overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

14 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у центральному відділі РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 580, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2010 року) . Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2021 року, спільне господарство не ведеться. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, на розлучення згідна. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, вільної згоди на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

14 серпня 2010 року між позивачем, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 14 серпня 2010 рокуМосковським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 620. Від сумісного проживання подружжя мають доньку - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управлінням юстиції. Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2018 року, сім`я розпалася та існує формально, примирення подружжя неможливо, а подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову від 20.10.2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

14 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з матір'ю. Сім'я з відповідачем розпалася. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча являється працездатним, працює і в змозі надавати матеріальне забезпечення. Просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримку позову і розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 травня 2006 року в Дружківському відділі РАЦС, про що має місце актовий запис за №112. Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], який народився [INFO], про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області зроблений актовий запис за №60, підтверджується, що його батьком являється [PERSON]. Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти, оскільки він являється працездатним, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 243.60 грн. в Державний бюджет міста Дружківки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

14 серпня 2011 р., близько 13.00, малолітній [PERSON], знаходячись на цвинтарі, що по в.Воронізька у м.Шостка, шляхом вільного доступу, таємно викрав у [PERSON] мобільний телефон марки «Самсунг Е 1150 і» вартістю 286 грн з сім-картою оператора стільникового зв»язку «Лайф», вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходились гроші в сумі 15 грн., шкіряний гаманець вартістю 81.90 грн., де знаходилися гроші в сумі 230 грн. За вчинене суспільно небезпечне діяння, постановою Шосткинського міськрайсуду від 26.01.2012 р. до [PERSON] був застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері [PERSON]. Оскільки від дій малолітньої особи позивачці була причинена матеріальна шкода в сумі 546.92 грн. (гаманець їй було повернуто), [PERSON] просить стягнути завдану їй матеріальну шкоду, бо добровільно відшкодувати шкоду, мати [PERSON] не бариться, тільки обіцяє. Крім того, позивачка просить стягнути і моральну шкоду, яку вона оцінює в 300 грн., мотивуючи тим, що серед викрадених речей було посвідчення інваліда 1 групи по зору, яким вона є, та яке їй потім довелось відновлювати в м.Конотопі в товаристві сліпих. З її вадами, цей процес для неї був важким. Крім того, вона неодноразово зверталась до матері [PERSON]. з проханням відшкодувати їй завдану шкоду, писала їй листи, розшукувала її в селі Собич, але реакції відповідачки на це не було, просить суд задовольнити її вимоги та слухати справу у її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наданих доказів. За відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до ст. 197 ЦПК України. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою, відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов»язок відшкодування цих осіб не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Постановою Шосткинського міськрайсуду від 26.01.2012 р. за скоєння суспільно-небезпечного діяння, а саме таємного викрадення майна [PERSON] на суму 546.92 грн., до [PERSON] були застосовані примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері [PERSON] Крім того, відповідно до листа [PERSON] на ім»я [PERSON] вбачається, що вона мала намір відшкодувати завдану сином шкоду, але так і не зробила цього а.с.6. Таким чином, вказана шкода має бути стягнута з відповідачки. З цих підстав підлягає стягненню моральна шкода відповідно до ст. 1167 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

14 серпня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] просила ухвалити рішення ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь: на утримання обох синів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2012 року повноліття сина [PERSON]; на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2021 року до повноліття останнього; та на її утримання по 300 гривень щомісяця з 14 серпня 2012 року до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В судове засідання позивачка та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явилися. Позивачка подала до суду заяву в якій, змінивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання, просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її утримання коштів в сумі 200 грн. щомісячно і справу розглядати у її відсутність. Відповідач подав до суду заяву в якій позов, з урахування заяви позивачки про зміну позовних вимог, визнав повністю і просив справу розглядати у його відсутність. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно частини 1 статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

14 серпня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], на її утримання відповідач коштів не надає. [PERSON] просить ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивачка не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 14 березня 2008 року відповідач є батьком [PERSON]. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач проти позову не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

14 серпня 2013 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 60. Шлюб у сторін другий. Спільне життя не склалося, у звязку з виникненням конфліктів та сварок, оскільки відповідачка не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне до одного. Фактично їх сімя розпалася. Збереження шлюбу та подальше спільне життя стало неможливим. Примирення сторони не бажають, тому [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

14 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 30 червня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169,224 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 30 червня 2000 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №233. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з лютого 2014 через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

14 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 11 липня 1991 року у Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 23. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначив, що він і відповідачка з грудня 2013 року спільно не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в зв'язку із сварками, різницею характерів, відсутністю взаєморозуміння, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце. Дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 11 липня 1991 року у Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 23, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Судом встановлено, що сторони не мають неповнолітніх дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, з грудня 2013 року не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

14 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що [INFO] померла його дружина - [PERSON]. Після смерті дружини у встановлений законодавством шестимісячний строк він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори, 28 грудня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в заяві посилався на те, що строк прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, оскільки, він є громадянином Російської Федерації, проживав в м. Санкт-Петербург, він є людиною похилого віку, часто хворів, в зв'язку з чим, проходив лікування. В зв'язку з наведеним, [PERSON], посилаючись на норми ст. 1272 ЦК України, просив суд визнати причину пропуску ним строку для прийняття спадщини після дружини - [PERSON], померлої [INFO] - поважною, визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено,що позивач після смерті дружини у встановлений законодавством шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 28 грудня 2014 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є громадянином Російської Федерації, проживав в м. Санкт-Петербург, є людиною похилого віку, після смерті дружини асто хворів, в зв'язку з чим, проходив лікування. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому вважає за необхідне визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved