Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просив, з урахуванням уточненої позовної заяви, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2013 року в розмірі 12809, 28 грн., яка складається з наступного: 3061, 82 грн. тіло кредиту; 2498, 18 грн.\~ проценти за користування кредитом; 6163, 12 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.\~штраф ( фіксована частина); 586, 16 грн. - штраф ( процентна складова), та судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.09.2006 року [PERSON]отримала кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взятих на себе зобовязань вчасно не виконувала, а тому станом на 19.07.2017 року заборгованість складає 12809, 28 грн.\~\~Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. 14 вересня 2017 року у справі відкрито провадження. 12 січня 2018 року справу прийнято до провадження судді Троцької А.І. В судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 09.10.2018 року та 02.11.2018 року не зявилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справу за її відсутності не надавала. 18.10.2017 року [PERSON] направила заперечення на позовну заяву, де вказувала, що позивачем зазначена завищена сума заборгованості. Зазначала про відсутність відомостей про те, що її було ознайомлено саме з тими умовами та правилами надання банківських послуг, що надав позивач до позову та що взагалі її було ознайомлено з ними. З березня по травень 2016 року вона зверталась до відповідача з проханням надати їй «кредитні канікули», оскільки захворіла її матір та вона втратила роботу, на що отримувала відмову. Вважає, що банк повинен був зупинити дію картки. Також зазначає, що банк при зверненні до суду пропустив річний термін позовної давності. Просила суд: залишити без задоволення позовну заяву «Приватбанк»; зобовязати банк надати розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитною карткою; зобовязати банк провести реструктуризацію заборгованості за кредитною картою; застосувати позовну давність відносно позовної заяви «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У відповідності до приписів ч. 6 ст.128 ЦПК України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст.131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача [PERSON], яка не зявилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню\~ст. 280 ЦК України. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 550 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Судом встановлено, що 21.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON]укладено договір б/н від 21.10.2013 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві (а.с.9-25). Позивач свої зобовязання за вказаним Договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~527,\~530 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], отримала кредитні кошти у розмірі 2600 грн. на підставі власної заяви, однак не належним чином виконувала умови договору, у зв'язку з чим станом на 19.07.2017 виникла заборгованість в розмірі 12809, 28 грн., яка складається з наступного: 3061, 82 грн. тіло кредиту; 2498, 18 грн.\~ проценти за користування кредитом; 6163, 12 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.\~штраф ( фіксована частина); 586, 16 грн. - штраф ( процентна складова), що відображено у розрахунку заборгованості ( а.с.6-8). Разом з тим, відповідач у запереченнях, просила застосувати строк позовної давності. Відповідно до\~ст. 265 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтями\~256,\~257,\~258 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що останній платіж відповідачем було здійснено 31.07.2016 року, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 14.09.2017 року, в результаті чого позивач не пропустив трирічний строк позовної давності про повернення заборгованості за кредитним договором (а.с. 3, 6-8). На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги ААТ КБ «ПриватБанк» законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача, згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved