Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

12 червня 2014 року до суду звернулося СТОВ «Дружба-Нова» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що СТОВ «Дружба-Нова» за договором позики передало позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 3 500 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером, який містить підписи уповноважених посадових осіб позикодавця та відповідача від 7 травня 2013 року № 2282. При цьому під час укладення договору строків повернення позики встановлено не було, а тому відповідачеві була надіслана вимога про повернення позики, однак він, незважаючи на її отримання ігнорує свої обов'язки щодо належного виконання зобов'язання. Станом на день подання позову борг відповідача перед СТОВ «Дружба-Нова» становить 159 грн. 97 коп., які і просить стягнути позивач. В судовому засіданні представник позивача Буряк О.І. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду відповідач подав письмові заперечення, в яких фактично визнав позовні вимоги і підтвердив, що отримував позику СТОВ «Дружба-Нова» на підставі укладеного договору позики від 31 травня 2013 року. Строк повернення позики - до 31 травня 2014 року. Отриману позику він повернув майже в повному обсязі. Невиконаними ним зобов'язання залишилися в сумі 159,97 грн. Відповідач надав суду фотокопію посвідченої нотаріально копії договору позики від 31 травня 2013 року. Відповідач [PERSON] просить провести розгляд справи без його участі. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача Буряка О.І. та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що СТОВ «Дружба-Нова» надало відповідачеві [PERSON] позику коштів в сумі 3 500 грн., про що підтверджує видатковий касовий ордер № 2282 від 7 травня 2013 року (а.с. 9). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, суд приходить до висновку про наявність договору позики грошових коштів на суму 3500 гривень між позивачем та відповідачем на невизначений термін, на підтвердження якого суд визнає належним доказом видатковий касовий ордер № 2282 від 7 травня 2013 року, оскільки у відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданий йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як вбачається з прибуткового касового ордеру № 674 від 10 липня 2013 року, позику в сумі 2717 гривень 40 копійок від 10 липня 2013 року відповідач [PERSON] повернув позикодавцеві. Щодо повернення решти коштів 782,6 гривні сторони доказів не надали. Проте позивач заявив позов на залишок боргу, який становить 159,97 гривень. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Відповідач визнав факт невиконання зобов'язань за договором позики зазначеної суми боргу. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги СТОВ «Дружба-Нова» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved