Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

14.04.2016 року до Савранського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 05.11.1994р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами не склалися через відсутність взаєморозуміння між ними розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого виникали сварками, скандали і згодом це призвело до розірвання стосунків. Позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про те, що вона підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без її участі (а. с. 18). [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 19). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд, об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача і відповідача, викладені ними у заявах, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. Сторони зареєстрували шлюб 05.11.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського районного району Одеської області, актовий запис 60 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Сторони припинили шлюбні стосунки, кроків до примирення не здійснювали та не здійснюють. Шлюб носить формальний характер та порушує інтереси сторін. За таких обставин суд прийшов до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відповідно до ст. 113 СК України, право на вибір прізвища після розірвання шлюбу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням зазначеного, вимога [PERSON] про залишення прізвища незмінним «Тітієська», відповідає вимогам закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому підлягає задоволенню. Позов відповідачем визнаний в повному обсязі, визнання позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб. Таким чином суд дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved