Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

14.09.2015 року позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6428,06 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 30.06.2015 року має заборгованість 10730,32 грн., яка складається з наступного: 2788,48 грн. заборгованість за кредитом; 7941,84 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.12.2011 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто суму заборгованості за даним кредитним договором у розмірі 5084,55 грн., а тому позивач просить стягнути загальну суму заборгованості за договором у розмірі 6428,06 грн. з врахуванням сум штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) 282,29 грн., за вирахуванням суми, стягнутої вказаним рішенням суду. Представник позивача у судове засідання не зявився. До суду 02.11.2015 року надійшла заява, у якій представник позивача за довіреністю [PERSON] заявляє клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та одночасно повідомляє, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом вручення їй особисто судових повісток, однак, в судове засідання не зявилась, причини незявлення суду не повідомила. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.04.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачем отримано кредит в розмірі 3700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-13). Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником усіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». (а.с. 22). Згідно умов кредитного договору для виконання зобовязань Банк відкриває Позичальнику картковий рахунок №4149495910200795 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду жодних належних доказів руху коштів по картковому рахунку №4149495910200795, відкритому згідно умов кредитного договору для позичальника [PERSON] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. До позовної заяви додано лише розрахунок заборгованості за договором б/н від 26.04.2006 року, підписаний представником позивача за довіреністю, однак розрахунки, зроблені представником позивача у формі таблиці суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами. Разом з тим, з матеріалів справи встановлено і не оспорюється позивачем, що заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.12.2011 року у цивільній справі №2-54/11 було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26.04.2006 року в розмірі 5084,55 грн. (а.с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Заочним рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.12.2011 року було встановлено загальний розмір грошових зобовязань за кредитним договором, не виконаних позичальником [PERSON], та задоволено вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» - стягнуто з [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором від 26.04.2006 року в розмірі 5084,55 грн. Отже, позивачем вже було реалізовано своє право на судовий захист своїх майнових інтересів, які ґрунтуються на правочині, укладеному із відповідачем. Тому суд вважає безпідставною позовну вимогу позивача про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки щодо даної вимоги вже існує судове рішення, що вступило в законну силу. Позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, штрафів, нарахованих позивачем за період з дати ухвалення рішення і до 30.06.2015 року суд також вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки, починаючи із 31.12.2011 року (дата набрання законної сили рішенням суду від 20.12.2011 року) договірні правовідносини між сторонами припинились та перейшли у правовідносини боржника та стягувача в порядку виконання судового рішення. Починаючи із дати набрання законної сили рішенням суду від 20.12.2011 року між сторонами склались правовідносини, повязані із примусовим виконанням судового рішення, яким було встановлено, ким із договірних сторін порушено умови договору, кому належить право вимоги, що ґрунтується на правочині, а також розмір такої вимоги. Згідно з розясненнями, наданими судам Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 17 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Отже, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитор за договором за наявності судового рішення про задоволення його вимог позбавлений права вимагати повторного стягнення з боржника суми заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом і штрафів, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Лише за умови, що наявне судове рішення не виконано боржником, кредитор має право настягнення з відповідача сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а саме: інфляційних втрат та трьох процентів річних за весь час, поки судове рішення залишається не виконаним. У суду відсутні підстави вважати, що рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.12.2011 року у справі №2-54/11, на даний час не виконане відповідачем, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги за вирахуванням сум, стягнутих вказаним судовим рішенням, також позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Розглядаючи згідно положень ч.1 статті 11 ЦПК України дану справу, суд вирішує спір у межах заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог та приходить до висновку, що позов є безпідставним та не обґрунтованим: позивачем не доведено підстави повторного, за наявності судового рішення, нарахування відповідачу заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом і неустойки (двох штрафів). З урахуванням вказаних обставин слід відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: dismissed