Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

13.06.2018 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, до 1/6 частки його доходу щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки він має малолітнього сина [PERSON], [INFO] та проживає однією сім'єю з матір'ю сина [PERSON], яку також утримує. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2018 року справу за підсудністю передано до Новоодеського районного суду Миколаївської області. 15.08.2018 року Новоодеським районним судом Миколаївської області провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Суду пояснив, що у позивача на утриманні знаходиться ще одна дитина. Весь час позивач платив відповідачу аліменти на утримання дитини. Але матеріальний стан позивача на сьогоднішній день не дає йому змоги виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу. Відповідач в судовому засіданні суду пояснила, що позивач не платив їй аліменти стабільно. Гроші присилав, як вона просила. Тому вона звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу. Важає, що позивач має можливість сплачувати аліменти в тій сумі, яка вказана в судовому наказі. Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного: Судовим наказом Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.04.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви - 11.04.2018 року та до повноліття дитини. [INFO] року у позивача [PERSON] народилася ще одна дитина [PERSON] від спільного проживання з [PERSON] Батьком дитини зазначений [PERSON]. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, а саме: наявність у позивача іншої сімї, народження ще однієї дитини, утримання своєї сім'ї, зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 141 СК України, рівнозначний обов'язок щодо утримання дитини покладається як на позивача, так і на відповідача по справі, суд приходить до висновку про наявність обгрунтованих та законних підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються, відповідно до судового наказу Заводського районного суду м.Миколаєва, з 1/4 частини із всіх видів заробітку відповідача щомісячно - на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину. Що стосується вимоги позивача стосовно початку стягнення аліментів у зменшеному розмірі до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), з дня звернення відповідача до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме з 27.04.2018 року, то суд відмовляє в її задоволенні, так як вона заявлена позивачем безпідставно і не ґрунтується на законі. Чинним законодавством не передбачено час, з якого присуджується зменшений розмір аліментів. Навпаки, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» чітко визначено, що новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial