Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

14 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 вересня 2016 року о 08 годині 00 хвилин сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль зазнав механічні пошкодження. Зазначає, що винною в даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON], яка порушила правила дорожнього руху України. Вказує, що відповідно до висновку незалежного судового експерта вартість матеріального збитку в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу складає 8167,83 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 650,00 грн., крім того за повідомлення-виклик відповідача про оцінку автомобіля ним було сплачено 32,50 грн., також за направлення листа до МТСБУ сплачено 10,45 грн. Зазначає, що загальний розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП складає 8858,78 грн., також позивачу заподіяно моральну шкоду розмір якої він оцінює у 4000,00 грн. які просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав зазначив про отримання ним від відповідачки 3500,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та вважає її достатньою для проведення відновлювального ремонту, просив стягнути з відповідачки матеріальну шкоду, яка складається з витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 650,00 грн., витрат повязаних з направленням листів до відповідача та МТСБУ у розмірі 42,95 грн., моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вважала розмір матеріальної шкоди значно завищеною та вказувала не необґрунтованість розміру моральної шкоди. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 вересня 2016 року сталась відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинені матеріальні збитки. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON], зазначені обставини підтверджуються постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2016 року, яка набрала законної сили 24.10.2016 року. (а.с.10). Водночас згідно квитанції №004728 від 15.12.2016 року, [PERSON] за проведення експертизи визначення вартості матеріального збитку після ДТП автомобіля [NUMBER], сплачено 650,00 грн. (а.с.7). Сторонами під час розгляду справи не заперечувалась, що транспорті засоби за участі яких сталась дорожньо-транспортна пригода належать [PERSON] та [PERSON] відповідно. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д49/12/16 від 30 грудня 2016 року, зробленого судовим експертом [PERSON] сума матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля [NUMBER] складає 8167,83 грн. (а.с.12-24). У відповідності до листа Моторного (транспортного) страхового бюро України за № 3/1-04/30219 від 17.11.2016 року, на адресу [PERSON] за його зверненням щодо невиконання ПрАТ «СК Україна» своїх зобовязань за обовязковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повідомлено, що членство останнього в МТСБУ було припинено, інформацією щодо ліквідації вказаної страхової компанії чи визнання її банкрутом МТСБУ не володіє. (а.с.9). Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею\~60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка його заподіяла. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно положень ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Під час розгляду справи в суді відповідачка не заперечувала, що дорожньо-транспортна пригода в якій пошкоджено транспортний засіб позивача сталась з її вини та позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 8817,63 грн. Згідно розписки від 25.05.2017 року позивач [PERSON] отримав від відповідачки [PERSON] грошові кошти у розмірі 3500,00 грн. на ремонт свого автомобіля [NUMBER], претензій з ремонту автомобіля не має. (а.с.50). Оскільки відповідачкою було добровільно сплачено грошову суму в рахунок відшкодування вказаної матеріальної шкоди, з розміром якої погодився позивач, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8167,63 грн. слід відмовити. Водночас згідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оскільки позивачем було самостійно обрано експерта для визначення розміру завданої йому шкоди, тому стягненню з відповідачки підлягають витрати повязані з проведенням експертного дослідження в розмірі 650,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки витрат за поштові послуги у розмірі 42,95 грн. задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачено відшкодування зазначених витрат. З приводу відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно по положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З роз'яснень, викладених у п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), убачається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, при ДТП було пошкоджено майно, яким позивач [PERSON] володіє на відповідній правовій підставі, останній був учасником ДТП та ці обставини беззаперечно потягли за собою негативні явища у житті позивача, що й спричинило заподіяння останньому моральної шкоди. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у житті [PERSON], та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з [PERSON] у сумі 1000,00 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] в користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.1,2) в сумі 1280,00 гр н. На підставі викладеного,

Outcome: partial