Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

14.12.2020 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] - [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 листопада 1993 року будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить, [PERSON] на праві приватної власності. Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично там не проживає, що підтверджується Актом про не проживання, а також цей факт можуть підтвердити свідки. Виходячи з викладеного - об`єктивно порушуються права позивача, оскільки сплачується надмірна плата за комунальні послуги та відмовляють у видачі субсидій позивачу, що вкрай важливо так як остання є людиною похилого віку, тому вона змушена звернутися за захистом до суду. Відтак, якщо реєстрація місця проживання іншої особи у житлі власника здійснює перешкоди у вільному володінні, розпорядженні та користуванні своїм житлом, він має право звернутися до суду із позовною заявою про усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладені обставини просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. До початку проведення судового засідання представник позивача надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач\~у судове\~засідання не\~з`явився\~по невідомій\~суду причині,\~хоча належним\~чином був\~ повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи. Своїм\~правом на\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористався.Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 серпня 1993 року та посвідченого Синельниківською селекційно дослідною станцією, зареєстровано в Синельниківському міжміському бюро технічної інвентаризації 29 листопада 1993 року, номер запису в реєстровій книзі № 57/46, [PERSON] є власником житла розташованого за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки про склад сімї виданої Раївською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області № 1736 від 06.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] значаться: власник будинку [PERSON] та її син [PERSON] . Відповідно до акту про не проживання від 06.11.2018 року - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично за нею не проживає. Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином,\~з огляду\~на вищевикладене,\~та виходячи\~з того,\~що \~позивач є\~власником зазначеного\~вище будинку,\~а реєстрація\~відповідача в\~ньому створює\~позивачу перешкоди\~у володінні\~ним,\~позовні вимоги\~про усунення\~перешкод у\~здійсненні права\~власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved