Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

14.05.2019 року представник позивача ТзОВ «Свалява-Міськбуд» Чундак М.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] з 03.07.2017 працював у ТзОВ «Свалява- Міськбуд» на посаді інженера- будівельника та відповідно до укладеного між ним та позивачем договором від 04.07.2017 року ніс повну матеріальну відповідальність. 24.07.2017 року згідно наказу №13 інженера- будівельника [PERSON] призначено відповідальним за проведення робіт по об`єкту «Реконструкція будівлі Станції юних техніків по вул.Ужгородська, 41 в м. Мукачево ». 23.04.2018 року наказом директора ТзОВ «Свалява-Міськбуд» [PERSON] звільнено з посади інженера- будівельника з 11.04.2018 року за невихід на роботу без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України). При проведенні інвентаризації товарно - матеріальних цінностей на ввіреному відповідачу об`єкті будівництва станом на 10.05.2018 року виявлено нестачу товарно - матеріальних цінностей на суму 231532 гривень 95 копійок. Посилаючись, що зазначений вище розмір шкоди заподіяний відповідачем внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків, представник позивача просить суд стягнути таку з [PERSON] на користь ТзОВ «Свалява- Міськбуд», а також судові витрати: судовий збір в сумі 3472, 99 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 30 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У відповідності до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам кожному окремо та в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що на підставі наказу директора ТзОВ «Свалява- Міськбуд» №14 від 03.07.2017 року [PERSON] прийнято на роботу з 04.07.2017 року на посаду інженера- будівельника (а.с.32). 04.07.2017 року з відповідачем укладено контракт, відповідно до умов якого працівник зобов`язався виконувати роботу у відповідності до займаної посади; нести відповідальність за збереження матеріальних цінностей, що передані роботодавцем для виконання доручення, тощо. Пунктом 5 вказаного контракту сторони передбачили відповідальність у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків та за шкоду, заподіяну Роботодавцю внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов`язків (а.с.33-36). Також 04.07.2017 року між ТзОВ «Свалява- Міськбуд» в особі директора Дев`ян В.О. та інженером- будівельником [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого працівник взяв на себе матеріальну відповідальність за збереження всіх матеріальних цінностей, що знаходяться в його розпорядженні та виконання покладених на нього зобов`язань згідно цього договору, зокрема: зберігати всі матеріальні цінності, що знаходяться в межах території власника; дбайливо ставитись до ввірених йому матеріальних цінностей і вживати заходів до їх збереження та перебування в належному стані; забезпечувати збереження та цілісність матеріальних цінностей наданих йому для охорони та збереження, а також чітке та якісне виконання робіт (а.с.37-39 ). З метою забезпечення дотримання правил з охорони праці, техніки безпеки, протипожежної безпеки та якісного проведення ремонтних робіт наказом директора ТзОВ «Свалява-Міськбуд» Дев`ян В.О. №13 від 24.07.2017 року, інженера- будівельника [PERSON] призначено відповідальним за проведення робіт по об`єкту «Реконструкція будівлі Станції юних техніків по вул.Ужгородська, 41 в м.Мукачево» (а.с.40). 23.04.2018 року наказом директора ТзОВ «Свалява-Міськбуд» №10а, [PERSON] звільнено з посади інженера- будівельника з 11.04.2018 року за невихід на роботу без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України) (а.с.42). 07.05.2018 року [PERSON] письмово повторно запропоновано з`явитись 10.05.2018 року на 09-00 годину для проведення передачі товарно- матеріальних цінностей та інвентаризації на об`єкті «Реконструкція будівлі Станції юних техніків по вул.Ужгородська, 41 в м.Мукачево » (а.с.41), однак відповідач у визначений час не з`явився. Відтак, 10.05.2018 року комісією у складі голови комісії- директора ТзОВ «Свалява -Міськбуд» Дев`ян В.О., головного бухгалтера- [PERSON] , начальника служби охорони [PERSON] проведено інвентаризацію товарно - матеріальних цінностей на ввіреному відповідачу [PERSON] об`єкті будівництва, в результаті якої виявлено нестачу товарно - матеріальних цінностей на суму 231532 гривень 95 копійок внаслідок умисного їх привласнення відповідачем, що підтверджено протоколом інвентаризаційної комісії від 11.05.2018 року (а.с.43-47). Згідно з ч.1, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Статтею 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для їх задоволення. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 3472, 99 гривень, сплачений позивачем згідно платіжного доручення №61 від 13.05.2019 року (а.с.55) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 гривень, підтверджених платіжним дорученням №197 від 27.12.2018 року, договором про надання правової допомоги у цивільній справі від 25.12.2018 року, ордером на надання правової допомоги серії ЗР №63756 від 25.12.2019 року, розрахунком гонорару за правову допомогу від 13.05.2019 року (а.с.48-54).

Outcome: approved