Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

13 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС» в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем від 28.07.2021 року, зареєстрованого в реєстрі під № 19989 таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказала, що 02 вересня 2021 року на її номер телефону надійшло СМС повідомлення про списання грошових коштів з банківського рахунку в АТ КБ «Приватбанк». На звернення до відділення банку отримала відповідь, що списання здійснюється в рамках виконавчого провадження відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.В. З Єдиного реєстру боржників позивачу стало відомо, що виконавче провадження №66646384, в якому вона є боржником, відкрито за заявою ТОВ «СМАРТФІНАНС» на підставі виконавчого напису вчиненогоприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем. Між позивачем та відповідачем не було укладено жодних договорів. Виконавчий напис вчинений нотаріусом без наявності документа, що підтверджує безспірність заборгованості нотаріально посвідченого кредитного договору, первинного документа про отримання від відповідача кредитних коштів, підписаних позивачем умов і правил надання кредиту, також відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (або її відсутності), що є порушенням Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, ст.888 Закону України «Про нотаріат». Позивач не отримувала письмової вимоги від ТОВ «СМАРТФІНАНС» та інших документів про усунення порушень, що є необхідною умовою вчинення виконавчого напису, відповідно до п.2.3 Глави 16 Порядку. Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису на підставі якого відкрито виконавче провадження №66646384 від 30.08.2021., витребувано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Володимирівни копію виконавчого провадження №66646384, а також витребувано з Міністерства юстиції України інформацію, чи є чинним свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. та чи передавалася робоча документація приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. до архіву. Розгляд справи призначений на 18 жовтня 2021 року та 03 листопада 2021 відкладено за заявою представника позивача. В судове засідання, призначене на 17.11.2021 року учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій просить справи розглядати без участі сторони позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач подав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав. В обґрунтування позиції вказує, що ТОВ «Смартфінанс» набув з 25.02.2020 р. право вимоги за укладеним між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] договором про надання платіжної картки на підставі договору про відступлення прав вимоги боргових зобов`язань № 25/02/20 від 25.02.2020 р. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, але і виписки по рахунку, що доводило безспірність вимог банку. Враховуючи, що при зверненні до суду позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що сума боргу є спірною та відсутності безспірності відносин сторін щодо виконання зобов`язання, нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти у вчиненні виконавчого напису не було. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. надав запитувані докази, просив справу розглядати за його відсутності та винести рішення згідно чинного законодавства України. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. надала запитувані судом докази, заяв по суті справи та клопотання про відкладення розгляду справи суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 19989, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №106849534 від 06.06.2013 року, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт» правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги боргового зобов`язання ТОВ «СМАРТФІНАНС» згідно із Договором відступлення права вимоги боргових зобов`язань №25/02/20 від 25.02.2020 року невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС». Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.10.2019 по 01.06.2021. Сума заборгованості складає 57040,88 грн., в тому числі: 39358,21 грн. - заборгованість за сумою кредиту,17082,67 грн. - заборгованість за процентами, 600,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів. За вчинення виконавчого напису ТОВ «СМАРТФІНАНС» сплачено 1100,00 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] .. Загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС» складає 58140,88 грн. (а.с. 66). У матеріалах нотаріальної справи, наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, на підставі яких був вчинений зазначений вище та оскаржуваний виконавчий напис, наявна заява №106849534 від 05.06.2013 на підставі якої було укладено кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», графік платежів за вищевказаним договором, заява про вчинення виконавчого напису та вимога про усунення порушень. Договір відступлення права вимоги боргових зобов`язань, розрахунок заборгованості, виписка по особовому рахунку та підтвердження про надсилання вимоги про усунення порушень в матеріалах нотаріальної справи відсутні. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 16.09.2021 за оскаржуваним виконавчим написом звернене стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 148). Оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, виходячи з такого. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався ст.ст. 87 - 89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: …оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені Офіційний вісник України від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Враховуючи викладене, судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 28.07.2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису від 28.07.2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначені у виконавчому написі вимоги не могли вважатися безспірними з огляду на те, що надані приватному нотаріусу документи щодо кредитних правовідносин не містили засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За обставинами даної справи таку виписку мало надати АТ «БАНК ФОРВАРД» при відступленні права вимоги. За її відсутності нотаріус та суд позбавлені можливості визначити час виникнення заборгованості та її фактичний розмір. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону). Згідно звіту адвоката про виконану роботу за договором про надання правової допомоги від 05.09.2021 року у справі № 737/642/21, яка є додатком до вказаного договору укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Сірим І.О., адвокатом були виконані роботи з надання правової допомоги в кількості 8 годин. Позивачем сплачено гонорар адвокату в сумі 4700 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.23403290016.1 від 15.11.2021 року. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач належним чином документально підтвердив такі витрати, з врахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в сумі 4700,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., згідно квитанції № 3 від 13.09.2021 року. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового збору. Отже, загальна сума судових витрат, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, та яка підлягає стягненню з відповідача становить 5608,00 грн.

Outcome: approved