Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

14 березня 2017 року позивач звернувсь до суду із позовною заявою до Олександрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], який помер 25.06.2001 року, а саме на земельну частку (пай) площею 6,6 га по колишньому КСП «Україна» на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №059108, зареєстрованого 27.06.1996 року. Визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], яка померла 03.04.2004 року, а саме на земельну частку (пай) площею 6,6 га по колишньому КСП «Україна» на території Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №059109, зареєстрованого 27.06.1996 року. В судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Представник третьої особи Корюківської районної державної нотаріальної контори, у судове засідання не прибув, в заяві просили розгляд справи провести без їх участі, щодо вирішення питання поклаються на думку суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що 25.06.2001 року у віці 75 років помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя батько отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 6,6 га по колишньому КСП «Україна», серії ЧН №059108, зареєстрований 27.06.1996 року. Нормативно-грошова оцінка на момент смерті 39815 грн. Саме на це майно після смерті батька і відкрилась спадщина, яку прийняла його мати. За життя мати також отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 6,6 га по колишньому КСП «Україна», серії ЧН №059109, зареєстрований 27.06.1996 року. Нормативно-грошова оцінка на момент смерті 39815 грн. 03.04.2004 року у віці 78 років померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Післясмерті матері відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки (паю), що належала його батьку, але не була переоформлена та із земельної частки (паю), що належала їй. Саме на дане майно померлої і відкрилася спадщина. Мати не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON], але коли він виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробити не зможе. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус позивачу не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль державний акт було втрачено, тому для вирішення даного питання позивач змушений звернутися до суду. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлих і має право успадкувати сертифікат на право на земельну частку (пай), так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивач сплатив судовий збір по розгляду даної справи у розмірі 804,26 грн., а згідно позовних вимог є два спадкодавці та дві вимоги, тому за вимогу по кожному із спадкодавців справляється судових збір, що повинен складати по 640 грн., а в сумі 1280 грн., тому з позивача слід стягнути недоплачену частину судового збору у розмірі 475,74 грн..

Outcome: approved