Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

14 серпня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.11.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач кошти на утримання дитини та на її утримання не надає, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 26.08.2014 року, в якій визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, обґрунтовуючи тим, що він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки навчається платно на денному відділенні Національного транспортного університету, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. 16.11.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 16.11.2013 року (а.с.6). Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] (а.с.7) батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину відповідно до ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Малолітня дитина фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до ч. 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу. Окрім того, позивачу в судовому засіданні було роз'яснено її обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно з копією договору № 2069-14 від 14.08.2014 року та копією повідомлення Національного транспортного університету від 13.08.2014 року, відповідач зарахований студентом 3-го курсу автомобільного факультету університету за денною формою навчання (а.с. 14,15), доказів на підтвердження, що відповідач працює надано не було. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial