Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

13 грудня 2016 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 14.06.1986 року, зареєстрований у Палаці одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис № 1362. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. 01 лютого 2017 року позивачем було надано уточнену заяву, згідно з якою актовий запис про укладення шлюбу між сторонами за №1362 було поновлено Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що 18.01.2017 року складено відповідний актовий запис за №1. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.1986 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Донська) [PERSON] зареєстровано шлюб у Палаці одруження м. Горлівки Донецької області, актовий запис № 1362. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-НО №458141 вищевказаний запис було поновлено Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що 18.01.2017 року складено відповідний актовий запис за №1. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved