Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

13 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 лютого 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. В шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, оскільки рішенням суду від 09 листопада 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, спільне господарство та сумісне проживання припинено. До початку судового засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали повністю та просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 26, 27). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 24 лютого 2015 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції у Чернігівській області, про що складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, спільне господарство та сумісне проживання припинено. Відповідач своїх заперечень проти позову суду не надала. Спорів щодо поділу спільної сумісної власності подружжя не має. Враховуючи викладені позивачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved