Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

13.07.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.05.1993 Уманським міським відділом РАЦС Черкаської області, актовий запис № 238. Позивач посилається на такі обставини. 08.05.1993 він та відповідач зареєстрували шлюб. Однією сімєю сторони фактично не проживають. Причинами розпаду сімї стали різні погляди на подружнє життя, відсутність взаєморозуміння, довіри, у звязку з чим часто виникали сварки, що призвели до руйнування шлюбних відносин та їх остаточного припинення. Спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо. Збереження шлюбу і примирення вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши до його початку заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити його позовні вимоги, справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON], яка відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленою про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позову суду не подала. У зв'язку з вказаними обставинами, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив: вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СР № 288799 від 08.05.1993 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 08.05.1993 в Уманському відділі РАЦС Черкаської області, про що зроблений відповідний актовий запис за № 238. Прізвища чоловіка і дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність між сторонами взаєморозуміння і взаємоповаги, припинення спільного проживання і шлюбних відносин; спільне господарство не ведеться. Сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими. Позивач відновлювати подружні відносини не бажає та на примирення з відповідачем не погоджується, оскільки це суперечить його інтересам. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З норм статей 55, 56 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб носить формальних характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved