Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

14.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заяврою до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] , який є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2010 року до [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач з сином не спілкується, участі в його вихованні та утриманні не приймає і взагалі уникає будь-якого спілкування з ним. Дитина проживає з нею та її батьками, повністю знаходяться на її утриманні. Оскільки батько [PERSON] протягом тривалого часу не цікавиться його долею, просить позбавити його батьківських прав відносно сина. Також просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 28.02.2019 року складає 43 913.58 грн.. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача [PERSON] ., направила на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, вказавши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи Єлаш Т.О. також просить розглянути справу без участі представника Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Відповідач [PERSON] в судові засідання з 14.06.2019 року не з`явився жодного разу, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність, до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила в заяві від 24.02.2020 року. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення, на підставі доказів наданих позивачем. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до представленої копії рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.08.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 9). Згідно виконавчого листа виданого 07.03.2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, до його повноліття (а.с. 12). На підставі рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 235 від 02.10.2014 року [PERSON] дозволено змінити прізвище малолітньому синові [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на «Зруйнований» (а.с. 16). 09.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області було видане повторне свідоцтво про народження дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно розрахунку заборгованості виданого державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] складає 43 913.58 грн. (а.с. 13). З довідок виданих дитячими закладами від 04.11.2016 року та 01.03.2019 року вбачається, що батько [PERSON] , [INFO] , на батьківських зборах жодного разу присутнім не був, до життя дитини у навчальних закладах інтересу не проявляв, успіхами сина не цікавиться навіть по телефону (а.с. 14, 15). [PERSON] , [INFO] , на диспансерному обліку в дитячій поліклініці не перебуває, відвідує відділення плавання ККСС «Олімп» з 2015 року (а.с. 25, 26, 27). Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрацію від 26.02.2019 року, малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Позивач [PERSON] , зареєстрована, як безробітна в Южноукраїнській міській філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 21.01.2019 року, перебувала на Д-обліку у зв`язку з вагітністю (а.с. 23, 24). Згідно висновку органу опіки та пілування Южноукраїнської міської ради №196 від 31.07.2019 року затвердженого рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 31.07.2019 року, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав гр-на [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батька дитини - [PERSON] , суперечить вимогам ст. 150 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, що передбачено ст. 152 СК України. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На думку суду, у разі ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. На підставі п.2) ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16) Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На думку суду, доказами наданими позивачем, які суд вважає допустимими, [PERSON] доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ним від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до своєї дитини: сина [PERSON] 2010 року народження, який не спілкується з ним, не забезпечує його матеріально, що підтверджується довідкою про заборгованість зі сплати аліментів, ухиляється від виконання обов`язків по його вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини. На думку суду позбавлення [PERSON] батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Таким чином позовна заява [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. Одночасно позивач просить про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів в сумі 43 913.58 грн.. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 141 СК України закріплено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За умов ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ст. 191 СК України). Судом встановлено, що 24.01. 2013 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, на підставі якого 07.03.2013 року видано виконавчий лист №1424/2888/2012 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 28.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 12). Виходячи з положень ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 20.03.2019 року складено розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] перед [PERSON] складає 43 913.58 грн. за період з 24.04.2018 року по лютий 2019 року (а.с. 13). Згідно ч.13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Відповідно до п.п. 9, 10 Розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5),виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що заборгованість зі сплати аліментів повинна стягуватись в межах того ж виконавчого провадження, яке було відкрито в порядку виконання рішення суду, і для її стягнення додаткового судового рішення не потребується. Положеннями статті 194 СК України, врегульований порядок стягнення заборгованості, однак ця стаття передбачає лише випадки стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, які стягуються за ініціативою платника відповідно до ст.187 СК України, а тому не може застосовуватись до спірних правовідносин. У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом, судом вирішується спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів. Частиною 4 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Оскільки рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.01.2013 року вже стягнуто аліменти на утримання дитини та спір про розмір аліментів чи по сумі заборгованості по аліментам, нарахованої державним виконавцем між сторонами відсутній, тому суд вважає. що заборгованість зі сплати аліментів, підлягає стягненню державним виконавцем, в рамках Закону України «Про виконавче провадження». Одночано суд розяснює, що в разі, якщо позивач вважає недостатнім контроль державного виконавця за стягненням з відповідача заборгованості за аліментами, вона вправі оскаржити його дії чи бездіяльність у порядку, визначеному ст.ст. 447, 448 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, суд зазначає, що ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог в даній частині позову, може призвести до подвійного стягнення заборгованості з боржника, а тому наявність заборгованості не потребує ухвалення судом рішення про її стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 768.40 грн., який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь (а.с. 1).

Outcome: partial