overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

13.05.2019\~року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач не проживає за зазначеною адресою понад шість місяців, а саме з 2011 року, без поважних причин. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. В судовому засідання позивач позов підтримав. Відповідач позов не визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований, та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] як наймач. В квартирі також зареєстрована відповідач, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.05.2019 року (а.с.7) відповідач у спірній квартирі не проживає. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що не проживає у спірній квартирі з 2011 року, з моменту розлучення. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо). \~ \~ \~ \~ За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

13.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання на час навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця. Ухвалою суду від 29.05.2019 року відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на денній формі навчання в Коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету ( довідка №154 від 03.05.2019 року) зі строком навчання до 30 червня 2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка навчається і потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, те що відповідач позов визнав частково, зазначивши, що має матеріальну змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини свого заробітку, а не ј , а позивачем вказане не спростовано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 13.05.2019 року на період навчання в Коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, але не більше, як до досягнення позивачем 23 років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

13.05.2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] являється батьком їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який являється студентом денної форми навчання Кропивницького інженерного коледжу Центральноукраїнського національного технічного університету. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина в період навчання, тому просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється сином [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , навчається на ІІІ курсі денного відділення Кропивницького інженерного коледжу Центральноукраїнського національного технічного університету, з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що вбачається з довідки, виданої 13.02.2019 року за №132 Кропивницьким інженерним коледжом Центральноукраїнського національного технічного університету. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В порушення вимог ст.199 СК України, відповідач не надає матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання. Враховуючи, що [PERSON] є сином відповідача, навчається на денній формі навчання, не працює, тобто, не має змоги самостійно утримувати себе та потребує матеріальної допомоги на навчання, відповідач не надав до суду доказів щодо свого матеріального становища, не подав жодних заперечень проти позову, а тому, враховуючи інтереси дитини, яка продовжує навчання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

13.05.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~ \~ В\~позовній заяві\~позивач в\~обґрунтування позову\~ посилається на те, що вона являється власником будинку, який розташований в [ADDRESS] . Разом з нею у будинку зареєстрована відповідачка її онука - [PERSON] , [INFO] . З 2014 року відповідачкау будинку не проживає, комунальних послуг не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей відповідачки в будинку не має, відносини не підтримуює. Просить позов задовольнити, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно копії договору дарування жилого будинку являється власником будинку [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї та проживання виданої [PERSON] , яка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06.10.2009 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження від 25.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1993 року народження, але фактично не проживає з 2014 року. \~ \~ \~ \~Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована у спірному будинку, не проживає за місцем реєстрації з 2014 року, без поважних причин, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

13.05.2019 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення шлюбних стосунків з вересня 2018 року, внаслідок відсутності порозуміння, довіри та поваги один до одного, які повинні бути притаманні сімї. Різні погляди на моральні цінності, сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства.Часто виникали сварки, народити від нього дитину, вона не виявила бажання. В результаті цього у нього пропав інтерес до подальшого сумісного життя. Спір про поділ майна відсутній. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки спільне подальше життя з відповідачем не можливе, що буде суперечити його інтересам, тому просив шлюб розірвати. У підготовче засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення не зявився надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце проведення підготовчогосудового засідання, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25.06.2018 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 8. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено порозуміння, довіра та повага, що повинні бути притаманні сімї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На стягнені судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

13.05.2019 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні відносини між ними припинені з серпня 2017 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ спільно нажитого майна відсутні. Причиною розпаду родини стало те, що між нею та відповідачем відсутні взаємна любов та повага , взаємодопомога та підтримка, втрачено взаєморозуміння і довіра. Позивач зазначає, що у вона не має наміру на збереження відносин та шлюбу. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя буде суперечити їхнім інтересам, тому вона звернулася до суду і просить розірвати між ними шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення не з`явилася. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 24.09.2011 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Ольгинської селищної ради, Волноваського району, Донецької області зроблено запис за 14 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Спір про поділ спільно нажитого майна відсутній. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що між позивачем та відповідачем відсутні взаємна любов та повага, взаємодопомога та підтримка, втрачено взаєморозуміння та довіра. Позивач вважає, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило почуття любові та поваги , взаємодопомога та підтримка, втрачено взаєморозуміння і довіра. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

13.05.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , з тих підстав, що вона є власницею вказаного будинку [ADDRESS] , а відповідачка [PERSON] з 2007 року не проживає у вказаному будинку, її речей у вказаному будинку не має, комунальні платежі не сплачує. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 282 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.11.1994 року та Свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 19.04.2018 року (а.с.4, 9-10) Відповідно до інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 057-13.07-01887 від 07.05.2019 року, у належному позивачці будинку, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] /а.с. 8/. З акту про фактичне проживання № 50/79 від 10.05.2019, виданої КСН «Селище Західне», вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: будинок [ADDRESS] , але не проживає за вищевказаною адресою з 2007 року. (а.с.7) Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачка не проживають у будинку [ADDRESS] , та відповідно втратила право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення його прав, як власника житла, з боку відповідачки, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

13.05.2019 року представник Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 12156,60 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради як отримувач державної допомоги одиноким матерям. На підставі заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги та декларації про доходи та майновий стан осіб від 02.01.2018 року та від 03.07.2018 року [PERSON] було призначено державну допомогу одиноким матерям з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року в розмірі 1860,00 грн. щомісяця та з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 1944,00 грн. Проте, в результаті обміну даними з Державною податковою інспекцією було виявлено, що [PERSON] не задекларувала дохід, який вона отримувала в періоди, за які обчислювались середньомісячні сукупні доходи для визначення розмірів допомоги. В зв`язку з чим виникла переплата державних коштів по допомозі одиноким матерям за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року в сумі 10500,00 грн. за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 3667,00 грн. Рішенням комісії з питання стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району департаменту від 05.11.2018 року з [PERSON] утримує кошти в розмірі 20 % від суми призначеної допомоги одинокої матері. Сума заборгованості станом на 13.05.2019 року становить 12156,60 грн. На підставі викладеного представник позивача у позовній заяві просила позовні вимоги задовольнити. 23.09.2019 року до суду надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій представник позивача позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на користь позивача кошти допомоги одиноким матерям в сумі 6408,00 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на ті обставини, що вона ніколи ніде не працювала та не працює, проживає тільки за кошти отриманої допомоги, заробітну плату не отримувала, а тому немає підстав для стягнення з неї надміру виплачених державних коштів Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

13.05.2020 [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просила розiрвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 27.10.2010 р., у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2222. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 27.10.2010 між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2222. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у них не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя, втрати поваги один до одного, між ними припиненні шлюбні-сімейні відносини, спільне господарство не ведуть та мешкають окремо один від одного. Подальше збереження сім`ї позивач вважає не можливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з прозанням розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без її участі, позов задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище чоловіка. Вiдповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглянути в підготовчому судовому засіданні без його участі, проти задоволення позову не заперечував, просив шлюб укладений між ним та позивачем розірвати. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 27.10.2010 р., про що зроблено вiдповiдний актовий запис № 2222 (а.с. 11) Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батько : [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 12) Як вбачається з пояснень сторін та позовної заяви, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

13.05.2020 року Золотоніським міськрайонним судом було ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.,ч. 1, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи те, що суд не вбачає необхідності присутності сторін при винесенні додаткового рішення щодо вирішення питання стягнення судових витрат, сторони в судове засідання не викликались. Оскільки під час ухвалення рішення від 13.05.2020 року не було вирішено питання про судові витрати, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення за яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави суму судового\~збору,\~яка станом\~на дату\~подання позовної\~заяви становила\~840\~грн.\~80\~коп.\~так як\~позивач[PERSON] на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved