Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

14 березня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним вище позовом та зазначила, що з 20.07.2013 року вона перебуває в зареєстрованих шлюбних відносинах з [PERSON] (далі відповідач). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося. Причиною є повне непорозуміння один одного. За час окремого проживання з відповідачем втратили взаємні почуття любові, поваги, дружби, стали абсолютно чужими людьми один для одного. Ніяких стосунків з відповідачем вони не підтримують, шлюб є лише формальним. З огляду на вказане, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області; малолітнього сина залишити проживати з нею; прізвище просить залишити [PERSON]. Ухвалою судді від 21 березня 2018 року позов в частині визначення місця проживання дитини був повернений позивачу. В підготовче засідання сторони не зявилися, подали заяви згідно яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 105426 сторони з 20 липня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 11/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КЕ № 189283 в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, з огляду також на визнання позову відповідачем, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Позивачу згідно ст.113 СК України необхідно відповідно до її вимог залишити прізвище - [PERSON]. На підставі, викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути 704,80 грн. сплаченого судового збору /а.с. 1/. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24 СК України, ст. ст. 112 СК України,

Outcome: approved