Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

13 червня 2012 року між ТОВ «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 411182429 на суму 3 524,55 грн. строком до 27 березня 2013 року. В подальшому, ТОВ «Центр фінансових рішень» було відступлено право вимоги за вказаним договором, а саме: - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 411182429 від 13.06.2012 на підставі договору відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю від 28 березня 2014 року, укладеного з ТОВ «Центр фінансових рішень»; - ТОВ «Кредекс Фінанс», позивач по справі, набуло право вимоги за кредитним договором № 411182429 від 13.06.2012 на підставі договору відступлення права вимоги № 1/15-ВПВПК від 08 травня 2015 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 1/15-ВПВПК від 08 травня 2015 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 4 467,29 грн., з яких: 1 958,73 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 0,28 грн. заборгованість за відсотками; 2 508,28 грн. заборгованість за пенею. За умовами кредитного договору № 411182429 від 13.06.2012 сума кредиту становить 3 524,55 грн., строк на який надано кредит 9 місяців з щомісячним поверненням (п. 4 Договору). Проте, в період з 13.06.2012 по 15.06.2015 відповідачем було сплачено за кредитним договором лише 1 565,93 грн. на користь ТОВ «Центр фінансових рішень». Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань за кредитним договором № 411182429 від 13.06.2012, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за зазначеним договором в розмірі 1959,01 грн. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, з урахуванням наведених положень чинного законодавства та беручи до уваги відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 20104 від 16.07.2015, яким підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved