Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

13.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 24.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис № 8639 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року у розмірі 8847,32 грн. Вона не погоджується з вчиненим виконавчим написом, розрахунком суми заборгованості, вважає вказаний виконавчий напис таким, який не підлягає виконанню, що при вчиненні виконавчого напису ПАТ «ПУМБ» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку. Позивач вважає, що дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. суперечать положенням ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які передбачають стягнення заборгованості лише за нотаріально посвідченими договорами, а кредитний договір № 100644015201 від 04.03.2016 не є нотаріально посвідченим. Позивач зазначив, що однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Вважає, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості, зокрема заборгованість у розмірі 8847,32 грн., нарахування якої позивач вважає порушенням законодавства, посилаючись на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Вказала, що вона не отримувала від ПАТ «ПУМБ» та від приватного нотаріуса Хара Н.С. вимоги про наявність заборгованості та погашення боргу, не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Крім того, позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ПАТ «ПУМБ» грошові кошти в сумі 8847,32 грн., безпідставно стягнуті з її заробітної плати на підставі постанови приватного виконавця № 57393519 від 19.10.2018 р., та грошові кошти в сумі 1240,56 грн. безпідставно стягнуті з її заробітної плати в якості основної винагороди приватного виконавця Вольф Т.Л. та витрат на виконавче провадження в сумі 350,00 грн. за вищезазначеним виконавчим написом. Внаслідок незаконних та протиправних дій відповідача, які пголягають в незаконному зверненні відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, в незаконному відкритті виконавчого провадження, незаконному направленню постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 19.10.2018 р. за місцем роботи позивача, незаконному щомісячному стягненню грошових коштів з її зарплати згідно виконавчому напису вищезазначене призвело до того, що позивач та його сім`я не отримували в повноті та не могли розпоряджатися на власний розсуд коштами, які заробила позивач. На підставі викладеного та враховуючи, що діями відповідача порушені його права, вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 8639 від 24.09.2018 року та стягнути з відповідача на користь позивача: 1.Грошові кошти в сумі 8847,32 грн., безпідставно стягнуті з її заробітної плати за виконавчим написом № 8639 від 24.09.2018 року; 2.Грошові кошти в сумі 1240,06 грн., безпідставно стягнуті з її заробітної плати в якості основної винагороди приватного виконавця Вольф Т.Л. за виконавчим написом № 8639 від 24.09.2018 року; 3.Грошові кошти в сумі 350,00 грн., безпідставно стягнуті з її заробітної плати за витрати на виконавче провадження. Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2019 року було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надати Баглійському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області копії матеріалів нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису № 8639 від 24.09.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року у розмірі 8847,32 грн., тобто усі документи, що були подані відповідачем та послугували підставою для вчинення виконавчого напису № 8639 від 24.09.2018 року, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. (виконавче провадження № 57393519). Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.05.2019 року було зупинено примусове стягнення на заробітну плату на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. № 8639 від 24.09.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року у розмірі 8847,32 грн., який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. (виконавче провадження № 57393519). В судовому засіданні позивач та її представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заяву про розгляд справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч.ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач та його представник проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч.ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Вислухавши позивачку та її представника, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 8639 від 24.09.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року у розмірі 8847,32 грн. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. по виконавчому провадженню № 57393519 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом № 8639 від 24.09.2018 року у розмірі 8847,32 грн., у розмірі 1240,06 грн. - в якості винагороди приватного виконавця, та 350.00 грн. - витрати на виконавче провадження. З письмових доказів, наданих до суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вбачається, що нею вчинений виконавчий напис № 8639 від 24.09.2018 року на підставі заяви ПАТ «ПУМБ», в якій зазначено, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року у розмірі 8847,32 грн. Представник банку на підтвердження підстав для стягнення боргу надав лише копію кредитного договору № 100644015201 від 04.03.2016 року, а не оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, та розрахунок заборгованості. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями, Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» з наступними змінами (далі-Перелік). Згідно з п.19 ст.34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі Порядок). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, розділом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачене стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а нотаріусу для вчинення виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Отже, з вищезазначеної норми Закону вбачається, що дана нотаріальна дія вчиняється лише до тих правочинів, які згідно вимог Закону вчиняються у письмові формі та підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Зазначений відповідачем кредитний договір № 100644015201 від 04.03.2016 року не був нотаріально посвідченим та зареєстрованим у реєстрі правочинів, він був укладений у простій письмовій формі. Крім того, його умовами не передбачено позасудовий спосіб стягнення заборгованості за кредитним договором як за виконавчим написом нотаріуса. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у главі 16 передбачений порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, зокрема, п.п.1.1 - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Також приватний нотаріус не має право звертати стягнення на майно боржника без підстави наявності договору застави або договору іпотеки, укладених між боржником та стягувачем, які були б нотаріально посвідченими. В свою чергу вказані дії приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. суперечать положенням ст.77 Закону України «Про нотаріат», та п.5.3 ч.5 гл.7 Положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, розділу 1 та 2 Переліку. Розділом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору, б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість, відповідачем надана лише копія кредитного договору, а не його оригінал. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому потурання відхиленням від зазначеного порядку. Розділом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Наданий відповідачем нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Даний розрахунок заборгованості не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит, яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише односторонніми та одноособовими нарахуваннями Банком суми заборгованості за певний період. Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-20цс12). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. також не перевірено повноваження особи, яка підписала розрахунок заборгованості. Оскільки дана особа діє від імені юридичної особи (банку), вона повинна діяти в межах повноважень, які визначені відповідною довіреністю, а наданою нотаріусу довіреністю не передбачено її право на підпис чи засвідчення первинних бухгалтерських документів. Між тим, суд вважає, що зазначений розрахунок заборгованості не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості, зокрема, заборгованості у розмірі 8847,32 грн. Так, правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, передбачено наступне: відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Комісія за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року як раз і є платежами, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Окрім цього, даний розрахунок заборгованості не містить інформації щодо розміру отриманих позивачем кредитних коштів (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (коли саме, ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом). Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Суд вважає, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням зазначених вище умов. Зокрема, на переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки в розрахунку заборгованості вказана заборгованість за комісією, яку Банк не мав права нараховувати згідно діючого законодавства. Також, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Пунктом 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Позивач заперечує проти отримання ним письмових повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором № 100644015201 від 04.03.2016 року, а відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «ПУМБ» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 847,32 грн., безпідставно стягнутих з заробітної плати позивача в якості заборгованості за виконавчим написом № 8639 від 24.09.2018 року, грошових коштів в сумі 1240,06 грн., та в сумі 350,00 грн. безпідставно стягнутих з заробітної плати позивача в якості основної винагороди приватного виконавця Вольф Т.Л. та витрат на виконавче провадження за виконавчим написом № 8639 від 24.09.2018 року, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підтверджуються наданими суду доказами та виходить з наступного: як вбачається з довідки, виданої УФЗБО ГУНП, дійсно з заробітної плати [PERSON] на підставі Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № 57393519, виданої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було стягнуто заборгованість за виконавчим документом у розмірі 8847,32 грн., винагороду приватного виконавця у розмірі 1240,06 грн., а також витрати на виконавче провадження у розмірі 350,00 грн. У зв`язку з задоволенням позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що грошові кошти на загальну суму 10437,38 грн. були стягнуті з позивача безпідставно і тому позовні вимоги в частині їх стягнення з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме позовної вимоги немайнового характеру - в сумі 768, 40 грн. та позовні вимоги майнового характеру пропорційно задоволених вимог в сумі 236, 03грн.

Outcome: approved