Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

14.12.2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС», [PERSON] про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.07.2020 року о 17 год. 50 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Renault Megane» р.н. [NUMBER] , по вулиці Васильківська, 15/14 в м. Києві, виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Маричанська на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia А7», р.н. [NUMBER] , під керуванням та у власності [PERSON] , який рухався по вул. Маричанська на зелений сигнал світлофору, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу завдано матеріальної шкоди. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної ДТП. Автомобіль [PERSON] був застрахован відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/7992092, виданим ПАТ «Страхова група «ТАС» дійсного на дату ДТП, у межах страхової суми 130 000,00 грн. (розмір франшизи 2 500,00 грн.). 03.08.2020 року позивач звернувся до відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування. Станом на дату подання позову, відповідачем ПАТ «Страхова група «ТАС» виплачено лише частину страхового відшкодування у розмірі 117 913, 98 грн. Відповідно звіту №301/07-20 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного позивачу, вартість матеріального збитку складає 215 480,06 грн., з яких вартість відновлювального ремонт ТЗ з урахуванням зносу у результаті його пошкодження при ДТП складає 198 032,16 грн.; величина втрати товарної вартості ТЗ у результаті його пошкодження при ДТП складає 17 447, 90 грн. Таким чином, сума недоплаченого страхового відшкодування складає 9 586,02 грн. У зв`язку із тим, що відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» не своєчасно здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому, останній зобов`язаний сплатити штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання у вигляді: 1) пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2) 3% річних та інфляційні втрати - на підставі ст. 625 ЦК України, а саме пеня у розмірі 526 грн. 32 коп.; 3% річних в розмірі 132 грн. 00 коп.; втрати від інфляції у розмірі 66 грн. 54 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] франшизу за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР/7992092, яка становить 2 500 грн., різницю між розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі 87 980 грн. 06 коп., моральну шкоду в розмірі 12 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 500 грн. Позивач просить розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно відзиву на позовну заяву про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» зазначає, що виплата позивачу здійснено у сумі 117 913 грн. 98 коп. з вирахуванням ПДВ та франшизи. Також відповідач заперечує проти взяття до уваги наданий позивачем Звіт №301/07-20, оскільки у Звіті безпідставно зазначено заміну деталей, які підлягають ремонту та без вирахування ПДВ, оскільки позивачем не додано документів про факт оплати ремонту автомобіля. Також відповідач заперечує щодо стягнення пені у розмірі 526 грн. 32 коп.; 3% річних в розмірі 132 грн. 00 коп.; втрати від інфляції у розмірі 66 грн. 54 коп., оскільки позивач лише 03.08.2020 року звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування та згідно законодавства страховиком протягом 90 приймається рішення про виплату страхового відшкодування, тому посилання позивача про стягнення штрафних санкцій починаючи з 24.06.2020 року тобто до ДТП та до звернення із заявою є безпідставним. Також відповідач заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 16.12.2020 року ухвалою суду справу прийнято до свого провадження та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 53-54). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2020 року о 17 год. 50 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Megane» р.н. [NUMBER] , по вулиці Васильківська, 15/14 в м. Києві, виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Маричанська на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia А7», р.н. [NUMBER] , під керуванням та у власності [PERSON] , який рухався по вул. Маричанська на зелений сигнал світлофору, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Право власності позивача на автомобіль «Skoda Octavia А7», р.н. [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 21). 23.06.2020 року укладено між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР7992092. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн., розмір франшизи 2 500 грн. (а.с.23). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної ДТП (а.с.13-15). Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб Skoda Octavia А7», р.н. [NUMBER] отримав механічні ушкодження. 03.08.2020 року у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування, що не заперечується сторонами (а.с.24). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових виплат), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових коштів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місяця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, яки2й керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. 04.11.2020 року ПАТ «Страхова група «ТАС» прийнявши рішення, без попереднього узгодження з позивачем, здійснив виплату суми страхового відшкодування позивачу в розмірі 117 913 грн. 98 коп., що підтверджується відповідним листом та деталізацією операції (а.с.25, 26). Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №301/07-20 від 31.07.2020 (огляд ТЗ проведено 22.07.2020 року) вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 198 032, 16 грн.(а.с.27). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №6053 від 05.09.2020 (огляд ТЗ проведено 16.07.2020 року) вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 140 407 грн. 17 коп. (а.с. 67). Позивачем у своїй позовній заяві не вказано про те, що до отримання ним Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №301/07-20 від 31.07.2020 (огляд ТЗ проведено 22.07.2020 року) було проведено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №6053 від 05.09.2020 (огляд ТЗ проведено 16.07.2020 року), суд розцінює це як спосіб введення суду в оману та не подання всієї інформації та доказів до позовної заяви. Отже, суд приймає до уваги той звіт щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, за яким проведення огляду транспортного засобу відбулось раніше, а саме звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №6053 від 05.09.2020 (огляд ТЗ проведено 16.07.2020 року) вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 140 407 грн. 17 коп. Таким чином, розмір недоплаченого страхового відшкодування склав 9 586 грн. 02 коп. (130 000 грн. - 2 500 грн. - 117 913,98 грн = 9 586,02 грн.) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику неустойки, розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Як вбачається зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №6053 від 05.09.2020 (огляд ТЗ проведено 16.07.2020 року) вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 140 407 грн. 17 коп. Судом встановлено, що відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» не повністю виплатив суму страхового відшкодування, а лише 117 913,98 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в сумі 9 586 грн. 02 коп. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розрахунок позивача не приймається судом до уваги, оскільки в ньому допущені некоректні значення дат розрахунку, а саме дата виникнення заборгованості 24.06.2020 року, тобто за 11 днів до момент ДТП, що не відповідає дійсності та фактичним обставинам, які встановлені судом. Отже вірним є розрахунок 3% річних за період з 03.08.2020 року по 08.12.2020 року на суму недоплаченої виплати становить 100 грн. 00 коп., інфляційні втрати за вказаний період становлять 251 грн. 05 коп. Таким чином, загальний розмір штрафних санкцій, які ПАТ «Страхова група «ТАС» має сплатити позивачеві за здійснення виплати страхового відшкодування не в повному обсязі становить: 100 грн.+ 251,05 грн. = 351 грн. 05 коп. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 18 500 грн. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допоомги на підчставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 13.07.2020 року між адвокатом Конюшко Д.Б. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №13/07/20-ЮП/IL (а.с. 45). 08.142.2020 року між замовником [PERSON] та страховим юристом Конюшко Д.Б. підписано акт виконаних робіт №1 відповідно до договору №13/07/20-ЮП/IL (а.с.47). 13.07.2020 року та 08.12.2020 [PERSON] відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру сплачено 9000 грн та 9500 грн.(а.с. 48). За таких обставин, підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 18 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди на його користь в розмірі 5 000 грн., оскільки такий розмір відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, які наступили для позивача. Враховуючи те, що моральну шкоду для позивача спричинили саме дії відповідача [PERSON] , тому саме на нього суд покладає стягнення моральної шкоди на користь позивача. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР7992092 укладеним між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] , розмір франшизи становить 2 500 грн. (а.с.23). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача франшизи в розмірі 2 500 грн. Також суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача на підставі ст. 1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 12 907 грн. 17 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити. Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову [PERSON] до ПАТ «Страхова група «ТАС», [PERSON] , а саме стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» код ЄДРПОУ 30115243 на користь позивача [PERSON] несплачену частину страхового відшкодування в розмірі 9 586,02 грн., стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» код ЄДРПОУ 30115243 на користь позивача [PERSON] пеню у розмірі 3% річних за період з 03.08.2020 року по 08.12.2020 року на суму недоплаченої виплати 100 грн. 00 коп., інфляційні втрати за вказаний період 251 грн. 05 коп. а взагалі штрафних санкцій на суму 351 грн. 05 коп., стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 12 907 грн. 17 коп., стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] франшизу в розмірі 2 500 грн., витрати на правничу допомогу стягнути з відповідачів ПАТ «Страхова група «ТАС» код ЄДРПОУ 30115243 та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь позивача [PERSON] солідарно, а саме по 9 250 грн. з ПАТ «Страхова група «ТАС» та 9 250 грн. з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ), стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., в іншій частині позову відмовити. Доводи, які вказані відповідачем ПАТ «Страхова група «ТАС» у відзиві на позовну заяву щодо проведення виплати за вирахуванням ПДВ, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до пп. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України операції, що не є об`єктом оподаткування, надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхування (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Оскільки надання послуг із страхування і перестрахування не є об`єктом оподаткування ПДВ, то виплата страхових платежів також не є об`єктом оподаткування, і як наслідок операція з отримання таких страхових платежів чи операція з їх виплати не змінює суму податкового кредиту або податкових зобов`язань ані у застрахованої особи, ані у страхової компанії (страховика). Також клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, оскільки спростовується матеріалами справи та письмовими доказами, які долучені позивачем. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму судового збору у розмірі 1 102 грн. 91 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial