Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Нововолинської міської ради про визначення розміру часток учасників спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що квартира за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить позивачу та [PERSON], який помер [INFO]. Оскільки частки кожного із співвласників є рівними, вважає, що їй та покійному [PERSON] належало по 1/2 частині спірного майна. Зазначає, що з 31 серпня 1999 року до дня смерті [PERSON] проживала в даній квартирі разом з останнім однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. Оскільки спадкоємців на майно померлого не виявилося, протягом останніх 15 років вона відкрито, безперервно володіла належною померлому 1/2 частиною квартири за адресою [ADDRESS] Волинської області, просить визначити, що їй та [PERSON] належало по 1/2 частині квартири та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, належну [PERSON], який помер [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. (а.с.27). Представник відповідача Нововолинської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Міський голова Сапожніков В.Б. подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності представника відповідача, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.24). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що позивач та [PERSON] приватизували квартиру, на підставі чого стали співвласниками нерухомого майна за адресою [ADDRESS]. Дана обставина стверджується копіями свідоцтва про право власності на житло від 16 вересня 1999 року (а.с.6). Відповідно до копії техпаспорта (а.с.8-9) спіне нерухоме майно приватизоване позивачем та [PERSON] перебувало у їх спільній сумісній власності. Квартира розташована на п'ятому поверсі дев'ятиповерхового будинку, складається з 1 кімнати житловою площею 19,7 кв. м., у т. ч.: кімната перша - 19,7 кв. м., кухні площею 8,0 кв. м., коридору площею 4,8 кв. м., вбудованої шафи - 1,3 кв.м. Загальна площа квартири 37,3 кв. м. Інвентаризаційна вартість квартири 100555 грн. Як зазначено в ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Враховуючи наведене, суд вважає, що кожному із співвласників належало по 1/2 частині спірної квартири, а тому суд задовольняє позов в цій частині. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.5 ) [INFO] помер [PERSON] З оглянутої судом інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої Нововолинською ДНК від 10 вересня 2015 року вбачається, що заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину на майно померлого [PERSON] не надходило, спадкова справа не заводилася. Як вбачається із копії будинкової книги та довідки ЖЕК №3 (а.с.7, 10-11) у квартирі за адресою [ADDRESS] на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована [PERSON], яка користується вищезазначеною квартирою по даний час. У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспорті засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Оскільки позивач [PERSON] протягом останніх більш як десять років добросовісно, безперервно володіла вказаним нерухомим майном, покращувала за власний рахунок його стан і оплачувала відповідні платежі за користування ним та за спожиті комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що є підстави для визнання права власності за позивачем [PERSON] на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS], належну померлому [PERSON] за набувальною давністю, у зв'язку з чим позов задовільняє.

Outcome: approved