Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

12 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1973р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.08.2016 р. о 15 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечний для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника Черних О.М. підтримала вимоги заяви та просила задовольнити. Пояснила, що він погрожував дружині. Заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення заяви та просив відмовити. Пояснив, що він не погрожував дружині. Дійсно був конфлікт з дружиною. Вона написала в РВ, його туди викликали, а потім забрали у лікарню. Захисник Маркело Л.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви і просив відмовити. Прокурор Лихолат Б.Д. підтримав заяву та просив задовольнити. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні було встановлено, що 11.08.2016 р. о 15 год. 21 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра Іващенко Н.В., КЗ «Синельниківська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, подразливий, злобний, агресивний, погрожує розправою рідним та оточуючим. Настрій нестійкий від піднесеного до гнівливого. Виказує маячні ідеї відношення, особливого значення. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Він є інвалідом ІІ групи безстроково. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа пояснив, що здатний сам себе обслуговувати, не несе небезпеку для себе і оточуючих. В момент надання пояснень, не виявляв явної неадекватності, поводив себе спокійно, чітко висловлював свою думку. В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] є небезпечним для себе та оточуючих. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається.

Outcome: dismissed