Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

14 квітня 2014 року Очаківський міжрайонний прокурор Миколаївської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Очаківської міської ради Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що проведеною перевіркою був встановлений факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,0786 га по [ADDRESS], що відноситься до земель комунальної власності. За вказане правопорушення [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та винесено припис про звільнення в місячний термін самовільно зайнятої земельної ділянки. Посилаючись на те, що до теперішнього часу вказане порушення не усунуте, просив зобов'язати відповідача звільнити зазначену земельну ділянку, привести її за власний рахунок у придатний для використання стан шляхом знесення нежитлової будівлі та повернути позивачеві, а також стягнути з відповідача 2 539 грн. 61 коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи без участі їхніх представників. В минулому судовому засіданні представник позивача вимоги прокурора підтримала повністю; представник відповідача позов не визнала, пославшись на те, що факт самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки не доведено, також зазначила, що відповідач будучи власником човнової станції за вказаною вище адресою, до складу якої входить вбиральня, має право на оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 20 липня 2012 року між Очаківською міською радою Миколаївської області та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого позивач надав відповідачеві в платне користування земельну ділянку із земель громадської та житлової забудови державної власності, не наданих у власність чи користування, для розташування та обслуговування нежитлової будівлі, човнової станції по [ADDRESS] загальною площею 0,0330 га строком на один рік. Вказаний договір було зареєстровано 28 серпня 2012 року у Державному реєстрі земель за № 481030004000054 (а. с. 8-9). 29 травня 2013 року перевіркою, проведеною Державною інспекцією сільського господарства в Миколаївській області було встановлено, що відповідач [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,1122 га, з якої площею 0,0330 га - згідно договору оренди від 20 липня 2012 року, та площею 0,0006 га (вбиральня) використовується без правовстановлюючих документів. Викладене підтверджується відповідним актом перевірки вимог земельного законодавства, складеним у присутності відповідача (а. с. 14). 03 червня 2013 року державним інспектором сільського господарства у Миколаївській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку загальною площею 0,1122 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови, з якої земельна ділянка площею 0,0330 га використовується згідно договору оренди від 20 липня 2012 року та самовільно використовується земельна ділянка площею 0,0786 га відповідно до плану кадастрової зйомки, виконаною ДП «Укргеоінформ». Ці обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення №000311 від 03 червня 2013 року (а. с. 11) та планом кадастрової зйомки спірної земельної ділянки (а. с. 15). У цей же день на відповідача за вчинення вказаного вище правопорушення було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. та винесено припис, яким відповідача зобов'язано у тридцятиденний термін усунути порушення вимог земельного законодавства. Копії протоколу, постанови про накладення адміністративного стягнення та вказаного припису були одержані відповідачем особисто (а. с. 11- 13). Зазначена постанова відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалась, отже суд вважає встановленим факт самовільного зайняття відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею 0,0786 га по [ADDRESS] і не бере до уваги посилання представника останнього на недоведеність цього факту. Крім викладеного вище, вказане порушення відповідачем вимог земельного законодавства підтверджується листом начальника управління Держземагенства в Очаківському районі на ім'я Очаківського міжрайонного прокурора від 17 січня 2014 року, з якого вбачається, що в архіві управління відсутні зареєстровані правовстановлюючі документи та документація із землеустрою, на підставі яких [PERSON] використовується земельна ділянка площею 0,0786 га за вказаною адресою (а. с. 16), а також листом Очаківського міського голови від 10 лютого 2014 року, згідно якого земельна ділянка орієнтовною площею 0,0786 га по [ADDRESS] відноситься до земель комунальної власності і у власність чи користування не передавалась (а. с. 17). Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Свідомо протиправною бездіяльністю відповідача заподіяно шкоду, розмір якої, відповідно до п. 7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25 липня 2007 року, складає 2 539 грн. 61 коп. (а. с. 19). За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов Очаківського міжрайонного прокурора в частині зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку та відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок її самовільного зайняття, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом із тим, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача знести нежитлову будівлю - вбиральню, оскільки прокурором не конкретизовані ознаки цієї будівлі та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження незаконної забудови чи використання її відповідачем. Натомість представником останнього представлені суду свідоцтво та витяг про державну реєстрацію прав (а. с. 59), з яких вбачається, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі, човнової станції по [ADDRESS], складовою частиною якої є вбиральня «Б-1» площею 5,6 кв.м. Проаналізувавши викладене вище, враховуючи положення Конституції України, згідно яких право власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути позбавленим цього права, суд знаходить позов прокурора таким, що підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом прокурор звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial