Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

13 грудня 2012 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло, договору купівлі-продажу квартири (Т. 1 а.с. 2 - 5). В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступне. 25 грудня 1995 року на підставі розпорядження органу приватизації від 25.12.1995 р. № 72331 УЖКГ Одеської міської ради було видане свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , згідно з яким 479/1000 частин квартири [ADDRESS] були передані у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] . Зазначена частина квартири згідно вказаного свідоцтва складає 57,63 кв.м., загальна площа квартири становить 120,3 кв.м. 26 грудня 1996 року [PERSON] та [PERSON] відчужили 479/1000 частин квартири на користь [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 5-2375. 11 жовтня 2010 року рішенням Приморського районного суду міста Одеси по цивільній справі № 2 - 2343 / 2010 було визнано недійсним розпорядження органу приватизації від 17 липня 2007 року за № 204436 щодо передачі 521/1000 частин квартири [ADDRESS] у приватну спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та визнано недійсним Свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 17 липня 2007 року за № [NUMBER], згідно якого 521/1000 частин квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Визнаючи недійсними розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на житло, Приморський районний суд міста Одеси встановив розбіжності в правовстановлюючих документах оформлених на ім`я [PERSON] і [PERSON] та в правовстановлюючих документах, оформлених на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в тому числі щодо розміру загальної площі (120,3 кв.м. та 120,80 кв.м.), підсобної площі (43,0 кв.м. та 43,5 кв.м.) і корисної площі (116,3 та 116,8 кв.м.) спірної квартири, й невідповідність розміру належної сторонам загальної площі, яка відповідає розміру їхніх часток в квартирі (57,63 кв.м. (479/1000) + 64,97 кв.м. (521/1000) = 122,60 кв.м., коли загальна площа квартири складає 120,3 кв.м. або 120,8 кв.м.). На підставі викладеного позивач вважає, що під час оформлення приватизаційних документів на 479/1000 частин квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] в розрахунках часток не була врахована площа вбудованої шафи, загальною площею 0,5 кв.м., що пояснює розбіжність в загальній, корисній і підсобній площі квартири на 0,5 кв.м., і до приміщень, які знаходяться в користуванні [PERSON] та [PERSON] був включений балкон площею 1,8 кв.м. прилеглий до жилої кімнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що пояснює зазначену вище невідповідність на 1,8 кв.м. розміру загальної площі, яка відповідає розміру часток наймачів у квартирі, і, посилаючись на п. 7 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 р. № 56 в редакції наказу № 72 від 05.08.1994 р., ч. 3 ст. 48 Житлового кодексу УРСР, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», просила суд визнати недійсним розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради від 25.12.1995 р. № 72331 про надання у спільну часткову власність [PERSON] і [PERSON] 479/1000 частин квартири [ADDRESS] і визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради від 25.12.1995 р. [NUMBER] на ім`я [PERSON] і [PERSON] на 479/1000 частин квартири [ADDRESS] . Окрім того, позивач [PERSON] посилаючись на положення ст. ст. 48, 225 ЦК УРСР в редакції 1963 року просила суд визнати недійним договір купівлі-продажу 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , укладений 26.12.1996 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений Першою одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, внаслідок того, що, на думку позивача [PERSON] , станом на момент відчуження [PERSON] і [PERSON] 479/1000 частин квартири [ADDRESS] балкон загальною площею 1,8 кв.м. не перебував у власності [PERSON] і [PERSON] (Т. 1 а.с. 2 - 5). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 28 грудня 2012 провадження у справі відкрито, призначено судове засідання у справі (Т. 1 а.с. 32). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27 березня 2013 року клопотання відповідача [PERSON] про роз`єднання позовних вимог об`єднаних в одне провадження залишено без задоволення (Т. 1 а.с. 58 - 59). Протокольною ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2013 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, в якій позивач зменшив розмір первинно заявлених позовних вимог і просив суд визнати розпорядження органу приватизації від 25.12.1995 р. № 72331 про надання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 479/1000 квартири [ADDRESS] недійсним в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25.12.1995 р. [NUMBER], видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів [PERSON] та [PERSON] в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку, посвідчений 26 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, в частині відчуження 17/1000 частин квартири; залучено до участі у розгляді справі Департамент міського господарства Одеської міської ради та виключено з кола учасників справи Департамент комунальної власності Одеської міської ради (Т. 1 аа.с. 93 - 94). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2013 року витребувано докази з Державної прикордонної служби України та з архіву Приморського районного суду міста Одеси (Т. 1 а.с. 95 - 96 ). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 20 червня 2013 року витребувано докази з Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області та з Приморського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області (Т. 1 а.с. 111 - 112). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25 липня 2013 року витребувано докази з Державної прикордонної служби України та з Приморського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (Т. 1 а.с. 121 - 122). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 25 листопада 2013 року витребувано з Міністерства внутрішніх справ держави Ізраїль свідоцтво про смерть [PERSON] та свідоцтво про смерть [PERSON] , провадження у справі зупинено до моменту одержання витребуваних документів (Т. 1 а.с. 144 - 145). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2014 року провадження у справі відновлено (Т. 1 а.с. 150). Протокольною ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2014 року до участі у розгляді справи залучено Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» (Т. 1 а.с. 174 - 176). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15 січня 2015 року витребувано з Міністерства внутрішніх справ держави Ізраїль свідоцтво про смерть [PERSON] та свідоцтво про смерть [PERSON] , провадження у справі зупинено до моменту одержання витребуваних документів (Т. 1 а.с. 194 - 195). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2015 року призначено судове засідання для вирішення питання про відновлення провадження у справі у зв`язку із надходженням до суду витребуваних з Міністерства внутрішніх справ держави Ізраїль документів (Т. 1 а.с. 242 - 243). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2015 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло, договору купівлі-продажу квартири, було прийнято до свого провадження суддею Шенцевою О.П. (Т. 2 а.с. 2). 23 лютого 2016 року за вхід. № 14577/16 до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, в якій позивач [PERSON] , виключивши із кола співвідповідачів померлих [PERSON] , [PERSON] , просить суд визнати розпорядження органу приватизації від 25.12.1995 р. № 72331 про надання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 479/1000 квартири [ADDRESS] недійсним в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25.12.1995 р. [NUMBER], видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів [PERSON] та [PERSON] в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку, посвідчений 26 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, в частині відчуження 17/1000 частин квартири (Т. 2 а.с. 103 - 105). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2016 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано докази у позивача [PERSON] (Т. 2 а.с. 190). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 16 лютого 2017 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано докази у [PERSON] , з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради (Т. 2 а.с. 224). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 10 квітня 2017 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано інформацію з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (Т. 3 а.с. 21). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2018 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази з Першої Одеської державної нотаріальної контори (Т. 3 а.с. 78). Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 30 січня 2019 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Першої Одеської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 95/2018, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] (Т. 3 а.с. 102). 27 березня 2019 року за вхід. № 31689/19 до суду надійшла уточнена, в порядку ст. 55 ЦПК України, позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, в якій позивач [PERSON] , виключивши із кола співвідповідачів померлого [PERSON] , просить суд визнати розпорядження органу приватизації від 25.12.1995 р. № 72331 про надання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 479/1000 квартири [ADDRESS] недійсним в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 25.12.1995 р. [NUMBER], видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів [PERSON] та [PERSON] в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку, посвідчений 26 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, в частині відчуження 17/1000 частин квартири; залучено до участі у розгляді справі Департамент міського господарства Одеської міської ради та виключено з кола учасників справи Департамент комунальної власності Одеської міської ради (Т. 3 аа.с. 130 - 132). Протокольною ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 27 березня 2019 року прийнято до розгляду уточнений позов [PERSON] до [PERSON] , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсним розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло, договору купівлі-продажу квартири (т. 3 а.с. 134). Позивач [PERSON] та її представник адвокат Наседкін О.В. в судове засідання з`явилися, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в уточненій позовній заяві від 27 березня 2019 року. Відповідачі [PERSON] , Департамент міського господарства Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» надало до суду заяву від 06.06.2016 року вих. № 174/01-13 (вхід. № 53995/16 від 04.07.2016 р.), якою позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу недійсними, не визнало з підстав, зазначених у вказаній заяві, просило суд в позові відмовити (Т. 2 а.с. 186). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шевчук В.М. проти задоволення позову заперечував посилався на необґрунтованість заявлених позовних вимог та розрахунків наведених позивачем та його представником, наявність у позивача документально підтвердженого права користування лише однією кімнатою із двох нею займаних, необхідністю закриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку із смертю співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , спливом строків позовної давності звернення до суду із вказаним позовом. Вивчивши матеріали справи, розглядаючи спір у межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 18 грудня 1995 року [PERSON] та [PERSON] через підприємство по обслуговуванню житла звернулися із заявою до керівника органу приватизації та просили оформити передачу в приватну власність займану ними на умовах найму квартиру [ADDRESS] , в якій [PERSON] , 1902 року народження, проживав і був прописаний з 20.05.1987 року, та його дружина [PERSON] , 1908 року народження, проживала і була прописана з 02.08.1947 року (Т. 3 а.с. 4). На підставі цієї заяви органом приватизації було здійснено розрахунок частки квартири спільного заселення [ADDRESS] , що передавалася у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , яка складала 479/1000 частин зазначеної квартири від загальної площі квартири 120,3 кв.м. Вказані розрахунки площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується, засвідчені підписом відповідальної за розрахунок особи та затверджені розпорядженням (наказом) органу приватизації від 25 грудня 1995 року № 72331, згідно якому заяву наймача [PERSON] задовольнили і передали 479/1000 частин квартири [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] в рівних частках, мешкаючим у 2-х кімнатах квартири спільного заселення, загальною площею 57,63 кв.м. (Т. 1 а.с. 6; Т. 3 а.с. 6). 25 грудня 1995 року на підставі розпорядження органу приватизації від 25 грудня 1995 року № 72331 Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів видало Свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за [NUMBER], яким посвідчило право приватної власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] на 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , що складають 57,63 кв.м. від загальної площі вказаної квартири, яка становить 120,3 кв.м. (Т. 1 а.с. 7). 24 грудня 1996 року, на замовлення [PERSON] , [PERSON] , Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , згідно якому загальна площа вказаної квартири складає 120,3 кв.м., що відповідає загальній площі квартири зазначеній в розрахунках площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується, засвідчених підписом відповідальної за розрахунок особи та затверджених розпорядженням (наказом) органу приватизації від 25 грудня 1995 року № 72331 (Т. 1 а.с. 8 - 11; Т. 2 аа.с. 149 - 150, 151; Т. 3 а.с. 6). 26 грудня 1996 року [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, уклали договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Симаченко С.Л., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, зареєстрований 30 грудня 1996 року в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в кн. 190пр. стр. 119 р.№ 915. Згідно п. 1 договору купівлі-продажу квартири від 26 грудня 1996 року, посвідченого Симаченко С.Л., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, зареєстрований 30 грудня 1996 року в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в кн. 190пр. стр. 119 р.№ 915, [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили в рівних частках кожен, 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , що складається із чотирьох кімнат, загальною площею 120,3 кв.м. (Т. 1 а.с. 12; Т. 3 а.с. 125). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 квітня 2015 року виданим Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль в порядку надання запиту про міжнародну правову допомогу на підставі ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 25 листопада 2013 року оригінал та офіційний переклад якого наявні в матеріалах справи (Т. 1 аа.с. 206 - 209, 210 - 213, 219 - 221, 222 - 224, 233, 234 - 236). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 квітня 2015 року, виданим Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль в порядку надання запиту про міжнародну правову допомогу на підставі ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 25 листопада 2013 року, оригінал і офіційний переклад якого наявні в матеріалах справи (Т. 1 а.с. 198 - 203, 206 - 209, 216 - 218, 222 - 224, 237, 238 - 240). 17 липня 2007 року, на підставі розпорядження органу приватизації № 204436, яким було задоволено заяву наймача [PERSON] про приватизацію 521/1000 частин квартири [ADDRESS] , і передано у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мешкаючим у кімнатах загальною площею 64,97 кв.м., Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за № [NUMBER], яким передало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у приватну спільну часткову власності 521/1000 частин квартири спільного заселення, що складають 64,97 кв.м. від загальної площі вказаної квартири, яка становить 120,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (Т. 2 а.с. 91, 92). 11 жовтня 2010 року в межах розгляду цивільної справи № 2 - 2343/2010 рішенням Приморського районного суду міста Одеси, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2010 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2011 року, позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про визнання приватизації недійсною, усунення перешкод у здійсненні права власності, визначення порядку користування приміщеннями загального користування в квартирі спільного заселення та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково, в тому числі визнано недійсним розпорядження органу приватизації від 17 липня 2007 року за № 204436 щодо передачі 521/1000 частин квартири [ADDRESS] у приватну спільну часткову власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; визнано недійсним Свідоцтво про право власності, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 17 липня 2007 року за р.№ [NUMBER], згідно якого 521/1000 частин квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках (Т. 2 а.с. 169 - 171, 172 - 177, 178 - 180, 181 - 182). Визнаючи недійсним розпорядження органу приватизації № 204436 від 17 липня 2007 року та Свідоцтво про право власності на житло від 17 липня 2007 року, зареєстроване і записане у реєстрову книгу за № [NUMBER], на підставі яких [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано у приватну спільну часткову власність 521/1000 частин квартири спільного заселення, що складають 64,97 кв.м. від загальної площі вказаної квартири, яка становить 120,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , суд виходив із того, що загальна площа квартири [ADDRESS] зазначена в технічному паспорті від 31.05.2007 року та в правовстановлюючих документах, виданих на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не відповідає загальній площі вказаної квартири, зазначеній в документах які раніше були видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і складає 120,8 кв.м., замість раніше визначеної загальної площі 120,3 кв.м. Окрім того, судом було встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] самовільно без відповідної дозвільної документації влаштували вбудовану шафу площею 0,5 кв.м., та що за рахунок цієї вбудованої шафи збільшили загальну площу спірної квартири, що є порушенням діючого законодавства. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт самовільного облаштування вбудованої шафи загальною площею 0,5 кв.м. позивачем [PERSON] та факт того, що за рахунок цієї вбудованої шафи було збільшено загальну площу спірної квартири, є доведеними на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2010 року. 13 липня 2017 року на замовлення [PERSON] [PERSON]. Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради було виготовлено технічний паспорт, в якому зазначено, що загальна площа квартири [ADDRESS] складає 120,3 кв.м. (Т. 3 а.с. 126 - 128). Довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 03.08.2017 року вих. № 486387 72 17 підтверджено, що станом на 31.12.2012 р. в комунальному підприємстві зареєстроване право власності на 479/1000 частин квартир [ADDRESS] в рівних частках за [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першої Одеською державною нотаріальною конторою 26.12.1996 р., р.№5-2375, зареєстрований 30.12.1996 р. в кн. 190 пр стр 119 р№915 (Т. 3 а.с. 124). 11 серпня 2017 року за заявою [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право приватної волосності [PERSON] на 479/2000 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 120,3 кв.м. (Т. 3 а.с. 124 - 125). 01 січня 2018 року [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 02 січня 2018 року (Т. 3 а.с. 52, 110). 23 березня 2018 року Другою одеською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] відкрита спадкова справа № 95/2018, належним чином завірена копія якої витребувана судом та приєднана до матеріалів справа № 1522/28913/12 (Т. 3 а.с. 107 - 128). Судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи № 95/2018 наявні правовстановлюючі документи та технічний паспорт від 13 липня 2017 року на квартиру [ADDRESS] , згідно яким загальна площа вказаної квартири складає 120,3 кв.м., що повністю відповідає технічному паспорту від 24 грудня 1996 року, приватизаційним та правовстановлюючим документам, виданим на ім`я [PERSON] , [PERSON] в 1995 - 1996 роках. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність належних і допустимих доказів, на підставі яких можливо встановити, що загальний розмір спірної квартири [ADDRESS] складає 120,8 кв.м., а не 120,3 кв.м., як то зазначено в досліджених судом документах. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд вважає, що розрахунок часток наведений позивачем [PERSON] та її представником адвокатом Наседкіним О.І. не спростовує розрахунки площі квартири (будинку), що безоплатно приватизується, засвідчені підписом відповідальної за розрахунок особи та затверджені розпорядженням (наказом) органу приватизації від 25 грудня 1995 року № 72331. Суд погоджується з доводами відповідача Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про те, що свідоцтво № 116744 від 25.12.1995 р. про право власності та розпорядження органу приватизації № 72331 від 25.12.1995 р. на 479/100 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] були оформлені згідно вимог діючого законодавства про приватизацію житла, а саме Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян», на підставі наданих заявниками документів, належним чином засвідчених керівником підприємства по обслуговуванню житла та паспортистом. Порушень вимог ч. 3 ст. 48 ЖК УРСР, ч. 5 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56, а також інших порушень законодавства про приватизацію житла судом не встановлено. Окрім того, суд приймає до уваги, що на виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2016 року позивачем [PERSON] надано обмінний ордер № 740 від 10 лютого 1984 року виданий [PERSON] на право вселення в порядку обміну з гр. [PERSON] на жилу площу в квартирі [ADDRESS] одну кімнату загальною площею 24,56 кв.м., з правом на цю житлову площу дружини [PERSON] . Згідно ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. На виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2016 року про витребування ордеру на вселення та зайняття житлового приміщення кімнати загальною площею 17,1 кв.м. в квартирі спільного заселення [ADDRESS] та на виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси 16 лютого 2017 року про витребування ордеру на вселення та зайняття житлового приміщення кімнати загальною площею 16,68 кв.м. в квартирі спільного заселення [ADDRESS] , який повинен був бути виданий на підставі рішення № 400 від 19 вересня 1989 року виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів, позивач [PERSON] витребувані судом документи суду не надала. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсними розпорядження органу приватизації від 25.12.1995 р. № 72331 про надання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 479/1000 квартири [ADDRESS] недійсним в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1995 р. [NUMBER], видане управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів [PERSON] та [PERSON] в частині передання у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 17/1000 частин квартири, суд відмовляє і у задоволенні позовної вимоги про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку, посвідчений 26 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, в частині відчуження 17/1000 частин квартири. Суд, також, встановив, що [PERSON] не є стороною за договором купівлі-продажу 479/1000 частин квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] та [PERSON] , з іншого боку, посвідчений 26 грудня 1996 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-2375, і права [PERSON] , як наймача квартири спільного заселення [ADDRESS] , вказаним договором купівлі-продажу квартири від 26 грудня 1996 року не порушуються. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. На підставі викладених норм матеріального права суд приходить до висновку, що заперечення відповідачів [PERSON] , Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» є обґрунтованими, оскільки доводи позивача [PERSON] не ґрунтуються на нормах Закону та не відповідають фактичним обставинам справи, встановлених судом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed