Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

14.01.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.№2-3, 20). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.01.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено у підготовче засідання (а.с.№24). Підготовче засідання у справі проведено 25.03.2019р., відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України (а.с.№31). Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 23.01.1993р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 77. Спільних дітей у сторін не має. Сімейні стосунки остаточно припинені між сторонами вже довгий час. Причиною припинення стали відсутність в родині взаєморозуміння та несумісні характери сторін, через що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно та відновлення стосунків суперечитиме його інтересам. В судове засідання 18.06.2019р. позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.№38). До суду 25.03.2019р. надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги, шлюб розірвати та розглянути справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, проти винесення заочного рішення не заперечував, на стягнені судових витрат з відповідачки не наполягав. Зазначив, що сімейні відносини з відповідачкою остаточно припинені з січня 1994р. (а.с.№34). Відповідачка в підготовче засідання, яке було призначено на 25.03.2019р., і в судові засідання, які були призначені на 21.05.2019р. і 18.06.2019р. не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.№13). До суду повернулися конверти, адресовані відповідачці, з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№27, 35, 40). Крім того, про дату судового засідання 18.06.2019р. відповідачка була повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.№42). Отже відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про дати розгляду справи і про причини неявки суд не сповістила, так само, як і не надала відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 23.01.1993р. сторони зареєстрували шлюб в у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 77 (а.с.№5). Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння та несумісні характери сторін, через що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх стосунків з січня 1994р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по справі припинені більше 25 років тому, і з цього часу більше не відновлювалися, дітей подружжя не має, позивач від позову не відмовилася, а відповідачка, будучи належним чином повідомленою, не надала заперечень проти розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 704грн. 80коп., оскільки позивач у своїй заяві від 25.03.2019р. не наполягав на стягненні цих коштів (а.с. №34). На підставі викладеного,

Outcome: approved