Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 05 жовтня 1991 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мукачівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 43. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейні відносини між ним та відповідачем припинено внаслідок повної протилежності характерів та поглядів на життя та шлюб. Відповідач зловживає спиртними напоями, шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Сабов». Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася. Однак, позивач подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем року укладено шлюб 05 жовтня 1991 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мукачівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 43 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 000318, (а.с.3). Шлюб між\~ними носить\~формальний характер,\~шлюбні стосунки\~не підтримують. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не ставилось, тому такі слід віднести за її рахунок.

Outcome: approved