Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

13.05.2021 представник заявника - [PERSON] , звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить суд встановити факт народження [INFO] , громадянкою України [PERSON] , [INFO] , у м. Луганськ Луганської області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, дитини чоловічої статті- сина [PERSON] . Також просить вказати батьків дитини: мати- [PERSON] , батько- [PERSON] . Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] у м. Луганськ Луганської області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України і де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження,[PERSON] , яка перебуває у шлюбі з [PERSON] , народила дитину - сина . З метою реєстрації народження дитини, заявник звернулась з відповідною заявою до Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків), але отримала відмову, оскільки нею, на підтвердження факту народження, надано документ який не відповідає встановленій формі документів, відповідно до чинного законодавства України, та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення цього факту необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження українського зразку, тому вона змушена звернутись до суду для встановлення факту народження. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.05.2021 прийнято до розгляду цю заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами окремого провадження, з викликом сторін. У судове засідання заявник та її представник не з`явились, про день час та місце слухання справи були повідомлені належним чином; у прохальній частині заяви, представник заявника просить розглянути справу без його участі та у відсутність заявника. Представник заінтересованої особи - Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків), у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, письмові пояснення щодо заяви про встановлення факту народження, суду не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази які містяться у справі, дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що відповідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.08.2001 РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.-3). Згідно відмови № 998/21.19-38 від 11.05.2021 Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статті, народженої [INFO] , оскільки заявником для підтвердження факту народження пред`явлено документ, який не відповідає встановленій формі документів відповідно до чинного законодавства та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. -9). Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VІІІ від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 року, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Указом президента «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році. Згідно наказу Верховного Головнокомандувача ЗСУ «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей» від 30 квітня 2018 року, розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил». Отже, місто Луганськ розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області України. До заяви про встановлення факту народження, заявник додала копію медичного свідоцтва про народження № 283, виданого 13.04.2021 Державним закладом «Луганська міська багатопрофільна лікарня №3» псевдоутворення ЛНР, відповідно до якого 13.04.2021 о 19-50 год. у м. Луганськ, [PERSON] , на тридцять восьмому тижні вагітності, народила дитину - хлопчика, вагою 4100 грамів (а.с. 6). Крім того, заявник надала копію обмінної карти пологового будинку, видану 17.04.2021 Державним закладом «Луганська міська багатопрофільна лікарня №3» псевдоутворення ЛНР, з якої вбачається, що [PERSON] , яка народила [INFO] дитину хлопчика, зростом 55 см, вагою 4100 грам, виписана на четвертий день після пологів; дитина виписана в задовільному стані з діагнозом: новонароджений ( а.с.8). Одночасно заявник надала суду копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.05.2021 Артемівським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції псевдоутворення ЛНР, з якого вбачається, що [INFO] у м. Луганськ народився [PERSON] ; його батьками вказані : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладом охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Отже, суд дійшов висновку застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування). В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником, яка є громадянкою України, законодавства України та нормативних актів України після народження у неї дитини в частині належного повідомлення компетентних органів про цей факт, його належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у місті Луганськ Луганської області необхідні документи для проведення державної реєстрації народження дитини, виникла в зв`язку з розташування цього міста на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне значення, оскільки необхідний для проведення державної реєстрації народження дитини, який є її сином, та отримання свідоцтва про народження . За таких обставин, суд дійшов висновку що існують всі підстави для встановлення факту народження [PERSON] дитини - хлопчика [INFO] , у місті Луганськ Луганської області. Щодо задоволення вимог про зазначення імені дитини та відомостей про батьків, суд зазначає, що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Отже, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження , підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial