Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

13.11.2013 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та третьої особи та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], по 1/3 частині від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання, тобто до липня 2015 року чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку; стягувати з відповідача на її користь ? частину додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, сплатою за житло тощо), які будуть проведені нею за період навчання сина з листопада 2013 року до закінчення ним навчання або до досягнення 23 річного віку; допустити до негайного виконання рішення суду в межах платежу за один місяць; стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 200,00 гривен. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 25 вересня 1993 року до 01 червня 2007 року та мають троє дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дітей, та сплачує аліменти на їх утримання за рішенням суду. На теперішній час син [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчатися в Академії митної служби України на юридичному факультеті денної форми навчання і не знаходиться на повному державному утриманні, отримує стипендію, але потребує допомоги батьків, тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Всі витрати, пов'язані з навчанням сина, вона несе одна. Відповідач працює, отже має змогу допомагати дитині матеріально. Позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Третя особа [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заперечення на позов та докази на їх підтвердження. Зазначив, що він виплачує аліменти на утримання ще двох дітей на користь позивача, одружений та має дитину - інваліда дитинства, яка також потребує його допомоги та коштів на утримання. У зв'язку з інвалідністю малолітньої дитини його дружина не працює і також потребує допомоги. Відповідач має кредитні зобов'язання, недостатній заробіток, а отже не має можливості допомагати дорослому сину. Щодо додаткових витрат, зазначив, що позивач не надала жодного доказу на їх підтвердження. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено у суді, сторони перебували у шлюбі з 25 вересня 1993 року до 01 червня 2007 року та мають троє дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дітей, та сплачує аліменти на їх утримання за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 січня 2007 року. На сьогоднішній день відповідач не надає допомогу на утримання повнолітнього сина, який [INFO] досяг повноліття. На утримання неповнолітніх дітей аліменти сплачує нерегулярно та має заборгованість більш ніж 2000 гривен. [PERSON] продовжує навчання в Академії митної служби України, є курсантом ІІ курсу юридичного факультету, денної форми навчання, не знаходиться на повному державному забезпеченні, термін закінчення навчання 01.07.2015 року. Син потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, у тому числі і від відповідача. Відповідач постійної роботи не має, але працює за наймом та має інші доходи, отже може утримувати дитину матеріально, хоча проти цього заперечує. Суд визначає розмір аліментів, виходячи з матеріального становища сторін, та можливості відповідача надавати таку допомогу, те що він має на утриманні ще троє дітей. Також суд враховує, що термін закінчення навчання, не перевищує строк на який можуть бути стягнуті аліменти на повнолітню дитину. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, та не можуть стягуватися після досягнення дитиною 23 років. Домовленості про утримання дитини сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. Враховуючи те, що відповідач має нерегулярний мінливий заробіток, суд вважає за можливе стягнути кошти у твердій грошовій сумі. Щодо додаткових витрат на утримання сина, то суд враховує положення ст.185 СК України та відзначає, що розмір цих витрат позивачем не зазначено зовсім. Ця обставина позбавляє суд можливості визначити, які додаткові витрати понесені фактично, а які фінансуються наперед, тобто в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позивач не надала суду докази на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу у сумі 200 гривен, тому ці витрати не підлягають стягненню з відповідача. На користь держави з відповідача суд стягує 229,40 гривен судового збору.

Outcome: partial