overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

13.05.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON], перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.08.2011 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] року, який мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте в судові засідання призначені на 22.08.2014 року та 11.09.2014 року П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.3. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується актом від 06.05.2014 року, підписаного сусідами та завіреного майстром дільниці КП «ЖЕО №14» - а.с.9. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити у відповідності зі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 13.05.2014 року щомісяця, до його повноліття, на користь позивача. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави, оскільки стягнуті аліменти на утримання дитини. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

13.05.2014р. із вказаним позовом до суду звернулась позивачка. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча і має таку можливість. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання їх доньки аліменти у розмірі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу поданого позову суду не надав. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін і тому можливо ухвалити заочне рішення згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України. Судом достовірно встановлено і підтверджується доданими до позовної заяви копією свідоцтва про народження, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу добровільно позивачці не надає. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності та визначення часток у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS]. 03.11.2014 року позивачі надали до суду заяву в якій просять позовні вимоги в частині припинення права спільної сумісної власності залишити без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що, згідно свідоцтва №338-17 про право власності на житло, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить кожному з них по 1/4 частини квартири [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину вищевказаної квартири. Позивачі [PERSON], [PERSON] та донька померлого [PERSON] прийняли спадщину після [PERSON], померлого [INFO] року, про що отримали відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом та 19.04.1997 року уклали угоду про розподіл між ними спадщини, згідно якої позивачі [PERSON], [PERSON] успадкували в рівних частках належну [PERSON], померлому [INFO] року, 1/4 частину квартири [ADDRESS], після чого частки позивачів [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності вищезазначеної квартири склали по 3/8 частини, за кожною з них. Звернувшись до державної реєстраційної служби з метою зареєструвати своє право власності на належні їм частки квартири [ADDRESS], позивачам було відмовлено, оскільки не виділені частки в праві спільної сумісної власності та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання. В судове засідання позивачі не з'явились, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Таким чином на підставі ст.ст.355, 370, 372, 376 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд з зазначеною заявою (а.с.2-3). Заявник просить суд, встановити факт, що [PERSON], [INFO] є чоловіком [PERSON], [INFO]. Свою вимогу заявник обґрунтовує тим, що 22 червня 1991 року між ним [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, під час шлюбу його дружина обрала його прізвище та російською мовою воно записано як «[PERSON]». Він вирішив подарувати частину нерухомого майн своїй дружині і коли вони звернулись до нотаріальної контори, щоб укласти договір дарування, їм було відмовлено у зв'язку з тим, що в написанні його прізвища в паспорті допущено помилку, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». Встановлення юридичного факту йому необхідно для оформлення договору дарування, оскільки від факту родинних відносин залежить розмір сплати державного мита. Саме за цих обставин він змушений звернутись до суду. Заявник просить розглянути його заяву в його відсутності. Дослідивши надані суду матеріали суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В свідоцтві про народження заявника, він записаний як «[PERSON]» (російською мовою) (а.с.7). При реєстрації шлюбу 22.06.1991 року в свідоцтві про укладення шлюбу було записано, що заявник - «[PERSON]» (російською мовою) (а.с.10). На сторінці 10 паспорту дружини заявника, записано що вона (дружина) уклала шлюб з [PERSON], в цьому ж паспорті на сторінці 9 записано, що у заявника народився син «[PERSON]» і дружина записана, як «[PERSON]» (а.с.8-9). В свідоцтві про народження сина заявника він як батько записаний як «[PERSON]» (а.с.11). Диплом заявника серії [NUMBER] виписаний на [PERSON]. І в дипломі серії [NUMBER] він записаний, як «[PERSON]» (а.с.12). В паспорті громадянина України серії [NUMBER] заявник записаний українською мовою, як «[PERSON]», а російською - як «[PERSON]» (а.с.4). Із всіх зазначених документів паспорт заявнику виписувався пізніше цих документів. У відповідності з нормою ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть встановлюватись факти родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт який просить встановити заявник, для нього має суттєве значення, а тому його вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові він вказав, що 18.10.2013 року вступив в шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №192. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 21.04.2014 року шлюбні відносини припинено, оскільки сімейне життя супроводжувалось образами, сварками, конфліктними ситуаціями, наслідки яких негативно впливали на стан здоров'я обох. Напруженість стосунків вплинуло на його рішення щодо неможливості примирення і розірвання шлюбу, так як шлюб суперечить його інтересам, негативно впливає на його фізичний та психологічний стан. Питання щодо місця проживання малолітнього сина [PERSON] досягнуто, він залишається проживати з матір'ю, хоча позивач не заперечує проти того, щоб дитина проживала з ним. Позивач надав заяву в якій просив задовольнити позов, судове засідання провести у його відсутність. Відповідачка звернувся до суду із заявою, в якій вказала, що позов визнає, просить провести судове засідання у її відсутність, без фіксації процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишається проживати з нею. За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.10.2013 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 192, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено у квітні 2014 року. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказав позивач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідачка погодилась з позовом, на розірвання шлюбу згодна. За таких обставин, подальше збереження сім'ї [PERSON] є неможливим та суперечить інтересам позивача. Фактично спір про місце проживання малолітнього сина [PERSON] відсутній, дитина залишається проживати з відповідачкою [PERSON] За наявності спору про майно, сторони можуть вирішити його у судовому порядку. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Озерянської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку. У позовній заяві вказує, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із приватизованої земельної ділянки площею 4,15 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Озерянської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області, спадкоємцем на яке за заповітом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю оригінала Державного Акту на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 4,15 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Озерянської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області, кадастровий номер 5321885100:00:001:0085, що належала на праві власності [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просить суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача, Озерянської сільської ради Кобеляцького району, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова Синяговська Н.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.5), після смерті якої залишилося спадкове майно - приватизована земельна ділянка площею 4,15 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Озерянської сільської ради Кобеляцького району, Полтавської області, кадастровий номер 5321885100:00:001:0085 (а.с. 10,14-17). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим у виконавчому комітеті Озерянської сільської ради Кобеляцького району 11.02.2011 року за № 5, на все майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і все те, що належатиме [PERSON], є [PERSON] (а.с.7). Внаслідок відсутності Державного акту на право власності на земельну ділянку, нотаріусом відмовлено позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно (а.с.11). Оскільки позивач [PERSON] внаслідок втрати оригіналу Державного Акту на право власності на землю, не може оформити спадщину, а належність цього майна померлій [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 10,14-17), відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки [NUMBER], виписаної на ім'я [PERSON], зазначивши, що згідно записів в трудовій книжці, він з 1986 року був членом КСП «Зоря комунізму» («Приорільський»), яке реорганізоване в ТОВ «Порада» і пропрацював до 04.02.2004 року, але у відомостях власника трудової книжки невірно зроблений запис його по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». Внести виправлення вказаної помилки немає можливості, так як діяльність вищезазначених господарств припинена. Заявник просить суд встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], який необхідний йому для призначення пенсії. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі, в судове засідання не з'явився, однак надав заяву, в якій прохає суд справу розглядати у його відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що в дійсності в [ADDRESS] проживає [PERSON], [INFO], який з 1986 року по 2004 рік пропрацював в КСП «Зоря комунізму» («Приорільський»), яке реорганізоване в ТОВ «Порада», інша особа [PERSON], [INFO] в с. Канави, Кобеляцького району, Полтавської області ніколи не проживав та не працював у даному колгоспі. Суд, заслухавши заявника та свідків, розглянувши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8), паспортом (а.с.9), де по батькові заявника зазначене як «[PERSON]», архівною довідкою , виданою архівним сектором Кобеляцької РДА, в якій за документами ТОВ «Порада» є відомості про звільнення з роботи по взаємній згоді двох осіб [PERSON] (а.с. 3). Таким чином, судом встановлено, що дійсно [PERSON] належить трудова книжка [NUMBER], видана на ім'я [PERSON]. Враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, він підлягає встановленню судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 01.08.1992 до 06.03.2008 року перебував з відповідачкою у шлюбі, від якого мають троє дітей, двоє з яких уже повнолітні, а дочка [PERSON], [INFO], проживає з ним. Сам виховує і утримує цю дитину, а оскільки одному важко забезпечити її всім необхідним, то змушений вимагати стягнення аліментів з її матері у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] пояснила, що сама виховувала і утримувала дітей, але коли старші дочки створили свої сім'ї, малолітня [PERSON] перейшла проживати до батька. Вона матеріально підтримує всіх своїх дітей, але не заперечує проти стягнення аліментів на [PERSON]. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученими до справи документами (а.с. 4,5) сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки (а.с.9) та акту обстеження сім'ї від 17.07.2014 року проживає із офіційно не працюючим батьком [PERSON] у селі Биличі, в будинку тітки, що потребує капітального ремонту. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченим, а отже очевидно, що йому важко самому утримувати дитину, тобто він доказав своє право на стягнення аліментів із відповідачки. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку(доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], здорова, працює, має постійний дохід у вигляді середньої заробітної плати 2200 гривень, згідна, а отже і може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

13.05.2014року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 2 листопада 2002року вона уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] В шлюбі в них народились син: [PERSON],[INFO], син [PERSON],[INFO]. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Їх сім'я розпалась, вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

13.05.2014 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 19.10.2007 року було зареєстровано шлюб у Другому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 605. При цьому позивач посилається на те, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинилися. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Другому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 605. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу народилась [PERSON], [INFO] Сторони не підтримують шлюбні відносини, будь-які стосунки не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер, майнового спору між ними немає. Клопотань про надання строку для примирення в судовому засіданні не заявляли, вважають недоцільним надання їм строку для примирення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати.

Outcome: approved