Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

13 січня 2021 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення повноліття. Покласти на відповідача витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 29.10.2016 вони з відповідачем уклали шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з погіршенням сімейних відносин сторони більше ніж півроку проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені, позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Діти наразі проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Домовленість між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дітей відсутня. Він не приймає участі в їх матеріальному забезпеченні та утриманні, а доходи позивача не дозволяють їй у повному обсязі забезпечувати фізичний та духовний розвиток дітей, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду зі вказаним позовом. Ухвалою судді від 01.02.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що позивач не надає належної матеріальної допомоги для утримання своїх дітей. Діти на цей час проживають із нею, а вона перебуває у декреті та не має можливості забезпечити дітей в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що діти дійсно проживають разом із його колишньою дружиною. Останні два місяці він не мав заробітку, а тому не допомагав дітям. До цього він купував продукти дітям. Судом встановлено, що 29 жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що було складено відповідний актовий запис № 80 та цього ж дня видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 14 квітня 2017 року складено актовий запис № 189 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13 червня 2018 року складено актовий запис № 409 та 14 червня 2018 повторно видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Правовідносини сторін, що виникли, полягають в обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та праві позивача при ухиленні відповідача від цього обов`язку на стягнення аліментів в судовому порядку. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей. Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи матеріальний стан відповідача, його відношення до виховання дітей та визнання позову, суд вважає за доцільне задовольнити позов. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Як випливає з п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивач є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору в сумі 908 грн. з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. Крім того, згідно положень ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, суд, враховуючи задоволення позовних вимог позивача, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката, які відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 11.01.2021 та наданого відповідно до угоди про надання адвокатських послуг від 11.01.2021 адвокатом Смаль В.В. розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, які складають 500 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved