Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

14 лютого 2020 року позивач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , набутого за час спільного проживання у шлюбі з [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.10.2007 зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 385. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 06.07.2018 шлюб між ними розірвано, і після розірвання шлюбу сторони разом не проживають. На даний час виникло питання про розподіл спільного сумісного майна, основним об`єктом права спільної сумісної власності, яке набуте в період шлюбу та за сумісні кошти є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. Даний будинок побудований сторонами і відповідач отримав на своє ім`я свідоцтво про право власності. Позивач не ставить питання про реальний розподіл будинку в натурі, а просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 23). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.10.2007 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2007 (а.с.6), який рішенням Недригайлівського районного суду від 06.07.2018 розірвано (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). На даний час сторони разом не проживають. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 30.07.2019, вбачається, що 20.12.2011 на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER], виданого Недригайлівською селищною радою 20.12.2011, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 74,0 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Така правова позиція сформована Верховним Судом та викладена в постановах від 24 травня 2019 року у справі № 360/303/17-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 648/2988/16-ц, від 14 листопада 2019 року у справі №570/4823/15-ц. Враховуючи вищевикладе, суд доходить висновку, що спірний будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved