Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

13.11.2019р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до [PERSON] (далі - відповідач) з позовом, в якому просить визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку площею 0,16 га, яка надана для обслуговування житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , та яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 31.01.1996р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.09.2003р. позивач купила у [PERSON] , яка померла [INFO] . житловий будинок по [ADDRESS] . Вказаний договір укладений був письмово та нотаріально посвідчувався. Незважаючи на ту обставину, що купівля-продаж житлового будинку, проводилась сторонами у законний спосіб, земельна ділянка площею 0,16 га, яка надана для обслуговування вказаного житлового будинку [PERSON] , спадкоємцем не переоформлювалась та наданий час на праві приватної власності належить покійній. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , та доньки за заповітом [PERSON] та [PERSON] . При цьому земельна ділянка яка предметом спору не була охоплена заповітом. При зверненні до відповідача, який являється сином спадкодавця, з проханням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , що складається із вищезазначеної земельної ділянки, укладення договору дарування чи договору купівлі-продажу щодо неї, відповідач відмовляється, посилаючись на брак часу та коштів. Станом на сьогодні вона протягом 10 років являється власником житлового будинку по вказаній адресі, однак не може в повній мірі користуватися та розпоряджатися ним, з\~підстав того, що земельна ділянка під будинком належить [PERSON] , та в іншому порядку, крім судового вона не може захистити свої права. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте представник звернувся до суду із заявою (вх.№2808 від 07.06.2019р), в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його та позивача відсутності, через похилий вік позивачки, крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду із заявою (вх.№2811 від 07.06.2019р.), в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Крім цього повідомляє, що заповітом спірний будинок не охоплювався, спадщину на нього не приймали, документів не має, і спадщину неохоплену заповітом він приймати не бажає. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте звернулися до суду із заявами (вх.№№2810,2812, від 07.06.2019р.), в яких позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення, з`явитися в суд не має можливості у зв`язку з віддаленістю місця проживання. Крім цього повідомляють, що заповітом спірний будинок не охоплювався, спадщину на нього не приймали, документів не має. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали \~справи,\~ враховуючи те,\~ що визнання \~відповідачем та третіми особами по справі пред`явленого\~до нього позову не \~суперечить закону,\~ не порушує\~ права,\~ свободи чи\~ інтереси інших\~ осіб,\~а у судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 209 ЦПК України, виконано завдання розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду та прийняти рішення за результатами проведення розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів . Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: -[PERSON] , яка проживала по [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 0,16 га, розташованої на території Врадіївської селищної ради Миколаївської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку (державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 31.01.1996р.); -29.09.2003р. позивач купила у спадкодавиці [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . Вказаний договір укладений письмово та нотаріально посвідчений 29.09.2003р., зареєстрований в реєстрі за №1619. Спірна земельна ділянка не була предметом договору купівлі продажу (договір купівлі-продажу від 29.09.2003р.); -житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за позивачем на підставі договору-купівлі продажу № 1619 від 29.09.2003р.(витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2712182 від 01.02.2004р.); -за життя [PERSON] на підставі заповіту від 24.07.2015р., який зареєстровано в реєстрі за №689, належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарським спорудами та земельною ділянкою, які розташовані по [ADDRESS] , заповіла своїм донькам [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках - по 1\\2 частці кожній. Спірна земельна ділянка не була охоплена заповітом (заповіт від 24.07.2015р., який зареєстровано в реєстрі за №689); -[INFO] . в смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 08.08.2017р.); -після померлої [INFO] . [PERSON] відкрита спадкова справа №60/2017 за заявою про прийняття спадщини за законом спадкоємця першої черги [PERSON] (заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 187 від 21.08.2017р.). Також із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулись доньки спадкодавці [PERSON] та [PERSON] (заява зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №23 від 14.02.2018р., та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів 14.02.2018р. за №71/02-14) (інформаційної довідка Врадіївської державної нотаріальної контори №1535/01-16 від 06.12.2018р.); \~ \~ При прийнятті рішення, суд керується: Так, згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку), право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 120 ЗК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у даному випадку, слід враховувати наступне. Частина 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Вищевказана позиція також висловлена в постановах Верховного Суду України від 12.10.2016р. у справах за № 6-2225цс16 та № 6-2099цс16. Враховуючи той факт, що власник земельної ділянки [PERSON] померла, а спадкоємиць не бажає приймати спадщину на спірну земельну ділнку, чи переоформлювати у законний спосіб усієї садиби через відчуження позивачу по справі, та що в іншому порядку, окрім судового, підтвердити своє право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування належного позивачу житлового будинку, останній не може, а тому, з врахуванням визнання позову відповідачем, третіми особами по справі, його право підлягає захисту в суді.

Outcome: approved