Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

14.05.2018 [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином 3-х річного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2013, від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. В даний час відповідач являється здоровою, працездатною людиною, має можливість утримувати\~ дитину і дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в звязку з чим не має інших джерел доходів крім допомоги по догляду за дитиною, а цих коштів на повноцінне утримання дитини і себе не вистачає, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою судді від 29.05.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. З матеріалів справи вбачається, що копії ухвали про відкриття провадження у справі, позову з додатками, направлені відповідачу за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Однак, 29.06.2018 відповідач ознайомився з матеріалами цивільної справи у повному обсязі (а.с.15). Відповідачем у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не було подано. 28.08.2018 на адресу суду відповідачем подано заяву в якій останній вказав, що позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Поліщук) [PERSON] 13.09.2013 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (видане повторно) від 20.04.2017 серії І-ТП № 147179 (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін 16.07.2017 народився син [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 18.07.2017 серії І-ТП № 282288 (а.с.5). Згідно довідки від 11.05.2018 № 373, виданої виконкомом Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с.6). Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 181 СК України,\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» регламентовано, що\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 \~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи\~стан здоров'я дитини, її вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, з урахуванням матеріального стану обох батьків та того, що відповідачем на обгрунтування невизнання позовних вимог не надано суду будь-яких доказів, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов'язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача. Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них; а також положення\~ст. 185 СК України\~щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 14.05.2018. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що заявлений розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача є обгрунтованим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved