Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

13 січня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 19 вересня 1981 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку - інваліда. За час спільного проживання ними було придбане майно: автомобіль марки «VOLKSWAGEN», 1987 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель « 814», 1992 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]; автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», 2008 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; житловий будинок загальною площею 43,9 кв. м з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,1585 га за адресою: [ADDRESS] Полтавської області; житловий будинок загальною площею 88,5 кв. м та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області. Також за час спільного шлюбу було придбане рухоме майно, а саме: морозильна камера «Веко» вартістю 3700 грн., морозильна камера «Ліберто» - 3900 грн.; холодильник «Днепр» вартістю 2400 грн.; холодильник «Атлант» - 2800 грн.; морозильний ларь «Ардо» вартістю 5800 грн.; телевізор «Філіпс» вартістю 4500 грн.; телевізор «Філіпс» вартістю 4200 грн.; телевізор «Супра» вартістю 900 грн.; болгарка вартістю 500 грн.; зварювальний апарат вартістю 2000 грн.; диван вартістю 2 500 грн.; куточок м'який вартістю 5900 грн.; пилосос «Томас» вартістю 2000 грн., праска «Тіфаль» вартістю 650 грн.; стільці 6 шт. вартістю 650 грн.; вітальня вартістю 4000 грн. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2011 року було визнано автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель « 814», 1992 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], та автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», 2008 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] внаслідок набуття права спільної сумісної власності за спільні кошти подружжя за час шлюбу, і визнано за [PERSON] право власності на 1/2 - рівну частину у вказаному спільному майні подружжя - марки «Mersedes-Benz» і марки «Mitsubishi» модель «Outlander 2.4». Договорами купівлі-продажу за [PERSON] зареєстроване право власності на 29/100 і 71/100 частки нерухомого майна (магазин) по [ADDRESS] Полтавської області, яке придбане нею як приватним підприємцем, тому вказане майно не підлягає поділу. Вказане нежитлове приміщення передане нею в іпотеку на підставі договору іпотеки № 15526, укладеного 11 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між нею і ПАТ «УкрСиббанк». Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 листопада 2011 року був задоволений її позов та визнано будинок загальною площею 43,9 кв. м з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром 0,1585 га за адресою: [ADDRESS] Полтавська область спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаних будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] Полтавської області. Договором про надання споживчого кредиту №11198882000 від 20 серпня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], на забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] передано у заставу майно, а саме: будинок площею 88,5 кв. м та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області. Вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2010 року [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до шести років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строком на два роки. В червні 2013 року [PERSON] був умовно - достроково звільнений та повернувся в м. Охтирка Сумської області. Шлюбні відносини з позивачкою були припинені. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 28 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Посилаючись на те, що автомобіль марки «Mitsubishi» використовувався нею для переміщення дитини - інваліда [PERSON], просила визнати за нею право власності на автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Outlander 2.4», 2008 року випуску, на автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель « 814», 1992 року випуску, на будинок загальною площею 88,5 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, які розташовані по [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області. Просила також залишити за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 43,9 кв.м з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,1585 га, які розташовані по [ADDRESS] Полтавської області, і визнати особистим майном приватного підприємця 29/100 частки та 71/100 частки нерухомого майна (магазин) за адресою: [ADDRESS] Просила визнати право власності за [PERSON] на автомобіль марки «WOLKSWAGEN», 1987 року випуску, на автомобіль марки «DAEWOO NUBIRA», 2003 року випуску, і залишити у власності [PERSON] 1/2 частину житлового будинку загальною площею 43,9 кв. м з надвірними будівлями та 1/2 земельної ділянки розміром 0,1585 га за адресою: [ADDRESS] Полтавської області. Також просила визнати за [PERSON] право власності на морозильну камеру «Веко» вартістю 3 700 грн., морозильну камеру «Ліберто» вартістю 3 900 грн., холодильник «Днепр» вартістю 2 400 грн., холодильник «Атлант» вартістю 2 800 грн., морозильний ларь «Ардо» вартістю 5 800 грн., телевізор «Філіпс» вартістю 4 500 грн., телевізор «Філіпс» вартістю 4 200 грн., телевізор «Супра» вартістю 900 грн., болгарку вартістю 500 грн., зварювальний апарат вартістю 2 000 грн., диван вартістю 2 500 грн., куточок м'який вартістю 5 900 грн., пилосос «Томас» вартістю 2 000 грн., праску «Тіфаль» вартістю 650 грн., стільці в кількості 6 штук вартістю 650 грн., вітальню вартістю 4 000 грн. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.03.2014 року визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] за умовами, зазначеними позивачкою у позові. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22.05.2014 року зазначену ухвалу скасовано через те, що за умовами мирової угоди позивачці у власність саме ті транспортні засоби, що були описані та арештовані державним виконавцем на забезпечення виконання вироку суду і у виключенні яких з акту опису і арешту майна вже відмовлено позивачці судовим рішенням. Також в в ухвалі відсутня дійсна вартість спірного майна та не врахувано інших осіб, які мають право на задоволення своїх вимог за рахунок майна відповідача. Особи-стягувачі та відділи ДВС не залучені до участі у справі, хоча ухвалою порушуються їх права та інтереси. Ухвалою від 12.06.2014 року справу прийнято до свого провадження суддею Соколовою Н.О. В судовому засіданні 17.07.2014 року позивачка збільшила позовні вимоги (а.с. 200-202) просила залишити у власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку загальною площею 43,9 кв.м з надвідними будівлями та 1/2 частині земельної ділянки в розмірі 0,1585 га, за адресою [ADDRESS] Полтавської області вартістю 20000 грн. кожної частини. Все інше спільно нажите майно позивачка просила залишити у її власності та залишити за нею боргові зобов'язання по кредитним договорам, укладеним між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк» по кредитному договору № 11380313000 від 11.08.2008 року - 47633,12 доларів США та 31241,32 грн., по кредитному договору № 1198882000 від 20.08.2007 року - 19912, 09 доларів США та 9916,06 грн., та стягнути з [PERSON] компенсацію по борговим зобов'язанням в розмірі 152994,21 грн. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала у повному обсязі. Крім цього пояснила, що спору щодо наявності та вартості спірного майна між сторонами немає. Просила суд врахувати те, що на її утриманні перебуває дитина-інвалід і автомобіль «Mitsubishi» використовувався нею для перевезення дитини. Також просила залишити їй автомобіль «Мерседес» оскільки він використовувався нею для підприємницької діяльності. Автомобілі «WOLKSWAGEN» та «DAEWOO NUBIRA» перебувають у власності відповідача, але знаходяться у користуванні інших осіб. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивачки у збільшеному розмірі підтримав. Наполягав на залишенні позивачці майна, особливо автомобіля «Mitsubishi», який використовувався позивачкою для транспортування дитини-інваліда, та всіх боргових зобов'язань в зв'язку з тим, що відповідач не бажає сплачувати боргові зобов'язання. Крім цього пояснив, що відповідачу на підставі рішень судів належить ? будинку в [ADDRESS] та ? нежитлового приміщення (магазину) в [ADDRESS], яких цілком вистачить для задоволення боргів відповідача. Тому запропонований позивачкою варіант поділу ніяким чином не порушить трава третіх осіб. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, згоден на поділ майна, запропонований позивачкою. Крім цього зазначив, що згоден з кількістю і вартістю спільно нажитого майна. Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти варіанту поділу майна, запропонованого позивачкою, оскільки автомобілі «Mitsubishi» та «Мерседес» арештовані державним виконавцем саме за боргами відповідача, тому просила дані автомобілі залишити за відповідачем, щодо розподілу іншого майна покладалася на розсуд суду, боргові зобов'язання просила розділити між сторонами в рівних долях. Треті особи [PERSON], [PERSON] ( а.с. 189-190) в судове засідання не з'явився, проте надали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, проти позову заперечували, оскільки запропонований позивачкою варіант поділу майна позбавляє можливості виконати вирок суду та стягнути з [PERSON] на їх користь 228000,00 грн. Третя особа - Представник Котелевської центральної районної лікарні Полтавської області в судове засідання не з'явився, проте надав суду клопотання ( а.с. 174) про слухання справи у його відсутності, проти позову заперечували, оскільки запропонований позивачкою варіант поділу майна позбавляє можливості виконати вирок суду та стягнути з [PERSON] на користь держави кошти в рахунок відшкодування затрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] Третя особа - представник 1-ї міської клінічної лікарні м.Полтава до суду не з'явився, надав суду заву (а.с. 187), в якій просив справу розглядати у його відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Третя особа - представник Дитячої міської клінічної лікарні м.Полтава до суду не з'явився, надав суду заву (а.с. 192, 226), в якій просив справу розглядати у його відсутності. Третя особа ВДВС Котелевського районного управління юстиції проти позову заперечував, (а.с. 193-194, 228-229) оскільки, скасовуючи ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.03.2014 року Апеляційний суд Сумської області в своїй ухвалі від 22.05.2014 року зазначив та прийшов до наступного переконання: «При визнанні мирової угоди суд не зазначив в ухвалі дійсну вартість спірного майна, виділеного кожній стороні, що давало б підстави для визначення рівності часток сторін при поділі майна та в зв'язку з цим врахування прав та інтересів інших осіб, які мають право на задоволення своїх вимог за рахунок майна відповідача. Вказані особи-стягувачі-фізичні та юридичні - та відділи ДВС не залучені до участі в справі, хоча оскаржуваною ухвалою порушуються їх права, інтереси, оскільки за умови мирової угоди у власність позивачці виділене майно, описане як власність відповідача і у його виключенні з акту опису вже відмовлено судовим рішенням, а тому воно з врахуванням цих обставин не підлягає поділу». Тому описані та арештовані автомобілі «Mersedes-Benz», та «Mitsubishi» не підлягають поділу та при визначенні часток членів подружжя мають бути виділені та залишені у власності саме [PERSON] Третя особа - представник Котелевського відділення Гадяцької ОДПІ головного управління Міндоходів у Полтавській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву (а.с. 199), в якій просив розглядати справу у його відсутності. Третя особа - представник НДЕКЦ в Полтавській області в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Вислухавши сторони, представника позивача, прокурора, дослідивши наявні у справ докази, суд дійшов висновку до часткового задоволення позову, оскільки запропонований позивачкою варіант поділу майна порушує вимоги щодо рівності часток обох з подружжя. З матеріалів справи вбачається, що з 28 січня 1961 року по 28 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку-інваліда [PERSON] (а.с.7-8). Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. За час спільного проживання ними були придбані транспортні засоби: «Mitsubishi Outlander 2.4», 2008 року випуску, ДНЗ [NUMBER]; «DAEWOO NUBIRA», 2003 року випуску, ДНЗ [NUMBER]; «VOLKSWAGEN», 1987 року випуску, ДНЗ [NUMBER]; «Mersedes-Benz 814», 1992 року випуску, ДНЗ [NUMBER] (а.с.56, 64). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 лютого 2014 року за [PERSON] 23 липня 2007 року зареєстровано будинок загальною площею 88,5 кв. м, розташований по [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області на підставі свідоцтва про право власності від 10 січня 1994 року. Сторони зареєстровані у вказаному будинку (а.с.5-6, 27, 45). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №096026, виданого 11 січня 2005 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Охтирської міської ради від 16 грудня 1993 року №577 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS] м. Охтирка Сумської області з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.42, -43, 66). На підставі договору іпотеки від 12 серпня 2007 року №61201 вказаний будинок та земельна ділянка площею 0,1 га за вказаною адресою передані [PERSON] в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» на забезпечення виконання її грошових зобов'язань за кредитним договором № 11198882000 від 20 серпня 2007 року (а.с.18-19). На підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 9 лютого 2004 року приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу зареєстроване право власності за позивачкою на 29/100 і 71/100 частки нежилого приміщення (магазин) по [ADDRESS] Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ 342579, виданого 11 квітня 2006 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВСК 403840, реєстраційний №2337, від 22 грудня 2005 року є власником земельної ділянки площею 0,0377 га, розташованої по [ADDRESS] Полтавської області з цільовим призначенням для роздрібної торгівлі та комерційних послуг (а.с.70, 71). Вказане нежитлове приміщення та земельна ділянка передана позивачкою в іпотеку на підставі договору іпотеки №15526, укладеного 11 серпня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між нею і ПАТ «УкрСиббанк» (т. 2 а.с. 61-62). На підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2008 року [PERSON] купив будинок та земельну ділянку площею 0,1585 га по [ADDRESS] Полтавської області (а.с.65, 67, 68, 72). Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії СМ №507014, виданого 05 серпня 2008 року та серії СМ №507013, виданого 05 серпня 2008 року, [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0,0845 га та 0,0740 га у межах згідно з планом, розташованої по [ADDRESS] Полтавської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.67, 68). Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 листопада 2011 року задоволений позов [PERSON] та визнано будинок загальною площею 43,9 кв. м з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром 0,1585 га за адресою: [ADDRESS] Полтавської області спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаних будинку та земельної ділянки. Згідно з договором про надання споживчого кредиту №11380313000 від 11 серпня 2008 року (т. 1 а.с. 12-15) [PERSON] АКІБ «УкрСиббанк» надав кредит в сумі 59900 доларів США, сума боргу станом на 7 березня 2014 року за ним складає 47633,12 доларів США та 31241,32 гр.Сума боргу [PERSON] за кредитним договором, укладеним з АКІБ «УкрСиббанк» 20 серпня 2007 року, складає 19912, 09 гр. (а.с.12-15, 69, 210-213). Як вбачається з довідок - розрахунків (т. 2 а.с. 10-34), станом на 24.07.2014 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № 0011198882000 від 20.08.2007 року складає 264252,17 грн., за кредитним договором № 0011380313000 від 11.08.2008 року - 642064,89 грн., всього - 906317,06 грн. Вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2010 року визнано винним [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та стягнуто на користь [PERSON] - 100 000 гр., [PERSON]- 88 000 гр. і 40000 гр., дитячої міської клінічної лікарні м. Полтава - 4706, 36 гр., Котелевської ЦРЛ - 138, 98 гр. і 1389,8 гр., НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області - 1521,18 гр., Першої міської клінічної лікарні м. Полтави - 1493,22 гр., держави - судового збору в сумі 32, 19 гр.. (а.с.83-92). На виконанні відділу ДВС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області знаходиться 8 виконавчих листів № 1-79/10, з них чотири - за позовом прокурора, виданих на підставі вказаного вироку, в тому числі на користь [PERSON] - 100 000 гр., [PERSON] - 88 000 гр., дитячої міської клінічної лікарні м. Полтава - 4706, 36 гр., Котелевської ЦРЛ - 138, 98 гр. і 1389,8 гр., НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області - 1521,18 гр., держави в особі Першої міської клінічної лікарні м . Полтави - 1493,22 гр., держави - судового збору в сумі 32, 19 гр.. Загальний розмір заборгованості складає по зведеному виконавчому провадженню 197281,73 гр., жодних стягнень по ньому проведено не було.(а.с. 141-142) Для забезпечення ви конання вироку суду, згідно акту опису й арешту майна від 06 червня 2011 року, державним виконавцем відділу ДВС Котелевського районного управління юстиції описано і накладено арешт на майно боржника: автомобіль вантажний «Mersedes-Benz», « 814» (а.с.93-94) та згідно акту опису й арешту майна від 05 жовтня 2011, описано і накладено арешт на майно: автомобіль «Mitsubishi» модель «Outlander 2.4» (а.с.97-99). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2012 року (т. 1 а.с. 100-107), залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 листопада 2012 року (т. 1 а.с. 108-111), залишені без задоволення за безпідставністю позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], відділу ДВС Котелевського управління юстиції Полтавської області, Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області, відділу ДАІ обслуговування території Котелевського району та АТІ п/п УМВС України в Полтавській області, Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтава, Першої міської клінічної лікарні м. Полтава, Котелевської центральної районної лікарні, [PERSON], [PERSON], НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області: про визнання автомобілів марки «Mersedes-Benz», « 814», «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», майном приватного підприємця; про виділення [PERSON] в порядку реального поділу майна подружжя у володіння та користування автомобіля марки «Mersedes-Benz», « 814», «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», з визнанням за [PERSON] права власності на зазначені транспортні засоби для використання у професійній діяльності як приватного підприємця - суб'єкта підприємницької діяльності; про припинення права власності [PERSON] на частку у праві часткової власності на дані транспортні засоби та заміну свідоцтва про реєстрацію зазначених транспортних засобів на власника; про виключення на користь [PERSON] з акту опису й арешту майна від 06 червня 2011 року автомобіля марки «Mersedes-Benz», « 814», з акту опису й арешту майна від 05 жовтня 2011 року автомобіля марки «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», складених відділом ДВС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області та звільнення вказаних транспортних засобів з-під арешту; про визначення місця стоянки та зберігання автомобіля марки «Mersedes-Benz», « 814», «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», про зобов'язання відділу ДВС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області, ВДАІ з обслуговування території Котелевського району та АТІ п/п УМВС України в Полтавській області безоплатно повернути [PERSON] автомобілі марки «Mersedes-Benz», « 814» та «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», про проведення державної реєстрації автомобілів марки «Mersedes-Benz», « 814», та «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», за [PERSON]; про припинення права власності [PERSON] та [PERSON] як на спільне майно подружжя та окремо за кожним, на транспортні засоби - автомобіль марки «WOLKSWAGEN», та марки «DAEWOO NUBIRA», за відсутністю даного майна в натурі і фактичного вибуття його з володіння подружжя та кожного окремо, з анулюванням запису про реєстрацію зазначених транспортних засобів у реєстраційних базових даних ДАІ МВС України за [PERSON] Залишені без задоволення за безпідставністю вимог зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про поділ спільного майна подружжя [PERSON], а саме: автомобіля марки «Mersedes-Benz», « 814» та автомобіля марки «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4», з виділенням в натурі та визнанням за [PERSON] права власності на автомобіль «Mersedes-Benz», « 814», та з виділенням в натурі та визнанням за [PERSON] права власності на автомобіль марки «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4»(а.с.100-111). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 жовтня 2013 року (т. 1 а.с. 112-116), залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 грудня 2013 року (т. 1 а.с. 117-118), відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON]. відділу ДВС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області про виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту - по 1/2 частині автомобіля марки «Mersedes-Benz», « 814», та автомобіля марки «Mitsubishi» D.2 «Outlander 2.4» (а.с.112-118). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.02.2014 року залишено без змін ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області, яким визначено, що частка [PERSON] у нежитловій будівлі (магазині), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] Полтавської області, якою він володіє спільно з [PERSON], складає ? частину. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Таких обставин в судовому засіданні встановлено не було. Відповідно до вимог ч.ч.2 та 4 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За положеннями ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається наступне : пункт 23 - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати; пункт 24 - до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК); пункт 30 - рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно з положенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Проте, вказаними вище рішеннями Охтирського міськрайонного суду від 17.08.2012 року та від 16.10.2013 року про виключення майна з акту опису не було враховано всього спільно нажитого майна, зокрема нежитлового приміщення та побутових речей та відмовлено у задоволенні позову в зв'язку тим, що у [PERSON] наявне інше спільно нажите майно, не описане державним виконавцем. Таким чином, спільним сумісним майном, яке підлягає реальному поділу, є: Автомобілі: «VOLKSWAGEN», 1987 року випуску, державний номер [NUMBER]; державний номер [NUMBER], орієнтовна вартість якого згідно з висновками експерта-товарознавця № 104 від 09.08.2012 р. становить 21980 грн. 75 коп. (т. 1 а.с. 206); «DAEWOO NUBIRA», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]; орієнтовна вартість якого згідно з висновками експерта-товарознавця № 105 від 09.08.2012 р. становить 42442 грн. 83 коп.(т.1 а.с. 207); «Mersedes-Benz», модель « 814», 1992 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]; середньо ринкова вартість якого, згідно з висновками експерта-автотоварознавця № 024 від 24.02.2012 р. становить 68865 грн. 16 коп.(т. 1 а.с. 205); «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», 2008 року випуску, заводський номер кузова [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]; ринкова вартість якого згідно з висновком ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» станом на 04.11.2011 р., становить 142098 грн.( т. 1 а.с. 204); Нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 43,9 кв. м з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,1585 га за адресою: [ADDRESS] Полтавської області; інвентаризаційна вартість будинку згідно з технічним паспортом на будинок становить 18461 грн. (т. 2 а.с. 64), нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно з довідкою відділу Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області від 25.06.2012 р. становить 22514,30 грн.(т.2 а.с. 65). житловий будинок загальною площею 88,5 кв. м та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] в м. Охтирка Сумської області. Вартість будинку відповідно до звіту про оцінку майна консультативно-експертного бюро «Автоексперт» від 12.07.2014 року складає 238960 грн. (т. 1 а.с. 208-209), вартість земельної дінки відповідно до оцінки, зазначеної в договорі іпотеки ( т. 1 а.с.18) № 61201 становить 23920 грн. 15 коп.; нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 199,6 кв.м. та земельна ділянка пл.. 0,0377 га в [ADDRESS], відповідно до договору іпотеки № 15526 (т. 2 а.с.61) ринкова вартість приміщення становить 484000,00 грн., земельної ділянки - 19700,00 грн. Побутові речі: морозильна камера «Веко», вартістю 3700 грн., морозильна камера «Ліберто» - 3900 грн.; холодильник «Днепр», вартістю 2400 грн.; холодильник «Атлант» - 2800 грн.; морозильний ларь «Ардо», вартістю 5800 грн.; телевізор «Філіпс» вартістю 4500 грн.; телевізор «Філіпс», вартістю 4200 грн.; телевізор «Супра», вартістю 900 грн.; болгарка, вартістю 500 грн.; зварювальний апарат, вартістю 2000 грн.; диван, вартістю 2 500 грн.; куточок м'який, вартістю 5900 грн.; пилосос «Томас», вартістю 2000 грн., праска «Тіфаль», вартістю 650 грн.; стільці6 шт., вартістю 650 грн.; вітальня, вартістю 4000 грн., всього речей на суму 46400 грн. Спір, щодо кількості та визначення вартості майна між сторонами відсутній. З цього приводу вони досягли згоди. Таким чином, вартість всього спільно нажитого майна складає: 21980,75+42442,83+68865,18+142098,00+18461,00+22514,30+238960,00+23920,1 5+484000,00+19700,00+46400= 1129342,21 грн., таким чином, ідеальна частка, яка має припадає кожному з подружжя складає 564671,11 грн. Що стосується розподілу, то суд вважає беззаперечно залишити позивачці будинок у [ADDRESS] вартість якого складає 238960 грн., в якому проживає позивачка та її неповнолітня дитина-інвалід. Крім цього, даний будинок переданий позивачкою в іпотеку за її кредитними зобов'язаннями. Таким чином з врахуванням вартості даного будинку та врахуванням вартості нежитлового приміщення, суд вважає неможливим залишити позивачці нежитлове приміщення, оскільки в такому разі її частка значно перевищить ідеальну частку у майні. Тому суд вважає доцільним залишити нежитлове приміщення відповідачу, вартістю 484000, 00 грн. Щоб максимально наблизитися до ідеальної частки, суд вважає можливим залишити відповідачу лише один автомобіль Мерседес, вартістю 68865,18 грн., описаний державним виконавцем, так як залишивши за ним обидва автомобілі, його частка значно перевищить ідеальну частку у майні. Також суд вважає доцільним виділити відповідачу побутові речі: камера «Ліберто» вартістю 3900 грн., морозильний ларь «Ардо» вартістю 5800 грн., болгарку вартвістю 500 грн. та зварювальний апарат вартістю 2000 грн. Таким чином відповідачу залишається майно на загальну суму 484000,00+68865,18+3900,00+5800,00+500+2000=565065,18 грн., що на 394,08 грн. більше від ідеальної частки. [PERSON] виділити все інше майно, а саме: автомобілі «VOLKSWAGEN», «DAEWOO NUBIRA», «Mitsubishi», модель «Outlander 2.4», будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] у м.Охтирка, будинок і земельна ділянка у [ADDRESS], земельна ділянка у [ADDRESS] та камеру Веко, вартістю 3700,00 грн., холодильник Днепр, вартістю 2400 грн., холодильник «Атлант», вартістю 2800 грн., телевізор «Філіпс», вартістю 4500 грн., телевізор «Філіпс», вартістю 4200,00 грн., телевізор «Супра», вартістю 900 грн., диван вартістю 2500 грн., куточок мякий, вартістю 5900,00 грн., пилосос, вартістю 2000,00 грн., праска вартістю 650,00 грн., стфільці 6 штук, вартістю 650 грн., вітальня, вартістю 4000,00 грн., всього на суму 21980,75+42442,83+142098,00+238960,00+23920,15+19700,00+3700,00+2400,00+ 2800,00+4500,00+4200,00+900,00+2500,00+5900,00+2000,00+650,00+650,00+400 0,00=564277,03, що є на 394,08 грн. менше від ідеальної частки. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки різницю у вартості майна в сумі 394 грн. 08 коп. Суд вважає за можливе провести реальний розподіл автомобілів, будинків, приміщення, іншого майна у такий спосіб, оскільки спільне користування спірним майном об'єктивно є неможливим, призведе до виникнення нових спорів щодо користування частками у майні, розподіл будинків, приміщень шляхом виділення кожному із подружжя окремої частини, таке ін. Крім цього, суд вважає, що таким чином також захищені інтереси третіх осіб, перед якими у відповідача є борги, оскільки вартість майна, що припало відповідачу після поділу майна, значно перевищує суму боргів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 і ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Оскільки кошти одержані за кредитними договорами були використані в інтересах сім'ї, тому обов'язок повернення кредитних коштів повинні нести як [PERSON] так і [PERSON] Суд вважає, що відсутні підстави для врахування заборгованості за кредитом при визначенні кількості майна, що припадає кожному, також вважає неможливим стягнути з [PERSON] компенсацію по борговим зобов'язанням, оскільки дані кошти позивачкою ще не сплачені, таким чином неможливо ставити питання про стягнення цих коштів на її користь. За результатами виконання зобов'язань за кредитними договорами спори, що будуть виникати між подружжям, можуть бути предметом розгляду в іншому судовому процесі.

Outcome: partial