Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

14.05.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, відповідно до якого просила суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1,2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.04.2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно жодної матеріальної допомоги не надавав та не надає. У судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, а також заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2002 року, який розірвано 22.04.2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 157, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]( а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER]( а.с.7). Та обставина, що малолітня дитина проживає з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою місця проживання позивача [ADDRESS], підтверджується довідкою № 757 виданою 07.05.2018 року КП «ЖЕК-1» (а.с.3). Відповідачем не оспорюється, що малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2012 року у справі № 1005/7744/2012, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 07.02.2012 р. та до досягнення дитиною повноліття ( а.с.24). Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2014 року у справі № 359/140/14-ц, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень, щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.25-27). Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Враховуючи викладене,

Outcome: partial