Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Вузька, № 84, в с.Успенівка Саратського району Одеської області, що належав його матері [PERSON], яка померла 22 квітня 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач та його представник адвокат [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилися. Представник позивача надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.99). Представник Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав (а.с. 98). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно технічного паспорту, спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1956 році, тобто до введення в дію діючого ЦК України, тому право власності на вказаний житловий будинок було набуте спадкодавцем в порядку, який існував на час його будівництва (а.с.11-16). Згідно зі статтею 1 Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що втратив чинність, на підставі Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 22.02.1988 року № 8502-Х), кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 [PERSON] Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже підставою виникнення у спадкодавця [PERSON] права власності на спірний житловий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог зазначених правових актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу, розміру будинку та земельної ділянки, на який він розташований, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету селищної, сільської ради народних депутатів. Пункти 4, 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 8 особовий рахунок № 569, Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, власником будинку за адресою: Одеська область Саратський район с. Успенівка, вул. Вузька, № 84, рахувалась [PERSON] (а.с. 50-51а). Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, вартість зазначеного житлового будинку станом на 01 грудня 2017 року складає 188376 гривень (а.с.17-48). Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як видно з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 087969, виданого Успенівською сільською радою Саратського району Одеській області, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] померла 22 квітня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 334404, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 10). До дня своєї смерті вона проживала в [INFO], що підтверджено довідкою № 1664 від 21 листопада 2017 року Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с. 52). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: три земельні ділянки площею по 3,36 га кожна, розташовані на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державних актів серії ОД № 006705, серії ОД № 006704, серії ОД № 006703; житловий будинок з господарськими будівлями під № 84, розташований по вул. Вузькій в с. Успенівка Саратського району Одеської області. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила. Тому за приписами ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування отримує спадкоємець за законом першої черги, тобто позивач [PERSON], який є сином спадкодавця. 24 червня 2014 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] за заявою позивача відкрито спадкову справу щодо майна [PERSON], померлої 22 квітня 2013 року та позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на три земельні ділянки площею по 3,36 га кожна, на підставі державних актів серії ОД № 006705, серії ОД № 006704, серії ОД № 006703, за реєстровими номерами № 1280, 1282, 1284. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 73-97). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Успенівка, вул. Вузька, № 84, Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 54). Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved