Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

14.09.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати квартиру за [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; - визнати за нею, - [PERSON] право власності на 1\\2 частини квартири за [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину квартири за [ADDRESS]; - стягнути з відповідача понесені мною судові витрати. Автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 17.09.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду. В судове засідання, яке відбулося 09.11.2015 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, з»явився її представник, - [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки, - [PERSON] позовні вимоги уточнила та просила суд винести рішення, яким: - визнати квартиру, яка розміщена за адресою: [ADDRESS], спільною сумісною власністю [PERSON], [INFO] уродженки місто Ржищів Кагарлицького району Київської області, паспорт [NUMBER], виданий 31 січня 203 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, та [PERSON]; - визнати за [PERSON], [INFO] уродженкою місто Ржищів Кагарлицького району Київської області, паспорт [NUMBER], виданий 31 січня 203 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, право власності на 1\\2 частини квартири, яка розміщена за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] уродженки місто Ржищів Кагарлицького району Київської області, паспорт [NUMBER], виданий 31 січня 203 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, кошти в сумі 2551 грн. 12 коп. понесених судових витрат. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши представника позивачки [PERSON], яка уточнила позов, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно, в зв»язку зтим, що спірне нерухоме майно, - будинок, розташований на території місто Кагарлик, то, відповідно, даний спір підсудний Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Позивачкою по даній справі є громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка місто Ржищів Кагарлицького району Київської області, паспорт [NUMBER], виданий 31 січня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області. Відповідачем по даній справі є [PERSON], 1976 року народження. Позивачка [PERSON] з відповідачем по справі [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1994 року по 24.01.2003 року. Даний факт підтверджується: - рішенням Кагарлицького районного суду від 18 грудня 2002 року, з якого вбачається, що шлюб між поліщуком [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького РУЮ Київської області 20 серпня 1994 року, актовий запис № 79 - розірвано. Дітей: сина, [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] залишити на виховання [PERSON] Отже, від спільного шлюбу сторони мають двох дітей, - синів, один з яких син [PERSON], [INFO] повнолітній, а син [PERSON], [INFO], неповнолітній, та проживає з позивачкою, - [PERSON]. Станом на даний час позивачка [PERSON] перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], яке видане 28 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Ржищів Київської області, України, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Ржищів Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 28 грудня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 грудня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 140. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Проте, під час перебування в шлюбі позивачки [PERSON] з відповідачем по справі, - [PERSON], відповідачем [PERSON] 09.09.1997 року був укладений договір купівлі - продажу квартири, яка розміщена за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу, який укладено 09.09.1998 року в м. Кагарлик Київської області наступного змісту. Колективне сільськогосподарське підприємство «Батьківщина» в особі [PERSON], що проживає в [ADDRESS], що діє по дорученню № 229022 серії ГАВ від 08 вересня 1997 року, та [PERSON], що проживає в [ADDRESS] склали цей договір про таке: КГСП «Батьківщина» про дало, а гр.. [PERSON] купив квартиру квартиру, що знаходиться в місті Кагарлик, по вулиці Жовтнева під номером вісім в будинку під номером п»ятдесят, Київської області. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо), самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. До особливостей спільної власності подружжя відносяться наступні: 1. частки кожного з подружжя не визначені; 2. вважається, що кожен з подружжя, при здійсненні правочинів щодо цього майна, діє в інтересах подружжя та від імені подружжя; 3. розповсюдження на майно, набуте під час шлюбу, режиму спільної сумісної влас\-ності не залежить від внеску кожного з подружжя у придбання цього майна, рівність прав подружжя щодо цього майна (навіть якщо під час придбання цього майна один з них з поважної причини не мав самостійного заробітку). Отже, у сімейному праві діє презумпція спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Тобто вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, обов'язок доказування зворотного покладається на того з подружжя, хто стверджує, що певне майно належить йому на праві особистої приватної власності, проте, відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, тому суд приймає рішення на засадах змагальності сторін, тобто, на підставі тих доказів, яка подала кожна із сторін. Як зазначається у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна по\-дружжя» спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види май\-на...,незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошо\-вими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, по належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права цільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зглядаючись на вищевказані обставини та норми права, суд приходить до висновку щодо визнання квартири, яка розміщена за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін по справі та поділ такого майна в рівних частинах кожній із сторін. Аналогічна норма закріплена у ст. 357 ЦК України відповідно до ч. І якої частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Що стосується поділу квартири в натурі, то дане питання суд не може вирішити на підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно, позивачка [PERSON] в своїх позовних вимогах просить визнати майно спільною сумісною власністю, та поділити спірне майно, (проте, не вказує на поділ майна в натурі), що, відповідно, позбавляє можливості суд вирішити дане питання. Судові витрати. Питання розподілу судових витрат чітко врегульовано ст.. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відповідно слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 551 грн. 12 коп., кошти за надання правової допомоги в сумі 500 грн., кошти за оцінку нерухомого майна в сумі 1500 грн., а всього слід стягнути з відповідача на користь позивачки кошти в сумі 2551 грн. 12 коп. Судові витрати, понесені позивачкою, документально підтверджені квитанціями, оригінали яких містяться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved