Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

12 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елга» (далі ТОВ «Елга») у якому просить: - стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 1147 гривень 00 копійок; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.01.2013 року по 05.05.2014 року у розмірі 17205 гривень 00 копійок; - стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 800 гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 01.04.2011 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Елга» на посаду плавника металів та сплавів. В подальшому, 31.01.2013 року був звільнений із займаної посади за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України). На день звільнення з роботи, нарахована позивачу заробітна плата, відповідачем виплачена не була, тому позивач 07 квітня 2014 року звернувся до ТОВ «Елга» з відповідною заявою, але відповідачем відмовлено в усній формі виплатити позивачу належну йому заробітну плату. Крім того, в той же день позивачем була подана друга заява на адресу відповідача про видачу йому довідки про заборгованість по заробітній платі та розрахунок середньоденної заробітної плати за час його роботи, яка також відповідачем була проігнорована. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, позивачем була не використана щорічна відпустка, за яку просить стягнути вищезазначену суму компенсації. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності. (а.с.21). Представник відповідача ТОВ «Елга»в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. (а.с.22, 23). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із трудової книжки БТ-ІІ №1028861 заповненої 04 липня 1990 року на імя [PERSON], [INFO], вбачається наступний запис: - Товариство з обмеженою відповідальністю «Елга»; - №25, 01.04.2011 року прийнятий плавильником металу та сплавів, наказ №19 від 01.04.2011 року; - №26, 31.01.2013 року звільнений за згодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №12 від 31.01.2013 року. Ці записи завірені печаткою ТОВ «Елга». (а.с.3). Із паспорта громадянина України МА 348787 виданого Шосткинським РВ УМВС України в Сумській області 02 грудня 1997 року вбачається, що [PERSON] народився 02 листопада 1972 року у селі Ковтунове Шосткинського району Сумської області. (а.с.4). Із заяви [PERSON] адресованої директорові ТОВ «Елга» від 07.04.2014 року вбачається, що позивач просить відповідача надати йому довідку про заборгованість по заробітній платі (виплати компенсацій) у звязку з його звільненням, а також просить видати йому довідку з зазначенням середньоденної заробітної плати за час його роботи на ТОВ «Елга». Також із заяви вбачається, що вона в цей день прийнята відповідачем. ( а.с.5). Із заяви [PERSON] адресованої директорові ТОВ «Елга» від 07.04.2014 року вбачається, що позивач просить відповідача надати видати заробітну плату за час роботи позивача у відповідача у повному розмірі та провести повний розрахунок у звязку із звільненням. Також із заяви вбачається, що вона в цей день прийнята відповідачем. ( а.с.6). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18.06.2014 року за №18859860 вбачається, що: - повне найменування юридичної особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Елга»; - ідентифікаційний код юридичної особи 14002505; - місцезнаходження юридичної особи 41123, Сумська область, Шосткинський район, село Пирогівка, провулок Річний, будинок 6. (а.с.18-20). Із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] сформованої Пенсійним фондом України 27.06.2014 року вбачається, що відносно ТОВ «Елга» зазначено: 1) сума заробітку для нарахування пенсії становила: - у січні 2012 року 2300 грн. 00 коп.; - у лютому 2012 року 2300 грн. 00 коп.; - у березні 2012 року 2500 грн. 00 коп.; - у квітні 2012 року 2800 грн. 00 коп.; - у травні 2012 року 2800 грн. 00 коп.; - у червні 2012 року 2175 грн. 60 коп.; - у липні 2012 року 2600 грн. 00 коп.; - у серпні 2012 року 2800 грн. 60 коп.; - у вересні 2012 року 2900 грн. 00 коп. - у жовтні 2012 року 2800 грн. 00 коп. - у листопаді 2012 року 2000 грн. 00 коп. - у грудні 2012 року 1140 грн. 00 коп. - у січні 2013 року 2455 грн. 64 коп. (а.с.24). Відповідно до ст.43 Конституції України прийнятої на пятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-ІV (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів про поважність причин не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності обєктивних перешкод в належній організації свого виробництва. Враховуючи те, що на запит суду (а.с.16), ТОВ «Елга» не надано довідки щодо виплати позивачу заробітної плати або наявності заборгованості, суд вважає що позов в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 1147 гривень 00 копійок необхідно задовольнити частково, а саме, в розмірі 1140 гривень 00 копійок. Так, із індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача (а.с.24) вбачається, що у грудні 2012 року у позивача сума заробітку склала 1400 гривень 00 копійок, але у клітинці позначки про сплату страхових внесків за цей місяць зазначено «Ні», тому враховуючи вимоги ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року за №1058-ІV де зазначено, що перерахування страхового внеску здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), тобто за грудень місяць 2012 року позивачу заробітна плата у сумі 1140 гривень 00 копійок виплачена не була. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Постанова КМУ №100 від 08.02.1995 року), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідно виплата. Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 року за №9050/0/14-12/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2013 році: - у січні 2013 року 21; - у лютому 2013 року 20; - у березні 2013 року 20; - у квітні 2013 року 22; - у травні 2013 року 19; - у червні 2013 року 18; - у липні 2013 року 23; - у серпні 2013 року 21; - у вересні 2013 року 21; - у жовтні 2013 року 23; - у листопаді 2013 року 21; - у грудні 2013 року 22; Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року за №9884/0/14-13/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2014 році: - у січні 2014 року 21; - у лютому 2014 року 20; - у березні 2014 року 20; - у квітні 2014 року 21;. Крім того, для обчислення середньої заробітної плати необхідно врахувати 1 робочий день за травень 2014 року, що був в період з 01.05.2014 року по 05.05.2014 року. Оскільки, на запит суду (а.с.16) відповідачем не надано довідки розрахунку середнього заробітку [PERSON], тому суд для цього розрахунку бере дані із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] сформованих Пенсійним фондом України 27.06.2014 року, (а.с.24). Враховуючи, що заборгованість виникла з грудня 2012 року, тому для обрахування середнього заробітку судом взято заробітну плату за два останні місяці що передують цьому місяцю, а саме, жовтень 2012 року 2800 гривень 00 копійок та листопад 2012 року 2000 гривень 00 копійок. Крім того, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 року за №8515/0/14-11/13 встановлено, що у жовтні 2012 року було 23 робочих дня, а у листопаді 22 робочих дня. Відповідно, середньоденна заробітна плата [PERSON], для обрахування середнього заробітку дорівнює 106 гривням 67 копійкам «(2800,00+2000,00)/45». Тому, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати [PERSON] за період з 01 січня 2013 року по 05 травня 2014 року буде становить 35627 гривень 78 копійок «(21+20+20+22+19+18+23+21+21+23+21+22+21+20+20+21+1)х106,67». Але, враховуючи те, що цивільні справи розглядаються в межах заявлених позивачами вимог, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає до задоволення в межах заявлених вимог, а саме, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 січня 2013 року по 05 травня 2014 року у розмірі 17205 (сімнадцять тисяч двісті пять) гривень 00 копійок. Щодо вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 800 гривень, то в її задоволенні суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, жодним із зібраних у справі доказів зазначене не підтверджується. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial