Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~14 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 26 вересня 1991 року та по теперішній час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Словянської міської ради № 47-ХХХV-5 від 27 травня 2009 року [PERSON] була передана безоплатно у власність земельна ділянка площею 0,0955 гектарів, кадастровий номер 1414100000:01:005:0519, для будівництва та обслуговування будинку, господарським будівель та споруд за адресою Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, буд. 7 із земель житлової та громадської забудівлі Словянської міської ради. В період шлюбу сторони збудували на вказаній земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який було зареєстровано за відповідачем, а саме: житловий будинок літ. А-2, загальна площа 370,5 кв.м., житлова площа 236,0 кв.м.; альтанка літ. Б; душ літ. В; сарай літ. Г; вбиральня літ. Д; огорожа 1; ворота 2; хвіртка 3; замощення 4. Позивач зазначає, що домовленостей щодо вказаного майна або шлюбного договору між ними не укладалося. Заходи по досудовому врегулюванню спору між сторонами про поділ спільного сумісного майна не привели до позитивних рішень. Просить суд розділити спільне сумісне майно та залишити [PERSON] відповідну ? частку спільного сумісного майна, а саме: житлового будинку № 7, що розташований по вулиці 1-го Травня у м. Словянську Донецької області та розміщені за вказаною адресою господарчі будівлі та споруди, що складаються з альтанки літ. Б; душа літ. В; сараю літ. Г; вбиральні літ. Д; огорожи 1; воріт 2; хвіртки 3; замощення 4, загальною вартістю 567\~649 гривень, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0955 гектарів; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на вищевказане майно. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу слухати без її участі (а.с.24). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення (а.с.26). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО № 467269 від 26 вересня 1991 року, виданого Словянським міським відділом ЗАГС Донецької області , 26 вересня 1991 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], та після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «Шпаковська» (а.с.12). Згідно рішення Словянської міської ради № 47-ХХХV-5 від 27 травня 2009 року [PERSON] була передана безоплатно у власність земельна ділянка площею 0,0955 гектарів, кадастровий номер 1414100000:01:005:0519, для будівництва та обслуговування будинку, господарським будівель та споруд за адресою Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, буд. 7 із земель житлової та громадської забудівлі Словянської міської ради (а.с.5). На вищевказаній земельній ділянці, що розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, № 7 подружжям було збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 370,5 кв.м., житловою площею 236,0 кв.м.; альтанка літ. Б; душ літ. В; сарай літ. Г; вбиральня літ. Д; огорожа 1; ворота 2; хвіртка 3; замощення 4. Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26 червня 2012 року (а.с.13-14). Зазначений житловий будинок № 7, що розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що виданий КП «Бюро технічної інвентаризації», складається з житлового будинку літ. А-2, загальною площею 370,5 кв.м., житловою площею 236,0 кв.м.; альтанки літ. Б; душа літ. В; сараю літ. Г; вбиральні літ. Д; огорожі 1; воріт 2; хвіртки 3; замощення 4 (а.с.15-18). Статтею 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до норм Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти які належали їй, йому особисто, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів, кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Виходячи зі змісту пунктів 22, 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Також до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Право спільної сумісної власності подружжя врегульовано главою 8 СК України. Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Зважаючи на обставини справи та зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що житловий будинок № 7, розташований по вул. 1-го Травня у м. Словянську Донецької області, який було збудовано сторонами в період шлюбу і зареєстровано за відповідачем, є об'єктом спільної сумісної власності сторін, та підлягає поділу між ними. Враховуючи зазначені норми закону, суд вважає можливим розділити вищевказане спільне сумісне майно подружжя та визнати за [PERSON] ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 7, що розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0955 гектарів, кадастровий номер 1414100000:01:005:0519. Згідно ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору.

Outcome: approved