Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

14 червня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що вона фактично прийняла спадкове майно за законом, яке складалось з будинку № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі загальною площею 103 кв. м, житловою площею 66,5 кв.м, яке залишилось після смерті її чоловіка, [PERSON]. Відповідач [PERSON] надала відмову від спадщини на її користь приватному нотаріусу [PERSON], яким 04 грудня 2015 року було відкрито спадкову справу за реєстровим № 63/2015 після померлого [PERSON]. Проте, в свою чергу, нотаріусом їй було розяснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно вона не зможе у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на спірний будинок був договір міни, посвідчений Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою від 17 червня 2004 року, в якому помилково вказана адреса розташування обєкта нерухомості. Крім того, у витязі БТІ про реєстрацію права власності № 4160227 від 15 липня 2004 року містяться виправлення, зроблені працівниками Маріупольського БТІ. У звязку з наведеним, нотаріусом було видано відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 94/02-31 від 27 квітня 2016 року. Відповідно до довідки МКП «Маріупольське БТІ» від 14 березня 2016 року, домоволодіння № 7 по провулку Ніжинському у місті Маріуполі належить [PERSON] на підставі договору міни від 17 червня 2004 року, реєстровий № 1-2124, який зареєстровано у БТІ. Вважає, що її чоловік, [PERSON], правомірно набув право власності на будинок, проте допущення помилки нотаріусом у договорі міни від 17 червня 2004 року при написанні назви вулиці, а також помилок працівників Маріупольського БТІ при зазначенні власника, стало перешкодою для неї при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі, оскільки за життя спадкодавець виправити ці помилки не встиг, а після його смерті це є неможливим. Вона, [PERSON], є спадкоємицею першої черги, яка постійно проживає у зазначеному будинку, сплачує комунальні послуги та веде господарство. Відповідно до закону у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте з-за зазначених помилок у неї виникли труднощі щодо оформлення спадщини та реєстрації права власності, які неможливо виправити іншим шляхом, ніж у судовому порядку. Просила суд визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом на будинок № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі загальною площею 103 кв.м., житловою площею 66,5 кв.м з усіма надвірними господарськими будівлями та спорудами згідно з технічним паспортом, що складається з житлового будинку літ. А-1, житлової прибудови літ. А1-1, погреба під частиною будівлі літ. а/п, прибудови літ. а-1, сараю літ. В-1, вбиральні літ. Г-1, гаражу літ. Д-1, ганку літ. а1, ганку літ. а2, тротуару літ. І, огорожі № 1, огорожі № 2. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, нададавши на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилась, від якої до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не з'явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням справу розглянути без його присутності у звязку з виробничою зайнятістю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 17 червня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2124, [PERSON] та [PERSON] зробили обмін належних їм по праву власності квартири № 84, розташованої у будинку № 185 по вулиці Олімпійській в місті Маріуполі на житловий будинок № 7, розташований по провулку «Нежинському» з відповідною часткою господарчих та побутових будівель і споруд, що знаходиться на земельній ділянці Маріупольської міської ради. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ від 15 липня 2004 року, право власності [PERSON] на житловий будинок № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі було зареєстровано у Маріупольському БТІ. Проте в даному витягу від руки маються виправлення назви вулиці «Нежинський 1» на «Ніжинський» та імя по-батькові власника «Ігор Анатолійович» на «Михайло Свиридович». Як вбачається з технічного паспорту, житловий будинок № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі зареєстровано за [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 927369 від 02 вересня 2015 року, виданого Орджонікідзевським Відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] помер 29 серпня 2015 року, актовий запис № 1513. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЖЕ № 353773, виданого ЗАГСом міста Пенза, 30 липня 1977 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис № 1268. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у позовній заяві посилалась на те, що на день смерті чоловіка, мешкала разом з померлим [PERSON], а тому відповідно до положень ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В сенсі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкуванняза законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач у справі, [PERSON], є дружиною померлого [PERSON], та на підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч.1 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець , який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Положенням ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 04 грудня 2015 року № 42340876, після смерті [PERSON], померлого 29 серпня 2015 року, заведена спадкова справа №63/2015, зареєстрована в реєстрі за № 58311208. Зі спадкової справи № 63/2015 року вбачається, що 04 грудня 2015 року та 27 квітня 2016 року [PERSON] зверталась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 29 серпня 2015 року, та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Зокрема, [PERSON], [INFO], яка є донькою померлого [PERSON], та відповідно спадкоємцем після його смерті, 04 грудня 2015 року звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом, з чого б не складалось спадкове майно, на користь дружини померлого, яка є спадкоємцем першої черги [PERSON]. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 27 квітня 2016 року № 94/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 7, розташований по провулку Ніжинському в місті Маріуполі Донецької області на імя [PERSON] після смерті її чоловіка, [PERSON], було відмовлено у звязку з допущеними помилками та виправленнями у правовстановлюючих документах на даний будинок. Так, в даній постанові зазначено, що спадкоємець [PERSON] надала документ, що посвідчує право власності на вищевказаний житловий будинок, а саме договір міни, посвідчений Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою 17 червня 2004 року за реєстровим № 1-2124, де в п. 2 вказаного договору невірно записана адреса розташування обєкту нерухомості, тобто замість назви «Ніжинський» записано «Нежинський». Крім того, у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 15 липня 2004 року за № 4160227 реєстраційний номер: 6202904, номер запис: 20042 в книзі: 26, є виправлення, зроблені працівниками БТІ м. Маріуполя, тобто у графі власник: «Бган Ігор Анатолійович» виправлено на «Бган Михайло Свиридович», а назва провулку з «Нежинський 1» на «Ніжинський». Отже за даними наведених вище витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], та у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, оскільки у правовстановлюючих документах на житловий будинок на ім'я померлого [PERSON], наявні помилки та виправлення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно із ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] правомірно набув право власності на житловий будинок № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі та у встановленому законом порядку зареєстрував дане право, що підтверджується довідкою, виданою Маріупольським бюро технічної інвентаризації від 14 березня 2016 року, згідно якої МКП «Маріупольське БТІ» повідомляє, що домоволодіння, розташоване по провулку Ніжинському № 7 помилково зазначено у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно як «по провулку Нежинському 1 будинок № 7». Вказане домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору міни від 17 червня 2004 року, р-р № 1-2124, зареєстроване в БТІ від 15.07.2004 року. Проте допущені помилки нотаріусом при оформленні договору міни при написанні назви вулиці та працівниками Маріупольського БТІ при зазначенні власника, стали перешкодою для позивача [PERSON] у оформленні спадкових прав, що стало причиною відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 7, розташований по провулку Ніжинському в місті Маріуполі Донецької області після померлого 29 серпня 2015 року [PERSON]. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею у судовому порядку право власності на житловий будинок № 7 по провулку Ніжинському в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого 29 серпня 2015 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved