Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

14 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті його баби [PERSON], яка померла 8 серпня 1987 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті бабусі [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку розташованого за адресою: вул. Чкалова, 95 смт. Софіївка, Софіївського району Дніпропетровської області. Після смерті його діда [PERSON] ,[PERSON], яка була його дружиною [PERSON] фактично прийняла спадщину померлого ,але за життя не встигла виготовити відповідні документи. Позивач на день смерті бабусі був малолітнім і відповідно до положення ст. 1268 ЦК України, вважається таким ,що прийняв спадщину померлої бабусі. Позивач є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. Після смерті бабусі він оселився у будинку бабусі і почав ним опікуватись. При зверненні до нотаріуса з намірами прийняти спадщину після смерті бабусі, нотаріус відмовила у звязку з пропуском позивача встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також відсутністю правовстановлюючих документів, про що було винесено відповідну постанову від 10.06.2016 року. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі [PERSON], яка померла 8 серпня 1987 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі ,просить позов задовольнити. Представник відповідача Софіївська селищна ради Софіївського району, у судове засідання не зявився, надала заперечення на позовну заяву, згідно якої вказала, що позивач у своїй позовній заяві ставить питання про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті його бабусі. Звернувшись до державного нотаріуса Софіївської нотаріальної контори [PERSON], та отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ,у звязку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви до нотаріуса про намір на прийняття спадщини, та відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Крім того ,відповідач не був зареєстрований за місцем проживання бабусі. Відповідач вважає, що Софіївська селищна рада не є належним відповідачем по справі та просить замінити відповідача. 20 вересня 2016 року надали заяву пр розгляд справи без участі їхнього представника. Представник третьої особи Реєстраційної служби Софіївської районної державної адміністрації, . Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 8 серпня 1987 року померла його бабуся [PERSON] (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Чкалова, 95 в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області. Постановою від 10 червня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про намір прийняти спадщину, та відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівництво від 15.04.1965 року право власності належало [PERSON], та записано в реєстрову книгу № 3 стр. 76, запис 370 (а.с. 5), свідоцтво видано на підставі рішення виконкому сільської ради депутатів трудящихся від 07.04.1965 року № 6. З вищевикладеного вбачається, що право власності було оформлено на діда позивача [PERSON], який помер, і після його смерті право власності на вказаний житловий будинок перейшло його дружині, бабусі позивача - [PERSON], яка проживала у зазначеному будинку, але право власності не оформила. Згідно довідок виданих Софіївською селищною радою вбачається, що [PERSON] проживала за адресою: [INFO] (а.с. 14) . Позивач зареєстрований за адресою [INFO] з 2000 року, про що свідчить відповідна відмітка у паспорті позивача. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1217 ЦК України\~передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1\~ст. 1274 ЦК України\~передбачає, що\~спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, право власності перейшло до позивача в порядку спадкування після смерті його бабусі. Разом з тим, позивач не має можливості надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що перешкоджає здійсненню його спадкових прав. За таких обставин права позивача підлягають захисту шляхом визнання права власності. На підставі ст.ст.\~10,\~60,\~212-215 ЦПК України, ст.ст.\~392,\~1216,\~1218,\~1261,\~1268-1270,\~1274 ЦК України, суд

Outcome: approved