Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 20 вересня 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народилась одна дитина: син [PERSON] (09.08.2016 р.н.). На момент звернення до суду позивачка з чоловіком проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і шлюб носить формальний характер. Дитина проживає разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, хоч і має на це змогу, оскільки працює неофіційно, займаючись ремонтом автомобілів. На підставі вищенаведеного просить стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн. щомісяця і до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання позову. Також позивачка просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO] трьох років, в розмірі 800 грн. В судовому засіданні представник позивача обставини вказані в позовній заяві підтвердила, просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що її довірителька на даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Додаткових доходів не має. Проживає разом з бабкою, батьком та сином. Відповідач, хоч і є інвалідом 3-ї групи, однак це не позбавляє його можливості працювати та обовязку утримувати дитину та дружину. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме просили суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в мінімально визначеному законодавством розмірі, а саме 746 грн. У стягненні аліментів на дружину просили відмовити. По справі пояснили, що [PERSON] офіційної роботи не має, підприємницька діяльність ним припинена. Стан здоровя не дозволяє йому шукати роботу, а отже його єдиним засобом для існування є пенсія по інвалідності. Інших утриманців у нього немає. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини та дружини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 20 вересня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який на даний час не розірваний, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області (а.с.8). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: сина [PERSON] (09.08.2016 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 25.08.2016 року серії І-ФМ №356610 (а.с.9). Відповідно до довідок виконкому Великокомятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-28/1251 від 17.11.2017 року (а.с.10), №02-28/211 від 07.03.2018 року (а.с.29) позивачка проживає в [INFO] разом із сином, батьком та бабусею. Власником даного будинку є [PERSON], [INFO] Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 21.12.2016 року №1801-VІІІ, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить з 1 січня 2018 року становить 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривні, з 1 грудня - 1626 гривень. 50 відсотків прожиткового мінімуму в даному випадку становить суму в розмірі 746 грн. 00 коп. В позовній заяві позивачка зазначила, що на утриманні відповідача немає інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідач проти даного факту не заперечував, у звязку з чим суд не вбачає за необхідне з'ясовувати відомості про наявність на утриманні [PERSON] інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, однак враховує зазначені сторонами відомості при ухваленні рішення. Судом встановлено, що позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с.31), постійного доходу для утримання себе у розмірі встановленому законодавством немає, отримує незначну соціальну допомогу, а тому знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Судом при винесенні рішення враховано, що відповідач є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, у звязку з чим отримує пенсію в розмірі 1452 грн. (а.с.24). Однак, доказів того, що дана обставина позбавляє, або обмежує його у пошуку роботи не надано. Припинення [PERSON] підприємницької діяльності (а.с. 35-36) також не є доказом його непрацездатності. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що відповідач працездатний, має можливість заробляти, а тому у нього є обовязок утримувати дружину та дитину. Згідно до ч. 3 ст. 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості. Враховуючи, що відповідач зазначав, що він на даний момент не працює, суд користується офіційною інформацією Держстату України, згідно з якої середня місячна заробітна плата у Закарпатській області у грудні 2017 року становила 8125 грн., і саме цю суму бере до уваги при визначенні розміру аліментів Судом було враховано наявність у відповідача на праві власності земельної ділянки площею 0,1 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків та споруд,що розташована у м. Хуст по вул.. Колгоспна, б/н (а.с.40-41). У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO], слід визначити в розмірі 1200 грн. із заробітної плати [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Належних та допустимих доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років, останній суду не надав, тому і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом враховано, що на момент ухвалення рішення дитина [PERSON], не досяг трирічного віку, позивачка не працює, й не може самостійно забезпечити своє та дитини проживання. Відмова відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини нічим не аргументована та доказами не підтверджена, а тому не може братися судом до уваги. Суд вважає, що достатнім розміром аліментів на дружину є 800 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають для задоволення. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial