Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

12 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 серпня 1989 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №519. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 серпня 1989 року був укладений шлюб з [PERSON], про що в Смілянському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зроблено актовий запис за №519. В 1998 році [PERSON] змінив прізвище на [PERSON], тому в повторному свідоцтві про шлюб прізвище відповідача вказано «Омельченко». Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З січня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, в звязку з чим з вказаного часу, як сім'я, не проживають та спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку з чим збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Вона прийшла до висновку, що їх сім'я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки вона не бажає, однак, відповідач уникає розірвання шлюбу у позасудовому порядку, в звязку з чим звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. За результатами підготовчого судового засідання 07 листопада 2018 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення\~ оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак,\~ в судове засідання без поважних причин двічі не зявився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви до суду не надав, приймаючи до уваги, що позивач та її представник не заперечують проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України,\~ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СР №157809, виданого повторно Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 11 жовтня 2018 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 26 серпня 1969 року зареєстрували шлюб, про що 26 серпня 1989 року зроблено відповідний актовий запис за №519. [PERSON] реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Шинкаренко» (а.с.6). Відповідно до копії документу серії НС №190709, виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 03 грудня 1996 року на імя [PERSON], [INFO], на сторінці №10 у графі «Сімейний стан», виконано відмітку про укладення 26 серпня 1989 року шлюбу з [PERSON] (а.с.4-5). З метою уточнення дати реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], та прізвища [PERSON] на час укладення шлюбу з [PERSON], Смілянським міськрайонним судом Черкаської області направлено запит до Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Відповідно до листа №2557/16.5-04.1, виданого начальником Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] 30 листопада 2018 року, на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надіслано копію актового запису про шлюб №519 від 26 серпня 1989 року та копію актового запису про зміну імені №34 від 30 грудня 1997 року (а.с.34). Згідно копії актового запису №519 від 26 серпня 1989 року, складеного Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] (прізвище на момент укладення шлюбу [PERSON]), 21 лютого 1969 року, та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26 серпня 1989 року (а.с.35). Відповідно до копії актового запису № 34 від 30 грудня 1997 року про зміну прізвища, імені, по-батькові, складеного Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON], [INFO], змінив своє прізвище 30 грудня 1997 року на «Омельченко» (а.с.36). Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що [PERSON] (прізвище на момент укладення шлюбу [PERSON]), 21 лютого 1969 року, та [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26 серпня 1989 року. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у [PERSON] та [PERSON] спільних неповнолітніх дітей не має. Разом з тим, позивач [PERSON] в своїй позовній заяві зазначила, що з січня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, в звязку з чим з вказаного часу вони, як сім'я, не проживають та спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку з чим збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Вона прийшла до висновку, що їх сім'я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки вона не бажає, однак, відповідач уникає розірвання шлюбу, що позбавляє її можливості вирішити спір у позасудовому порядку. У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що згідно з Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~ Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~ вимог ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини\~ як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №МР АВО030389LEA 3406457 від 12 жовтня 2018 року позивачем [PERSON] при поданні позовної заяви до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про розірвання шлюбу з [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на її користь необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок. З урахуванням клопотання позивача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище «Шинкаренко». На підставі викладеного, відповідно до\~ ст.51 Конституції України, згідно ст.ст. 3, 24, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved