Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

13.02.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Кагарлицький районний сектор Управління ДМС України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації з місця проживання, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку в його квартирі; - зобов'язати Кагарлицький районний сектор Управління ДМС в Київській області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним Він, [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується технічним паспортом (копії технічного паспорту додаються). Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Кагарлицької міської ради № 42 від 13 січня 2015 року, у даній квартирі зареєстрована лише відповідач - [PERSON]. Однак, відповідачка [PERSON] на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично не проживає тривалий термін. Це можуть підтвердити сусіди (свідчення сусідів додаються), а також акт обстеження від депутата Кагарлицької міської ради VI скликання Федусенко Юрія Івановича від 13 січня 2015 року (акт обстеження додається). Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.» Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: [ADDRESS], втратила право на користування квартирою, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду. Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. 17.02.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до слухання. В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2015 року, позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині поданої ним позовної заяви, та які приведені вище. Не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання, яке відбулося 03.03.2015 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 03.03.2015 року, представник відповідача, - Кагарлицькиого районного сектору Управління ДМС України в Київській області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який підтримав позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідачі повідомлялися належним чином про день, час та місце слухання справи. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Відповідно, в зв»язку з тим, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], то дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Позивачем по даній справі є громадянин України [PERSON], що стверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], який видано 25 липня 2012 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в місті Кагарлик Київської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу квартири [ADDRESS], серії [NUMBER], укладений 30 грудня 2014 року в м. Кагарлик Київської області, та зареєстровано в реєстрі за № 2392, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Кагарлицької міської ради № 42 від 13 січня 2015 року, у даній квартирі зареєстрована лише відповідач - [PERSON]. Однак, відповідачка [PERSON] на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично не проживає тривалий термін, це також підтверджується актом обстеження від депутата Кагарлицької міської ради VI скликання Федусенко Юрія Івановича від 13 січня 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.» Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу відповідачка [PERSON], яка не проживає за адресою: [ADDRESS], втратила право на користування квартирою, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, у позивача [PERSON] виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи той факт, що Відповідачка [PERSON] більше року без поважних причин не проживає (відсутня) в належній позивачу на праві спільної приватної власності житлової площі, яка розміщена за адресою: [ADDRESS], тому суд вважає відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на користування даним житловим приміщенням. Вищевикладені факти та факт відсутності відповідача за місцем постійної реєстрації стверджується доказами, які судом наведені вище, та які на підставі ст. 64 ЦПК України суд сприймає як належні та допустимі. Згідно п. 1 ст. 64 ЦПК України, зазначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них. що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів, його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця Судові витрати. Що стосується судових витрат, то в зв»язку з тим, що позивач [PERSON] ні в прохальній частині позовної заяви, ні в судових дебатах не просив суд стягувати судові витрати з відповідачки, то судові витрати у виді коштів в сумі 243 грн. 60 коп. залишає за позивачем. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial