Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

13 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог п.п. 4, 9 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 17 січня 2019 року подала виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2008 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2012 року шлюб було розірвано. Вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2008 року (а.с. 22). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 23). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 2/422/5143/2012 від 28 грудня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 24). На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином (а.с. 25), займається його вихованням та утриманням, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Син сторін [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги на утримання дитини з боку відповідача, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня подання позову, тобто з 13 грудня 2018 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved