Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

13 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказує, що вона є власником одноквартирного будинку по вул.Молодіжна,11 у с.Галаївець Липоводолинського району. Інші співвласники [PERSON] і [PERSON] померли. За проханням померлого сина, [PERSON] вона 17 листопада 2009 року зареєструвала у вказаному житлі [PERSON] Однак відповідач жодного разу за місцем реєстрації не зявлявся і відомості про його місцезнаходження відсутні. Через вказані обставини вона не має можливості належним чином користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, зокрема оформити субсидію, а тому, уточнивши позовні вимоги, просить усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку по вул.Молодіжна,11 у с.Галаївець Липоводолинського району, визнати його таким, що втратив право користування житлом за вказаною адресою. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти проведення судового засідання у заочному порядку. Відповідач у судове засіданні не зявився. Представник третьої особи до суду не з`явився. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином за місцем його реєстрації, заяв про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1998 року, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав одноквартирний будинок по вулиці Молодіжна,11 у с.Галаївець Липоводолинського району Сумської області (а.с.5). 26 листопада 2004 року [PERSON] помер (а.с.15). 06 травня 2012 року [PERSON] помер (а.с.16). Станом на 04 серпня 2015 року по вул.Молодіжна,11 у с.Галаївець Липоводолинського району Сумської області зареєстровані [PERSON], дочка [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON], правнук [PERSON], і з 17 листопада 2009 року відповідач [PERSON] Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням (визнання особи такою, що втратила право користування житлом або виселення); 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Крім того, питання безпосередньо реєстрації, перереєстрації та обліку громадян України за місцем проживання/перебування покладається на Державну міграційну службу України і знаходиться поза межами компетенції суду. Щодо позовних вимог про визнання особи такою, що тратила право користування житлом, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів уточненої позовної заяви вбачається, що в цій частині вимог [PERSON] підставами для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, зазначає його непроживання за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин, посилаючись на положення ст.ст.71, 72 ЖК України. Зважаючи на те, що позивач не є наймачем спірного житла, а відповідач ніколи не набував статусу члена її сімї (тому не вважається особою, що набула право користування житлом), до даних житлових правовідносин вказані положення ЖК України застосовані бути не можуть, а тому суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог із вказаних підстав.

Outcome: dismissed