Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

14.12.2016 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], місце народження с.Нікішине Щахтарського району Донецької області, яка померла [INFO] року , місце смерті с.Нікішине Шахтарського району Донецької області (а.с.2-5). Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [INFO] року за вищевказаною адресою : Донецька область, Шахтарський район, с.Нікішине, на тимчасово окупованій території України, померла її мати [PERSON],[INFO], де не здійснюється діяльність державними органами влади України, в зв'язку з чим видане свідоцтво про смерть не є дійсним. Встановлення акту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. У судовому засіданні заявник заявлену вимогу повністю підтримала та, будучи допитана в якості свідка в порядку, визначеному ст.184 ЦПК України, показала, що померла була її матір'ю, постійно проживала за вказаною в заяві адресою на тимчасово окупованій території України. Їй стало відомо про смерть матері від сестри, чоловік якої знайшов мати мертвою за місцем її проживання. Їй також відомо, що родичі звернулись до місцевих лікарів та міліції з метою встановлення факту смерті, та що ознак насильницької смерті виявлено не було. Вона відразу виїхала за місцем проживання смерті та була присутньою на похованні матері. Представник заінтересованої особи - Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (до реорганізації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області) в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений. Заінтересована особа направила до суду заяву, відповідно до якої просить справи розглядати справу в їх відсутність, заперечень по суті справи не має. Заслухавши показання заявника в якості свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим 20 грудня 1967 року Нікішинською сільською радою Шахтарського району Донецької області (а.с.10), паспортом заявника з відміткою про реєстрацію шлюбу 16.01.1998 року з [PERSON] (а.с.6-9).. В судовому засіданні встановлено, що факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки с.Нікішине Шахтарського району Донецької області, яка була зареєстрована [ADDRESS] донецької області, та який мав місце [INFO] року, підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті №56 від [INFO] року, виданими на тимчасово окуповані території (а. с.12), даними паспорта померлої (а.с.11), а також показаннями допитаної в якості свідка [PERSON] Питання державної реєстрації смерті регулюються статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 N 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5). За змістом вищенаведених нормативних актів державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Із заявою про реєстрацію смерті можуть звернутись родичі померлого, представники органу опіки та піклування, працівники житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інші особи. Державна реєстрація смерті особи, оголошеної судом померлою, проводиться за рішенням суду, надісланим судом відділу державної реєстрації актів цивільного стану, після набрання ним законної сили або за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.13 Постанови Пленуму від 30.05.2008 №7 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Так, з наданих заявником документів встановлено, що листом від 06 грудня 2016 року № 3940/03-01-36 Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки для пред'явлення факту смерті було пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ч.2 та 3 вказаної статті будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, населені пункти Шахтарського району Донецької області входять до вказаного Переліку. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей тимчасово окупованими територіями» Шахтарський район Донецької області є тимчасово окупованою територією. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними. В зв'язку з цим отримана заявником довідка про причину смерті [PERSON] не може бути підставою для здійснення державної реєстрації її смерті на території України. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття в подальшому спадщини. Аналіз наданих заявником письмових доказів у їх сукупності надає можливість суду зробити висновок про обґрунтованість поданої заяви та встановити факт смерті громадянки [PERSON], [INFO], місце народження с.Нікішине Щахтарського району Донецької області, яка померла [INFO] року , місце смерті с.Нікішине Шахтарського району Донецької області. Відповідно до вимог ч. 4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved