Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

12 січня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті його матері [PERSON], що настала 10 жовтня 1995 року, залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 5,96 умовних кадастрових гектарів на території Малаївської сільської ради з земель КСП «Правда», право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №695837. Заповіту мати не залишила, тому він вважає себе спадкоємцем за законом. Однак оформити спадщину через нотаріальну контору він не має можливості, так як оригінал правовстановлюючого документу сертифікат на право на земельну ділянку(пай) виготовлений після смерті матері і отримати його вже неможливо. Тому він змушений звернутися з зазначеним позовом до суду. 25.04.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду як треті особи, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначили, що після смерті [PERSON], крім позивача [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом також є ще троє її синів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак [PERSON] не бажає приймати спадщину після смерті матері, а [PERSON] помер 17 листопада 2012 року, тому на його частку у спадщині після смерті [PERSON] претендують його діти [PERSON] та [PERSON]. Так як сертифікат на право власності на земельну частку [PERSON] виданий не був, оскільки він був виготовлений після її смерті, то оформити спадщину через нотаріальну контору неможливо. Тому [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної частки (паю), яка залишилась після смерті [PERSON], а [PERSON] та [PERSON], як діти померлого [PERSON], просили визнати за кожним з них право власності на 1/6 частину земельної частки (паю), яка залишилась після смерті [PERSON] 14 червня 2016 року позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги та просив визнав за ним право власності не на цілу земельну частку (пай), яка залишилась після смерті [PERSON], а на 1/3 її частину. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, надав аналогічні пояснення та додав, що після смерті матері він з братами фактично прийняли та поділили спадщину (рухоме майно матері), а на земельну частку (пай) офіційно оформити спадщину не було можливості. Крім того, він повідомив, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору свого брата та племінників. Представник відповідача Малаївської сільської ради в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує /а.с.95/. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділу Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області проти задоволення позову не заперечував. В подальшому в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає причини його неявки неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] [PERSON] заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримала та проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечувала. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та [PERSON] свої позовні вимоги підтримали та проти задоволення позовних вимог позивача та інших третіх осіб не заперечували. В подальшому в судове засідання не зявились, однак надали заяви про розгляд справи у їх відсутність /а.с.101-102/. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], померла 10 жовтня 1995 року /а.с.7/. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 5,96 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Правда», яка розташована на території Малаївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №695837, який виданий 21 травня 2001 року /а.с.12/. Видача зазначеного сертифікату [PERSON] підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області від 10.11.2015 року №31-1517-0.13-472/15-15 /а.с.11/. Вартість зазначеної земельної частки (паю) складає 103521,12 грн. /а.с.11/. Відповідно до наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 10 жовтня 1995 року, не відкривалась /а.с.28/. Позивач [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], та [PERSON], який помер, є синами [PERSON] /а.с.10, 74, 80-81/, а тому відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги. В судовому засіданні було встановлено, що після смерті спадкодавця - [PERSON], позивач [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON]В, та батько третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору [PERSON]М і [PERSON]М - [PERSON], відповідно до ст.548, 549 ЦК Української РСР /який діяв станом на день відкриття спадщини/ фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння іншим спадковим майном. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що він також є сином [PERSON], однак спадщину він не приймав і не має наміру її приймати та не заперечує, щоб земельна частка перейшла у власність його братів та племінників. Йому відомо, що після смерті матері її майно між собою поділили його брати та фактично ним користувались. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] було троє спадкоємців, які фактично прийняли всю спадщину, крім земельної частки (паю), а саме її сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Виходячи з положень ст.529 ЦК Української РСР /який діяв станом на день відкриття спадщини/ частки спадкоємців першої черги у спадщині є рівними. Тому кожен спадкоємець має право на 1/3 частину спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а саме: на земельну частку (пай) жоден із спадкоємців до цього часу не отримав, так як сертифікат на право на земельну часту (пай) оформлено після смерті спадкодавця і отримати його оригінал для предявлення нотаріусу неможливо. Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. [PERSON] помер 17 листопада 2012 року /а.с.81/. Як вбачається з наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №330/2013 до майна померлого 17 листопада 2012 року [PERSON], з заявою про прийняття спадщини після його смерті зверталися лише його сини [PERSON] та [PERSON] Відомості про наявність інших спадкоємців в зазначеній спадковій справі відсутні /а.с.48-57/. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Оскільки спадкоємець [PERSON] помер, то його частку у спадщині, відповідно до вимог ст.1276 ЦК України слід поділити між його синами [PERSON] та [PERSON] порівну, а саме: по 1/6 частині кожному. Позивач [PERSON] та треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є громадянами України /а.с.5, 75-77/. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином судом встановлено, що позивач та треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, згідно зі ст.ст. 328, 1223, 1225, 1261 ЦК України, як спадкоємці за законом першої черги, мають право на спадкування, та враховуючи, що відсутність правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача та третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору підлягають задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу та третім про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved