Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

13.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та уточнивши свої позовні вимоги просить постановити судове рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації. Позивач посилається на те, що вона є власником 4/12 часток зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.10.2011 року. Відповідач, яка є колишньою дружиною рідного брата позивача - [PERSON], зареєстрована в цьому будинку з 29 квітня 1992 року за згодою власників будинку. З 2010 року відповідач [PERSON] фактично в будинку не проживає, вони з братом розірвали шлюб в 2013 році, на даний час відповідач проживає у будинку своїх батьків, зняти відповідача в добровільному порядку з реєстраційного обліку вона не може, в зв'язку з чим - вона позивач позбавлена можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном та вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 02.02.2017 року позовні вимоги не визнала, посилалася на те, що тимчасово не проживає за адресою [ADDRESS]. В судове засідання 04.05.2017 року не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог законодавства, заяв про перенесення розгляду справи до суду не надала. Треті особи [PERSON], [PERSON] до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності: позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим на підставі розпорядження Червоноармійської сільської ради № 133 від 13 вересня 2002 року (а.с.5) та свідоцтвом на право на спадщину за законом, виданим 07 жовтня 2011 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області по реєстру за № [NUMBER] (а.с.6) . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за згодою власників вищезазначеного житлового будинку була в ньому зареєстрована 29 квітня 1992 року, що підтверджується довідкою Болградського РС ГУДМС України в Одеській області № 5129 від 20.12.2016 року (а.с.15) . Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України встановлено, що до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вселилася у вказаний житловий будинок на правах члена сім'ї власника будинку та 29 квітня 1992 року зі згоди власників будинку була зареєстрована в ньому, але з 2010 року відповідач в будинку не проживає. Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 15.01.2013 року було розірвано шлюб між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON], рішення набрало законної сили (а.с.11). Враховуючі, що відповідач більше року не проживає у зазначеному будинку без поважних причин, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved