Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

13.07.2018року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, належній їй - [PERSON], шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 20 квітня 2018року між нею - [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], відповідно до умов якого, [PERSON] (продавець) передав у її - [PERSON] (покупець) власність квартиру, а покупець прийняв квартиру у власність. Право власності на квартиру було зареєстровано за нею - [PERSON] 20.04.2018року. Разом з тим, як вказує позивач, до укладення договору купівлі-продажу квартири та реєстрації права власності, попередній власник квартири - [PERSON] разом з іншими членами своєї сім'ї виїхали з квартири та були зняті з реєстраційного обліку, проте, колишня дружина [PERSON] - [PERSON] до теперішнього часу з реєстраційного обліку знята не була та не виселена з квартири, яка була нею придбана. Також, позивач зазначає, спірна квартира не є спільною власністю колишнього власника та його колишньої дружини, оскільки дана квартира була придбана третьою особою до укладення шлюбу із відповідачем. Крім того, позивач вказує, що придбала дану квартиру для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї, а той факт, що в квартирі досі проживає та зареєстрований колишній член сім'ї попереднього власника будинку заважає їй повноцінно користуватись квартирою, адже вона із сім'єю не має жодного відношення до відповідача та не зобов'язана узгоджувати з ним в майбутньому угоди щодо користування та розпорядження квартирою, а також спільно проживати із чужою людиною. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 27.08.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 01.11.2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2018року було задоволено клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалено провести судове засідання по цивільній справі №520/8902/18 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання, яке призначене на «07» грудня 2018року о 10 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції. Доручено Окружному адміністративному суду міста Києва, який розташований за адресою: 01601, м. Київ, вул. Болбочана Петра, 8, корпус 1, забезпечити проведення відеоконференції за участю представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], з Київським районним судом м. Одеси «07» грудня 2018 року о 10 годині 00 хвилин. У судове засідання 17.01.2019року позивач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак 16.01.2019року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у підготовчі та судові засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання» «повернення за не запитом», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Крім того, відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 17.01.2019року не з'явився, однак 05.12.2018року надіслав на електрону адресу суду заяву, в якій просив провести судове засідання, призначене на 07.12.2018року за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивачу - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 квітня 2018року, укладеного між [PERSON], яка діє на підставі довіреності від імені [PERSON] (продавець) та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від імені [PERSON] (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гладковою О.П., зареєстровано в реєстрі за №298, на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею - 50,7 кв.м., житловою площею - 27,8 кв.м. (а.с. 8-9). Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.04.2018року номер запису про право власності: 25821815 (а.с. 10). Разом з тим, з довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) від 03.07.2018року №24 вбачається, що у квартирі [ADDRESS], зареєстрована та проживає - [PERSON] (а.с. 13). Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є колишньою дружиною попереднього власника - [PERSON], шлюб було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2012року справа №1512/3182/2012, яке набрало законної сили 09.04.2012року (а.с. 12). Також, судовим розглядом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], не була спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER]/97 на право власності на квартиру, виданого 13 січня 1997року Управлінням по обліку, розподілу та реалізації житлової площі виконавчого комітету міської ради народних депутатів, зареєстрованого в ОМБТІ 16.05.1997року під №3221 стр. 74 кн. 225пр., а шлюб з [PERSON] було зареєстровано 29 серпня 2000року (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність усунунення [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON]. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, рішення суду про виселення є достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації. Крім того, суд не є тим органом, який знімає осіб з реєстраційного обліку. Суд може зобов'язати зняти з реєстраційного обліку, проте такої позовної вимоги заявлено не було. З огляду на зазначене, позовні вимоги про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial