Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

13 січня 2015 року ПАТ КБ «Дельта банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 37-0011008/ФК, згідно з яким банк надав позичальнику відкличну не відновлювану кредитну лінію у розмірі 8800 грн. з розрахунку 20% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк починаючи з 05.03.2008 року до повного повернення кредиту. [PERSON] порушив умови виконання указаного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку останній добровільно не погашає. Тому банк прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3167,81 грн., сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача до суду не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] просив в задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Заслухавши відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що 05 березня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 37-0011008/ФК, згідно з яким банк надав позичальнику відкличну не відновлювану кредитну лінію у розмірі 8800 грн. з розрахунку 20% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк починаючи з 05.03.2008 року до повного повернення кредиту (а.с.5-10). Відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК України, ст.ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «»Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого Дельта банк замінює Укрпромбанк, як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.17-21). У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2014 року складає 3167,81 грн., з яких тіло кредиту 1665,12 грн., заборгованість за відсотками-1502,69 грн. та 0 грн. - комісія за ведення кредиту. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з п. 1.3 кредитного договору № 37-0011008/ФК від 05.03.2008 року датою повернення кредиту є 04 березня 2010 року Умовами указаного кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше 366, 67 грн. по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. З розрахунку, який представник позивача надав суду під час розгляду справ вбачається, що заборгованість [PERSON] прийнята на баланс позивача 01 липня 2010 року з сумою заборгованості 1665, 12 грн., щомісячних платежів відповідач не проводив. Тобто строк позовної давності за вимогами, з якими звернулось ПАТ «Дельта Банк» розпочався з місяця, наступного за датою прийняття на свій баланс заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Український промисловий банк», з яким у останнього було укладено кредитний договір, а саме з 01 серпня 2010 року. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про повернення суми боргу 13 січня 2015 року, тобто після спливу позовної давності. В ході судового розгляду позивач поважних причин пропуску строку звернення із позовом суду не навів та відповідних доказів не надав, а тому суд вважає, що при вирішенні даного спору, за наявності відповідної заяви відповідача, необхідно застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову, що відповідає положенням ст. 267 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Таким чином положення договору про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором (п.7.3 кредитного договору) не є встановленим сторонами строком виконання зобов'язань за договором, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строків позовної давності звернення до суду.

Outcome: dismissed