Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

14 березня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити нотаріальну дію, та після подання уточненої позовної заяви просив суд: зобов`язати державного нотаріуса Бориспільської Державної нотаріальної контори Черненко Надію Борисівну видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 22 грудня 2006 року Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] (а.с.1-5,19-24,42-45). Своє звернення до суду представник позивача обґрунтовує наступним. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] . За життя [PERSON] 13 жовтня 2010 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства заповіла позивачу. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. Із-за фізичної вади заповідача - сліпоти та за її дорученням у її присутності, заповіт, який їй прочитано, підписала свідок [PERSON] Заповіт також підписаний в присутності другого свідка - [PERSON] Після смерті спадкодавця позивачка фактично вступила в користування спадковим майном земельною ділянкою, якою користується до цього часу. Позивачка звернулася до Бориспільської районної державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте державний нотаріус видав інформаційний лист про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він є нікчемним, оскільки згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України, складений з порушенням вимог щодо його форми посвідчення, а саме: складений в присутності одного, а не двох свідків (ст.1253), недотримана форма посвідчувального напису. Позивач вважає таку відмову неправомірною, та такою що не ґрунтується на вимогах закону. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали уточнені позовні вимоги, просили задовольнити. Представник відповідача Бориспільської міської державної нотаріальної контори державний нотаріус Черненко Н.Б. проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з наступних підстав. Відповідно п.5.1 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 №296/5, - при оформлені спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може власноручно підписати заповіт, він підписується за дорученням заповідача, у його присутності, текст заповіту підписує інша особа. Про причини, з яких заповідач не зміг підписати документ, зазначається у тексті документа та у посвідчувальному написі. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. При цьому при посвідченні заповіту обов`язковою є присутність не менш як двох свідків. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, у присутності яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та власноручно підписують. Оскільки свідки у разі необхідності мають доводити (підтверджувати) факт волевиявлення заповідача та/або зміст такого волевиявлення, встановленню їх особи та визначенню обсягу їх цивільної дієздатності нотаріус має приділяти особливу увагу. Заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Глибоцької сільської ради 13 жовтня 2010 року за реєстровим номером 74 від імені [PERSON] є нікчемним - абсолютно недійсним, як такий, що складений з порушенням вимог щодо його форми, а саме складений в присутності одного, а не двох свідків, недотримана форма посвідчувального напису. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв чи клопотань до суду не направили. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що на момент посвідчення заповіту працювала секретарем Глибоцької сільської ради. До неї звернулась [PERSON] з проханням посвідчити заповіт. Встановивши, що [PERSON] не може самостійно підписати заповіт, вона запропонувала їй запросити особу, яка підпише заповіт, а також свідка, про зазначено в тексті заповіту. Свідок [PERSON] показала, що на прохання [PERSON] та її дочки, з якими проживають в одному будинку, погодилась взяти участь в посвідченні заповіту [PERSON] , яка хотіла скласти заповіт на свою дочку. Після складання заповіту секретарем сільської ради, вона прочитала заповіт [PERSON] вголос та підписала його. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, а також копію спадкової справи №498/2010, відкритої до майна померлої [PERSON] , суд прийшов до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області 01 листопада 2010 року (а.с. 28 на звороті). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у тому числі на земельну ділянку площею 2,0000 га, що розташована на території Глибоцької сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] (а.с. 8). У визначений законодавством строк [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, та державним нотаріусом була заведена спадкова справа за №498/2010 року, вказане підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №25712343 виданим Бориспільською районної державною нотаріальною конторою 22 грудня 2010 року та копією спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9, 27-35). В березні 2013 року та червні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] (а.с. 34). 20 березня 2013 року та 21 червня 2017 року державним нотаріусом Черненко Н.Б. надана відповідь про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми (складений в присутності одного, а не двох свідків), та недотримання форми посвідчувального напису (а.с. 34 на звороті, 35). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з частиною 1 статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Так, виходячи з положень підпункту 1.2. пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Згідно ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Статтею 1251 ЦК України встановлено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про нотаріат» при посвідчені заповіту вчиняється посвідчувальний напис. На час посвідчення заповіту діяла «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, Додатком 7 - передбачений посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може сама підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби) та Додатком 47 - посвідчувальний запис від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади. Встановлено, що 13 жовтня 2010 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого належну їй земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданий 22 грудня 2006 року Бориспільською районною державною адміністрацією заповіла своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області [PERSON] о 15 годині 50 хвилин. Із-за фізичної вади заповідача - сліпоти за її дорученням у її присутності, заповіт, який їй прочитано, підписала [PERSON] (а.с. 7). Крім того, абзацом третім частини другої статті 1248 ЦК України та ч.2 ст. 1253 ЦК України встановлено, що у разі якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. При цьому, відповідно до вимог ч.5,6 ст.1253 ЦК України свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Так, виходячи з положень пункту 158 розділу 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за №283/8882, чинної на момент посвідчення заповіту,на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Зі змісту заповіту встановлено, що заповіт підписаний в присутності одного свідка - [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] (паспорт [NUMBER] виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області від 19 червня 1998 року) (а.с. 7). При цьому, відомості про те, що особою, яка посвідчувала заповіт перевірялась дієздатність свідка, а також, що свідок прочитав заповіт вголос, в тексті заповіту не зазначено. Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК ( 435-15 ) є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Згідно із главою 13 Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Такі ж підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії та порядок оскарження нотаріальних дій передбачені у статтях 49, 50 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державний нотаріус Бориспільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] , правильно визначилася з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, встановивши, що заповіт не відповідає вимогам чинного закону, а тому діяла у межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. Так, [PERSON] є особою, яка відповідно до ст. 207 ЦК України підписала заповіт, та не є свідком. Що стосується свідків, то в порушення вимог ст. 1253 ЦК України, заповіт підписаний лише одним свідком [PERSON] , чим порушено вимоги щодо його форми та посвідчення. При посвідчені заповіту була порушена форма посвідчувального напису. Так, є не встановленою особа заповідача, свідка та особа, яка підписала заповіт, також не перевірено їх дієздатність. Не зазначено, що текст заповіту до його підписання зачитаний уголос свідком [PERSON] Зважаючи на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. При цьому суд,

Outcome: dismissed