Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

13.08.2014р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 16.03.2013р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], але у січні 2014 року внаслідок сварки відповідач залишив її з дитиною і переїхав проживати до своїх батьків в смт.Саврань, а позивачка з дитиною переїхала проживати в с.Полянецьке до своїх батьків. За час окремого проживання відповідач жодного разу не подзвонив, не поцікавився станом здоров'я новонародженої дочки, не запропонував матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка також вказує, що за час сумісного проживання між ними постійно виникали побутові сварки, які переростали в бійки, які відповідач влаштовував перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, через що вони неодноразово розходилися, потім мирилися, а з січня 2014 року остаточно припинили сімейні відносини і до теперішнього часу кроків на примирення не здійснювали, тому позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. На примирення позивачка категорично не згодна, а тому звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити незмінним її прізвище «[PERSON]», а також визначити місце проживання дочки біля неї до її повноліття (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити (а.с.15). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій заявлені [PERSON] вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.16). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, зареєстрували шлюб 16.03.2013р., про що 16 числа березня місяця 2013 року складено відповідний актовий запис №08; прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2013р. (а.с.5). У шлюбі у подружжя [PERSON] і [PERSON] 15.08.2013р. народилася дочка [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції в Одеській області 20.08.2013р. (а.с.6). Як вбачається з позовної заяви подружжя [PERSON] з січня 2014 року припинили сімейні відносини, проживають окремо, дочка проживає біля позивачки, на примирення позивачка категорично не згодна, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має для неї істотне значення. Відповідач згоден на розірвання шлюбу і визначення місця проживання дочки біля позивачки (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому вимога позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу теж підлягає задоволенню. При визначенні місця проживання дитини суд враховує згоду позивачки і відповідача щодо її місця проживання біля позивачки (матері дитини), що відповідає приписам ч.1 ст.160 СК України. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved