Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

14.08.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вказана квартира надавалася на підставі ордеру його матері - [PERSON]. Відповідачка [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі в травні 1974 року. У 1993 році відповідач забрала всі свої речі і виїхала зі спірної квартири у невідомому напрямку. З того часу, 1993 року, відповідачка в спірній квартирі не проживає, житлом не цікавиться, не несе витрати по його утриманню, ніяких платежів за комунальні послуги та квартплату не здійснює, особистих речей відповідачки в квартирі також немає. З огляду на те, що відповідачка у спірній квартирі відсутня більш ніж шість місяців без поважних причин, позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. 19.10.2015 року представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечував проти заочого розляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - Солом'янський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві направив суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на підставі ордеру № Г 226185 від 30 січня 1974 року, була надана [PERSON] на сім'ю, що складалася з однієї особи (а.с. 8). Ордер № Г 226185 від 30 січня 1974 видано на підставі рішення виконкому Жовтневої Ради від 28 січня 1974 року № 159. Дане житлове приміщення складається із однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 31,85 кв. м, з яких житлова площа 19,10 кв. м.. В даний час в квартирі зареєстровано двоє осіб: відповідач - [PERSON] та позивач - [PERSON], що підтверджується довідкою Форма № 3 (а.с. 9). Відповідач по даній справі, [PERSON], є матір'ю позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Відповідач була зареєстрована у спірній квартирі в травні 1974 року. Позивач посилається на те, що у 1993 році відповідачка [PERSON] забрала всі свої речі і виїхала зі спірної квартири. З того часу в спірній квартирі не проживає, житлом не цікавиться, не несе витрати по його утриманню, ніяких платежів за комунальні послуги та квартплату не здійснює, особистих речей відповідачки в квартирі також немає. Позивач намагався віднайти свою матір, проте на його звернення до Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві про встановлення місцезнаходження [PERSON], йому було надано відповідь за № 50/2447 від 25.06.2015 року (а.с. 10), якою повідомлено, що при перевірці встановити місцезнаходження [PERSON] не було можливим. Звернення до Відділу реєстрації смерті у м. Києві та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві також не дало результатів, оскільки відповідями цих установ від 13 липня 2015 року (а.с. 11) та від 17 липня 2015 року (а.с. 12) було повідомлено про відсутність актового запису про смерть [PERSON], [INFO]. Факт не проживання відповідачки [PERSON] підтверджується Актом про встановлення фактичного не проживання від 13 серпня 2015 року, яким зафіксовано, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 1993 року (а.с. 13). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитані у судовому засіданні 19.10.2015 року, показали суду, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS], в спірній квартирі не проживає з 1993 року, ніяких її речей в спірній квартирі немає, відповідачка не цікавиться спірною квартирою, не несе витрати на її утримання та оплату комунальних послуг. Зазначені витрати несе позивач. Таким чином, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідачка [PERSON] з 1993 року не проживає в спірній квартирі, не цікавиться нею, не несе витрат по її утриманню, по оплаті комунальних послуг та квартплаті, ніяких її речей в спірній квартирі немає, поважних причин через які відповідачка була відсутня понад шість місяців в спірній квартирі судом не встановлено. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідачка [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин і тому втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] в зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. З врахуванням того, що позов [PERSON] підлягає задоволенню суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 копійок.

Outcome: approved