Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

13.11.2014 р. представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до договору б/н від 08.12.2007 р. (далі Договір) [PERSON], отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Банку з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». 12.11.2013 р. [PERSON] помер, після смерті якого з заявою про прийняття спадщини до Зеленодольської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON]. 09.07.2014 р. до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно якої позивач предявив свої вимоги до відповідачів, однак ті ніяких дій не виконали. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед Банком становить 6984,61 грн., яка складається з наступного: 6803,61 заборгованість за кредитом та 181 грн. заборгованість за відсотками. 02.03.2017 р. представник позивача надав суду новий розрахунок суми заборгованості станом на смерть [PERSON] 13.11.2013 р. 6803,61 грн. та 259,28 грн. заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, а всього 7062,89 грн. Представник позивача [PERSON] на судовий розгляд справи не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися,судові повістки направлені їм за адресою зазначеною в позовній заяві не отримують, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст.77 ЦПК України суду не надано. На думку суду, така поведінка відповідачів свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у звязку з чим суд визнає неповажною неявку [PERSON] та [PERSON] та вважає можливим проводити розгляд справи в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до договору б/н від 08.12.2007 р. [PERSON], отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, визначено порядок сплати зобовязань за кредитом, відсотками за його використання за перевищення платіжного ліміту, оплати комісії та штрафу а.с.11-17, т.1. 12.11.2013 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть а.с.20, т.1. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 13.11.2013 р. заборгованість [PERSON] перед Банком складає 6803,61 грн. та 259,28 грн. заборгованість за відсотками, а всього 7062,89 грн. а.с. 13-19, т.2, однак враховуючи, що [PERSON] помер 12.11.2013 р. відповідно розрахунок суми заборгованості станом на дату смерті складатиме 7062,35 грн. (7062,89 0,54 = 7062,35 грн.). Листом-претензією від 09.07.2014 р. Банк звертався до відповідачів з вимогою про необхідність сплати заборгованості за договором кредиту, як спадкоємців померлого [PERSON] а.с.26,27, т.1. Згідно зі ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до розяснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця. За змістом ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судом розяснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обовязку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення віл погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно віл отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки. Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 р. № 6-33цс15. який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial