Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

13.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який в процесі розгляду справи був змінений, до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частку будинку, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0738 га за адресою: м.Одеса, вул. Тупик Байкал, 2-4, на якій знаходився житловий будинок з господарчими спорудами, ? частина якого знаходилася у її, позивачки, користуванні, а на іншу, ? частину якого судовим рішенням було визнано право власності за відповідачами, втім після проведення ремонтно-відновлювальних робіт своє частини будинку вона, позивачка, не може у встановленому законом порядку зареєструвати своє право власності, так як відповідачі, як співвласники частини будинку, не визнають її права на частку в будинку. В судовому засіданні представник [PERSON] позовну заяву підтримала та просить суд визнати за [PERSON] право приватної власності на 69/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тупик Байкал, буд. 2-4, та складається з: житлового будинку визначеного у технічному паспорті КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 12.09.2013 року під літ. «А1», до складу якого входить: 2-1 коридор, площею 6,1 кв.м.; 2-2 санвузол, площею 7,5 кв.м.; 2-3 кухня, площею 28,5 кв.м.; 2-4 житлова, площею 12,0 кв.м.; 2-5 житлова, площею 12,4 кв.м.; 2-6 сходи, площею 4,3 кв.м.; 2-7 підсобне, площею 13,1 кв.м.; 2-8 житлова, площею 53,8 кв.м.; 2-9 санвузол, площею 5,1 кв.м.; 2-10 коридор, площею 3,4 кв.м.; 2-11 вбудована шафа, площею 0,8 кв.м., усього житловою площею 78,2 кв.м., загальна площа 147 кв.м.; сараю літ. «Щ», площею 8,5 кв.м.; сараю літ «Ю», площею 14,1 кв.м.; навісу літ. «Л», площею 12,8 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 0,0738 га. Представник позивача зазначила, що позивачкою було проведено реконструкцію частини домоволодіння, яка знаходилася у її користуванні внаслідок чого, частки домоволодіння, що знаходяться у користуванні сторін, змінилися а саме: частка позивачки становить 69/100 частини, а частка відповідачів - 31/100 частини. При цьому реконструйована частина домоволодіння була у встановленому законом порядку здана до експлуатації, за наслідками якої позивачка отримала Декларацію Інспекції ДАБК Одеської області про готовність обєкта до експлуатації, будівництво житлового будинку з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, проте отримати правовстановлюючі документи на свою частину не може, так як відповідачі не визнають її право власності. Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили у задоволені позову [PERSON] відмовити. Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.1999 року позивачці [PERSON] виданий державний акт про право власності на земельну ділянку, площею 0,0738 га, за адресою: м. Одеса, вул. Тупик Байкал, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2735, на підставі рішення Одеської міської [PERSON] народних депутатів від 15.06.1999 року за №489. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: номер витягу НВ-5101050212014 від 11.04.2014 року належній [PERSON] земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 5110137500:50:004:0251; цільове призначення земельної ділянки - В.02.01, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд; форма власності приватна власність; площа земельної ділянки 0,0738 га. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» від 20.08.1996 року, на вказаній земельній ділянці, знаходилося домоволодіння, що складалося з житлового будинку та належних до нього господарських споруд: літня кухня - «Б», сараї - «Г», «Е», «Н», «О», навіс - «П», душ - «С», гараж - «Т», огородження - «№4,7,10-17», мостіння - «I,II». Судом встановлено, що позивачка [PERSON] провела реконструкцію належної їй частини домоволодіння, зокрема було зроблено: демонтаж з наступним відновленням несучих і огороджувальних конструкцій, що мали значний моральний, фізичний знос, які втратили свою несучу здатність і непридатні до нормальної експлуатації; влаштування по осі чотирьох стін в кладці із пильного каменю вапняку-ракушняку, що впритул примикають до стіни існуючої частини будівлі житлового будинку розділяє існуючу будівлю на два окремо стоячих житлових будинки, що впритул примикають один до одного; надбудова мансардного поверху на будівлі житлового будинку; демонтаж існуючих раніше допоміжних внутрішньодворових будівель і зведення нової внутрішньодворової господарської будівлі; заміна мереж водопостачання, каналізації, електропостачання, системи газопостачання; благоустрій ділянки, тощо. Після реконструкції основні експлуатаційні параметри (технічна надійність, комфортність та інше) будівлі житлового будинку значно покращилися. Обємно-планувальне та інше рішення будівлі та внутрішньодворової господарської будівлі після реконструкції відповідають вимогам СніП 2.08.01-89 «Житлові будинки», ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», а також вимогам норм з пожежної безпеки ДБН В. 1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва». Домоволодіння обладнане необхідними інженерними мережами і приладами відповідно до вимог діючих норм і правил. Якість виконання будівельних робіт відповідає вимогам чинних норм і правил. Проведені роботи свідчать про те, що вони були зроблені для покращення житлових умов. Після зазначеної реконструкції комфортність та технічна надійність будівлі значно покращилась, про що свідчить технічний висновок про можливість збереження виконаної реконструкції в частині житлового будинку індивідуального житлового фонду, розташованого за адресою:м.Одеса, Тупік Байкал №2-4, виконаного ліцензованим підприємством НВЦ «Екострой». Як вбачається із технічного паспорту від 12.09.2012 року, після реконструкції вказане домоволодіння в цілому складається з житлового будинку, визначеного в технічній документації під літ. «А1», до складу якого входить: 2-1 коридор, площею 6,1 кв.м.; 2-2 санвузол, площею 7,5 кв.м.; 2-3 кухня, площею 28,5 кв.м.; 2-4 житлова, площею 12,0 кв.м.; 2-5 житлова, площею 12,4 кв.м.; 2-6 сходи, площею 4,3 кв.м.; 2-7 підсобне, площею 13,1 кв.м.; 2-8 житлова, площею 53,8 кв.м.; 2-9 санвузол, площею 5,1 кв.м.; 2-10 коридор, площею 3,4 кв.м.; 2-11 вбудована шафа, площею 0,8 кв.м., усього житловою площею 78,2 кв.м., загальна площа 147 кв.м.; сараю літ. «Щ», площею 8,5 кв.м.; сараю літ «Ю», площею 14,1 кв.м.; навісу літ. «Л», площею 12,8 кв.м. 28.03.2014 року позивачці [PERSON] була видана Декларація Інспекції ДАБК Одеської області № ОД 142140870127 про готовність обєкта до експлуатації, будівництво житлового будинку з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, відповідно до якої, вважати закінчений будівництвом обєкт готовим до експлуатації, житловий будинок, літ. «А1», а також літ. «а2» прибудова, площею 4,2 кв.м.; літ «Щ» сарай, площею 8,5 кв.м.; літ. «Ю» сарай, площею 14,1 кв.м.; літ. «Я» навіс, площею 21,5 кв.м., загальною площею 147 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м. Решта частина житлового будинку (?) належить на праві спільної сумісної власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 06.06.2013 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (померлої 18.05.2010 року), яка фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], що сталася 05.01.1976 року. Відповідно до Висновку №22-01/15 будівельно-технічного дослідження про визначення розміру часток в загальній частковій власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м. Одеса, тупик Байкал, 2-4, виконаного ліцензованою організацією ПП «Проект», частка [PERSON] у домоволодінні, розташованому за адресою: тупик Байкал, 2-4 становить 69/100 частини, частка [PERSON] в домоволодіння становить 31/100 частини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Зясовано, що не дивлячись на завершення будівельних робіт та готовність обєкту до експлуатації, відповідачі оспорюють право власності позивачки на частину спірного домоволодіння та відповідну державну реєстрацію права власності на частину реконструйованого житлового будинку. На сьогоднішній день у позивачки [PERSON] відсутня можливість самостійно отримати правовстановлюючий документ на 69/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами та зареєструвати право власності на цю частку. При цьому суд враховує те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року по справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про знесення самовільно збудованих споруд (справа № 1522/9717/11), [PERSON] та [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог. Зазначеним судовим рішенням, яке набуло законної сили 27.07.2014 року, та яке в силу ч.3 ст.63 ЦПК Українидля вирішення даного спору має преюдиціальне значення, встановлено, що реконструкція спірної будівлі виконана з дотриманням умов чинного законодавства, та компетентними державними органами обєкт введений до експлуатації. Крім того, суд враховує, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.06.2015 року по справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб Одеської міської [PERSON], Управління земельних ресурсів Одеської міської [PERSON] про визнання приватизації земельної ділянки недійсною (справа № 22ц/785/3141/15), [PERSON] та [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Одеської міськради №489 від 15.06.1999 року про передачу [PERSON] в приватну власність земельної ділянки площею 0,0738 га за адресою: м.Одеса, Тупик Байкал, буд. 2-4, та державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0738 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, Тупик Байкал, буд. 2-4, від 20.09.1999 року №2735, виданого на імя [PERSON] Аналізуючи вказані обставини в їх сукупності суд дійшов висновку про те, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на реконструйовані нею 69/100 частини домоволодіння, що розташовані на належній їй на праві власності земельній ділянці площею 0,0738 га за адресою: м. Одеса, вул. Тупик Байкал, буд. 2-4, а відтак її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved