Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

12 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 22 лютого 1998 року Виконкомом Синівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №02. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, з яких тільки одна - [PERSON], [INFO], є неповнолітньою. Разом з тим, подружнє життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, а також постійних непорозумінь та сварок, внаслідок чого, вони з відповідачкою вже тривалий час не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що з дружиною вони спільно не проживають вже півроку, а тому рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Строк на примирення просив не надавати. Відповідачка [PERSON] позов визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Пояснила, що вже тривалий час вони не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо. Строк на примирення просила не надавати, оскільки їхня сім?я розпалася остаточно, у звязку із чим шлюб носить тільки формальний характер. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 лютого 1998 року Виконкомом Синівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №02 (а.с.4). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей. Неповнолітньою на даний час є [PERSON], 22.04.2005р.н. (а.с.8). Спільне життя сторін на склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, а також постійні непорозуміння та сварки. На даний час позивач та відповідачка припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved