Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

14 грудня 2020 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що неповнолітня [PERSON] є дочкою [PERSON] , з яким під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача -шахті «Гвардійська» [INFO] , стався нещасний випадок, внаслідок якого останній помер. Відповідно до Акту про нещасний випадок № 4 встановлено, що батько її дочки загинув при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Причиною смерті [PERSON] стало ураження електричним струмом. Вказала, що внаслідок смерті батька її дочці завдана моральна шкода, оскільки дочка втратила батька у віці 4 років, і його смерть стала для дочки великим стресом, незважаючи на сплив часу дочка постійно перебуває у напруженому психологічному стані, негативні зміни у сім`ї є незворотними, оскільки батька дитини вже неможливо повернути до життя, що завдає дочці ще більшого душевного болю та моральних страждань. Просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою суду від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 21 грудня 2020 року (а.с.26) правом подання відзиву, у визначений строк, не скористався, клопотань про продовження процесуального строку до суду не подавав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.18), копією свідоцтва про шлюб (а.с. 21). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Згідно копії довідки Криворізького відділення бюро судово-медичної експертизи (до форми №106\\о №374) від 04 лютого 2008 року, причиною смерті [PERSON] є ураження електричним струмом (а.с.16). Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 03 лютого 2008 року о 01 год. 45 хв. на шахті «Гвардійська» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», від 17 березня 2008 року, встановлено, що нещасний випадок з гірником очисного забою [PERSON] , вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-1. Також у згаданому акті, як члени сім`ї, які перебувають на утриманні потерпілого зазначена дочка [PERSON] , 2004 року народження (а.с. 11-15). Згідно Акту № 4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18 березня 2008 року, встановлено, що 03 лютого 2008 року о 01 год. 45хв. На підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «КЗРК», з [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він помер. Вказано, що потерпілий не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а.с. 6-10). Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної її дочці смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у неповнолітньої дочки позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач ПАТ «КЗРК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди неповнолітній дочці померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, дочка померлого переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю батька вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає неповнолітній дитині душевного болю. Дочка позивача втратила близьку людину та залишилися без її турботи і піклування, смерть батька спричиняє їй хвилювання і по теперішній час, оскільки дочка втратила батька у малолітньому віці, і батько був для неї дуже близькою людиною. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, дочка позивача втратила батька, який займав важливе місце в її житті. Його смерть спричинила психологічну травму дочці позивача. Його смерть однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Неповнолітній дочці позивача завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини у малолітньому віці, порушено її нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених дочкою позивача моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму її життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 250 000,00 грн., тим самим задовольняючи позов повністю. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача ПАТ «КЗРК» на користь держави судовий збір у розмірі 2500 грн.

Outcome: approved