Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

13.02.2019 р. до місцевого суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] де просить визнати останнього таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 39 по вул. Сонячна (бувша Жовтнева) в с. Сальник Калинівського району Вінницької області, так як за вказаною адресою не проживає з липня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом\~ розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: позивач [PERSON] є власником будинку № 39 по вул. Сонячна (бувша Жовтнева) в с. Сальник Калинівського району Вінницької області. Право власності на зазначене майно зареєстроване за позивачем КП «Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації» 20.10.1989 року за № 1-193. З 04.05.2018 року, за згодою позивача, у вказаному будинку зареєстрований співмешканець його дочки [PERSON] відповідач [PERSON], які мали намір зареєструвати свої подружні відносни та постійно проживати в будинку. З липня 2018 року відповідач [PERSON] у житловому будинку позивача не проживає, місце його проживання позивачу не відоме. Той факт, що відповідач, який зареєстрований в належному позивачу на праві власності житловому будинку, проте в ньому не проживає підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 22.01.2019 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені\~ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із\~ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] з 2018 року не проживає в будинку за № 39, вул. Сонячна (бувша Жовтнева), в с. Сальник, Калинівського району Вінницької області, суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. За таких підстав, заявленні вимоги про визнання відповідача таким, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved