Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

14.11.2018 року позивачка звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 25 серпня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 156. Від цього шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Позивач зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, сім'ю, через що виникали постійні сварки та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначила, що шлюбні стосунки мають, тільки формальний характер, сім'я фактично припинила своє існування. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано 25.08.2001 року у відділі реєстрації актів громадського стану Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 156. До початку підготовчого судового засідання позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». До початку підготовчого судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про одруження, з якого вбачається, що 25 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюбне прізвище позивача «[PERSON]» ( а.с.5). Факт наявності у сторін неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а. с. 6, 8). Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, суд вважає доведеним факт розпаду сім'ї і знаходить, що перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв'язку із зазначеним, позивачу, яким при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., необхідно здійснити повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що відповідно становить 352 грн. 40 коп., а також здійснити стягнення з відповідача на користь позивача 352 грн. 40 коп. судового збору, що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved