Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

12 жовтня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на: земельну ділянку площею 0,510 га; 1/52 частину земельної ділянки площею 125,8313 га; 1/620 частину земельної ділянки площею 127,9093 га; майновий пай на суму 12497 гривень 54 копійки, та на житловий будинок, розташований по вул.Першотравневій, № 183, в с. Зоря, Саратського району Одеської області, що належали його батькові, [PERSON], який помер 26 квітня 2011 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як державні акти серії ІІІ-ОД № 038462 та серії ЯИ № 249760 та майновий сертифікат втрачено, а дві інші земельні ділянки мають співвласників; на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи на імя спадкодавця. З приводу втрати державних актів та майнового сертифікату він подавав оголошення в обласній газеті «Одеські Вісті» № 57 (4880) від 23 липня 2016 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити. Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та третя особа [PERSON], яких належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечували проти задоволення позову (а.с. 63-64). Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розмір будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Пункт 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Як убачається з технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1988 році (а.с. 13), до введення в дію діючого ЦК України. Вартість зазначеного житлового будинку складає 87643 гривні. Згідно виписки з погосподарської книги Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, особовий рахунок № 1161-1, власником житлового будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Зоря, вул. Першотравнева, № 183, рахувався [PERSON] (а.с. 14,15). Згідно свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 0998283, виданого Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області, позивач [PERSON], є сином [PERSON] и [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [INFO], разом із сином, [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються довідками № 1717 та 1718 від 28 липня 2016 року Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 36-37). 26 квітня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 261955, виданим виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 35). Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями під № 185, розташований по вул. Першотравнева в с. Зоря Саратського району Одеської області; земельну ділянку площею 0,1382 га, по вул. Першотравнева, 185, в с .Заря Саратського району Одеської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 249760; земельну ділянку площею 0,510 га, на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 31-32, ділянка 159, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ОД № 046171; 1/52 частину земельної ділянки площею 125,8313 га, розташованого на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 42, що належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 089485 [PERSON], співвласником є [PERSON]; 1/620 частину земельної ділянки площею 127, 9093 га, розташованого на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 64-65, що належить на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯА № 273442 [PERSON], співвласником якого є [PERSON]; майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ОД-ХХІІ №519 (а.с. 16, 18, 25, 28, 33). Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON], тому що постійно проживав зі спадкодавцем та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.59-70). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно нотаріус позивачу відмовив (а.с. 38). За таких обставин суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно. 05 вересня 2001 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, реєстровий № 55, яким призначив [PERSON] спадкоємцем сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0192372 ( а.с.34). \~ Відповідно\~ до\~ п.17\~ Перехідних\~ положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. \~\~ Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на вищевказане суд вважає, що позивач не є спадкоємцем зазначеної земельної ділянки за заповітом, тому що після складання заповіту на земельну частку (пай) спадкодавцю земельна частка (пай) була виділена в натурі і він отримав державний акт.\~

Outcome: approved