Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

14 серпня 2008 помер чоловік та батько позивачів [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті входить, зокрема, земельна ділянка площею 1,9591 гектара, яка розташована на території Снітківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], однак не можуть оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відповідним позовом звернулися до суду. Позивачі у судове засідання не з'явилися, просили справу слухати у її відсутності (позовна заява, а.с. 7). Представник відповідача - сільський голова Снітківської сільської ради у\~\~судове засідання не з'явився, 22 грудня 2016 року подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати\~\~у його відсутності. \~\~\~\~ З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. \~\~\~\~ Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] помер 14 травня 2008 року у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 14). Довідкою виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 968 від 24 листопада 2016 року (а.с. 21), звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 23-40) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON], входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9591 га, яка розташована на території Снітківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 16623414 від 03 жовтня 2008 року (а.с. 50) слідує, що заповіту по своїй смерті [PERSON] не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 14), свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с. 15, 19-20), свідоцтвами про народження (а.с. 16-18), довідкою виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 968 від 24 листопада 2016 року (а.с. 21) позивачі довели, що вони є спадкоємцями після смерті [PERSON], які мають право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом і прийняли спадщину, зокрема, були зареєстровані і проживали зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 653/2008 до майна померлого 14 травня 2008 року [PERSON] (а.с. 47-50) слідує, що 03 жовтня 2008 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Таким чином, частка кожного із спадкоємців після смерті [PERSON], які прийняли спадщину (чотири особи), складає 1/4 частину спадкового майна. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «33 канал» від 14 грудня 2016 року (а.с.22), слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивачі не можуть оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємців іншим чином, окрім як через суд, вони також не можуть (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 584 від 13 грудня 2016 року (а.с. 41). Суд враховує обставину, що позивачі пропустили строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. У силу положень ст.ст. 21, 24 Конституції України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачами як спадкоємцями [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку за законом.

Outcome: approved