Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

13 липня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява АТ\~КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг в загальному розмірі 21151,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 18 серпня 2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач ознайомлений з умовами та приписами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, згідно з договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг. 06 березня 2012 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного\~суду м.\~Харковавід 25 травня 2012 року позов задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 25659,26 грн., нараховану станом на 30 грудня 2011 року. Позивач зазначає, що ухвалення судового рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин між сторонами, оскільки договір діє до повного виконання збов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Оскільки з відповідача стягнена заборгованість за кредитним договором за період з 18 серпня 2008 року по 30 грудня 2011 року, то за період після подання позовної заяви 06 березня 2012 року, а саме: з 07 березня 2012 року по 31 березня 2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 21151,44 грн., яка складається з наступного: 18439,23 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 2712,21 грн. 3 % річних від простроченої суми, що підтверджується розрахунком заборгованості. З урахуванням того, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання та непогашає заборгованість, з посиланням на положення законодавства та викладених у позові обставин, позивач вважає, що його права порушені та наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 21151,44 грн. 14 липня 2021 року судом, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 28 липня 2021 року до суду надійшла відповідь на вищевказаний запит. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. До позову додано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, а також клопотання про те, що у разі неявки відповідача представник позивача не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, судова повістка повернулася до суду неврученою із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки [PERSON] суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст. 280, 281 ЦПК\~України. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 18 серпня 2008 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 травня 2012 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 серпня 2008 року в сумі 25659,26 грн. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18 серпня 2008 року, з якого слідує, що період прострочення грошового зобов`язання становить 3312 днів, заборгованість становить загальний розмір 21151,44 грн., яка складається з наступного: 18439,23 - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 2712,21 - 3 % річних від простроченої суми. Також позивачем надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяв про застосування строків позовної давності відповідачами не подано. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає таке. Згідно зі ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. В обґрунтування розміру заборгованості за позивачем надано відповідний розрахунок, правильність якого відповідачем не спростована. Доказів добровільної сплати нарахованої суми відповідач до суду не надала. Суд доходить висновку, вимога позивача щодо стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми є законною та обґрунтованою. Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved