Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

13 липня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який за домовленістю між сторонами проживає з відповідачем. 20 липня 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач до судового засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 14 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Місце реєстрації: Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Актовий запис № 5. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень не подав, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіляючи судові витрати, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., у зв`язку із задоволенням позову і позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved