Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

13.06.2013 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь 3777 грн у відшкодування майнової шкоди та 10000 грн у відшкодування моральної шкоди, що завдані пошкодженням належного їй на праві власності автомобіля «OPEL VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER], під час його завантаження на евакуатор. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Третя особа вважає позов обґрунтованим. Будучи допитаним в якості свідка пояснив, що 09.02.2013 року у відношенні нього було неправомірно складено протокол про адміністративне правопорушення, нібито за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Після цього працівники ДАІ викликали евакуатор для доставки автомобіля «OPEL VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER], який є власністю позивача і перебуває в його користуванні, на штрафний майданчик. Під час завантаження автомобіля водій евакуатора [PERSON] здійснив пошкодження переднього бампера (з правого боку), задньої правої двері та обох порогів. Представники відповідача позов не визнали. Вважають, що їх довіритель є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки евакуація автомобіля позивача здійснювалася після його вилучення працівниками ДАІ та за дорученням останніх, а тому саме ДАІ, на думку представників відповідача, повинен нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем. Крім того, вони не погодилися із сумою майнової шкоди, тому що вона визначена некомпетентної особою. Допитані в якості свідків [PERSON] (колишній працівник ДАІ, який складав протокол про вилучення автомобіля позивача) та [PERSON] (працівник відповідача, який безпосередньо здійснював завантаження автомобіля позивача на евакуатор і його доставку на штрафний майданчик), заперечували факт пошкодження автомобіля позивача під час його завантаження на евакуатор. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником автомобіля «OPEL VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] (далі - автомобіль), який перебуває в користуванні третьої особи. 09.02.2013 року третя особа перебував у розважальному комплексі «Аватар» за адресою: м. Чернігів, вул. Боженка, 106. В цей час автомобіль знаходився біля цього розважального комплексу. Під час відпочинку, між третьою особою та іншими відпочиваючими виник конфлікт, що стало причиною виклику охорони. Намагаючись помститися третій особі, працівники розважального закладу «Аватар» викликали працівників ДАІ та повідомили їм, що третя особа керував автомобілем у нетверезому стані. Працівники ДАІ, що прибули до розважального закладу «Аватар», склали у відношенні третьої особи протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і протокол огляду та затримання транспортного засобу, після чого викликали евакуатор з метою доставки автомобіля на штрафний майданчик. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.03.2013 року третю особу визнано таким, що не скоював правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тому що під час розгляду справи було встановлено, що третя особа не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. В зв'язку з цим, провадження в справі про адміністративне правопорушення було закрито. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Під час завантаження автомобіля працівником відповідача [PERSON] було пошкоджено передній бампер (з правого боку), задні праві двері, правий і лівий пороги, а також лакофарбове покриття цих елементів автомобіля. Зазначене підтверджується записом на звороті протоколу огляду та затримання автомобіля від 09.02.2014 року (а. с. 6 зв.), який зроблено третьої особою після завантаження автомобіля на евакуатор, а також показаннями третьої особи, допитаного як свідка, які в сукупності узгоджуються між собою, а тому вважається доведеним. Одночасно суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] і при вирішенні цього спору не бере їх до уваги, тому що свідок [PERSON] безпосередньо здійснював завантаження автомобіля на евакуатор як працівник відповідача, а тому має зацікавленість у вирішенні спору на користь останнього, щоб в подальшому уникнути можливої відповідальності за шкоду, завдану відповідачу, як працедавцю, при виконанні своїх трудових обов'язків; а свідок [PERSON] раніше як інспектор ДАІ співпрацював із відповідачем, який надає ДАІ Чернігівської області послуги з доставки затриманих транспортних засобів на штрафний майданчик. За усунення пошкоджень, завданих автомобілю працівником відповідача, позивач сплатила фізичній особі - підприємцю [PERSON] 3777 грн, чим завдано майнової шкоди. Крім того, позивачу завдано моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, пов'язаних із пошкодженням її автомобіля. Згідно із частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків, відшкодовує особа, з якою працівник перебуває в трудових відносинах. Таким чином, завдану позивачеві [PERSON] майнову та моральну шкоду, в силу закону зобов'язаний відшкодувати відповідач. Обґрунтованість визначеного позивачем розміру майнової шкоди підтверджується калькуляцією ремонтних робіт від 11.02.2013 року, складеною фізичною особою - підприємцем [PERSON] (а. с. 10). В зв'язку з тим, що представники відповідача заперечували правильність визначеного в калькуляції розміру вартості ремонтних робіт, їм було роз'яснено право заявити клопотання про призначення по справі судової експертизи для визначення розміру майнової шкоди, завданої позивачу. Втім, представники відповідача цим правом не скористалися, а тому вважається, що відповідач не спростував правильність калькуляції, що є підставою для задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди в повному обсязі. Виконуючи вказівки суду касаційної інстанції про усунення розбіжностей щодо видів пошкоджень автомобіля, зазначених у протоколі огляду та затримки транспортного засобу та в калькуляції ремонту та обслуговування транспортного засобу (а. с. 200) судом було встановлено, що пошкодження, які вказано у протоколі огляду та затримки транспортного засобу (а. с. 6) існували до моменту завантаження автомобіля на евакуатор. У процесі завантаження працівником відповідача було завдано інші пошкодження, які зазначено в цьому рішенні вище і відображені третьою особою на звороті протоколу після завантаження автомобіля на евакуатор (а. с. 6 зв.). Саме ці пошкодження усувалися фізичною особою - підприємцем [PERSON], що підтверджується складеною ним калькуляцією ремонтних робіт (а. с. 10). Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості, вважає достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 229 грн 40 коп. В силу положень статей 79, 88 ЦПК України вказані витрати є судовими, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 243 грн 60 коп. Представником позивача також надано суду квитанції про оплату за послуги адвоката на загальну суму 6500 грн (а. с. 66, 141, 172, 191а, 247). Виходячи із записів у журналах судових засідань (а. с. 44 - 51, 68 - 72, 98, 103, 148, 149, 175, 221, 222, 239, 240) представник позивача - адвокат [PERSON] брав участь у судових засідання судів першої та апеляційної інстанції, сумарна тривалість яких склала 8 год. З них: 3.5 год. судових засідань відбулася у 2013 році, 4.5 год. - у 2014 році. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, який не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати (у 2013 році ця сума складала 458 грн 80 коп., а в 2014 році - 487 грн 20 коп.) Таким чином, за учать представника позивача в судових засіданнях обґрунтованою слід вважати суму компенсації в розмірі 3798 грн 20 коп. [(458.8 х 3.5) + (487.2 х 4.5)]. З урахуванням того, що адвокат [PERSON] крім участі в судових засіданнях ще складав позову заяву та заперечення на апеляційну і касаційну скарги відповідача, обґрунтованою сумою компенсації за надану правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача суд вважає 4500 грн. Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial