Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

13 червня 2014 року позивачка звернулася у суд з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON] який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до припинення навчання дитини, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 1991 року до 31 жовтня 2005 року, який в 2005 році було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. Батьком дитини є відповідач. На даний час [PERSON] входить до складу сім'ї позивачки, яка складається з сина [PERSON] та ще 2-х малолітніх дітей, яких позивачка взяла на виховання,після загибелі старшого сина. Син [PERSON] навчається в Корсунь - Шевченківському педагогічному коледжі ім. Т. Г. Шевченка на третьому курсі денного відділення. Для можливості належного навчання син потребує матеріальної допомоги, а це щомісячно приблизно 1600 грн. (харчування, одяг, транспортні витрати, навчальні приладдя, тощо),оскільки того , що дає позивачка, не вистачає. Стан здоров'я сина [PERSON] незадовільний, оскільки він переніс ЧМТ , а ще має проблеми з зором, що підтверджується наданими суду медичними довідками. Позивачка працює медичною сестрою хірургічного відділення в Корсунь - Шевченківській ЦРЛ Черкаської області, отримує заробітну плату в сумі 1800 грн. , але даних коштів не вистачає для належного повноцінного навчання сина і проживання, а тому позивачка і пред'явила даний позов до відповідача. Позивачка у судове засідання з'явилася, свій позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним в позові та пояснила,що дійсно син інколи, у вихідні дні,не сидить за книжками,а допомагає сусіду у будівництві, за що може раз -два у місяць одержати 100 грн. Представник відповідача [PERSON] позов повністю не визнав та надав суду наступні пояснення. Що син сторін одержує 600 грн. стипендії, підзаробляє,зі слів позивачки, живе у сім»ї позивачки, там і харчується, а тому тих коштів, що він має у виді стипендії та допомоги позивачки є достатньо. Сам же відповідач є хворим, витрачає в межах 500 грн. на ліки щомісячно, має на утриманні дружину та батьків, є непрацюючим, не має ні підсобного господарства, ні земельної ділянки, а тому не може надавати сину допомогу і у задоволенні позову просить суд відмовити. 3-я особа на стороні позивачки [PERSON] направив до суду заяву з проханням задовольнити позов та слухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, які надані сторонами в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, сторони пояснили, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з жовтня 1991 року перебували у шлюбі, який 22.11. 2005 року розірвали, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ у Черкаської області 03.10.2006 року, актовий запис № 172 (а. с. 6). Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], від 25.07.1996 року, актовий запис № 112 по Корсунь-Шевченківському ВРАГС), який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 145, виданою Петрушківською сільською радою від 04.06.2014 р. ( а.с. 7). [PERSON] має ряд захворювань відповідно до довідки № 265, виданої Корсунь - Шевченківською центральною районною лікарнею 02.06.2014 року (а. с. 9 - 10). [PERSON] є студентом третього курсу денної форми навчання Корсунь - Шевченківського педагогічного коледжу ім. Т. Г. Шевченка Черкаської обласної ради. Термін навчання 01.09.2012 - 30.06.2016. що підтверджується довідкою № 66, виданою адміністрацією даного навчального закладу від 19.05.2014 року.(а. с. 8). Син сторін [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, оскільки не працює, а стипендію в розмірі 600 грн. не вистачає на саме необхідне для його життя. Згідно наданого суду розрахунку позивачка витрачає на утримання сина [PERSON] приблизно 1600 грн. (харчування, одяг, транспортні витрати, навчальні приладдя, тощо), і ці кошти суд оцінює як реальні, не завищені, а затрачені лише на саме необхідне. Позивачка працює операційною медичною сестрою хірургічного відділення в Корсунь - Шевченківській ЦРЛ та отримує заробітну плату в розмірі 1800 грн. щомісяця і більшу половину цих коштів витрачає на сина. Дійсно,судом встановлено, що позивачка взяла на виховання 2-х малолітніх дітей, на утримання яких одержує від держави кошти, але такі підлягають строгому обліку і контролю, тому на сина вона їх не має права витрачати. Відповідач проживає вдвох із своєю дружиною у будинку по вул. Дяченка, 48, що у м.Корсуні-Шевченківському, і встановлено, що працює неофіційно, займаючись ремонтом автомобілів на дому по [ADDRESS], та має за це доходи, як пояснив представник в межах 1500 грн. За вказаною адресою відповідач має на праві власності 1/2 частину будинку, не перебуває у центрі зайнятості, як особа, шукаюча роботу, і його дружина, інших дітей, крім спільного сина його та позивачки, не має. Посилання представника відповідача, що останній утримує фізично здорову непрацюючу дружину, [INFO] та утримує батьків, які проживають у власному будинку, окремо, мають підсобне господарство, земельну ділянку, суд оцінює критично, оскільки дружина просто є непрацюючою, не є хворою, чи інвалідом, а тому не є особою, яка перебуває на утриманні, та і батьки відповідача також крім вказаного вище також мають кожен пенсію, яку одержують щомісячно. Згідно із СК України, утриманням є вид правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобов'язана надавати іншій фізичній особі матеріальну підтримку в грошовій або в натуральній формі у випадках та за дотримання умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обов'язку щодо надання утримання. Завдання інституту утримання полягає у створенні умов для матеріального задоволення потреб людини, які виникають в силу її буття та перебування в суспільстві, у тих випадках, коли власні доходи такої людини не можуть достатньою мірою забезпечити задоволення цих потреб. Відповідно до СК України, відносини утримання можуть виникнути між такими особами: подружжям, а в окремих установлених законом випадках - також між жінкою і чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, але протягом тривалого часу проживали однією сім'єю (відповідно до статей 75 та 91 СК України); батьками й дітьми (статті 180, 198 та 202 СК України). Але вказані відповідачем обставини по справі не підпадають під вказані вимоги СК України, щоб дружина і батьки могли вважатися утриманцями. Те,що відповідач і його дружина не працюють, не мають підсобного господарства, земельної ділянки для вирощування продукції, так було встановлено у суді, не свідчить про те, що відповідач не може працювати і надавати сину допомогу. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до закінчення навчання, але не довше, ніж до 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до приписів ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі ( або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище позивача, відповідача, та дитини, яка потребує матеріальної допомоги; наявність у відповідача дитини від другого шлюбу. У 20 пункті постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, з урахуванням наданих суду доказів , приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги для належного харчування, придбання самого дешевого одягу, транспортні витрати-проїзд до училища і назад додому,у с. Листвина, на придбання навчального приладдя,поповнення рахунку на телефоні, оплата інтернету, оскільки телефон і ноутбук купила позивачка в кредит, і на сьогодні це є самим необхідним у житті молодої людини, а тих коштів, які він одержує у виді стипендії, та що дає мати, недостатньо, як для особи яка навчається, а відповідач є працездатним, утриманців не має, тому в змозі таку надавати. А непрацюючий не значить,що не може надавати таку допомогу. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, а син потребує такого і з урахуванням викладених у рішенні обставин визначає таку у розмірі 400 грн. і дана сума підлягає стягненню щомісячно, на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення такого, тобто до 30 червня 2016 року, але не довше ніж до досягнення сином повноліття. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. (одержувач: УДКСУ в Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області, рахунок 31210259700239 в ГУДКУ в Черкаській області, МФО 854018, ЄДРПОУ 22809021, код платежу 22050000) Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, в розмірі 400 грн., підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Outcome: partial