Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

13 жовтня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1995 року в будинку №80 по вул. Центральній (на той час Комунарівська), с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області він проживав разом зі своєю матірю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] Вони проживали самі по собі, жодним чином до їх взаємовідносин позивач не торкався, останній мав підсобне господарство, отримував чималий доход на той час, піклувався про його непрацездатну матір, надавав їй допомогу, купував одяг, ліки, продукти харчування тощо, вона отримувала дуже малу пенсію, а тому знаходилася на його повному утриманні. 13 червня 2002 року [PERSON] помер, мати позивача [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки особисто продовжувала догляд за його господарством, користувалася речами, слідкувала за будинком, розпоряджалася на власний розсуд предметами побуту. Інших спадкоємців в померлого не було. На момент смерті [PERSON] мати позивача була пенсіонером, тобто непрацездатною особою, перебувала на його утриманні, а тому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (що діяв на час зазначених правовідносин), за якими визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, мати [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] Вона, ймовірно, не знала про наявність у нього сертифіката на право на земельну частку (пай), тому за життя не оформила своїх спадкових прав. 19 листопада 2008 року мати позивача померла, після чого [PERSON] належним чином, як єдиний спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, доказом чого є свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВМЕ №888301, видане державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 05 червня 2009 року. На початку осені 2016 року серед документів матері позивач відшукав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0226639, виданий 12 червня 1997 року Межівською районною державною адміністрацією на імя [PERSON] Позивач є спадкоємцем [PERSON], яка була спадкоємицею [PERSON]. Приватним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність достатніх правових підстав. Позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 6,68 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна», розташованої на території [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON], померлого 13 червня 2002 року, якому воно належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0226639, виданого 12 червня 1997 року Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, які викладені вище. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] сільська рада Межівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надано заяву про розгляд справи без його участі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є мешканцями с.Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області та вказують, що [PERSON], [INFO], проживала разом з [PERSON], [INFO], з 1995 року до самої смерті останнього, тобто до 13 червня 2002 року, вели спільне господарство, а також з її сином [PERSON] здійснили його поховання. Підтвердили власні письмові свідчення. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №255754, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 21 листопада 2008 року, [PERSON] померла 19 листопада 2008 року. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №425878, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 14 червня 2002 року, [PERSON] помер 13 червня 2002 року, якому належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 6,68га, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №0226639, виданим 12 червня 1997 року Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на імя [PERSON] Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 05 червня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі №526, спадкова справа №157/09, серії ВМЕ №888301, підтверджується, що спадкоємцем всього майна [PERSON], яка померла 19 листопада 2008 року, є її син [PERSON] Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №2449 від 29 вересня 2016 року, [PERSON] (померла 19 листопада 2008 року) проживала з 1995 року без реєстрації шлюбу разом з [PERSON], [INFO], та була на його повному утриманні, і після його смерті (13 червня 2002 року) фактично прийняла управління його майном. Проживала за адресою: вул.Центральна (Комунарівська), 80, с.Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області. За постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки на час смерті останнього діяв ЦК УРСР, який передбачав лише дві черги спадкування, а також спадкоємство утриманцями. Позивач не належить до жодної із черг, на день смерті спадкодавець не мав спадкоємців першої та другої черг спадкування. Згідно постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного кодексу України (ЦК) не менше одного року. Судом зясовано, що на момент смерті [PERSON] мати позивача [PERSON] належним чином прийняла спадщину після його смерті, була пенсіонером, тобто непрацездатною особою, перебувала на його утриманні, а тому відповідно до положень п.1 ч.1.ст.549 ЦК України, що діяв на час виникнення зазначених правовідносин, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тому суд достовірно встановив факт того, що мати позивача [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] з 1995 року до 13 червня 2002 року до дня смерті останнього та фактично прийняла спадщину після його смерті. Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Ч.5 ст.1268 незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд вважає позовну заяву обґрунтованою, а також доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved