Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності квартирою 29 будинку 13/19 по бульвару 50 Років Жовтня в місті Маріуполі, виселення відповідачів з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS]. 21 лютого 2012 року позивач на підставі договору іпотеки здійснив державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за собою на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки від 4 листопада 2009 року шляхом звернення стягнення на майно, передане в іпотеку. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 березня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] було виселено без надання іншого житла. Однак, до теперішнього часу позивач не може користуватися своєю власністю, оскільки боржники, без його дозволу заселили в квартиру інших осіб, а саме відповідачів [PERSON] та [PERSON], які в добровільному порядку не бажають звільнити квартиру, та його як власника до квартири не пускають. Вважає, що його права як власника порушені, в зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права власності щодо квартири [ADDRESS], виселити відповідачів з вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить суд виселити відповідачів без надання їм іншого приміщення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не зявлялися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що квартира [ADDRESS] (б-р 50 Років Жовтня) в місті Маріуполі є предметом іпотеки, а тому на неї розповсюджується дія закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм про відносини. Відповідно до особового рахунку № 102929 в квартирі [ADDRESS] ( бульвар Меотиди) в місті Маріуполі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 27) Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 березня 2014 року усунуто перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] шляхом виселення із вказаної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON]. ( а.с.4-7) Ухвалами Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2014 року та 4 листопада 2014 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 червня 2014 року залишено без змін. ( а.с.8-16) Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 01 жовтня 2013 року залишено без змін рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 08 серпня 2013 року, та встановлено, що [PERSON] як позичальник, свої зобов'язання за договором позики не виконала, в умовлений в договорі строк позику не повернула, як іпотекодавець, разом з іпотекодавцями зареєстровані [PERSON], [PERSON], на повідомлення кредитора [PERSON] не відреагували і порушень не усунули, [PERSON] обґрунтовано, у відповідності з умовами договору іпотеки та вимогами ст.ст. 33,35,36 Закону України «Про іпотеку», звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та 21 лютого 2012 року зареєстрував своє право власності на предмет іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на законних підставах. Згідно актів державного виконавця від 8 грудня 2014 року та 27 грудня 2015 року встановлено, що з квартири [ADDRESS] в добровільному порядку не виселяється [PERSON] та [PERSON], які проживають в квартирі без реєстрації (а.с.19,20). Цей факт підтверджується і довідкою ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 18 березня 2015 року, де зазначено, що в квартирі [ADDRESS] проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON] ( а.с.28) Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Під час попередніх розглядів справи осіб, які були зареєстровані в квартирі, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивачем було повідомлено про необхідність виселення. Про їх усвідомленість свідчить і той факт, що вони виконуючи рішення суду добровільно виселилися з квартири. Однак в квартирі залишилися проживати члени їх родини - відповідачі по справі, а саме: [PERSON] та [PERSON], які проживають в квартирі без реєстрації, і які теж достатньо обізнані про необхідність виселення, оскільки цивільні справи щодо виселення родини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розглядаються судами з 2013 року. Також про необхідність звільнення відповідачами [PERSON] та [PERSON] квартири [ADDRESS], було повідомлено державним виконавцем як 8 грудня 2014 року, так і 27 лютого 2015 року. Отже, вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані в повному обсязі, після реєстрації права власності на спірну квартиру, відповідачів [PERSON] та [PERSON] повідомляли про необхідність добровільного звільнення квартири, оскільки вони не звільнили квартиру добровільно, позивачем подано позовну заяву до суду про їх примусове виселення. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Крім того, відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. ст. 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, які не набули право на користування таким майном. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.155 ЖК України, ст.321 ЦК України громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 317,321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, а тому відповідно до ст. 391 ЦК України [PERSON] як власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] - адвоката [PERSON] на те, що не можуть бути виселенні відповідачі з квартири [ADDRESS], на підставі вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки дія цього закону розповсюджується тільки на кредитні правовідносини за споживчими кредитами в іноземній валюті, які не виникали між позивачем та відповідачами, та пояснення про неможливість виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] у звязку з тим, що зазначена квартира є іпотечним майном, оскільки на час розвязання даного спору вищевказана квартира не є предметом іпотеки та власником квартири є позивач, який має право на захист своїх порушених майнових прав.

Outcome: approved