Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

13.08.2014 року [PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] до відповідача про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що до 22.07.2008 р. його довірителька перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] За рішенням суду від 11.09.2007 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, однак він рішення суду не виконує, згідно ухвали суду від 10.04.2012 р. з липня 2011 р. заборгованість по аліментам становить 2193,40 грн. Від самого народження і по даний час відповідач не бере участь у вихованні дитини, не цікавиться його здоров'ям, не надає ніякої матеріальної допомоги, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому звернулася в суд з даним позовом, яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» №160 від 03.09.2014 р., про причини неявки в суд не повідомив. В зв'язку з цим суд вважає за можливе розглянути дану справу відповідно до ст. 169 ЦПК України у відсутності відповідача та при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби в справах дітей Охтирської міської ради - Мороховська Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав, зазначивши, що дійсно, від шлюбу позивачки з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами було розірвано, а хлопчик на даний час перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач же взагалі не цікавиться життям сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Аліментів, які було стягнуто з нього на утримання дитини, не сплачує. На даний час заборгованість по виплаті аліментів становить 24090,40 грн. тому вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Прокурор підтримала позовні вимоги позивачки щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи, заслухавши думку прокурора, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який з 2007 р. і по даний час проживає та перебуває на повному утриманні позивачки (а.с.14). Сімейне життя між сторонами по справі не склалося і 22.07.2008 р. шлюб між ними було розірвано (а.с.7). Рішенням Охтирського міського суду Сумської області від 11.09.2007 р. з відповідача на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно (а.с.9), однак відповідач [PERSON] взагалі не проявляє інтересу до матеріального забезпечення та виховання свого сина, не спілкується з ним, матеріально не забезпечує, що підтверджується довідкою ДНЗ «Теремок» від 11.08.2014 р. про те, що з 2003 р. по 2007 р. неповнолітній [PERSON] відвідував вказаний ДНЗ, однак за цей час його батько - відповідач по справі [PERSON] не брав участі у його вихованні (а.с.15), а також довідкою ВДВС Охтирського МРУЮ №8409/02-41/9 від 15.08.2014 р. про те, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.08.2014 р. складає 24090,40 грн. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України відповідачі зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини та сім'ї, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток та готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, в судовому засіданні було встановлено і було підтверджено як показами позивачки, так і висновком органу опіки і піклування від 09.09.2014 р. №01-24/1246 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою ухилився від участі у вихованні та утриманні сина [PERSON], фактично від самого його народження відповідач самоусунувся від виховання і утримання сина, цікавитися його здоров'ям, розвитком та успіхами, спілкуватися з ним. Він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 24090,40 грн. В даний час він фактичне місце знаходження відповідача невідоме. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови №3 від 30.03.2007 р. (із змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанови) роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В Ухвалі Верховного Суду України від 11.11.2009 р., ухваленій по аналогічній справі, і яка згідно чинного процесуального законодавства є обов'язковою для місцевих загальних судів при винесенні рішення, встановлено, що ухвалюючи рішення суди мають забезпечити відповідачам право на повагу до сімейного життя, що передбачено ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), а також з'ясовувати обставини, зокрема: чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми; чи був відповідний процес прийняття рішення справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі; чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання; чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини. Так, відповідач неодноразово викликався як до суду, так і у ВДВС Охтирського МРУЮ, однак жодним чином не реагував на виклики та попередження, що свідчить про те, що він не змінив свого ставлення до виконання своїх обов'язків, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 155, 164, 180, 182, 184 СК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. (із змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved