Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

13.06.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шкільна, 2 (два) в селі Петрівці, Миргородського району Полтавської області, після смерті, 24 червня 2010 року, [PERSON]. Мотивуючи позовні вимоги, тим що 24\~червня 2010\~року померла\~[PERSON].\~24\~листопада 2010\~року у\~Другій [PERSON]\~державні нотаріальній\~конторі \~було відкрито\~спадкову справу\~№ 462/2010\~на майно\~[PERSON].\~Спадкоємцем померлої\~є донька\~ позивач\~[PERSON] по\~заповіту посвідченого\~секретарем Петрівцівської\~сільської ради\~Миргородського району\~за реєстровим\~номером \~196\~від 28\~грудня 2009\~року.\~Житловий будинок\~з господарськими\~будівлями що\~розташований за\~адресою:\~Полтавська область\~,\~Миргородський район,\~с.\~Петрівці,\~вул.Шкільна,\~2\~належав спадкодавцю\~[PERSON] на\~підставі свідоцтва\~на забудову\~індивідуальної садиби виданого виконкомом [PERSON] районної ради від 21 червня 1978 року № 177. За час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок. 05 березня 2018 року Державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вище зазначений житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю його державної реєстрації. За викладених обставин [PERSON] змушена звернутися до суду задля визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві, визнати за нею право власності в порядку спадкування на будинок, який належав матері, яка померла в 2010 році, оскільки відсутній документ про право власності на імя матері [PERSON] Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив на адресу заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, заперечень проти позовних вимог не має ( а.с. 86). Представник третьої\~особи Другої\~[PERSON] державної\~нотаріальної контори в судове засідання не зявився, направив на адресу заяву про розгляд справи за його відсутності ( а.с. 85). Відповідно до ухвали судді від 14 червня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 18,19). В підготовчому судовому засіданні 02 серпня 2018 року клопотання позивача задоволено та витребувано у Другій [PERSON] державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкових справ після [PERSON], яка померла 24 червня 2010 року. 09 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.78-79). Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. 24 червня 2010 року померла [PERSON] мати позивача [PERSON], яка постійно проживала в [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №163087, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача, відповідно до якого змінено прізвище з «Грех» на «Лисенко» (а.с. 8,13). Своїм посвідченим заповітом від 28 грудня 2009 року [PERSON] усе належне майно заповідала позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с.7). Внаслідок її\~смерті відкрилась\~спадщина,\~до складу\~якої входить\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями що\~розташований за\~адресою:\~Полтавська область,\~Миргородський район,\~с.\~Петрівці,\~вул.\~Шкільна,\~2\~та належав\~спадкодавцю [PERSON]\~на підставі\~свідоцтва на\~забудову індивідуальної\~ садиби виданого виконкомом [PERSON] районної ради від 21 червня 1978 року № 177 (а.с. 5-6). Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] держаної нотаріальної контори від 05 березня 2018 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шкільна, 2 (два) в селі Петрівці, Миргородського району Полтавської області у зв'язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючого документа, що підтверджується копією вищезазначеної постанови (а.с. 12). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шкільна, 2 (два) в селі Петрівці, Миргородського району Полтавської області. Вказаний факт\~підтверджується доказами,\~дослідженими судом,\~зокрема:\~свідоцтвом на\~забудову індивідуальної\~ садиби виданого виконкомом [PERSON] районної ради від 21 червня 1978 року № 177 (а,с. 5,6). З довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 23 січня 2018 року встановлено, що право власності на будинковолодіння по вул. Шкільна, 2, в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області за спадкодавцем не зареєстровано (а.с.10). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлям підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останньої. Позивач [PERSON] є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій матері [PERSON] Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на житловий будинок померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved