overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

14.04.2016 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 11 березня 2011 року вона перебуває у раз реєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них є дитина: [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що проживала з відповідачем до березня 2013 року та що спільне життя з відповідачем не склалось з причин байдужого відношення відповідача до дитини та до сімейного життя, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У судовому засіданні позивач позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини повністю підтримала, пояснила, що з березня 2013 року вона з дитиною проживає окремо від відповідача та що відповідач останні вісім місяців дитиною не цікавився та не спілкувався. Вона вважає, що примирення є неможливим, оскільки спроби примирення, які вона робила, залишились безрезультатними. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 11 березня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 97 (а.с.4), від якого у сторін 16 серпня 2011 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №190136 (а.с.5). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

14.04.2016 позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 02.09.2000. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON], 02.09.2001 р. н., [PERSON], 09.05.2005 р. н., [PERSON], 15.07.2006 р. н. та [PERSON], 13.11.2011 р. н., які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50% від заробітку (доходу) відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. \~ Заслухавши позивача, дослідивши матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтв про народження: І-КГ №038680, виданого 13.09.2001, І-КГ №003309, виданого 16.05.2005, І-КГ №024189, виданого 21.07.2006, І-КГ №130415, виданого 15.11.2011, позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON], 02.09.2001 р. н., [PERSON], 09.05.2005 р. н., [PERSON], 15.07.2006 р. н., [PERSON], 13.11.2011 р. н., відповідно. Діти проживають разом з матірю [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою Новозбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 11.04.2016 за №1048. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

14.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що з 26.02.1988 р. він є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером на житлове приміщення № 819 від 26.02.1988 р. В даний час в квартирі крім нього також зареєстрована його донька - [PERSON], яка близько 10 років там не проживає, перебуває в Сполучених Штатах Америки, не користується житлом за призначенням, не сплачує комунальні послуги, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася через оголошення у пресі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач являється наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером на житлове приміщення № 819 від 26.02.1988 р. - а.с.6, з довідки виданої Криворізькою об'єднаною міською довідково-інформаційною службою «Новаком» № 4 від 31.03.2016 р. вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] - а.с.8, згідно акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіт-КР» від 13.04.2016 р., відповідач зареєстрована в вищевказаній квартирі, однак близько десяти років там не проживає - а.с.7. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач їх сусід, відповідач донька останнього, поїхала за кордон і близько десяти років не проживає разом з батьком в спірній квартирі. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

14.04.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є опікуном неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідачки аліменти

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

14.04.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №229. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дитини не мають. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 20.06.2010 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с.3. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], а. с.- 7. Шлюбні відносини припинили, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Спір про місце проживання дитини і щодо майна відсутній. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася, зберегти її неможливо, тому, відповідно до ст.ст.100, 112 СК України, позов [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

14.04.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], яку відповідач добровільно матеріально не забезпечує. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на визнання позову у повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини - в матеріалах справи на а.с.5). Відповідач своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України, не виконує. Тож з відповідача на користь позивачки у відповідності до ч.3 ст.181 СК України слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, який останнім не заперечується, позов - задовольнити. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

14.04.2016 р. до суду подано дану заяву, в якій заявник вказав, що 13.12.2013 р. в с.Степашки Гайсинського району померла його мати [PERSON], яка в свідоцтві про його народження записана в графі «мати» як [PERSON], просив встановити факт, що [PERSON] є його рідною матір`ю для подальшого оформлення ним права власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. Заявник в судове засідання не з`явився, проте надав заяву згідно якої заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглянути без нього (а.с. 18). [PERSON]М до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 17). Доведено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна після смерті 13.12.2013 р. його матері [PERSON], через зазначення її імені в свідоцтві про його народження «Діна», замість «Домка» не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка померла 13.12.2013 р., як спадкоємець першої черги за законом спадщини через зазначення імені його матері в свідоцтві про смерть «Домка» не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -копією паспорта серії АА № 927628 виданого Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області 11.03.1999 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 5); -копією свідоцтва про народження серії ІV-УР № 1723417 від 19.01.1963 р., де зазначено, що 18.12.1962 р. народився [PERSON] батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12);. -копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 282238 від 13.12.2013 р., згідно з яким 13.12.2013 р. в с.Степашки Гайсинського району померла [PERSON] (а.с. 14).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 22.09.2006 року Красилівською сільрадою Новоград-Волинського району, актовий запис № 03. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дочку [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач з'явився, позов просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2006 року, який зареєстрований Красилівською сільрадою, актовий запис № 03. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з відповідачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] і зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість Південь» від 04.11.1998 року за №2684. Нотаріально даний договір не посвідчувався, що перешкоджає йому (позивачу) розпорядитися спірною квартирою. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання [PERSON] не зявилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 04.11.1998 року [PERSON] , діюча за довіреністю [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору [PERSON] діюча за довіреністю [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Даний договір був оформлений на Товарній Біржі «Нерухомість Південь» від 04.11.1998 року за №2684, а також у МБТІ за №17136. Нотаріально даний договір не посвідчувався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири ( житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 11.09.2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 473, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів та різні погляди на життя. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2010 року. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та виділ земельної ділянки в натурі. В обґрунтування позовних вимог вказала, що після смерті чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в м.Гола Пристань по вул.Київська, 16 Херсонської області. Свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частці спадкового майна видано на імя [PERSON] та [PERSON], яка 05.11.2015 року померла та спадкоємицею після її смерті є відповідачка [PERSON] Сторони не можуть дійти згоди щодо реального розподілу домоволодіння, тому позивачка просила поділити вказане домоволодіння в натурі між власниками. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та з урахуванням висновків експертів просила стягнути з відповідачки суму компенсації за належну малолітньому [PERSON] частину житлового будинку в розмірі 23991грн., а також стягнути 551,20 грн. судового збору, 3000 грн. за проведення експертизи та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти стягнення на користь позивача компенсації за 1/8 частину житлового будинку, та просили стягнути з позивачки витрати за проведення експертизи в розмірі 1700 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.. Заслухавши сторони, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом установлено, що житловий будинок, розташований за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Київська, 16, на праві приватної спільної часткової власності належав [PERSON] (1/8 частка) та [PERSON] (7/8 частка). Частку [PERSON] успадкувала відповідачка [PERSON] Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. В силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.11.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис № 266. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем були припинені з 2013 року , в зв'язку з відсутністю взаємо порозуміння, що призводило до постійних сварок. Майнового спору не має. Посилаючись на викладені обставини, просила задовольнити позов. В судове засідання позивач надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує, та просить його задовольнити. Від стягнення судових витрат по справі з відповідача відмовляється. Відповідач до суду надав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.11.2010 року, актовий запис № 266, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.11.2010 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.2012 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколавїської області, актовий запис № 233. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не протирічить закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, може бути прийнято судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що зберегти сім'ю неможливо, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачці залишити - [PERSON].

Outcome: approved