Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

12 листопада 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача, таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказувала, що їй належить будинок в [ADDRESS] , який вона успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] . В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , однак він в будинку не проживає. Претензій з боку відповідача щодо користування житловою площею не надходило. У сплаті комунальних послуг та послуг по утриманню будинку відповідач участі не приймає. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач в\~судове засідання\~ не\~з`явився,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлений\~за зареєстрованим\~місцем проживання\~ належним\~чином тачерез оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України, в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, у зв`язку з наявністю даних щодо не проживання відповідача за місцем реєстрації, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 липня 2019 р. власником будинку в [ADDRESS] \~ зазначена [PERSON] .\~Підставою виникнення\~права власності є свідоцтво про право на спадщину, виданого 26 липня 2019 року (а.с.16). За даними Шевченківської сільської ради Вітовського району\~Миколаївської області від 07 листопада 2019 року у вище вказаному будинку зареєстровані мати позивача- [PERSON] та відповідач [PERSON] ,\~який \~не є\~родичем позивача (а.с. 30). Згідно з актом про не проживання від 07 листопада 2019 року, [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] , з самого народження (а.с. 45). Допитані в\~судовому засіданні\~в якості\~свідків [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що вони є сусідами позивачки та їм відомо, що [PERSON] ніколи не проживав у житловому будинку, в [ADDRESS] , іноді він приїздив у гості до свого дідуся, за його життя. Норми\~ЦК України\~регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника, водночас відповідачем у справі є [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача. Так, відповідно до частини 2\~статті 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в частині 2\~статті 64 ЖК України\~(дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права власника житлового будинку (квартири) визначені\~статтею 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Водночас, відповідно до статей\~71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право користування житловим приміщенням, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ні норми\~ЦК України, ні норми\~ЖК України\~не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Статтею 8 ЦК України, встановлено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2\~статті 405 ЦК України\~(як спеціальної норми). Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку розташованому в [ADDRESS] , більш встановленого ст. 71 ЖКУкраїни, ст. 405 ЦК України, строку без поважних причин і до теперішнього часу не пред`являв позивачці ніяких вимог щодо користування будинком. Відповідно до вимог ст.ст.319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved