Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

13 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги, з урахуванням уточнень, позивач обґрунтувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Відповідач по справі [PERSON] (до одруження [PERSON]) є її рідною донькою та померлого [PERSON]. Вона та [PERSON] прийняли спадщину фактично, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УССР (в редакції 1963 року), так як на час смерті проживали та були зареєстровані за однією адресою з померлим [PERSON] Окрім того відповідач [PERSON] на час смерті батька була неповнолітньою. До спадкового майна належать 45/200 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] які належали померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 1987 року. На період придбання 45/100 часток домоволодіння вона перебувала з померлим [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Таким чином 45/200 часток домоволодіння належать їй на підставі ст. 22 КпШС 9 (в редакції 1969 року) відповідно до якої кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Коли відповідач [PERSON] досягла 18 - річного віку на її вимогу я сплатила їй за її частку спадкового майна, а саме за 45/400 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (п'ятдесят одну) тисячу гривень. Оформити свої спадкові права, ані вона, ані її донька [PERSON] не мають можливості в звязку з втратою правовстановлювальних документів на житловий будинок. В лютому 2014 року вона мала намір оформити свої спадкові права, але 13.02.2014 року нотаріус Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки відсутні правовстановлювальні документи. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на 45/200 часток житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] як на частку в спільному майні подружжя. Визнати за нею право власності на 45/200 часток житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] (а.с.35-37). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі, просила суд розглядати справу за її відсутності (а.с. 40). Третя особа, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора надала до суду письмові пояснення, які обґрунтовує тим, що дійсно позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] на ім'я померлого [INFO] її чоловіка. Згодні з будь-яким рішенням суду та просили розглядати справу без їх участі (а.с.44). Представники третіх осіб: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», в судове засідання на слухання по справі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши докази справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 серпня 1984 року, актовий запис 13 Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.08.1999 року, актовий запис 898 відділу РАГС Самарської районної ради м.Дніпропетровська (а.с.6). [PERSON] народилася [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 серпня 1985 року, актовий запис 476 відділу ЗАГС Самарського району м.Дніпропетровська (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 06 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) уклали шлюб, актовий запис 150 (а.с.9). 13.02.2014 року постановою державного нотаріуса Хорошманенко Н.С. Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця (а.с.10). Із довідки № 36 голови квартального комітету № 31 від 14.02.2014 року вбачається, що у домоволодінні [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 18.08.1986р. вбачається, що він складається в цілому в житловому будинку літ.А-1 з приміщень: 1-1 - коридор, площею 9,4 кв.м., 1-2 -житлова кімната, площею 8,7 кв.м., 1-3 -житлова кімната, площею 12,5 кв.м., 1-4 -житлова кімната площею 7,0 кв.м., 1-5-житлова кімната площею 11,3 кв.м 2-1 - кухня площею 16,0 кв.м., 2-2 - коридор площею 3,1 кв.м., 2-3 комора площею 2,5 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 4, 5 кв.м., 2-5 - житлова кімната площею 9,5 кв.м., 2-6 - коридор площею 5,9 кв. м., загальна площа будинку - 90,9 кв.м., житлова площа - 53,5 кв.м., Г - сарай, к - колодязь, Б - вбиральня, 1-3 забори, І - мощення (а.с.12-15). З домової книги вбачається, що позивач зареєстрована у будинку по [ADDRESS] з 24.07.1987 року разом з [PERSON] (а.с.16-20). Згідно розписки від 22 вересня 2008 року [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] 51 тисячу гривень за ? частину домоволодіння [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринокової вартості житлового будинку А-1 загальною площею - 132,0 кв.м, сарая літ. Г, вбиральні літ. Б, колодязя літ. К, паркану 1-4, мощення І, розташованих за адресою [ADDRESS] риночка вартість на 18.02.2014р. становить 200288,00грн. (а.с.22-27). На виконання ухвали суду про витребування доказів Восьма дніпропетровська нотаріальна контора повідомила, що до майна [PERSON], який помер [INFO], спадкові справи не відкривалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 37061266 від 03.04.2014 року (а.с.41-42). На виконання ухвали суду про витребування доказів комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою [ADDRESS]: 55/100 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.1987 року, виданого відділом комунального господарства Самарського району згідно рішення виконкому Самарської районної Ради народних депутатів від 12.09.1986 року № 542/2; 45/100 частини за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1987 року (а.с.62-63) посвідченого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-645 (а.с.52). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 травня 2009 року, актовий запис № 536 (а.с.56). Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні доказами та нормами матеріального і процесуального права, що регулюють дані правовідносини, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 529 ЦПК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Згідно ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 526 ЦК України (1963 року) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 22 КпШС (1969 року) кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.09.1998 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки. В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON] були чоловіком та дружиною, мешкали разом, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] продовжує проживати по [ADDRESS]. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов в цій частині, визнати за нею право власності на 45/200 часток житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS] як на частку в спільному майні подружжя. За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки померлий [PERSON] по собі заповітів на залишив, спадкування належного йому майна має відбуватися за законом, відповідно до черговості спадкоємців. Спадкоємцем першої черги спадкового майна померлого [PERSON] є його дружина, відповідач [PERSON], яка жодних майнових претензій не висуває, проти позову не заперечує (а.с. 21), та позивач [PERSON] яка за вищеприведеними висновками суду прийняла спадщину. Положеннями ст. 1259 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так як позивач є дружиною померлого [PERSON] вона віднесена до кола осіб, що належать до першої черги спадкоємців. При цьому, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач не зверталася, мотивуючи це тим, що не було правовстановлюючих документів, спадщину вона прийняла фактично. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача в обґрунтуванні цієї частини позовних вимог, позивач в дійсності проживала разом із померлим [PERSON] на момент його смерті, а тому вимоги про спадкування є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved