Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16 січня 1995 року на імя його бабусі [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку розміром 0,27 га, що розташована на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, без зазначення адреси, для обслуговування жилого будинку і господарських будівель. 09 червня 2017 року [PERSON] померла. Через неправильне оформлення зазначеного державного акту він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно, а тому просив визнати недійсним вказаний державний акт. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представники позивача та відповідачанадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивача, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що з позовом згоден. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України. З дослідженого у судовому засіданні державного акту на право приватної власності на землю (а. с. 9) вбачається, що цим актом посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,27 га, що розташована на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області без зазначення адреси, і виділена їй рішенням № 40 виконавчого комітету Парутинської сільської ради від 13 грудня 1994 року для обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). 09 червня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 261169 від 13 червня 2017 року (а. с. 7). Як вбачається з розяснень Другої очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 1537/02-14 від 08.12.2017р. (а. с. 11), у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві відмовлено в звязку з тим, що спірний державний акт не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 67 ЗК України, що діяв на час видачі зазначеного державного акту, громадянам у сільській місцевості за рішенням сільської ради може бути виділена у приватну власність земельна ділянка для будівництва житлових будинків та їх обслуговування у розмірі не більшому, ніж 0,25 га. Також судом встановлено, що спірний державний акт не відповідає вимогам «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999р. за № 354/3647, а саме: у державному акті не вказано адресу земельної ділянки, що позбавляє позивача реалізувати своє право на спадкове майно. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved