overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

13.03.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку по вул. Бориса Тена, 73 м. Житомира. В даному помешканні зареєстрований відповідач, однак, з 2008 року не проживає. Зазначена обставина, на думку позивача, порушує його законні права як власника, та є причиною звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 23.03.2018 у справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Від відповідача до суду відзив на позов не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 23.03.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання останнього, відомості про яке надано відповідним органом реєстрації. В судовому засіданні [PERSON], допитаний у якості свідка, пояснив, що є колишнім чоловіком представника позивача - [PERSON] Повідомив суду, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає більше року. Згідно з ч.1 ст.178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

13.03.2018 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02.02.2016 з нього стягуються на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.12.2015 і до закінчення навчання або до досягнення 23 річного віку. Разом з тим, звертає увагу, що його син припинив навчання в ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище». Таким чином, вважає, що стягнення з нього аліментів підлягає припиненню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, відповідач визнала позов. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02.02.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.12.2015 і до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 28.02.2017 [PERSON] припинив навчання в ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище» (а.с.12), що визнано сторонами та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приймаючи до уваги викладене, а також ту обставину, що відповідач визнала позов, її визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

13.03.2018р. [PERSON]звернувшись до суду з позовом до [PERSON]просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Криворізький Державний педагогічний університет» Міністерства освіти і науки України на контрактній основі, термін закінчення навчання 30.06.2021р.. Вказує, що відповідач як батько, матеріальної допомоги на навчання не надає. Ухвалою суду від 19.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.178 ЦПК України відповідачу в ухвалі від 19.03.2018р., яку він отримав згідно поштового повідомлення 29.03.2018року розяснено можливість подати до суду відзив на позов протягом пятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, до якого додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відповідач [PERSON]в пятнадцятиденний строк до 15.04.2018року відзив на позов суду не надав. З вказаних обставин суд прийшов до висновку, що відповідач не користується своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, слід проводити заочний розгляд справи, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України право на стягнення аліментів від батька, який проживає окремо, має дитина, яка продовжує навчання, При встановленні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів встановлюється в твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Судом встановлено, свідоцтвом про народження а.с.4, свідоцтвом про розірвання шлюбу а.с.5, довідкою з місця навчання а.с. 6, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. При задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80грн. на користь держави. На підставі ст.182,198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

13.03.2018 рок [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про надання права на шлюбу, заінтересовані особи: [PERSON], [PERSON], в обґрунтування якої зазначила, що у 2017 року вона познайомилася з [PERSON], [INFO], з яким вона стала підтримувати дружні стосунки, а потім вони закохалися один у одного та стали жити разом однією сім'єю у будинку її батьків. Згодом вони прийняли рішення про укладення шлюбу, але здійснити його вони не можуть, так як вона не досягла шлюбного віку. У віці 17 років вона завагітніла, у теперішній час термін вагітності складає 13-14 тижнів, а тому проблема укладення шлюбу до народження дитини стала необхідністю. З метою вирішення цієї проблеми вони звернулися до Овідіопольського відділу РАЦС де їм роз'яснили, що зареєструвати шлюб вони не можуть, так як дозвіл на зниження шлюбного віку та надання права на укладення шлюбу повинно вирішуватися судом. Вона вважає, що підставою для зниження шлюбного віку є поважна причина, а саме її вагітність і укладення шлюбу до народження дитини відповідає її та майбутньої дитині інтересам. В звязку з викладеним вона просить суд постановити рішення, яким знизити їй - [PERSON] [INFO] шлюбний вік і надати їй право на шлюб, так як це відповідає її інтересам. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої заяву підтримала та просить розглянути заяви у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої заяву підтримала та просить розглянути заяви у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої заяву підтримав та просить розглянути заяви у його відсутність. Ознайомившись з заявою, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст.23 Сімейного Кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вибачається з письмових доказів по справі [PERSON] народилась 05.03.1998 року, тобто на час розгляду справи їй виповнилося 17 років 6 місяців та вона також не досягла шлюбного віку. З урахуванням того, що [PERSON] та [PERSON] кохають одне одного і бажають зареєструвати шлюб, заперечень проти цього до суду не надходило, [PERSON] перебуває у стані вагітності, суд вважає, що є усі правові підстави для задоволення заяви, з наданням права на вступ та реєстрацію шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

13.03.2018 року [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, вони не могли порозумітися один з одним і втратили почуття любові та довіри один до одного, подальше сумісне життя та примирення не можливе. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 28.07.2013 року. Шлюб зареєстровано Виконкомом Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області, за актовим записом № 19. За час спільного проживання спільних неповнолітніх дітей вони не мають. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати, згідно ст. 141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

13.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 12.08.2000 року в Докучаєвській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, актовий запис № 05. В період шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинено з вересня 2017 року, через різні погляди на сімейне життя, втрата взаєморозуміння, довіри та любові. Просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 12.08.2000 року в Докучаєвській сільській раді Устинівського району Кіровоградської області, актовий запис № 05 а.с.6, мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження а.с.7, 8, шлюбні відносини між сторонами припинено з вересня 2017 року, у звязку з розбіжністю у поглядах на сімейне життя, втрачено любов та повагу один до одного. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

13.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.07.2008 року у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, актовий запис №67. Мотивуючи позовну заяву вказав, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, спору про місце проживання дітей та поділ спільного майна не має. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ №092309, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 11.07.2008 року (а.с.9). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ВЛ № 143188 (а.с.10) та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 320316 (а.с.11). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України,\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

13.03.2018 року [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №3 від 19.01.2010 року. Зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від спільного проживання мають дітей [PERSON] В»ячеславівну, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, тому що різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Подружні відносини припинилися з грудня 2016 року. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає, на примирення не погоджуються. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд, ухвалює рішення в підготовчому засіданні. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.01.2010 року серії І-ТП №058583. Від шлюбу мають дітей [PERSON] В»ячеславівну, [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ТП №122201 та серії І-ТП №225895. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

13.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.10.1998 року в Червоногусарівській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №2. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб\~виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Тривалі сварки, непорозуміння призвели до фактичного припинення стосунків. Сторони живуть кожен окремо, спільне господарство не ведуть, спору про поділ спільного майна не має. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 9), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ №038617, зареєстрованого Червоногусарівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, сторони перебувають у шлюбі з 11.10.1998 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ВЛ №186527(а.с.6). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини.\~Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved