Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

12 січня 2015 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення солідарно з фізичної особи-підприємця [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 31 січня 2006 року між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено рамкову угоду № 1184, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача ФОП [PERSON] на підставі кредитних договорів. 30 травня 2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання траншу № 8.9392/1184, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 30000 доларів США строком користування 95 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. У зв'язку з цим станом на 04 грудня 2014 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість за курсом НБУ станом на 04 грудня 2014 року за 1 долар США - 15,2967 грн. у розмірі 97748,10 грн., яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 80154,02 грн., процентів у розмірі 7110,04 грн., процентів за неправомірне користування кредитом (донараховані проценти) у розмірі 3819,42 грн., пені у розмірі 6664,61 грн. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача ФОП [PERSON] одночасно з укладанням кредитного договору 30 травня 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 1184-ДП1. 13 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір про надання траншу № 801.40873/1184, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 24000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних строком користування 68 місяців. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. У зв'язку з цим станом на 04 грудня 2014 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість за курсом НБУ станом на 04 грудня 2014 року за 1 долар США - 15,2967 грн. у розмірі 173705,09 грн., яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 128445,57 грн., процентів у розмірі 21089,50 грн., процентів за неправомірне користування кредитом (донараховані проценти) у розмірі 10746,05 грн. та пені у розмірі 13423,97 грн. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача ФОП [PERSON] одночасно з укладанням кредитного договору 13 серпня 2009 року між АТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору поруки № 1184-ДП1. На підставі викладеного, просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за договорами про надання траншу № 8.9392/1184 від 30 травня 2007 року у розмірі 97748,10 грн. та про надання траншу № 801.40873/1184 від 13 серпня 2009 року у розмірі 173705,09 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 31 січня 2006 року між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено рамкову угоду № 1184, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача ФОП [PERSON] на підставі кредитних договорів. 30 травня 2007 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір про надання траншу № 8.9392/1184, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 30000 доларів США строком користування 95 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,75% річних. 13 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання траншу № 801.40873/1184, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 24000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних строком користування 68 місяців. Позивач свої зобов'язання за договорами виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити у розмірі, встановленому договорами. Натомість ФОП [PERSON] взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитами, сплачувати інші, передбачені договорами про надання траншів, не виконав. У зв'язку з цим станом на 04 грудня 2014 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість (за курсом НБУ станом на 04 грудня 2014 року за 1 долар США - 15,2967 грн.) за договором про надання траншу № 8.9392/1184 від 30 травня 2007 року у розмірі 97748,10 грн., яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 80154,02 грн., процентів у розмірі 7110,04 грн., процентів за неправомірне користування кредитом (донараховані проценти) у розмірі 3819,42 грн., пені у розмірі 6664,61 грн.; за договором про надання траншу № 801.40873/1184 від 13 серпня 2009 року у розмірі 173705,09 грн., яка складається із заборгованості з капіталу у розмірі 128445,57 грн., процентів у розмірі 21089,50 грн., процентів за неправомірне користування кредитом (донараховані проценти) у розмірі 10746,05 грн., пені у розмірі 13423,97 грн. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача ФОП [PERSON] одночасно з укладанням договору 30 травня 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 1184-ДП1, одночасно з укладанням договору 13 серпня 2009 року між АТ «ПроКредит Банк» і відповідачкою [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору поруки № 1184-ДП1. Статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved