Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

14.01.2015 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалася на те, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] 24 грудня 1983 року було укладено шлюб. В період шлюбу сторонами була придбана у власність квартира [ADDRESS]. 25 лютого 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, згоди на добровільний розподіл спільного сумісного майна подружжя не досягло, тому позивач просить розділити двокімнатну квартиру та визнати право власності на квартиру, що розташована: [ADDRESS], по 1/2 частині за кожною стороною. Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи були належним чином повідомлені, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позивач наполягав на задоволенні позову. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, судом встановлено, що 24.12.1983 між сторонами було укладено шлюб, що зареєстровано Павлоградським міським відділом РАЦС, складено відповідний актовий запис за № 970 від 24.12.1983 /а.с.3/, який було розірвано 25.02.2014, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за № 14. /а.с. 4/ За час шлюбу [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення від 04.08.1986 № 01411 отримав у користування разом із сім'єю [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] /а.с. 5/, яке згодом (за новою адресою: [ADDRESS]) було зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON] на підставі рішення виконкому Павлоградської міськради від 18.07.1986 № 617. та довідки про виплату пайового внеску повністю за квартиру, про що 27.07.1992 складено запис в реєстровій книзі №5-142. /а.с. 5,19/ Таким чином, суд доходить висновку, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON]: [PERSON], [PERSON], яке підлягає розподілу у рівних частках (по 1/2) між сторонами та визнання права власності на них за сторонами. На підставі ст. ст. 60,61,69,70,71 СК України, ст.ст. 174, 208, 209 212-215 ЦПК України

Outcome: approved