Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

14.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Селянського (фермерського) господарства «НА ВАЛАХ» про розірвання договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації речового права та стягнення орендної плати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги\~ наступним. 02.07.2012 року між позивачем та відповідачем\~ було укладено договір оренди земельної ділянки\~ площею 2,1554 га. строком на 10 років, який зареєстровано Реєстраційною службою Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області. Відповідно до умов укладеного договору відповідач зобов'язався орендовану земельну ділянку використовувати для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте після укладення договору оренди вказаної земельної ділянки відповідач її не обробляє, що призводить до погіршення стану землі. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 01.06.2016 року має заборгованість 7624,31 грн., яка складається з заборгованості по орендній платі в розмірі 2694,29 грн. та заборгованості по пені в розмірі 4930,02 грн. На підставі умов договору оренди, положень ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 610, 611, 625 Цивільного кодексу України позивач просить розірвати укладений 02.07.2012 року між нею та Селянським (фермерським) господарством «НА ВАЛАХ» договір оренди земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію речового правата стягнути з відповідача 2694,29 грн. заборгованості по орендній платі і пеню у розмірі 4930,02 грн. Сторони у судове засідання не з'явились. До суду надійшла заява від представника позивача з клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. У своїй заяві представник позивача [PERSON] одночасно повідомляє, що позивач та її представник позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач - Селянське (фермерське) господарство «НА ВАЛАХ» не забезпечило участь свого представника у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у зв'язку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки загальною площею 2,1554 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 11) 02.07.2012 року позивач підписала з відповідачем Селянським (фермерським) господарством «НА ВАЛАХ» договір оренди належної їй земельної ділянки. Договір оренди між позивачем та відповідачем набрав чинності з дня його державної реєстрації відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (чинного на момент укладення спірного договору), яким передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно прикінцевих положень даного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, даний договір є укладеними з моменту його державної реєстрації, оскільки відповідно до ч.3 ст.640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації, а згідно ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст.20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Згідно ст.125 Земельного кодексу України (чинного на момент укладення спірного договору) право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. За умовами спірного договору позивач передала, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, - право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Отже, між сторонами склалися договірні зобов'язання з приводу оренди землі. Свої договірні зобов'язання позивач виконала в повному обсязі, передавши відповідачу земельну ділянку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст.525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цими\~\~договорами, порушив умови використання земельної ділянки, а саме не обробляє земельну ділянку позивача та не сплачує орендну плату. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Законодавець в пунктах а) і в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України встановив, обов'язок орендаря використовувати землю за цільовим призначенням та вчасно сплачувати орендну плату. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно пункту 38 договору оренди земельної ділянки дія договору оренди може бути припинена шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Судом встановлено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 28035,13 грн., орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від оцінки земельної ділянки, орендна плата вноситься щорічно до першого грудня в грошовій формі, у разі невнесення орендної плати в строк визначеному договором, справляється пеня у розмірі один відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня). Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача суми заборгованості та пені станом на 01.06.2016 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 7624,31 грн., з яких: 2694,29 грн. - заборгованість по орендній платі; 4930,02 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання, проте розрахунок здійснено позивачем не вірно, оскільки нормативно-грошова оцінка земельної ділянки згідно пункту 9 договору становить 28035,13 грн., а не 89809,82 грн., тому розмір боргу по орендній платі складає 841,05 грн. = 28035,13 грн. х 3%, сума пені складає 1539,12 грн. = 841,05 х 1 % х 183 дні прострочення\~виконання зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач, який є орендарем відповідно до даних договорів, не виконав обов'язки, передбачені ч.1 ст.93, п.п. а) і в) ч.1 ст.96 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі», пункти 11 і 15 договору умов використання земельної ділянки. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач не порушував умови договору, який набрав чинності, а відповідач в порушення ст.60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що умови договору відповідач виконував належним чином. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача до Селянського (фермерського) господарства «НА ВАЛАХ» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права та стягнення орендної платислід задовольнити частково, розірвати спірний договір оренди, скасувати його державну реєстрацію та стягнути борг в загальному розмірі 2380,17 грн. Відповідно до ч.2 ст. 26\~ Закону України\~ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у\~ разі\~ скасування\~ на підставі рішення суду рішення про державну\~ реєстрацію\~ прав\~ до\~ Державного\~ реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частиною 1 ст.56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Позивач будь-яких доказів суду не надала про надання їй правової допомоги та розмір понесених нею витрат на правову допомогу. Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд не приймає до розрахунку такий вид судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, як витрати на правову допомогу. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial