overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви і до досягнення доньками повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (пять тисяч) грн., але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування цих вимог [PERSON] зазначила, що відповідач офіційно не працевлаштований, добровільно не надає матеріальної допомоги малолітнім дітям і угоди про сплату аліментів із ним не досягнуто. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала 09 червня 2017 року в суд заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних доказів. Згідно з доводами позивачки з вересня 2016 року [PERSON] не утримує своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та із січня 2017 року разом з ними не проживає. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] просила суд врахувати працездатність відповідача та скрутне її матеріальне становище і неможливість самостійного утримання двох малолітніх дітей без надання допомоги з боку їх батька. Позивачка вказала, що окрім державної допомоги на дитину, інших доходів вона не отримує. Зміст вказаної заяви свідчить, що [PERSON] не заперечує проти заочного вирішення даного спору і ухвалення заочного рішення з врахуванням повторної неявки [PERSON] на розгляд справи. Відповідач [PERSON] повторно не зявився у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи. Жодних заяв, клопотань чи заперечень проти позову в суд не подав. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, заявивши вимогу, з метою забезпечення можливості оформити прийняття спадщини, факт належності жительці с. Молотків [PERSON] державного акту на права приватної власності на землю, так як у даному акті власник помилково записаний як «[PERSON]». Представником заявника подана заява про розгляд справи за його відсутності. Заінтересовані особі, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, в суд не з'явилися та представників до суду не направили. Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення заяви. Згідно заповіту, посвідченого 11 січня 2012 року секретарем виконавчого комітету Молотківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області Семенюк Г.А. за № 01, [PERSON], яка народилася [INFO] року в с. Молотків Лановецького району Тернопільської області, на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження, а саме, своє право на земельну ділянкою площею 2,22 га згідно державного акту серії ЯА № [NUMBER] від 27 жовтня 2004 року, розташовану на території Молотківської сільської ради, заповіла [PERSON], а решту майна, яке їй належатиме на день смерті, заповіла [PERSON]. Даний заповіт є чинним, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 46609578, виданої 01 лютого 2017 року приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу Тернопільської області Наконечною А.І. [INFO] року [PERSON] померла в м. Ланівці Тернопільської області у віці 81 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Молотківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області. До складу спадщини, крім земельної ділянки на підставі державного акту серії ЯА № [NUMBER], яку за заповітом успадкував [PERSON], ще дві земельні ділянки площами 1,8 га та 0,42 га, які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № [NUMBER]. Приватний нотаріус Наконечна А.І. Лановецького районного нотаріального округу своєю постановою від 29 липня 2016 року відмовила заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, так як прізвище померлої у заповіті та свідоцтві про смерть, а саме «[PERSON]» не співпадають із прізвищем власника земельної ділянки «[PERSON]» у Державному акті на землю. Відповідно до довідки Молотківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 26 січня 2017 року № 101, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], являлася однією і тією самою особою. Таким чином, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт належності покійній [PERSON] державного акту на земельну ділянку, доцільність його встановлення для заявниці та неможливість встановлення у позасудовому порядку знайшов своє підтвердження у суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 8 травня 2013 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, міцної сім'ї створити не вдалось, оскільки в результаті різних, в загальному протилежних поглядів на життя постійно виникали сварки. Коли спільне проживання стало не можливим, припинили шлюбні відносини, хоча поки що проживають в одному помешканні. Вважає, що подальше примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, у поданій письмовій заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 8 травня 2013 року [PERSON], 1991 року народження, та [PERSON], 1994 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 02 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 1995 року. Зазначала, що через зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого між ними виникають сварки, неможливе подальше їх спільне проживання однією сімєю, а тому просила шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Тому, зважаючи на надіслане позивачем клопотання про підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 24 травня 1995 року [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано Липоводолинським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської області, актовий запис №10. Сторони зареєстровані та проживають [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO]. Дочка навчається в Красноармійському педагогічному училищі на денній формі навчання, отримує стипендію близько 748 гривень на місяць. На даний час дочка потребує матеріальної підтримки свого батька, який може надавати таку допомогу, оскільки працює на ДП ВК «Краснолиманська», інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом не має. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставин та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] є студенткою 3 курсу Красноармійського педагогічного училища ВНЗ 1 рівня акредитації денної форми навчання, бюджетної основи, отримує стипендію в розмірі в середньому 1071,39 грн., строк навчання якої становить з 15 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року, потребує матеріальної допомоги. [PERSON] мешкає разом із своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач працює на ДП ВК «Краснолиманська» в якості електрослюсаря підземного і отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 8742,06 грн., отже може надавати матеріальну допомогу. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працює, інших осіб, яких зобов'язаний утримувати за законом не має. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд бере до уваги можливість надавання утримання матірю [PERSON] [PERSON], яка працює в Покровському ВП ГУНП в Донецькій області в якості начальника сектору (відділення) і отримує щомісячне грошове забезпечення в сумі 6187 грн. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивача звільнено від оплати судових витрат на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. ст.199-201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході судового розгляду справи позивач свої вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно та пояснила, що вже три роки донька знаходиться на її утриманні, а відповідач участі у її вихованні та матеріальному утриманні не приймає. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи, в судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів на малолітню дочку з проханням стягувати з нього аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки Крістіни, яка народилася 08 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 119500, виданим 15 квітня 2010 р. Базалійською селищною радою Теофіпольського району Хмельницької області. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання виконкому Базалійської селищної ради від 30 січня 2017 р. № 90. Відповідно до довідки Теофіпольської центральної районної лікарні від 01 лютого 2017 р. дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, перебуває на обліку у Теофіпольському районному центрі зайнятості як безробітний з 13 грудня 2016 року, що підтверджується довідкою Теофіпольського РЦЗ №221617255 від 27 березня 2017 року та отримує щомісячно допомогу як безробітний в розмірі 1160 грн. 00 коп. Відповідач має на утриманні ще одну дитину від іншого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-БВ № 287365, виданим 04 січня 2017 р. Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, а тому враховуючи необхідність витрачання коштів на її, а також на власне утримання, судом вбачається можливість стягнення аліментів в розмірі 600 грн./міс.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким уклала шлюб 25 вересня 2015 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, сторони не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 24.02.2017 р. і 13.03.2017 р. без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2015 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмової заяви позивача видно, що сторони проживають окремо з жовтня 2016 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через неможливість знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Примирення з відповідачем позивач категорично заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В своїй заяві зазначила, що 17 вересня 2005 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі народились їх діти: [INFO] син - [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Проте шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися та були припинені більше двох років потому, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернулася до суду із цим позовом. [PERSON] подала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 15), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2005 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №21. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 5). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. За даними копій свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які залишилися проживати біля матері. (а.с. 6-7). Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна, чи місця проживання їх дітей на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

13 лютого 2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що 05.05.2015 року помер його брат [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Заявник звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки відсутня сумісна реєстрація заявника з померлим у квартирі [ADDRESS]. У зв'язку з чим, заявник просить суд встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] в період з вересня 2014 року до 05 травня 2015 року по день його смерті. Заявник надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, обставини викладені у заяві підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що з вересня 2014 року заявник проживав разом з братом [PERSON] за його місцем мешкання у [INFO]. 05 травня 2015 року брат заявника [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-КИ №636951 виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 13 травня 2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1993 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2009 року. Заявник звернувся до державного нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом, але постановою нотаріуса від 16.11.2016 року йому було відмовлено з підстав того, що відсутня сумісна реєстрація із спадкодавцем за однією адресою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню та вважає за необхідне встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] в період з вересня 2014 року до 05 травня 2015 року по день його смерті.

Outcome: approved