Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

12 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 вересня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у червні 2016 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В подальшому до суду не з'явилась подала заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, зазначив, що сім'ю можливо зберегти. В подальшому до судового засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у червні 2016 року. Ухвалою суду від 14 вересня 2016 року, сторонам надався строк для примирення чотири місяці, однак примирення між сторонами не відбулось. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно п. 10 Постанови Пленуму проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Так, позивач після надання строку для примирення займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що категоричне небажання позивачки перебувати у шлюбі з відповідачем має істотне значення для вирішення даної справи, так як покладати на позивача обов'язок збереження сім'ї при наявності на це її категоричного заперечення не можна, оскільки це не відповідає вимогам СК України. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, зважаючи, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, зважаючи на відсутність волевиявлення позивачки щодо примирення з відповідачем, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved