Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

13 березня 2018 року представник позивача, адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільних неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач, [PERSON] разом із відповідачем, [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], але в добровільному порядку відмовляється матеріально допомагати дітям, які проживають разом із позивачем,за її адресою. Відповідач приховує своє місце роботи та розмір отриманих ним доходів. Непрацездатних батьків, дітей у відповідача на утриманні немає. Статею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до Закону. Позивач в судове засідання не зявилась. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні змінив свої позовні вимоги, просив щомісячно стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем, тобто аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8), але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню малолітніх дітей, інших утриманців немає. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182 ч. 2, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дітей, чим порушує права позивача і її малолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, на кожну дитину, починаючи з дня звернення представника позивача до суду і до повноліття дітей. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача і неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі\~704 грн. 80 коп.

Outcome: approved