Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2011 року Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій, актовий запис № 138. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння в сімї відсутнє, кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання з 2016 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У звязку з наведеним просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, в яких підтримала позовні вимоги, проти заперечень проти заочного розгляду справи не висловлювали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 02 вересня 2011 року у Гірницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій, актовий запис № 138(а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З 2016 року з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на сімейне життя і ведення спільного господарства сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин\~\~подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними, суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сімї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем «Ребро».

Outcome: approved