Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

13 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1000,00 грн. щомісячно на одну дитину та додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно. Позов обґрунтовує тим, що 03 квітня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Гопчицької сільської ради Погребищецького району Вінницької області. За час перебування у шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ще до народження другої дитини, її відносини з відповідачем різко погіршилися. Крім того, в 2012 року у їх сина виявили онкологічне захворювання, однак для відповідача це виявилось непосильним випробуванням. Останній раз відповідач навідувався до нас у травні 2016 року і знову поїхав на заробітки до Києва. Молодшу доньку вона народила за відсутності відповідача. Вже близько року відповідач не проживає разом із сім»єю, не спілкується з дітьми, не приймає жодної участі у забезпеченні дітей та їх вихованні, не цікавиться ними. Лікувати та доглядати старшого сина, виховувати маленьку донечку їй допомагають батьки. Відповідач офіційного місця роботи не має, періодично їздить в Київ, Київську область, де без офіційного працевлаштування займається будівельними роботами. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, фактично повинна утримувати двох дітей і себе самостійно, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Крім того, дитина [PERSON] є дитиною-інвалідом, знаходиться на Д обліку з діагнозом: гострий лімфобластний лейкоз,, потребує постійного домашнього догляду, постійно приймає дорогі імуностимулюючі, противірусні препарати, проходить періодичні діагностичні обстеження, що призводить до регулярних непосильних для неї додаткових витрат на лікування, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд констатує наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 03 квітня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №4 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]), прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Також сторонни по справі є батьками [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] ()Свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Згідно Довідки №1-017906 від 17.05.2017 року, виданої паспортистом ТОВ «І.Т.В. Сервіс» разом з [PERSON] зареєстровані діти: [PERSON], [PERSON]. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved