overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

13 листопада 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі з 03\~вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, між позивачкою та відповідачем зникло взаєморозуміння, виникають сварки, з листопада 2014 року вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбусуперечитиме її інтересам та інтересам малолітньої дитини, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с. 2 4). Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 2013 р., який зареєстровано Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №\~467, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №\~255287. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08 квітня 2014 року серії І-КИ №\~482152, актовий запис №\~284 (а.с. 6). Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалось, у них виникають сварки, непорозуміння з фінансових питань. Сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати, враховуючи волевиявлення позивача під час судового розгляду, не стягуються На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

13 листопада 2015 року прокурор Погребищенського району, в інтересах Погребищенської ЦРЛ, звернувся з позовом до [PERSON], вказуючи, що 18.12.2012р. близько 19 год. [PERSON] та [PERSON] перебуваючи у будинку [PERSON], що розташований в с. Мончин Погребищенського району Вінницької області по вул. Веселій, 284, умисно нанесли близько 20 ударів руками та ногами по тілу неповнолітнього [PERSON], в звязку з чим останній був змушений з 19.12.2012р. по 28.12.2012р. проходити курс лікування в Погребищенській ЦРЛ. Витрати на лікування [PERSON] в сумі 564,93 грн. були понесені Погребищенською ЦРЛ. В судовому засіданні прокурор Огірчук О.Ю. позовні вимоги змінила, просила стягнути понесені Погребищенською ЦРЛ витрати в сумі 564,93 грн. за 9 днів лікування [PERSON] з [PERSON] Представник Вінницької обласної ради до суду не зявився, подав клопотання у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечував. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що 18.12.2012р. близько 19 год. в будинку [PERSON], що розташований в с. Мончин Погребищенського району Вінницької області по вул. Веселій, 284, [PERSON] та [PERSON] умисно нанесли неповнолітньому [PERSON] близько 20 ударів руками та ногами по тілу потерпілого (ухвала Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.06.2013р. а.с.5). В результаті даної події [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин тімяної ділянки, забою лівої вушної раковини, садни в ділянці обличчя, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, а також перелому 5-ї пясної кістки лівої кісті, через що з 19.12.2012р. по 28.12.2012р. проходив курс лікування в Погребищенській ЦРЛ. Витрати на лікування [PERSON] були понесені Погребищенською ЦРЛ (довідка Погребищенської ЦРЛ а.с.3). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.2 ст.1187 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; -ч.1 ст.1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження [PERSON], в звязку з чим він був змушений проходити курс лікування; витрати на лікування [PERSON] були понесені Погребищенською ЦРЛ, однак вони відповідачем добровільно не відшкодовані, то з метою захисту майнових прав Погребищенської ЦРЛ їх необхідно стягнути з [PERSON] в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~13 листопада 2016 року с.Новоставці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Крілева,146 с.Новоставці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання представник відповідача Пилявської сільської ради Бучацького району Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~13 листопада 2016 року в с.Новоставці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 12 лютого 2000 року і посвідчений секретарем Пилявської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями заповіла позивачці; \~ \~ \~ \~Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернувся з позовною заявою\~ до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1995 року, подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши надані докази, суд виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 1995 року. Подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Діти, за домовленістю сторін, залишаються проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулась із заявою про встановлення фактуналежності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що в 1981 р. їй було оформлено трудову книжку. Під час оформлення трудової книжки заявниці прізвище було вказано на російській мові як «[PERSON]», при цьому прізвище заявника було виправлено на «[PERSON]» без жодного засвідчення такого виправлення. В зв'язку з виправленням в трудовій книжці заявника на теперішній час неможливо встановити факт належності трудової книжки останній. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно у зв'язку з оформленням документів для призначення пенсії за віком. Оскільки зазначена обставина заважає заявнику реалізувати свої права, вона просить суд встановити факт, що трудова книжка на ім'я «[PERSON], [INFO]», видана 09 жовтня 1981 року - належить заявнику [PERSON]. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Інгульського районного центру занятості в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 09.10.1981 року [PERSON], [INFO], було оформлено трудову книжку. При оформленні трудової книжки, заповненої російською мовою, прізвище заявника було вказано як «[PERSON]» та зроблено виправлення в її прізвищі без жодного застереження про таке виправлення. 10.01.1983 року заявниці було оформлено другу трудову книжку за № [NUMBER], в якій зазначено прізвище «[PERSON]» (прізвище заявника після одруження). Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу прізвище заявника з «[PERSON]» було змінено на дошлюбне «[PERSON]». На теперішній час заявник не має можливості належним чином внести виправлення до трудової книжки, виданої в 1981 році, в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що наявна помилка у записах трудової книжки заважає реалізації прав заявника, що має для неї юридичне значення, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 158 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судовий збір суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в зазначеному акті, що посвідчує її право власності на земельну ділянку площею 600м2 за цільовим призначенням - будівництво житлового будинку, її по-батькові помилково вказано Васильовна, тоді як за паспортом вона Василівна. Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки вказана помилка перешкоджає здійснити реалізацію її права на нерухоме майно. Посилаючись на викладені обставини, просила про задоволення заяви. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить про її задоволення. Представник заінтересованої особи Очаківської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, виданого 29 червня 1993 року на підставі рішення міської ради народних депутатів № 207 від 29 червня 1993 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 787 на імя [PERSON], яка проживає у [INFO], останній належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 600м2, розташована на території м.Очакова Миколаївської області, з цільовим призначенням - будівництво жилого будинку. Згідно копії паспорта серії ЕО № 210208, [PERSON] народилася 02 липня 1961 року в м. Очакові Миколаївської області. Вказані обставини свідчать про те, що державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON], фактично належить [PERSON]. Встановлення факту належності зазначеного документа має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати своє право на нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 08 вересня 2008 року померла її рідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. У встановлений законом строк позивачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи були втрачені. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,6697 га, що знаходиться на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що належала спадкодавцю [PERSON]. Представник Старостинецької сільської ради до суду не зявився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померла 08 вересня 2008 року [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 10) була власником земельної ділянки, площею 2, 6697 га, розташованої на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.13-14). У встановлений законом строк позивачка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 08 вересня 2008 року, була власником земельної ділянки площею 2, 6697 га, розташованої на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як єдина спадкоємиця за законом у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на це майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилась але подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідома, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] з 07.04.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються рішенням про розірвання шлюбу, копіями свідоцтв про народження дітей. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved