Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

14.05.2021\~року[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кальчицької сільської\~ради про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] .. Позовна заява мотивована тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане домоволодіння з огляду на відсутність правовстановлюючого документу на нього, виданого на ім`я спадкодавця. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 24.05.2021 року по цивільній справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В ході підготовчого провадження, ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 18.06.2021 року за клопотанням позивачки витребувано з Нікольської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] .. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 06.07.2021 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача Кальчицької сільської ради та третьої особи Нікольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив не подав. За таких обставин, суд здійснив розгляд справи за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, 24.03.2017 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповів [PERSON] .. Заповіт посвідчений 24.03.2017 року секретарем Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області Мадіною О.В., реєстраційний номер 23 (а.с.11). [INFO] [PERSON] помер, про що виконавчим комітетом Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області вчинено актовий запис №32. За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті ;особи або день, з якого вона оголошується померлою. місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст.1220, 1221 ЦК України). Спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Зі спадкової справи, 04.09.2020 року, за заявою [PERSON] , Нікольською держаною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №117/2020 після смерті [PERSON] ,, померлого [INFO] в селі Кременівка Нікольського району Донецької області; заповіт [PERSON] , посвідчений секретарем Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області Мадіною О.В., реєстраційний номер 23, є чинним. Таким чином, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , та є такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2021 року, державний нотаріус Нікольської державної нотаріальної контори відмовила Шеремет Н.П. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. З матеріалів справи, право власності на оволодіння за адресою: [ADDRESS] , ні за ким не зареєстровано, лист №69 КП Нікольської селищної ради «БТІ» від 02.04.2021 року (а.с.18). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На підставі технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 02.04.2021 року КП Нікольської селищної ради «Бюро технічної інвентаризації», встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] , дійсно побудовано в 1970 році (а.с.20-24). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №2/204 від 27.04.2021 року виданою виконкомом Кальчицької сільської ради Донецької області. (а.с. 15). Також, згідно погосподарських книг, [PERSON] , який помер [INFO] , був власником домоволодіння [ADDRESS] , про що виконкомом Кальчицької сільської ради Донецької області видано довідку №2/120 від 12.03.2021 року (а.с. 16). Згідно технічного паспорту, виготовленого КП Нікольської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» за замовою [PERSON] , станом на 02.04.2021 року житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови А1-1, сіней літ. а-1, а2-1, відкритої веранди літ. а1-1, поргрібу з шийкою літ. В/п, в/ш, вбиральні літ. Г, свердловини літ. св, огорожі літ. №1, №2 (а.с.20-24) та його вартість, згідно звіту про оцінку майна від 30.04.2021 року, складає 130500,00 грн (а.с.17). Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння [ADDRESS] побудовано [PERSON] відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі. Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. За таких обставин, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вважаючи доведеним, що померлому заповідачу [PERSON] за життя належало право власності на спірне домоволодіння, але за відсутності правовстановлюючого документу на нього на ім`я померлого позивачка, будучи спадкоємцем за заповітом, не може реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, зокрема, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд вважає, що право позивачки порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності в на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved