Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

13.04.2020 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов мотивує тим, що 23.03.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано заяву № б/н про отримання банківських послуг, відповідно до умов якої остання отримала кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі передбаченому договором на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [INFO] позичальник [PERSON] померла, спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті останньої є [PERSON] , оскільки останній на день смерті проживав спільно з спадкодавцем. Оскільки позичальник [PERSON] за життя свої зобов`язання по кредитному договору не виконала, у неї утворилась заборгованість перед банком в розмірі - 10 127,54 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 23.03.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.16-50). Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи. 20.10.2017 позичальник [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 53). Позивач зазначає, що станом на дату смерті борг позичальника за кредитним договором б/н від 23.03.2006 становить 10 127,54 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3702,44 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 6425,10 грн. 22.01.2020 позивачем була направлена претензія кредитора до Луцької районної державної нотаріальної контори (а.с. 60). З відповіді Луцької районної державної нотаріальної контори від 20.08.2018 (а.с. 61) вбачається, що вимога (претензія) кредитора не відповідає вимогам, тому спадкова справа заведена бути не може. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.06.2020 судом встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась. Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: [ADDRESS] . Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлої спадщину, і не свідчить про фактичне спільне проживання відповідача зі спадкодавцем, як і про прийняття спадщини. Посилання банку лише на факт реєстрації місця проживання [PERSON] в одному житлі зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму прийнятого відповідачем іншого спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу на розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-15), який проведений банком станом на 25.09.2019. Судом встановлено, що розрахунок заборгованості продовжував обраховуватися і після смерті позичальника [PERSON] . Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed