Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

13.06.2017р. [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] захист прав споживача, розірвання договору підряду та стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.09.2016р. між нею та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір побутового підряду у вигляді заявки. Відповідно до договору відповідач зобов'язався спорудити металеву огорожу на її земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В усній формі між ними було обговорено строк виконання робіт, що складав два-три тижні, тобто до листопада 2016 року. Вартість роботи, з урахуванням матеріалів, склала 13 000,00 грн. У якості передоплати за роботу та на закупівлю металу на огорожу вона сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 7500 грн. Договір між нею та відповідачем був складений [PERSON] у вигляді заявки, на якій відповідач власноруч здійснив ескізи забору та розрахунки, необхідні для його виготовлення. Крім того, на цій же заявці відповідач власноруч написав розписку про отримання від неї грошей. Фактично роботи [PERSON] виконані не були, метал на огорожу закуплений не був. На її вимоги виконати роботу або повернути їй сплачені кошти відповідач спочатку відтерміновував виконання роботи, а потім взагалі відмовився її виконувати й повертати кошти. Внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою [PERSON] їй було завдано душевних страждань через неможливість належним чином користуватись виробом, тривалим очікуванням виконання робіт, необхідністю звертатись в правоохоронні органи, в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді. Просить суд розірвати договір побутового підряду на виготовлення та встановлення забору вартістю 13 000,00 грн., укладений між нею та [PERSON], стягнути з останнього на її користь 7 500,00 грн. сплачених нею у якості передоплати та 3 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.04.2017 року № 0501-035329-02, у судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи шляхом його особистого повідомлення, про що в матеріалах справи міститься розписка та шляхом надіслання судових повісток, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З наданих письмових доказів слідує наступне: Згідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що 29.09.2016 року між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір - заявку будівельного підряду. Відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] зобов'язаний був спорудити металеву огорожу на території домоволодіння [PERSON], розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору загальна вартість виконання робіт з урахування придбання матеріалів складала 13 000,00 грн., в усній формі між учасниками справи було оговорено час виконання роботи - два-три тижні, до листопада 2016 року (а.с.3). Позивач свої зобов'язання за договором-заявкою виконала - передала відповідачу в якості передоплати за роботу та на закупівлю матеріалів грошові кошти у розмірі 7 500,00 грн., про що [PERSON] власноруч написав розписку про отримання грошей на самому договорі - заявці, але у встановлений строк умови договору не виконав, хоча обіцяв закінчити роботу до листопада 2016 року. Добровільно виконати роботу або повернути сплачені кошти відповідач не бажає. Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 843 ЦПК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б одна із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Крім того, договір підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Правовідносини щодо виконання робіт (надання послуг) регулюються положеннями статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до частини четвертої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до частини 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 530 ЦК України, - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідність до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналізуючи вищенаведене, суд визнає невиконання відповідачем своїх обов'язків істотним порушенням договору, та вважає вимоги позивача щодо розірвання договору підряду обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Позивач вказує на передоплату замовлених послуг з спорудження металевої огорожі на території її домоволодіння [ADDRESS] у розмірі 7 500,00 грн. та просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із договору - заявки від 29.09.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем вбачається, що відповідач [PERSON] отримав від позивача передоплату на купівлю металу на огорожу у розмірі 7 500,00 грн., що підтверджується розпискою [PERSON] від 29.09.2016 року (а.с. 3 зворот). Зазначені гроші відповідачем не повернуті, роботи не виконані, таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума розмірі 7 500,00 грн. Відповідно до ст.22 «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної немайнової) шкоди. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, та яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно із роз'ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування передбачено безпосередньо нормами Конституції, законами України, а також при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного суду України, викладених в п. 1 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», із змінами, доповненнями, при вирішенні цих справ суди мають насамперед виходити із положень Закону «Про захист прав споживачів». З роз'яснень, які містяться в п. 23 вищезазначеної постанови, вбачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що зазначене порушення відповідачем її прав, що виразились у тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій щодо виконання роботи та повернення коштів, необхідність звернення до правоохоронних органів, відстоювання своїх прав в суді призвели до душевних страждань. На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 1000 грн. При цьому, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та враховує зазначені позивачем обставини. Позивача відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» звільнено від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, якій на час подання позову до суду складав 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial