overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 серпня 2008 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Сторонам надавався строк для примирення терміном два місяці за клопотанням відповідача, проте після закінчення цього строку позивач від позову не відмовився, про що подав заяву, а відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2008 року, актовий запис № 1298 (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.11.2012 року по 01.05.2014 року у розмірі 2466 грн. 84 коп. В судове засідання представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та стягнення заборгованості в сумі 2308 грн. 33 коп, в зв»язку частковою оплатою відповідачем боргу та просила розгляд справи провести без його участі. Відповідач в судове засідання не з«явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач зареєстрована в [ADDRESS] та являється споживачем природного газу. Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги, в тому числі і за спожитий природний газ. З наданого суду розрахунку убачається, що відповідач за спожитий природний газ вчасно не розраховувався, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню за період з 01.11.2012 року по 01.08.2014 року в розмірі 2308 грн. 33 коп. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, в якій зазначив, що 27 грудня 2013 року померла його тітка [PERSON], яка до дня своєї смерті склала заповіт, яким заповідала йому все своє майно, а також те, на яке він буде мати право на день своєї смерті. Інших спадкоємців у [PERSON] крім нього не має. 04 липня 2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено так як ним пропущено строк для прийняття спадщини. Він вважав, що по-скільки в нього є заповіт складений на його ім'я і так як він постійно проживав разом зі своєю тіткою, то ніякого строку для звернення до нотаріальної контори не має. В даний час коли позивач звернувся до нотаріальної контори з питання оформлення спадкового майна, йому було роз'яснено, що він пропустив шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини, тому він вважає причину пропуску звернення із заявою до нотаріальної контори поважною, він є людиною похилого віку, юридично не обізнаний. Просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви для прийняття спадщини після смерті своєї тітки. В судовому засіданні позивач був відсутнім, але від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, позов підтримує, просить задовольнити позов у повному об'ємі. Відповідач та третя особа в судовому засіданні були відсутніми, але від них надійшли заяви про слухання справи за їх відсутністю, позов визнають не заперечують проти задоволення позову. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, про те що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 27 грудня 2013 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 418054 виданого 28 грудня 2013 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 73. 19 січня 1996 року при житті [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачу по справі [PERSON], все своє майно, а також те, на яке він буде мати право на день своєї смерті, про що свідчить копія заповіту посвідченого секретарем Ков'язької селищної ради Валківського району Харківської області від 19 січня 1996 року. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах, суд вважає причину пропуску строку звернення із заявою до державної нотаріальної контори поважною, і вважає можливим визначити додатковий строк достатній для прийняття спадщини, а саме: три місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 4171,23 грн.. В обґрунтування позову позивач вказував, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.03.2008 року його було зобов'язано сплатити відповідачу грошову компенсацію у розмірі 4171,23 грн.. Зазначену суму позивачем було сплачено, що підтверджується розпискою від 02.08.2010 року. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.05.2011 року вищезазначене рішення було скасоване, однак відповідач одержані кошти не повернула. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні просила ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.03.2008 року у справі № 2-4/2009р. про виділ частки в натурі майна, що є у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою на позивача було покладено обов'язок сплатити відповідачу компенсацію у розмірі 4171,23 грн. (а.с. 5-7). Зазначену суму відповідачем було сплачено, що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в розмірі 4171,23 грн. (а.с. 4). Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.05.2011 року рішення від 11.03.2008 було скасоване. (а.с. 8). На день розгляду справи відповідач зазначені грошові кошти не повернула. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, судом встановлено, що відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4171,23 грн. на підставі рішення суду та не повернула їх, коли рішення суду було скасоване, що призвело до порушення прав позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 11.09.1999 року. Від даного шлюбу у подружжя є син, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 20 липня 1996 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. Їх шлюб поступово став фікцією, а запис у паспорті - формальністю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина, що погано впливає на його психічний стан. З початку 2014 року сімейні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов і розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.8). Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.9). Розглянувши доводи, викладені позивачем, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 липня 1996 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20 липня 1996 року, актовий запис 180 (а.с.4). В шлюбі у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 червня 2000 року, актовий запис 246 (а.с.4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 3826 грн. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до оригіналу боргової розписки від 05 грудня 2013 року [PERSON] надала [PERSON] 3826 грн. на строк до 15 травня 2014 року. Відповідач у встановлений строк борг не повернула. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За таких підстав, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 14.07.2006 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 105. Від спільного життя мають двох синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки подружжя виявилося людьми з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть з лютого поточного року. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

14 липня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2010 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов і стягнути аліменти в розмірі ? частини заробітку. Відповідач в судове засідання не з«явився, подав до суду заяву про визнання ним позову та просив стягувати аліменти в розмірі ? частини заробітку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 10.03.2010 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки. Примирення між сторонами з боку позивачки не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 7) убачається, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. З врахуванням матеріального становища сторін, оскільки відповідач не працює та не надає допомоги на утримання дитини з нього слід стягнути аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які визнає відповідач.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

14 липня 2014 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] яка діє від себе та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Добропільської міської ради, про визнання права власності на квартиру, позовні вимоги позивачів задоволено в повному обсязі. [PERSON] звернулися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, вказуючи, що в рішенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2014 року не вирішено питання про загальну площу квартири. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

14 липня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 20 травня 2011р. Від спільного шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати та інших доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки. Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER].(а.с.6). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дитину у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, тобто з 14 липня 2014р. та до повноліття малолітньої дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний матеріально її утримувати. Встановлено, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved