Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

13 липня 2018 року представник в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на земельну частку (пай) по КСП «Колос» в межах Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області в умовах кадастрових гектарах - 3,7. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому право на спадкування за законом одержала [PERSON] Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа щодо належності спадкодавцеві спадкового майна. На підставі зазначеного представник позивача просила суд визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) на території Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області розміром 3,7 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Ухвалою суду від 16 липня 2018 року провадження у справі було відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено до судового розгляду на 13 серпня 2018 року. В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника за наявними у справі документами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] року Яхнівською сільською радою Фастівського району Київської області, серія [NUMBER] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства КСП «КОЛОС» Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області, розміром 3,7 га в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належало [PERSON] на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Фастівською районною державною адміністрацією та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] від 20 грудня 2000 року (а.с. 11). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON], а отже є, в силу ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем (а.с.16). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об'єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» громадяни є власниками виключно тих земель, які вони одержали після розпаювання. Земельний сертифікат - це документ, що засвідчує право позивача на земельну частку й містить відомості про її вартість та розмір в умовних гектарах і не підтверджує право позивача на конкретну земельну ділянку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що матір позивачки [PERSON] набула право на земельну ділянку із земель КСП «Колос», тому після її смерті таке право перейшло до [PERSON], яка фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як зазначає позивач та підтвердженого оголошенням в газеті «Перемога», сертифікат серії [NUMBER], реєстраційний [NUMBER] від 20.12.2000 р. на право на земельну частку (пай) розміром 3,7 га (КСП «Колос» в межах Яхнівської сільської ради), виданий на ім'я [PERSON] був втрачений /а.с.13/. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Системний аналіз наданих позивачем доказів, дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна ділянка належала матері позивачки [PERSON]. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцям за законом, має право на спадкування земельної частки (паю), тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки Іншого порядку визнання права в порядку спадкування при відсутності оригіналу правовстановлюючого документу не існує. На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved