Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

14.08.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , а саме: на 1 / 3 частину цього домоволодіння як за спадкоємцем за заповітом після смерті його матері [PERSON] що померла [INFO] , та на 1 / 3 частину цього ж домоволодіння - як за членом колгоспного двору, мотивуючи вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на частину спадщини через відсутність належних правовстановлюючих документів на це нерухоме майно, та реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області відмовлено в реєстрації його власного права - також з-за відсутності правовстановлюючого документу, тому він змушений звернутися з цим питанням до суду за захистом своїх прав - права власності на вказане домоволодіння. Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача - голова Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Тому, на підставі ст.200ч.3 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] відносився до колгоспного типу, до складу цього двору входили: спадкодавці [PERSON] та [PERSON] , а також позивач [PERSON] , кожному члену цього колгоспного двору на праві власності, таким чином, належало по 1 / 3 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області від 01.04.2019р. за №164(а.с.24); - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , видане 08.10.2013 року ВК Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис №26 (а.с.13), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на його майно, у тому числі на частину вищевказаного домоволодіння; - згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 07.05.2014 року за 497/1151/14-ц, - позивач є власником 1 / 3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті його батька [PERSON] (а.с.17-18); - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , видане 2016 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №511, а.с.14), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на її майно, у тому числі на частину вищевказаного домоволодіння, яку успадкував після її смерті її син - позивач [PERSON] ; - згідно заповіту, спадкодавець [PERSON] заповідала усе своє майно позивачу - [PERSON] (заповіт від 10.06.2016року, зареєстрований за №180, засвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, а.с.15); - згідно рішення Болградського районного суду від 13.08.2018 року за №497/451/19, - судом встановлено та визнано факт того, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , рішення набрала чинність ( а.с.20); - згідно свідоцтва про народження позивача, його батьками є спадкодавці [PERSON] та [PERSON] (серії [NUMBER] , а/з 11, а.с.12); - згідно довідок Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області від 23.07.2019 року за №323 та № 323, спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована на момент своєї смерті за адресою: [ADDRESS] одна (а.с.25-26); - з технічного паспорту на житловий будинок від 28.10.2013р., вбачається, що спірне домогосподарство розташоване на [ADDRESS] , складається з житлового будинку та господарських споруд (а.с.21-23); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №47937134 від 25.07.2019р., позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на його частини вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.27); - згідно постанови державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори Лєсогорова Д.О. від 09.08.2019 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, яке він успадкував після смерті його матері - спадкодавця [PERSON] , - у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.29); - згідно відповіді державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори Лєсогорова Д.О. на запит суду від 17.09.2019р., за №11611/01-16, - спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , - заводилася, спадкоємцем її майна за заповітом є її син - позивач [PERSON] , який на частину спадщини вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2018 року, що зареєстровані в реєстрі за №2-208 та №2-207, спадк.справа, а.с.27-29); - відповідно до заяви представника Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, відповідач вимоги позивача визнає повністю. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносин, які виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої ст. 15 цього Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703. П.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно визначено, що необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач, будучи як член колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, - не може зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються його права як власника користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене його право потребує захисту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а саме: - на 1 / 3 частину домоволодіння за позивачем як за членом колгоспного двору, та на 1 / 3 частину - за позивачем як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері - підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи та ніким не заперечуються й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved