overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

13.05.2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем 03.09.2011 року в відділі ДРАЦС Нововолинського міського управління юстиції Волинської області та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що з 03.09.2011 року перебуває в шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Тривалий час з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, так як відповідач зловживає спиртними напоями, не утримує сімю матеріально. Сторони тривалий час проживають окремо, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Неповнолітній син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Позивач працює вчителем початкових класів, її місячний середній заробіток становить 5000 грн. Однак цих коштів не вистачає для належного утримання сина. Просить шлюб між сторонами розірвати та стягувати на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно з індексацією стягуваної суми відповідно до закону, з дня звернення до суду до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обємі. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів та розірвання шлюбу, суд позов задовольняє. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640 грн., що підтверджується документально (а.с.1), 800 грн. витрат на правову допомогу (а.с.10-12), та судовий збір щодо вимоги про стягнення аліментів в дохід держави в розмірі 640 грн.. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

13.05.2017 року до суду звернулась [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт, що вона є матірю [PERSON], який помер 28.04.2017 року. Встановлення даного факту потрібно для реалізації її прав як матері та члена сімї померлого сина. В судове засідання заявниця не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2017 року помер [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження на російській мові «Титоренко Александр Николаевич» народився 15.01.1959 року, його батьками записані: мати «Титоренко Надежда Федоровна» та батько «Титоренко Николай Іванович». Відповідно до копій паспортів [PERSON] та [PERSON], місце їх реєстрації за адресою: м. Чернігів, вул. Д.Ібаррурі, 83. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO] є матірю [PERSON], який помер 28.04.2017 року. Вимоги заяви не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

13.05.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 12.05.2017 року о 21 год. 00 хв., за направленням ШМД був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, загострення». У звязку з чим, просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судове засідання лікар [PERSON] не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. Головний лікар ПОКПЛ [PERSON], який є опікуном [PERSON], в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. Дає згоду на доцільність продовження стаціонарного лікування в психіатричному закладі його підопічного [PERSON], [INFO]. [PERSON] не був доставлений в судове засідання в звязку зі станом здоровя. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності не з»явившихся осіб. Суд, заслухавши думку прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 12.05.2017 року о 21 год. 00 хв., за направленням ШМД був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, загострення». 12.05.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом особистості по змішаному типу (параноїчному, лабільності вольового зусилля та дезорганізації цілеспрямованої активності та соціально-побутовою дезадаптацією). Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

13.05.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 5-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 12.05.2017 року о 08 год. 35 хв., за направленням ППНД та заявою опікуна [PERSON] була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «маячний розлад органічного походження, тривожно-параноїдний синдром, загострення». У звязку з чим, просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. [PERSON]. не була доставлена в судове засідання в звязку зі станом здоровя. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON] та прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.05.2017 року о 08 год. 35 хв., за направленням ППНД та заявою опікуна [PERSON] була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «маячний розлад органічного походження, тривожно-параноїдний синдром, загострення». 12.05.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: маячний розлад органічного походження, тривожно-параноїдний синдром, загострення. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

13.05.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, та про те, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Із позову вбачається, що з 1994 року мати позивача перебувала у цивільному шлюбу з батьком позивача, тобто з відповідачем. Сімейні відносини між батьками припинились в січні 2009 року. Батько позивача сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття. Наразі позивач навчається в Київському національному університеті будівництва і архітектури на денній формі навчання і строк його навчання закінчується 30 червня 2020 року. Позивач доходів ніяких немає, окрім матеріальної допомоги його матері, тобто її заробітної плати. Інших доходів позивач немає і тому він вважає, що відповідач повинен сплачувати йому аліменти до закінчення ним навчання в вищому навчальному закладі, оскільки він потребує додаткових витрат на оплату навчання, придбання навчальної літератури, проїзд до місця навчання та проживання. Позивач просить суд стягувати з відповідача на його користь на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частки, з дати подання позову та до закінчення ним навчання. Позивачу відомо, що відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що він позов визнає. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком позивача (а.с. 6). Як вбачається з довідки з місця навчання, позивач є студентом Київського національного університету будівництва і архітектури на денній формі навчання і строк його навчання закінчується 30 червня 2020 року (а.с. 9). Згідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи матеріальний стан позивача, той факт, що він навчається, працювати не має можливості, оскільки навчання є його основною діяльністю, інших доходів не має, відповідач є працездатною особою, суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частки доходу на місяць, починаючи з дня предявлення даного позову і по 30 червня 2020 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

13.05.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16.11.2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

13.05.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 32057,79 грн. за кредитним договором № б/н від 04.08.2011 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 04.08.2011 року договору №б/н відповідач отримав кредит в розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. П. 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено що зобов'язання відповідача з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів є борговими зобов'язаннями. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 28.02.2017 року має заборгованість у сумі 32057,79 грн., яка складається: 2600 грн. - заборгованість за кредитом, 24505,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2950 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1502,75 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що копіями анкети-заяви позичальника, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «універсальна», Умовами та Правилами надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

13.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 07.08.1998 року і мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як випливає з позовної заяви і не спростовано відповідачем, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Вже понад два роки сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки сторони не бажають подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюбу розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

13.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 12.10.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В період шлюбу народилася: дочка - [PERSON], [INFO]. При неодноразовому зверненні в усній формі до відповідача з проханням матеріально підтримувати дитину, сплачуючи аліменти, відповідач на звернення не реагує, та ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивачка та відповідач проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, у звязку з чим вона змушена сама матеріально забезпечувати спільну дитину. Відповідач працездатний та має можливість утримувати дитину. В звязку з цим позивачка вважає, що вона має право на отримання щомісячно від відповідача аліменти в розмірі 1/3 частину всіх видів його доходів на утримання спільної дитини, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від доходу щомісяця. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила стягнути справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 12.10.2002 року, згідно свідоцтва про одруження серії І-КИ № 172913, виданого 12.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 105 (а.с. 5). 18.08.2003 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 223664 від 05.09.2003 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, з відповідача інших стягнень не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

13.05.2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка вказує на те, що з 26.12.2014 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньку не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 26 грудня 2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач працює офіційно, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до її повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved