Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля про визнання акту дійсним, посилаючись на те, що він працював на вугільному підприємстві «Шахта Добропільська» з липня 1984 року. 03 квітня 1996 року на час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму лівої стопи. На підприємстві був складений акт про нещасний випадок на виробництві №47 від 04 квітня 1996 року і зареєстрований в Журналі реєстрації актів про нещасний випадок на виробництві. На теперішній час позивач вирішив подати документи для призначення страхових виплат і звернувся до відповідача, але йому було відмовлено в оформленні та у видачі направлення на МСЕК з посиланням на те, що на даний час акт не відповідає вимогам Положення про розслідування нещасного випадку на виробництві, і виявлені наступні порушення по акту: його завірено печаткою відділу кадрів, тому йому відповідач відмовив у видачі направлення на МСЕК та відповідно і у страхових виплатах. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, та просить визнати акт про нещасний випадок від 04 квітня 1996 року і виданий йому - дійсним, та зобов'язати відповідача прийняти акт про нещасний випадок на виробництві №47 від 04 квітня 1996 року за формою Н-1 для видачі йому направлення на МСЕК та призначення страхових виплат. Представник відповідача - провідний спеціаліст юридичного сектору відділення виконавчої дирекції ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Бабійчук Т.В., яка діє по довіреності, в судовому засіданні вказала, що якщо судом буде визнано акт дійсним, то ФСС не заперечує проти задоволенню позовних вимог [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі представлені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. З'ясовуючи характер правовідносин, що склались між сторонами, суд прийшов до висновку, що розгляд цього спору можливий за умов застосування норм матеріального права, регулюючих трудові правовідносини, а також Закону України «Про охорону праці» і відомчих нормативних актів, що стосується охорони праці робітників в вугільній промисловості України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на вугільному підприємстві «Шахта Добропільська» ДП «Добропіллявугілля» з 1984 року по 2001 рік. 03 квітня 1996 року на час виконання трудових обов'язків з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав травму лівої стопи. На підприємстві був складений акт про нещасний випадок на виробництві №47 від 04 квітня 1996 року і зареєстрований в Журналі реєстрації актів про нещасний випадок на виробництві. Копією трудової книжки підтверджується факт, що 03 квітня 1996 року позивач дійсно у вказаний період знаходився в трудових відносинах з підприємством - «Шахта Добропільська» ДП «Добропіллявугілля». Встановлення законності оформлення вказаного акту про нещасний випадок на виробництві від 04 квітня 1996 року №47 позивачу необхідно для оформлення і призначення страхових виплат. Статтею 171 Кодексу Законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. з наступними змінами від 17.11.2005р., працівник зобов'язаний дбати про особисту охорону безпеки та здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей у процесі виконання будь яких робіт, чи під час перебування на території. Робітник повинен знати та виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правилами користування з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва. Згідно з ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з пояснень позивача, представника відповідача, та відповідно до матеріалів цивільної справи, що акт про нещасний випадок відносно [PERSON] від 04 квітня 1996 року не заперечується і не оспорюється підприємством і ФСС, тому суд вважає, що зазначені позовні вимоги [PERSON] про визнання акту дійсним та зобов'язання Відділення виконавчої дирекції ФСС прийняти акт про нещасний випадок на виробництві для видачі позивачу направлення на МСЕК та призначення страхових виплат. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованості вимог [PERSON] і задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved