Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

12 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, в якому вказав, що сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 30 липня 2012 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що в даний час його матеріальний та сімейний стан змінився, він перебуває у шлюбі з [PERSON], виховує спільну з нею дитину [PERSON], [INFO]. Дружина і син перебувають на його утриманні. Він є пенсіонером і єдиним джерелом існування родини є його пенсія. Позивач вказує, що він надає матеріальну допомогу своєму старшому синові, який є студентом, у розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до розміру 30 % від суми прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що відповідач отримує пенсію як колишній працівник міліції, але це не єдиний його дохід. Аліменти він сплачує лише з пенсії, але регулярно і боргу не має. З сином [PERSON] він не спілкується, не телефонує йому, не приїжджає до нього. Як їй відомо, старшому сину-студенту він не допомагає. Просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач має ще інші доходи від приватного бізнесу. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На утримання [PERSON] рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області №2/2305/354/12 ЄУН 2305/1031/12 від 30 липня 2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Крім сина [PERSON] позивач [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що при стягненні з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх його доходів не було враховано його обов'язок утримувати сина [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобов'язаний утримувати обох своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], стягнення аліментів на утримання однієї дитини не повинно ставити у більш скрутне матеріальне становище іншу дитину. У зв'язку з цим, суд вважає, що сімейне становище позивача змінилося, на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина, тому суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутих з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини від усіх доходів позивача, але цей розмір не повинен бути меншим мінімального розміру аліментів, встановленого законом. Посилання позивача [PERSON] на інші обставини, як то утримання дружини, надання допомоги повнолітньому сину позивача, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження цих обставин. Посилання відповідача [PERSON] на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області №22ц/793/795/15 від 12 березня 2015 року суд не приймає до уваги, оскільки цією ухвалою не вирішувався спір по суті, а було залишено без змін ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області про повернення позову позивачу у зв'язку з порушенням правил підсудності.

Outcome: partial