overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій виклала прохання встановити факт належності їй заповіту від імені [PERSON],[INFO] В обґрунтування заяви [PERSON], вказує, що народилась 07 травня 1948 року в селі Комишня Миргородського району Полтавської області. Її дошлюбне прізвище «Косинська». В свідоцтві про народження матірю вказана, [PERSON]. Саме вона 29 березня 2005 року зробила письмове розпорядження на випадок її смерті, яким заповіла належну їй земельну ділянку, своїй донці, якою являється заявниця. Однак в заповіті невірно вказала прізвище доньки «Кулик», а вірним прізвищем доньки є «Кулік». Оскільки відсутній належно оформленого заповіту позбавляє можливості [PERSON] оформити спадщину, вона, відповідно до ст. 256 ЦПК України, звернулась до суду для встановлення належності їй даного документа. В судовому засіданні представник [PERSON], який діє на підставі довіреності вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа, Приватний нотаріус Миргородського районного округу Полтавської області, [PERSON] в судове засідання не зявився. Суд дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Згідно копії заповіту (а.с.3) [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті заповіла право на земельну частку пай своїй донці, [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження заявниці (а.с. 5 ) її прізвище до укладення шлюбу було «Косинська» [PERSON], а матірю вказано, [PERSON]. В свідоцтві про шлюб від [INFO] відповідно якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на «Кулік». Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що донькою [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO], що вказує на невірне зазначення її прізвища у заповіті матері. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявниці [PERSON], так як дозволяє їй здійснювати права на спадкування майна по заповіту матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 1986 року. Зазначала, що спільне життя у них не склалось, проживають окремо, вона створила нову сім'ю, тому просила шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві позивач позов підтримала та просила розглянути справу без її участі, строк для примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 08 листопада 1986 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис №15. [PERSON] проживає [ADDRESS]. [PERSON] проживає у [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що останній в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає, від так просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. 00 коп., починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність / а. с. 10 /. Не з'явився в судове засідання й відповідач [PERSON], який в адресованій суду заяві пред'явлений до нього позов визнав, а тому просив розгляд справи провести у його відсутність / а. с. 11 /. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, письмовими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, 13 грудня 2010 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2010 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції Полтавської області / а. с. 3 /. За правилами статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судоми окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і / або / у твердій грошовій сумі, що витікає з вимог ч. 3 ст. 181 СК України. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, визначених положеннями ст. 182 цього ж Кодексу. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню неповнолітнього сина [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач не подав суду доказів своєї неспроможності надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Виходячи з того, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2013 році, мають дочку [PERSON], [INFO], яка живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони в квітні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище, стягнути судові витрати. Позивачка в суді свої вимоги підтримує і пояснила, що в наданий судом строк вони не примирились. . Відповідач, повідомлений в суді про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з квітня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з пояснень позивачки та письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білецької сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], на час її смерті разом з нею проживав її батько [PERSON], який прийняв у своє володіння і управління майно бабусі. [INFO] батько помер. До нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася, оскільки у батька було відсутнє майно. В лютому 2015 року їй стало відомо про наявність у покійної бабусі земельної частки паю. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, а в поданій до суду заяві, позов підтримали в повному обсязі, просять слухати справу у їх відсутності. Відповідач Білецька сільська рада в судове засідання не з'явилася, надіслали заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Проти задоволення позову не заперечує. Перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивачка є онукою [PERSON], яка померла [INFO] та дочкою [PERSON], який помер [INFO] і є спадкоємцем за законом (а.с.5-8). Інші спадкоємці відсутні. Згідно довідки виданої Білецькою сільською радою, вбачається , що на день смерті [PERSON], з нею проживав її син [PERSON], який вступив в управління спадковим майном. Відповідно до довідок виданих ТзОВ «Міський житловий центр» від 12.03.2015 року [PERSON] проживає та зареєстрована в м. Обухові з 26.07.1994року по теперішній час. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 вказаного Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини, встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх, суд вважає, що обставини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачем, яка не здійснювала дії, які б свідчили про її відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON], є поважними, тому позивачці належить додатково визначити строк, у два місяці, який є достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 26 вересня 2013 року в відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, відсутності між сторонами спільних інтересів, внаслідок протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. З березня 2014 року сторони не підтримують шлюбних стосунків. На даний час чоловік проживає в місті Луцьку та підтримує шлюбні стосунки з іншою жінкою. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

13 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2010 року, шлюб розірвали на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 лютого 2015 року, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тривалий час з сім*єю не проживає. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2010 року та шлюб розірвали, що підтверджується ксерокопією рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 03 лютого 2015 року(а.с.4). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини від 09 березня 2011 року ( а.с.3). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст..180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, проти чого не заперечував відповідач, надавши суду заяву про свою згоду з позовом. Беручи до уваги, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач працює, про що свідчить ксерокопія його трудової книжки на а.с.5, аліментних зобов'язань не має, не хворіє. За таких обстави суд вважає стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. У відповідності до ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.180, 182,183,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

13 березня 2015 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.09.2013 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 3-0129/13/26-KLZP, за яким боржнику надано відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб, з максимальним лімітом кредитування 11 700 грн, зі сплатою 27 процентів річних, строком до 11 вересня 2014 р. Вказали, що боржник повинен був сплачувати кредит та проценти щомісячно до 20 числа, але свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 12 лютого 2015 р. існує заборгованість в сумі 9 955,12 грн, яку просили стягнути. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у письмовій заяві просив позов задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин не з'явився. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що Банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2013 р. між Банком та [PERSON], укладено кредитний договір № 3-0129/13/26-KLZP до Договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2532284 від 25 липня 2013 р., відповідно до умов якого йому надано відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб, з максимальним лімітом кредитування 11 700 грн, зі сплатою 27 процентів річних, строком на 12 місяців, тобто по 11 вересня 2014 р. [PERSON] зобов'язався кожного місяця до 20 числа погашати кредит, а також відсотки за його користування відповідно до графіку, що є додатком до Договору. Судом з'ясовано, що в результаті неналежного виконання [PERSON] договірних зобов'язань станом на 12 лютого 2015 року утворилася заборгованість в сумі - 9 955,12 грн, з яких: - тіло кредиту - 8 577,56 грн; - проценти - 1 137,56 грн. За такого, ураховуючи те, що [PERSON] не з'явився до суду та не надав відповідних доказів щодо спростування наявності кредиту та нарахованої Банком боргової суми, суд вважає за необхідне вимоги задовольнити. За правилами ст. 88 ЦПК з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

13 березня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. [PERSON] матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, участі у її вихованні не приймає. За таких обставин позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку в особі матері до досягнення нею повноліття та аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трьох років. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні погодився з доводами [PERSON]. Позовні вимоги визнає повністю. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, дослідивши матеріали справи вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], серії [NUMBER] зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] записаний її батьком, а позивачка матір'ю (а.с.5). За довідкою виконавчого комітету Іванівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №253 від 12 березня 2015 року вбачається, що дійсно [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач обов'язку по утриманню малолітньої доньки [PERSON] не дотримується, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Окрім того з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини, що відповідає положенням ч.2 ст.84 СК України за якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved