overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що 24.07.2013р. померла його мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати. Проте, через невідповідність його прізвища «Щасливий» з прізвищем матері «Счаслива» у свідоцтві про її смерть, не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте надіслав лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти встановлення даного факту. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є рідним сином [PERSON], яка померла 24.07.2013р. в с. Бухни Погребищенського району Вінницької області, зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі. Від даного шлюбу у них є дитина [PERSON] [INFO]. Дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на утримання сина. У зв'язку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було, проте ним були передані на адресу суду довідка видана виконкомом Підмихайлівської сільської ради про те, що він ніде не працює. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей, стан здоров'я дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ,достатньому для утримання дитини із врахуванням того, що батьки в одинаковій мірі повинні надавати матеріальне утримання своїй дитині. Достатньою сумою суд вважає аліменти в розмірі 700,00 гривень щомісячно , починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 551,20грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вона звернулася до суду з позовом про його розірвання. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Дитина проживає разом з нею. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхньої доньки. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дитині, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 700 гривень щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зменшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 500 грн щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, тобто по 500 грн щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтва про народження та рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення неюповноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 липня 2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що у подружжя відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо з квітня 2013 року, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 28 липня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 1243, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 29 серпня 2008 року у Нововолинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Волинській області, актовий запис №265. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2008 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося і в травні 2014 року [PERSON] залишив сімю та переїхав проживати до своїх батьків. З того часу вони припинили з відповідачем подружні стосунки, сімя фактично розпалася і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку та стягнути з відповідача в свою користь понесені судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити (а.с.17). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав, не заперечив щодо розірвання шлюбу (а.с.18). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] За клопотанням позивача, після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінюється. Також, суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не приймає участі в її вихованні, хоч є працездатним, і може приймати участь в утриманні та вихованні дитини. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов. В судове засідання позивачка та відповідач не зявились, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до вимог ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.. 184 СК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року. Від цих стосунків у них народився син Олександр, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП №180399 від 02.04.2013 року виданого Степківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №05. Батьком дитини є відповідач. Син [PERSON] проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1201 від 12.07.2016 року виданою виконкомом Степківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Відповідач не заперечував, що добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч є працездатним і і має можливість її надавати. Данні про те, що він є непрацездатний або не має можливості надавати допомогу в суда відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 вересня 2010 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню доньку Єву, [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 04 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1222, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку Єву, [INFO], яка проживає з матірю. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач вважає збереження шлюбу неможливим, і категорично заперечує проти примирення, а відповідач взагалі не зявляється в судове засідання, що свідчить про його незацікавленість у збереженні шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 10 лютого 2015 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Спільних дітей вони не мають, проте відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду з цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 2015 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №44. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 7). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 21 листопада 2015 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Спільних дітей вони не мають, проте відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦСу. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду з цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] (повторне), виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 21 листопада 2015 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №1097. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 5). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини. Про спір між сторонами про розподіл спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON]І звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають сина [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову, крім того зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Романець. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 64. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 052543. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved