Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

12 січня 2016 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що 01 березня 2001 року на підставі договору зареєстрованого на товарній біржі «Ріко-Альянс» вони купили у [PERSON] житловий будинок № 98, з відповідними господарськими будівлями, який розташований по вул. Миру в с. Артемівка Новоодеського району Миколаївської області. Зазначили, що на час укладення договору не знали, що вказаний правочин підлягає нотаріальному посвідченню, а відсутність такого позбавляє їх можливості розпоряджатися належним їм будинком. При цьому відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору. З посиланням на ці обставини та ст.ст. 47 і 227 ЦК України (в ред. 1963 р.) просять визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу житлового будинку. У судове засідання позивачі не зявилися, але надали суду письмові заяви, в яких цивільний позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути без їх участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно ст. 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 01 березня 2001 року позивачі [PERSON] і [PERSON] дійсно уклали договір купівлі-продажу, за яким купили, в рівних частках, у [PERSON] за 2 000 грн належний останньому на праві приватної власності житловий будинок № 98, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Миру в с. Артемівка Новоодеського району Миколаївської області, оформивши цю угоду письмово на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс». 28 березня 2001 року бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію цього житлового будинку на імя позивачів. В судовому засіданні зясовано, що позивачі з березня місяця 2001 р. фактично проживали та зареєстровані у спірному житловому будинку, провели за свій рахунок ремонт, оплачують комунальні послуги та обробляють земельну ділянку. [PERSON] отримав грошову суму за відчужений житловий будинок, що йому належав та передав ключі від будинку і правовстановлюючі документи. У подальшому покупець [PERSON] внаслідок реєстрації та розірвання шлюбу змінила прізвище на «Іщук». Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання цього договору дійсним.

Outcome: approved