Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

12 червня 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом до Миронівської сільської ради Шосткинського району про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки після померлого [INFO] , [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення на території Миронівської сільської ради. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно позивачам. В свою чергу, позивачі звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки їм було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачі в судове засідання не з`явились, від представника позивачів надійшла заява, в якій івін просив слухати справу за відсутності позивачів та його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] /а.с.7/ Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Зокрема, з довідки відділу у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ №078160 вбачається, що [PERSON] належить право власності на землю загальною площею 3,800 га на території Миронівської сільської ради Шосткинського району за кадастровими номерами: 5925384900:01:003:0042, 5925384900:01:008:0167, 15925384900:01:009:0051./а.с.10, 11/ Спадкоємцем після померлого [PERSON] згідно заповіту є позивачі./а.с.8/ Згідно інформації Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 07.07.2020 року спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] прийняли: [PERSON] (дочка), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука), свідоцтво про право на спадщину не видавалось, інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались./а.с.32/ Як стверджують позивачі оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №078160 виданого на ім`я [PERSON] втрачений. При зверненні до відділу у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області позивачам роз`яснено, що видача дублікатів документів на землю на ім`я померлих осіб чинним законодавством України не передбачено./а.с.10/ Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою припинились, тобто отримати дублікат свідоцтву про право на земельну частку (пай) не має можливості. Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують як єдині спадкоємці за заповітом на визнання за ними права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлого [PERSON] . Разом з цим, судом встановлено, що в нотаріальному порядку позивачам відмовлено в оформленні спадщини на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно. Тобто, зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку . Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивачів відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання ними свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке їх право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, досліджені докази та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку за необхідне захистити право позивачів шляхом його визнання, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved