Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

13 травня 2013 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі є споживачами електричної енергії але не сплачують її вартість у повному обсязі, у зв'язку з чим за період з 30 червня 2008 року по 26 листопада 2011 року утворилась заборгованість на суму 4966 грн.02 коп. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 11 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволені частково: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за надані послуги з енергопостачання за період 02 квітня 2010 року по 26 листопада 2011 рік у сумі 714 грн. 47 коп. та судовій збір у розмірі 229 грн. 40 коп., на загальну суму 943 грн. 87 коп. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, але відповідачами було подано заяву про застосування строків позовної давності, тому у зв'язку з відсутністю розрахунку заборгованості станом на 25 вересня 2009 року, суд стягнув з відповідачів у солідарному порядку суму боргу за період з 02.04.2010 по 26.11.2011 в розмірі 714,47грн. Суд прийшов до висновку, що позивачем не надано суду будь-яких об'єктивних доказі, які б підтвердили визнання відповідачами розміру заборгованості в розмірі 4928,52 грн. внесеному у договір про користування електроенергією, укладеного сторонами 10 червня 2013 року. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ДТЕК Донецькобленерго», посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що відповідачами фактично визнана наявна заборгованість за спожиту електричну енергію і здійснює дії щодо її погашення. А саме, відповідачами здійснювалась оплата спожитої електричної енергії у 2007-2011 роках. Крім того, зазначає, що в договорі про користування електроенергією внесено про існування заборгованість на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов'язкової оплати поточних платежів. Даний договір було підписано одним з споживачів, відповідно він був згоден з вищезазначеними пунктами договору, так як будь-які зауваження відсутні. Споживач не оскаржував цих положень договору, т.т. фактично відповідач підписавши договір, у якому зазначається про існування на час укладання договору боргу, визнала його, а тому відбувся перебіг строку позовної давності. В судовому засіданні апеляційного представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити, пояснив, що сума заборгованості розрахована з урахуванням пільг відповідача [PERSON], який є учасником бойових дій, щодо оплати у місяць норми споживання електроенергії на рівні 90 квт із 75% знижкою тарифу. Після підписання договору на користування електроенергією графік погашення заборгованості не складався. Відповідачі в судовому засіданні заперечили на скаргу, пояснив, що приміщення де вони проживають було відключено від електропостачання 29.11.2011, а відновлення подачі електроенергії відбулось 22.05.2013 року за умови підписання договору на користування електричною енергією. Ніякого графіку погашення заборгованості вони з позивачем не узгоджували и згоду на визнання боргу не давали. Борг виник через неправильне ними заповнення показників приладу обліку електроенергії у квитанції про оплату послуги електропостачання, бо у 2003 року в квартирі встановлено 5-ти розрядний новий лічильник про що вони не були повідомлені. З рішенням згоді і тому просили залишити без змін. Апеляційний суд визнає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі проживають у [ADDRESS] і є споживачами електричної енергії, яка поставляється підприємством позивача. На ім'я [PERSON] відкрито особистий рахунок [NUMBER]. За даними цього розрахунку нараховується вартість спожитою електроенергії у урахуванням пільги в межах встановленої норми споживання електроенергії в розмірі 90 кВт на його родину по 0,0609 грн., а у разі перевищення норми за тарифом, який в межах заявленого у позові періоду двічі збільшився. 16 вересня 2002 року між [PERSON] на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було укладено договір на користування електричною енергією, із вказівкою номеру однофазного лічильника з показниками на момент укладення договору 1472 кВт. 27.05.2003 року в квартирі відповідачів замінено однофазний лічильник ( показники при знятті приладу 1780 кВт) на 5-ти розрядний новий прилад обліку електроенергії з показаннями 00020вВ Відповідачі про цей факт неодноразово повідомлялися, що підтверджено підписом у книзі особистого рахунку, у відомостях обліку та в актах технічної перевірки розрахункового засобу обліку в побутового споживача. При обході з метою зняття показників лічильника у період з грудня 2004 року по червень 2010 року працівниками енергопостачальника були зафіксовані п'ятизначні показники прибору обліку, які засвідчувалися підписами відповідачів. Так, на 03.07.2008 зафіксовані показники 15636 кВт.; 14.01.2009 - 17700 кВт; 02.04.2010 - 21268 кВт.; 26.11.2011 - 25685 Квт. 22 травня 2013 року вдруге відбулась заміна приладу обліку електроенергії з винесення на схованку в приміщення під'їзду та підключення помешкання відповідачів до мереж електропостачання. 10 червня 2013 року відповідачем [PERSON] та відокремленим підрозділом підприємства позивача в особі Макіївського РЕМ укладено договір про користування електричною енергією, де у п. 18 цього договору зазначено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов'язкової сплати поточних платежі. Заборгованість на 22.05.2013 становить 4938,52грн. У графі графік заборгованості запис відсутній. Як підтвердив представник позивача з відповідачами ніякий графік погашення заборгованості не складався. За результатами перевірки неодноразових звернень відповідачів як до енергопостачальника, відділу НКРЕ у Донецькій області, Держспоживінспекції у Донецькій області встановлено, що факт неправильного заповнення відповідачами показників приладу обліку електроенергії у квитанціях при оплаті вартості послуги електропостачання мав місце. З представленого ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» розрахунку про нарахування та оплату поточних платежів за постачання електричної енергії до квартири відповідача вбачається, що у період з 30 червня 2008 року по 26 листопада 2011 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 4966 грн. 02 коп. 25.09.2012 року підприємство позивача зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу, яка ухвалою судді Кіровського районного суду м. Донецька від 04.01.2013 була задоволена, але за заявою відповідачів ця ухвала скасована ухвалою судді Кіровського районного суду м. Донецька від 15.02.2013 року. Таким чином вперше позивач звернувся до суду з вимогу про стягнення з відповідачів суми боргу 25.09.2009 року. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зазначила, що 10 червня 2013 року вона дійсно уклала з позивачем договір про користування електричною енергією, однак при укладенні зазначеного договору вона не погоджувалась з сумою заборгованості і не брала на себе будь-яких зобов'язань, щодо її погашення. Крім того, у тексті договору не міститься відомостей щодо зобов'язань про погашення суми боргу з боку [PERSON] За період з вересня 2007 року по березень 2011 року надійшло платежів на загальну суму 165грн.31коп. Представлені відповідачами квитанції про оплату електроенергії в цей період не підтверджують визнання відповідачами боргу, які фактично ними у цей період оплачували тільки поточні платежі. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Договір на користування електричною енергією із вказівкою про існування заборгованості станом на 22.05.2013 року в розмірі 4928,52грн. укладений позивачем з [PERSON] 10.06.2013, т.т. вже після спливу строку позовної давності відносно вимоги про стягнення суми боргу за період з 30.07.2008 по 24.09.2009. Тому апеляційний суд визнає, що сам факт підписання цього договору без вчинення подальших дійсних дії щодо сплати цієї заборгованості не дає підстав для висновку про визнання відповідачами заборгованості зазначеної у договору. З наведених підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову у задоволені позову через застосування судом першої інстанції позовної давності при визнанні відповідачами боргу у зв'язку із підписанням договору із застереженням про існування заборгованості в розмірі 4928,52грн. Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктами 19-21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999р. № 1357 визначено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Таким чином, суд першої інстанції встановив не виконання відповідачами своїх зобов'язань вносити оплату за спожиту електричної енергії у повному обсязі щомісячно, на законних підставах відмов у задоволені позовних вимог про стягнення суми боргу у період з 30.07.2008 по 24.09.2009 враховуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давність. Суд правильно прийшов до висновку, що уклавши 10.06.2013р. договір на користування електроенергією із вказівкою про існування заборгованості станом на 22.05.2013р. в сумі 4928,52грн., відповідачами фактично сума боргу не була визнана через не вчинення дійсних дій, які б свідчили цей факт, тому обґрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення суми боргу за період 25.09.2009 по 26.11.2011. Але вирішую питання розміру суми боргу, яка виникла у цей період, суд першої інстанції необґрунтовано здійснив її розрахунок тільки з 02.04.2010р., ані з 25.09.2009р. через ненадання позивачем показників прибору обліку електроенергії щодо споживання електроенергії станом на 25.09.2009р.. чим допустив неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Так, представлені відповідачами квитанція від 24.09.2009 щодо оплати електроенергії мітить дані показників 5-ти розрядного лічильника 19750 кВт. В судовому засіданні даний показник сторонами не оспорювався. Отже з 25.09.2009 по 01.04.2010 відповідачами спожито 1518кВт (21268 кВт - 19750 кВт), з яких 630кВт (90 кВт х 7 місяців) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1996р. №879 «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачає 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, оплачується [PERSON] на рівні 0,0609 грн. і до сплати належить 38,36грн.( 630 кВт х 0,0609грн.). Сума оплати по залишку спожитої електроенергії 888кВт становить 216,32грн.(888кВт(1518кВт-630кВт)х0,2436грн.) Загальна сума боргу з 25.09.2009 по 01.04.2010 склала 254,68грн.(38,36грн.+216,32грн.). Сума боргу у період з 02.04.2010 по 26.11.2011р. складає 834,32грн. (а.с.8) Загальна сума боргу за період 25.09.2009 по 26.11.2011грн. становить 1089грн.(254,68грн.+834,32грн.), яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції стягнув з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40грн., чим допустив порушення ст.541 ЦК України, яка передбачає що солідарний обов'язок виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Ураховуючи приведене апеляційний суд визнає, що рішення суду першої інстанції правильно визнав характер спірних правовідносин через неповне з'ясування обстави, що мають значення для справи, в частині визначення суми заборгованості та розподілу судових витрат допустив порушення норм матеріального і процесуального права, тому рішення суду слід змінити, ухвалив нове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиту електроенергію у зазначений період в сумі 1089грн. солідарно та відповідно до ст. 88 ЦПК відшкодувати витрати по оплаті судового збору по 114,80грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial