Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

13.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що їм на праві власності належить по ? частині земельної ділянки кадастровий номер 4825482600:03:000:0046 загальною площею 6,0527 га в межах території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.07.2016 року за номерами НАІ 069399 та НВХ 057701, після смерті їх дядька [PERSON], який помер 12.07.2014 року. 12.07.2016 року вони здійснили державну реєстрацію свого речового права на землю. В свою чергу [PERSON] отримав зазначену земельну ділянку у спадок після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом. За життя, 18.12.2007 року, колишня власниця землі [PERSON] на підставі договору оренди передала вказану земельну ділянку в оренду на 10 років ПСП «Колос». Такий договір оренди зареєстрований у Книзі державної реєстрації договорів оренди по Кодимській сільській раді 25.04.2008 року за № 040802200116. Пунктом 12.4 договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Після оформлення права власності на землю вони не бажали продовження спірного договору оренди, тож 25.09.2016 року надіслали керівнику ПСП «Колос» заяву, в якій повідомили про відсутність намірів продовжувати орендні відносини, а також проект додаткової угоди про розірвання договору оренди. Відповіді на таку заяву досі не отримали, тож мирно вирішити питання не можуть. За таких обставин позивачі просять суд розірвати зазначений вище договір оренди землі. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ПСП «Колос» жодних повідомлень про перехід права власності на землю, а також заяв про розірвання договору оренди землі від позивачів не отримував; засіяв земельну ділянку; продовжує сплачувати орендну плату, яку позивачі приймають. За таких обставин вважає, що договір оренди продовжив свою дію, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками земельної ділянки кадастровий номер 4825482600:03:000:0046 загальною площею 6,0527 га в межах території Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.07.2016 року за реєстровими номерами 1-998 та 1-1005 у спадковій справі № 307/2014, після смерті їх дядька [PERSON], який помер 12.07.2014 року. 12.07.2016 року вони здійснили державну реєстрацію свого речового права на землю. Такі обставини підтверджуються наданими суду копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 63583821 та 63581889. Таким чином, позивачі з 12.07.2016 року є власниками зазначеної вище земельної ділянки. Із вказаних вище документів, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 19690605 вбачається, що позивачі отримали земельну ділянку у спадок від [PERSON], який в свою чергу отримав цю землю у спадок від [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.2014 року, реєстровий № 1-261. [PERSON] вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю Ш-МК № 016613, виданого Кодимською сільською радою Первомайського району 29.12.2000 року. За життя, 18.12.2007 року [PERSON] уклала договір оренди належної їй земельної ділянки строком на 10 років з ПСП «Колос», що підтверджується копією вказаного договору і сторонами не оспорюється. Договір зареєстрований реєстратором Первомайського реєстраційного округу (офісу) Миколаївської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі по Кодимській сільській раді 25.04.2008 року за реєстровим номером 040802200167. Пунктом 12.4 Договору оренди землі встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Як встановлено вище, право власності на орендовану земельну ділянку перейшло до позивачів у рівних частках 12.07.2016 року. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначені умови договору оренди землі, які є істотними (строк дії; орендна плата; обєкт оренди тощо), а також зазначено, що за згодою сторін у договорі можуть зазначатися інші умови. Статтею 31 вказаного Закону визначені підстави припинення договору оренди землі, в тому числі і шляхом розірвання. При цьому зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент отримання позивачами права власності на землю, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, оскільки пунктом 12.4 договору оренди землі передбачено можливість його розірвання в разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, така підстава законна і вона має місце в даному випадку. До внесення змін до Закону України «Про оренду землі» Законом від 20.09.2016 року № 1533-УШ, який набрав чинності 19.10.2016 року, зазначений нормативно-правовий акт не містив вимоги до нового власника орендованої земельної ділянки повідомляти орендаря про перехід права власності. Лише вказаним Законом статтю 31 Закону України «Про оренду землі» доповнено частиною пятою, якою особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобовязана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного Кодексу України. З наданих представником позивача документів вбачається, що позивачі 28.09.2016 року направляли орендарю повідомлення про перехід права власності і копії правовстановлюючих документів, які отримані ПСП «Колос» 29.09.2016 року /а.с.63/. Крім того, про перехід права власності відповідач дізнався, отримавши позовну заяву з додатками до неї 17.01.2017 року /а.с.25/. Також позивачі надсилали орендареві повторне повідомлення 15.03.2017 року, про що свідчить фіскальний чек /а.с.61/ та результати пошуку електронного відстеження поштових відправлень /а.с.62/. Таким чином, позивачі повідомили орендаря як про перехід права власності, так і про намір розірвати договір оренди, укладений попереднім власником, однак відповідач на такі заяви і повідомлення не реагує. Тобто не виконує вимоги п. 12.4 Договору оренди землі, які виконувати зобовязаний як сторона договору. Суд не приймає до уваги зауваження представника відповідача про недопустимість зазначених вище доказів поштових відправлень через те, що вони направлені без опису вкладення, оскільки абз. 2 ч.3 ст. 148-1 ЗК України не передбачає направлення листа з описом вкладення, а лише направлення рекомендованого листа з повідомленням, що і було зроблено позивачами /а.с. 63/. Крім того, як зазначено вище, ч.5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає виконання новим власником землі умов ст. 148-1 ЗК України, набрала чинності лише з 19.10.2016 року. Також в даному випадку не має значення сплата відповідачем орендної плати орендодавцям, адже сторонами добровільно договір оренди не розірваний, його строк дії не скінчився, тож умови такого договору мають виконуватися сторонами, а сплата орендної плати одна з істотних умов договору оренди землі. Враховуючи наведене, суд вважає, що права позивачів як власників земельних ділянок порушені відповідачем і на підставі наведених норм права підлягають захисту шляхом розірвання укладеного з відповідачем попереднім власником земельної ділянки договору оренди землі. Оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути понесені ними і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved