Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

13 грудня 1998 року в м.Бендери Придніпровської Молдавської Республіки померла баба позивача [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 68,1 кв.м, житловою площею 42,5 кв. м, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Радіоприладним заводом «Орізон» 19 грудня 1994 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син та батько позивача - [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадщиною, оскільки мав на руках правовстановлювальний документ померлої на квартиру, однак спадщину юридично не переоформив. 04 листопада 2014 року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з прийнятої але юридично не переоформленої після смерті матері 1/3 частки квартири [ADDRESS] і належної йому особисто 1/3 частки у праві власності на вказану квартиру. Спадщину після смерті [PERSON], прийняв [PERSON], шляхом подачі у встановлений законом строк до Смілянської державної контори заяви відповідного змісту. Позасудовим шляхом позивач позбавлений можливості оформити право власності на 2/3 частки спадкової квартири [ADDRESS], оскільки документ, який підтверджує факт смерті [PERSON], а саме свідоцтво про смерть видане відділом ЗАГС державної адміністрації м. Бендери Придніпровської Молдавської Республіки, яка не визнана державою Україна. Інших спадкоємців першої черги на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] крім позивача немає. Посилаючись на ці обставини позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Відповідач позов визнав повністю, про що направив до суду заяву відповідного змісту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 1994 року виданого Радіоприладним заводом «Орізон», співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], яка померла 13 грудня 1998 року, [PERSON], який помер 04 листопада 2014 року, та позивач по справі [PERSON] Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 1445/01-16 від 08 липня 2015 року, вбачається, що після смерті 13 грудня 1998 року [PERSON] до Смілянської держнотконтори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 1457/02-14 від 08 липня 2015 року, вбачається, що після смерті 04 листопада 2014 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], а з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася [PERSON], на підставі поданих заяв в Смілянській держнотконторі заведена спадкова справа № 37/2015. З вказаного повідомлення також вбачається, що 26 червня 2015 року на імя [PERSON] на підставі поданої ним заяви видано свідоцтво про про право на спадщину за законом за р. № 1001. Разом з тим, як вбачається із листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 1287/01-16 від 25 червня 2015 року, відповідно до п.п.1.2., 1.3., 1.5. глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012року №296/5, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Свідоцтво про смерть [PERSON] видане відділом ЗАГС державної адміністрації м.Бендери Придніпровської Молдавської Республіки, яка не є стороною Конвенції від 22 січня 1993року, а Україною не встановлено з Придністровською Молдовською Республікою жодних договірних відносин. Статтею 15 Договору укладеного між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаного 13 грудня 1993 року, ратифікованого 10 листопада 1994 року, який набув чинності 24 лютого 1995 року передбачено, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Свідоцтво про смерть [PERSON] не підготовлено відповідним органом Республіки Молдова та не скріплено гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи вказаної країни, а тому не має силу документа на території України. Враховуючи викладене, в звязку з відсутністю належно оформленого документу, який підтверджує факт смерті [PERSON], відповідно до вимог чинного законодавства, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що позивач довів факт прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] та факт прийняття останнім спадщини після померлої матері [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved