Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

14.02.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не виконує належним чином батьківські обов'язки, має заборгованість по сплаті аліментів, не турбується про розвиток та стан здоров'я дочки, не зустрічається із дитиною та не приймає участі у її вихованні. Тому, позивач просила в судовому порядку позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Представник третьої особи, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, згідно довіреності у справі, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка [PERSON], встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, з матеріалів справи ( а.с. 4-6, 8-9, 19) вбачається, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач, являється батьком [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Також, з матеріалів справи ( а.с. 7, 9-13) вбачається, що [PERSON], [INFO], навчалась в Білоцерківській загальноосвітній школі І-ІІ ступеня № 22, за час навчання у школі її батько не відвідував батьківські збори класу та школи, не цікавився навчанням та вихованням дочки, не звертався до класного керівника ні особисто, ні в телефонному режимі. З 01.09.2017 року неповнолітня навчається в Технологічно - економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету, її батько - [PERSON], жодного разу не відвідував дочку, не цікавився її навчанням і перебуванням в навчальному закладі, не був присутнім на батьківських зборах, вихованням дочки займається мама - [PERSON]. Позивач для проживання дитини, для її росту та навчання створила усі належні умови, добросовісно виконує батьківські обов'язки, забезпечує дочку харчуванням, лікуванням, виявляють інтерес до її внутрішнього світу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, сприяє засвоєнню дочкою загальновизнаних норм моралі, створює умови для отримання нею освіти та розвитку здібностей, а відповідач не піклується про дочку, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує її усім необхідним, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, станом на 30.11.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2/357/14/13, виданого Білоцерківським міськрайонним судом 11.07.2005 року, в розмірі 47647,00 грн. Неповнолітня [PERSON], [INFO], на засіданні комісії органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради зазначила, що свого біологічного батька жодного разу не бачила, він не бере участі у її вихованні, не сплачує аліменти, не приходить до неї, не телефонує, не вітає зі святами та не приймає участі у її житті, у зв'язку з чим просила позбавити батька батьківських прав. Зазначені обставини також узгоджуються з поясненнями позивача та показами свідка. Згідно із висновком від 06.02.2018 року № 479/01-07 ( а.с.12-13), виконавчий комітет Білоцерківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки це відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст..151 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовувати доводи позивача. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], оскільки ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в бездіяльності відповідача вбачається свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків в обсязі необхідному для повноцінного розвитку дочки, розвитку її особистості та уявлення про навколишній світ, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та нормального самоусвідомлення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 705,00 грн. ( а.с.1), однак заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved