Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

14.12.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27.05.2008 року у розмірі 12724 грн. 39 грн., стягнути судовий збір 1762 грн. Як на підставу позову посилається на те, що 27.05.2008 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит 10000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Ухвалою суду від 22.12.2018 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзиву на позов не надав суду, хоча позовну заяву з додатками отримав 18.04.2019 року. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору б/н від 27.05.2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] , банк надав позичальникові кредит у сумі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна» зі сплатою за користування кредитом відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі 2,5% в місяць. Розмір щомісячного обов`язкового платежу становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Річне обслуговування картки становить 375 грн. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг) Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.8.6 Умов та правил при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.10.2018\~року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 42521 грн. 45 коп., що включає заборгованість за: тілом кредиту 7792 грн. 27 коп., за відсотками за користування кредитом 28858 грн. 74 коп., за комісією 5870 грн. 44 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 582 грн. 11 коп. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року (справа №640/23151/14-ц) стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 27.05.2008 року станом на 30.11.2014 року у загальній сумі 32923 грн. 13 коп., що включало: 7792,27 гривень - заборгованість за кредитом, 19566,46 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, комісія - 3520,44 грн., 2043,95 гривень - заборгованість по судовим штрафам. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача станом на 31.10.2018 року кредитну заборгованість, яка становить різницю між наявною заборгованістю (за тілом кредиту, відсотками, пенею та комісією) та тією заборгованістю, яка була стягнута рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року, яка складала 32923,13 грн., і різниця становить 11642 грн. 28 коп. Таким чином, позивач просить стягнути заборгованість (різницю заборгованості) станом на 31.10.2018 року у сумі 12724 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості: за відсотками за користування кредитом 9292,28 грн., комісією - 2350 грн., штрафом (фіксована частина) 500 грн.; штрафом (процентна складова) 582 грн. 11 коп. Разом з тим, у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі №6-1252цс16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року з відповідача достроково стягувалась заборгованість станом на 30.11.2014 року, тобто Банк змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, то після закінчення строку виконання кредитного договору з відповідача не можуть бути стягнуті відсотки, комісія, штрафи за користування кредитом, при цьому, банк мав право на стягнення тільки сум, передбачених положенням частини 2 статті 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом задоволенню не підлягають. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищевикладених підстав. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір не підлягає стягненню з відповідача. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed