Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

14.09.2018 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд розірвати шлюб з відповідачем, укладений 29.08.2015 року. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, втрату почуття любові та поваги. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Спір про поділ майна на даний час відсутній. Також, позивачем вказано, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам. Вказане і стало підставою звернення до суду з даним позовом. 13.11.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. 05.03.2018 року до суду надійшов відзив позивача за первісним позовом на зустрічну позовну заяву. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.03.2018 року, останній прохав суд залишити зустрічну позовну заяву без розгляду. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Відповідач 05.03.2018 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. Згідно з оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], що наявне в матеріалах справи (а.с. 28), 29.08.2015 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1276. Подружжя має спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 644 (а.с. 5). Майновий спір на момент розгляду справи між сторонами відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, що сторонами не заперечується. Спір про місце проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами відсутній, відповідачем позов визнано. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливе, шлюб фактично розпався та існує формально, первісний позов підлягає задоволенню. Зустрічний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі заяви позивача за зустрічним позовом.

Outcome: approved