Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

14.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 10.08.2005 року в розмірі 44612, 87 доларів США\~, а також 14260 грн 50 коп у відшкодування сплаченого судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку і строків розрахунку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, після оголошеної перерви судове засідання 16.02.2017 року не зявився, вимоги ухвали від 31.01.2017 року не виконав. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2005 року сторони уклали кредитний договір № CNH0GF00320304 на підставі якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 30000 доларів США, строком до 10.08.2025 року із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 0,92 % відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії в розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту. Представник позивача зазначав, що станом на 28.08.2015 року заборгованість за кредитом складає 44612,87 дол. США і складається із заборгованості по тілу кредиту 24079,55 дол. США, заборгованості по сплаті процентів 9250,29 дол. США, заборгованості по сплаті комісії 2052 дол. США, пені 9231,03 дол. США. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач умови Договору не виконував належним чином. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 жовтня 2013 року змінено, викладено абзац другий резолютивної частини зазначеного рішення в наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10 серпня 2005 року у розмірі 27268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 87 центів, яка виникла станом на 03 квітня 2013 року, та що складається із заборгованості за кредитом 24044 доларів США 10 центів, заборгованості про процентам за користування кредитом 2216 доларів США 05 центів, заборгованості по комісії за користування кредитом 486 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 522 доларів США 72 центів, що в перерахунку на гривневий еквівалент по курсу Національного Банку України на 03 квітня 2013 року становить 217878 (двісті сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 27 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], загальною площею 57,60 кв.м., житловою площею 38,50 кв.м., яка належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2005 року, з наданням \~\~ Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» таких повноважень: права продажу предмета іпотеки (іпотечний договір від 10.08.2005 року) \~\~від імені \~\~ [PERSON] за договором купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу в цьому реєстрі, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час укладення договору купівлі-продажу». Згідно із договором купівлі-продажу від 16.02.2016 року квартиру [ADDRESS] було продано позивачем від імені відповідачу ТОВ «Ключове рішення» за 574000 грн, які покупець зобовязувався протягом 5-ти днів з моменту підписання перерахувати на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на поточний рахунок [PERSON], за рахунок цих коштів частково оплачується заборгованість за кредитним договором № CNH0GF00320304 від 10 серпня 2005 року. Як вбачається із меморіального ордеру від 17.02.2016 року сума коштів 20910,75 доларів США була зарахована на рахунок [PERSON] (а.с. 278 зворотна сторона), також це підтверджується випискою по рахунку (а.с. 160 зворотна сторона 171 зворотна сторона). Однак, як вбачається із довідки про заборгованість, кошти в сумі 20910,75 грн були зараховані в рахунок погашення заборгованості лише 14.04.2016 року, тобто майже через 2 місяці (а.с. 116). Кошти в сумі 17597,17 доларів США були зараховані на погашення поточної заборгованостіпо тілу кредита, а кошти в сумі 3313,58 доларів США були зараховані на погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Позивачем не було подано заяву про уточнення позовних вимоги, з урахуванням заборгованості, що була зарахована від продажу предмета іпотеки та не було змінено період стягнення, хоча в судовому засіданні представником позивача цей факт визнавався. Також представником позивача не було надано пояснень стосовно того, на підставі чого 08.08.2013 року збільшилась поточна заборгованість за кредитом на 35,45 доларів США (а.с. 115), при цьому прострочена залишилась незмінною. Із наданої виписки по рахунку та меморіальних ордерів не вбачається жодної операції від 08.08.2013 року, на підставі якої Позивачем було збільшено заборгованість за тілом кредиту, отже жодних кредитних коштів не надавалось. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04.06.2014 року було встановлено заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту 24044 доларів США 10 центів станом на 03 квітня 2013 року. А з 08.08.2013 року, Банк вказує на заборгованість за тілом кредиту в сумі 24079,55 доларів США, при цьому не вказуючи ні у виписці по рахунку, ні в копіях меморіальних ордерів підстави для збільшення заборгованості на 35,45 доларів США (а.с. 160 зворотна сторона 277). Отже заборгованість по тілу кредиту яку необхідно стягнути складає 3133,35 доларів США (24079,55 20910,75 доларів США (сума коштів від продажу іпотечного майна, яка була зарахована позивачем на погашення поточної та простроченої заборгованості по тілу кредиту) 35,45 доларів США (сума коштів, на яку позивачем було безпідставно збільшено 08.08.2013 року тіло кредиту). Також суд вважає, що підлягає стягненню сума комісії станом на 28.08.2015 року 2052 долари США, так як вона нараховується на суму виданого кредиту та саме таку суму комісії просив стягнути позивач. Хоча станом на 16.11.2016 року заборгованість по комісії становить 2862 долари США, клопотання про уточнення позовних вимог представником позивача не подано, крім того, він зазначав, що при вирішення спору покладається на розсуд суду. Так як відсотки нараховуються на суму залишку заборгованості, пеня нараховується в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, а позивачем невірно визначено суму заборгованості по тілу кредиту (завищено на 35,45 доларів США), суд вважає, що позивачем невірно розраховані відсотки та пеня за договором, клопотання про призначення експертизи представником позивача не заявлено, пояснення стосовно збільшення 08.08.2013 заборгованості по тілу кредиту на 35,45 не надані, як вбачається із меморіальних ордерів та виписки по рахунку, ніяких банківських операцій за цей період не проводилось. Так із наданих меморіальних ордерів вбачається, що передостання операція мала місце 14.06.2013 - погашення пені в сумі 73,01 доларів США (а.с. 276 зворотня сторона), а остання операція зарахування коштів від продажу іпотечної квартири (а.с. 276а зворотня сторона), також це підтверджується випискою по рахунку ( а.с. 171 зворотня сторона). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказів представником позивача на підтвердження того факту, що розмір заборгованості по відсоткам станом на 28.08.2015 року становить 9250,29 доларів США, а пені 9231,03 доларів США суду не надано, оскільки і відсотки і пеня розраховувались, виходячи з того, що заборгованість по тілу кредиту станом на 28.08.2015 року становить 24079,55 доларів США, однак судом встановлено, що станом на 28.08.2015 року і до 17.02.2016 року така заборгованість становила 24044 доларів США 10 центів, а оскільки суд позбавлений можливості визначити суму заборгованості по відсоткам та пені, у задоволені цих позовних вимог слід відмовити через недоведеність. Крім того, згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Пеня не є зобовязанням особи, а є штрафною санкцією за невиконання зобовязань та має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові від 01.04.2015 року № 3-29гс15. Пропорційно задоволеним вимогам, на користь позивача із відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 1654 грн 16 коп.

Outcome: partial