overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

14 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6750,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 55875,57 грн., заборгованність за кредитом 6494,59 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 43244,05 грн, заборгованність за пенею та комісією 3000,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2636,93 грн., всього загальна сума заборгованості склала 55875,57 гривень. Тому представник позивача просить розглянути справу заочно та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 лютого 2008 року в розмірі 55875,57 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 14 лютого 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6750,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 55875,57 грн., заборгованність за кредитом 6494,59 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 43244,05 грн, заборгованність за пенею та комісією 3000,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2636,93 грн., всього загальна сума заборгованості склала 55875,57 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

14 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дітей між сторонами не має. Представник позивача в ході судового розгляду справи направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка до суду не з`явилася, при цьому направила заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з листопада 2019 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] проживають разом з відповідачкою [PERSON] , а тому суд вважає необхідним залишити малолітніх дітей на виховання відповідачці. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

14 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №26. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На протязі усіх років сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, поскільки тривалий час сторони проживають окремо в різних країнах. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено. З часу припинення між сторонами шлюбних відносин і по даний час малолітня дитина проживає з позивачкою. Подальше спільне проживання з відповідачем позивачка вважає неможливим, в зв'язку з чим звернулася в суд з даним позовом. Заявлені вимоги представник позивачки підтримав, просив справу розглянути без його участі та без участі позивачки, про що повідомив письмово. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав, на розірвання шлюбу згідний, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив письмово. Вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 14 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №26. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, миритися не бажають. З часу припинення між сторонами шлюбних відносин і по даний час малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Приймаючи до уваги пояснення позивачки, викладені в позовній заяві та письмові пояснення відповідача, викладені в заяві від 30.10.2015 р., суд вважає, що сім'я повністю розпалася, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, шлюб необхідно розірвати та визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері [PERSON] Судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

14 лютого 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13354,13 грн., заборгованність за кредитом 479,28 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 8862,75 грн, заборгованність за пенею та комісією 2900,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 612,10 грн., всього загальна сума забогованості склала 13354,13 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 лютого 2011 року в розмірі 13354,13 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 14 лютого 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 600,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28 лютого 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 13354,13 грн., заборгованність за кредитом 479,28 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 8862,75 грн, заборгованність за пенею та комісією 2900,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 612,10 грн., всього загальна сума заборгованості склала 13354,13 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

14 лютого 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить стягнути аліменти на її утримання з посиланням на вимоги ст.84 СК України, мотивовано тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини. Подружжя проживає окремо, позивачка має скрутне фінансове становище, втім відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та на утримання позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причину неявки в судове засідання. Про час, день і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження про отримання судових повісток. Відповідач не добросовісно користується своїми процесуальними правами, чим проявляє свою неповагу до суду, злісно ухиляється від явки в судове засідання та навмисно затягують розгляд справи, чим порушує розумні строки на розгляд справи по суті. Суд розглядає справу на підставі наявних доказів у справі. Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 09 листопада 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON] (а.с.5). Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, є підставою для задоволення вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

14 лютого 2014 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову позивач зазначила, що сторони з квітня 2012 р. проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Їх сімейне життя не склалося, вони припинили між собою шлюбні стосунки з 11.11.2013 р. та перестали вести спільне господарство. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач знаходиться у відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, тому не має змоги працювати та утримувати себе та дитину. Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена, до суду надійшла заява відповідно до якої позивач підтримала їх у повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та визнає їх у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідив матеріали справи, встановив факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з квітня 2012 р. проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 21.10.2013 р. Південноміською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 80 (а.с.2). [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області від 14.02.2014 р. (а.с.11). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Окрім того позивач знаходиться у відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, тому не має змоги працювати та утримувати себе та дитину. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, таким чином, у суду є всі наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] про незаконне перебування на посаді голови кооперативу СТ «Полісся» та неправомірне використання ним власності та коштів кооперативу, в якому просить визнати, що [PERSON] та правління кооперативу СТ «Полісся» обране в порушення статуту кооперативу та ст. ст. 8, 15 Закону України «Про кооперацію»; статут від 13.05.2012 року перероблений та зареєстрований вважати недійсним

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.04.1996 року виконкомом Комарівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу мають троє дітей - синів [PERSON] та [PERSON], та дочку [PERSON]. Шлюбні відносини припинені з вересня місяця 2012 року, через різні погляди на вирішення сімейних питань, неналежне відношення відповідача до сім'ї. Позивач [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги, так як відносини між ними припинені. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення, про причини неявки суду не повідомив. Тому враховуючи думку позивача, суд вважає можливим розглянути справу по суті та винести заочне рішення.. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 1996 року. Від шлюбу мають трьох дітей, синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем. В 2012 році сім'я розпалась, через різні погляди на вирішення сімейних питань, неналежне відношення відповідача до сім'ї. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони тривалий час проживають окремо, відносин не підтримують. Наданий сторонам строк для примирення їх відносин не змінив, позивач миритись не бажає, подальше збереження шлюбу суперечило б її інтересам, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доньки [PERSON] [INFO], так як відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивач [PERSON] підтримує свої позовні вимоги, вказавши, що вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не має можливості належно утримувати трьох неповнолітніх дітей. Відповідач вже дев'ять місяців матеріальної допомоги дітям не надає. тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Відповідач [PERSON] до суду вдруге не з'явився, своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбу з 06 квітня 1996 року. В сім'ї народилось троє дітей: синаи [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та донька [PERSON] [INFO]. Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6,7,8). Діти проживають з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Комарівської сільської ради (а.с. 9). Відповідач, за твердженням позивача, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 ч.2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька дитини. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач, приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров'я, являються матеріально малозабезпеченими, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров'я, не працює, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, що у нього не має на утриманні інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати згідно закону, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі визначеному позивачем, так як даний розмір є меншим від половини прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просила її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 29 жовтня 2005 року Костянтинівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.2). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.3). Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка в позовній заяві зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого [INFO] народилася донька [PERSON], яка проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні і потребує матеріальної допомоги, надавати яку відповідач добровільно не бажає, хоча має таку можливість. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивачка просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не прибула, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. У справі встановлено, що відповідач [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, надавати матеріальну допомогу на утримання дитини ухиляється, хоча за майновим станом спроможний таку надавати. Даний факт не заперечувався сторонами. На підставі ст. 88 ч.3 ЦПК з відповідача стягується судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved