачем спиртними напоями. За домовленістю подружжя спільні діти залишаються проживати разом з позивачем. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи. що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.01.1991 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ЗАГС Старобільського райвиконкому Луганської області 19.01.1991 року (а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають двох спільних дітей: повнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ЗАГС Старобільського райвиконкому Луганської області 05.11.1991 року та неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 05.11.1997 року, відповідно до яких батьками дітей є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 10). Відповідно до позовної заяви та заяв сторін за домовленістю з відповідачем діти після розлучення залишається жити разом з матір'ю. Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом було вжито заходів для примирення подружжя та надано сторонам строк у три місяці для примирення та налагодження відносин, проте сторони не примирилися, тобто вжитті судом заходи виявилися неефективними. Суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з грудня 2013 року. Позивач та відповідач не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя Горєлових та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Відповідно до заяви [PERSON] від 07.08.2014 року, останній визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved