Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с.Велика Русава Томашпільського району Вінницької області, жителя вул. [ADDRESS] працюючого лісником Райагроліс смт Томашпіль на мою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] року в розмірі ? частини всіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісячно до досягнення двадцяти трьох років сином або до закінчення навчання дитини. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. З відповідачем у справі позивачка знаходилася у зареєстрованому шлюбі. 17 березня 2004 року шлюб між нами було розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 29. Від спільного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач, а матір'ю записана позивачка. На даний час дитина проживає біля [PERSON] і знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Томашпільської селищної ради. Спільний син сторін навчається в Вінницькому транспортному коледжі першого рівня акредитації на контрактній основі. Батько дитини-відповідач у справі ніякої допомоги на навчання дитини не надає, не цікавиться життям та вихованням дитини, хоча і має нерегулярний, мінливий дохід, є працездатною, здоровою особою та, крім цього, є матеріально забезпеченим. Позивачка не отримує ніякої допомоги від держави, тому їй важко одній утримувати дитину. Навчання сина потребує додаткових витрат на проїзд, харчування, проживання, навчання та забезпечення одягу та взуття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на час навчання сина. Не погодився із мотивами позовної заяви, зокрема, із поясненням позивачки, що він не надає матеріальної допомоги на навчання сина, оскільки в добровільному порядку заплатив за навчання сина близько 6000 гривень, що підтвердив копіями квитанцій, а також пояснив, що періодично по мірі можливості надає сину матеріальну допомогу у вигляді коштів. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом установлено, що у сторін є син [PERSON], [INFO]. Син сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 109 від 15 квітня 2014 року. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд, [PERSON], який є сином сторін, досяг вісімнадцяти років, тобто є повнолітнім, та не досяг двадцяти трьох років. Також [PERSON] є студентом Вінницького транспортного коледжу, що підтверджується довідкою директора коледжу № 180 від 28.04.2014 року. Суд уважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури, оплату за навчання та інших витрат, що виникають у зв'язку з навчанням. Також суд уважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати допомогу на утримання сина, так як працює на посаді лісника обходу № 3 с.Велика Русава і його заробіток за період з травня 2013-квітень 2014 р.р. становить 14912,46 гривень, з яких суму в розмірі 7201,52 гривні було утримано аліментів. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я платника аліментів, який є працездатним, а також той факт, що на його утриманні знаходиться інша дитина, що сторони визнають. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сина сторін [PERSON], яке у зв'язку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] працює, отримує заробітну плату, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина на час навчання визнав, визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON] на період навчання в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення навчання без урахування часу канікул, та таким чином позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено нею особисто до суду 14 травня 2014 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», установлена на 2013 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved