Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

14.09.2017 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном над ним [PERSON] дитячий будинок-інтернат, в особі директора закладу. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [PERSON], [INFO], являється інвалідом І «Б» групи з дитинства безтерміново, з 29.08.1997 року перебуває на вихованні у вищевказаному дитячому будинку-інтернаті і знаходиться на повному державному утриманні. В силу своєї хвороби, діагноз олігофренія в ступені вираженої дебільності, він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв'язку з цим заявник просить визнати дану особу недієздатною та призначити над ним опіку. В судове засідання представник заявника не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій підтвердив зазначені в заяві обставини, заявлені вимоги повністю підтримав. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву в якій проти заявлених вимог не заперечувала та просила слухати справу у відсутність її представника. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки №294 від 12.09.2017 року виданої [PERSON] дитячим будинком-інтернат (а.с. 3), [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], з 29.08.1997 року виховується у вищевказаному закладі і знаходиться на повному державному утриманні. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №154 від 07.12.2017 року (а.с.27-30) встановлено, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості. За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відпровідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнанна судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 2 ст.39 ЦК України передбачено, що порядок визнання особи недієздатною встановлений ЦПК України. Згідно наданих суду пояснень не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору про право, у звязку з цим суд вважає за доцільне прийняти рішення в частині вимог заявника в порядку, передбаченому ст.ст. 295-300 ЦПК України. У зв'язку із вищенаведеним, приймаючи до уваги, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу через, що не може розуміти значення своїх дій та керувати ними суд приходить до висновку про необхідність визнати його недієздатним. Згідно до п. 2.1 Наказу державного комітету у справах сім'ї та молоді „Про затвердення Правил опіки та піклування №34/166/131/88 від 26.05.1999 року, опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обовязки. Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст. 58 цього Кодексу опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст. 66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Отже, враховуючи те, що [PERSON], [INFO], у встановленому законом порядку визнаний недієздатним, однак над ним не встановлено опіку та не призначено опікуна, а також беручи до уваги те, що він знаходиться у [PERSON] дитячому будинку-інтернаті, який фактично здійснює над ним опіку, тому суд вважає за необхідне встановити над ним опіку та призначити директора [PERSON] дитячого будинку-інтернату його опікуном. Судові витрати у справі відповідно до ч.2 ст.299 ЦПК віднести на рахунок держави На підставі викладеного та

Outcome: approved