Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

13 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . На день смерті їй належало наступне майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , також на праві спільної сумісної власності їй належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07 серпня 2012 року [PERSON] заповіла все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося своєму чоловікові (батьку позивача) [PERSON] , який прийняв спадщину на підставі ст.. 1268 ЦК України, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. [INFO] [PERSON] помер. 01 листопада 2013 року [PERSON] заповів все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося позивачу [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Ушакової Ю.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та на спадкове майно після смерті [PERSON] , що належало батьку позивача після смерті [PERSON] . Під час підготовки документів для прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Ж.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] її внуку [PERSON] . Зазначає, що спадкодавець [PERSON] на день відкриття спадщини постійно проживав з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , хоча остання була зареєстрована по [ADDRESS] . Вважає, що оскільки [PERSON] постійно проживав разом з [PERSON] , на нього не поширюється шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що [PERSON] не мав права на прийняття спадщини за законом, оскільки її прийняв зазначений у заповіті [PERSON] , просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили позов задоволити. Зазначили, що [PERSON] фактично проживала до дня смерті з [PERSON] по [ADDRESS] . Заповіти як [PERSON] , так і [PERSON] не скасовано. [PERSON] заповідала все, належне їй майно [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом з нею. Також [PERSON] заповідав все своє майно [PERSON] . Вважають, що волевиявлення спадкодавця підтверджується не скасованим заповітом. Крім того позивач [PERSON] додатково пояснив, що після смерті матері ні він, ні його батько із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини не звертались. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилались на п. 23 постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008, просили у задоволенні позову відмовити. Крім того, відповідач [PERSON] додатково пояснив, що проживає по [ADDRESS] . Спочатку [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком на [ADDRESS] , а потім стала проживати разом з ним по [ADDRESS] , де він доглядав за нею до дня її смерті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 2003 року проживає по [ADDRESS] квартирі вказаного будинку проживав батько позивача та його дружина, вони вселились туди близько 7-8 років тому. Дружина [PERSON] померла приблизно 3-4 року тому. Позивач постійно приходив до батьків 1-2 рази на день, відповідача вона ніколи не бачила. 4-6 місяців тому помер і батько позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що проживає по [ADDRESS] з 60 років ХХ століття. Позивач, син [PERSON] був його сусідом по одній сходовій клітці. Позивач, в останній час, під час хвороби батьків приходив до них 3-4 рази на день. Спочатку померла мати позивача - [PERSON] , через деякий час помер батько - [PERSON] , які проживали вдвох до смерті. Похорони батьків позивача відбувався по вул. Винниченка в м. Нововолинську. Відповідача він не знає, ніколи не бачив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що проживає по [ADDRESS] . Йому відомо, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] все життя, лише кілька років проживав по [ADDRESS] . [PERSON] йому казав, що залишить будинок по [ADDRESS] відповідачу. Батько відповідача розповідав йому, що дід та баба були зареєстровані за вищевказаною адресою, коли отримали квартиру по [ADDRESS] , дід зареєструвався там, згодом до нього переїхала його дружина, яка в подальшому переїхала назад у житло на [ADDRESS] Відповідач [PERSON] часто навідував батька позивача. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що приходила до батьків позивача у квартиру по [ADDRESS] (біля другої школи) зимою, приблизно два роки тому, робити ін`єкції старшій жінці, яка була у важкому стані (не ходила). Це тривало близько 5-6 днів, її там завжди зустрічав позивач та проводив у квартиру. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, до проживає по [ADDRESS] . Знає батьків позивача по сусідству, вважала, що будинок за адресою: [ADDRESS] після їх смерті залишиться відповідачу. У вказаному будинку тривалий час проживала [PERSON] , її чоловік переїхав проживати на квартиру по [ADDRESS] . Їй відомо, що [PERSON] коли захворіла, переїхала проживати до чоловіка, де і померла. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знає позивача тривалий час, разом працюють, був знайомим з його батьками, був у них в гостях в квартирі по [ADDRESS] , знаж, що позивач до смерті своїх батьків доглядав за ними. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працює разом з позивачем. Протягом останніх років часто заміняв позивача на роботі (частіше в нічні зміни) у зв`язку з хворобою його батька, декілька разів був у нього в квартирі по [ADDRESS] . [PERSON] казав, що відповідач не забирає його до себе, тому буде шкодувати бо він на нього образився. Про матір позивача йому нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює листоношею у ВПЗ №7 м. Нововолинська та обслуговує дільницю № 1 до якої входить [ADDRESS], де проживала [PERSON] з її чоловіком, їй було призначено пенсію, яку свідок їй доставляла. [PERSON] проживала за вищезазначеною адресою разом з чоловіком до смерті. Чи звертався [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй не відомо. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.10), яка, ще за життя в користь [PERSON] склала заповіт (а.с.5). З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть (а.с. 11) вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , та ще за життя склав заповіт на користь [PERSON] (а.с. 16). Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 14), будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 17), 01.11.2013 в Нововолинській державній нотаріальній конторі зареєстровано заповіт [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру від 01.11.2007 (а.с. 25), квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З дослідженої в суді копії акту, затвердженого головою правління ОСББ «Сокіл-НВ» 10.09.2019 (а.с. 27) вбачається, що на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживала та вела спільне господарство з її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У заяві до Нововолинського міського суду (а.с. 140) [PERSON] вказував, що він проживає разом із дружиною у квартирі, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 28), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Дата реєстрації 05.08.2019. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] що із даним позовом мав право звернутися лише [PERSON] , так як із матеріалів спадкової справи, яка була відкрита приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Башинською Л.П., після смерті [PERSON] та витягу із спадкового реєстру (а.с.56-58) вбачається, що [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї дружини [PERSON] не подавав, отже вважається таким, що прийняв спадщину, проте не дооформив своїх спадкових прав. Отже, реєстрація місця проживання на день смерті спадкодавця [PERSON] за іншою адресою, ніж фактичне місце проживання, не може бути підставою для відмови у прийнятті спадщини [PERSON] . Враховуючи наведене, суд вважає, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини слід задоволити. Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.2).

Outcome: approved