Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

13 червня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 8 червня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припиненні через те, що відповідач не ставить за доцільне забезпечувати сім'ю, зловживає спиртними напоями, не має постійної роботи, а їх неодноразові бесіди з цього питання є марними, а відносини мають суто формальний характер. Подальше сумісне життя вважає неможливим та недоцільним, оскільки відповідач не намагається зберігати стосунки, а тому просить суд розірвати між ним шлюб. 1 липня 2014 року за клопотанням відповідача ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення. В наступне судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засіданні після спливу строку для примирення не з'явився. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 8 червня 2002 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.2-3). В судовому засіданні 1 липня 2014 року сторони визнали, що шлюбні відносини між ними фактично припиненні та вже тривалий час вони їх не можуть відновити. Основною причиною звернення до суду з позовом стало те, що відповідач не ставить за доцільне забезпечувати сім'ю, зловживає спиртними напоями, не має постійної роботи, а неодноразові бесіди з ним з цього питання є марними, а відносини мають суто формальний характер. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. 1 липня 2014 року суд своєю ухвалою надавав сторонам строк для примирення. Позивач після спливу строку на примирення наполягала на задоволенні позовних вимог, а відповідач в судове засідання не з'явився, про свій намір зберегти сімейні стосунки не наголосив, а заходів примирення зі свого боку жодних не здійснив. У пункті 10 вказаної Постанови зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні обставини справи, зокрема те, що відповідач сам не бажає примирятися, а своє не бажання розривати шлюб пов'язує виключно зі зручними для нього стосунками, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу - не можливе. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved