overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

13.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.12.2015 року у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, актовий запис №115. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.12.2015 року (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

13.06.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 11 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 12.06.2017 року о 22 год. 30 хв., за направленням лікаря Великобагачанської ЦРЛ та заявою опікуна [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «важка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, що потребують лікування». У зв'язку з чим, просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Опікун [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Просила слухати справу за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] не був доставлений в судове засідання в зв'язку зі станом здоров'я. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева [PERSON], прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 12.06.2017 року о 22 год. 30 хв., за направленням лікаря Великобагачанської ЦРЛ та заявою опікуна [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «важка розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, що потребують лікування».. 13.06.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: важка розумова відсталість (різко виражена імбециьність) зі значними порушеннями поведінки, що потребують лікування та нагляду. Крім того, судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.07.2015 року, визнано [PERSON], [INFO] недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

13.06.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева Лихобабенко Олега Юрійовича про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON], заява обґрунтована тим, що 12.06.2017 року о 15 год. 00 хв., за направленням лікаря ШМД та заявою опікуна [PERSON], був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, загострення». У зв'язку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні лікар Лихобабенко О.Ю. заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Опікун [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Просила слухати справу за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] не був доставлений в судове засідання в зв'язку зі станом здоров'я. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря Лихобабенка О.Ю., прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.06.2017 року о 15 год. 00 хв. за направленням лікаря ШМД та заявою опікуна [PERSON], був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом: «шизофренія, загострення». 13.06.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стан загострення. Крім того, судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.03.2010 року, визнано [PERSON] [INFO] - недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

13.06.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: дружньої родини не створили, мають різні погляди на сім'ю, відсутнє взаєморозуміння, відповідач не бажає брати на себе піклування про родину; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактично сімейні відносини припинені вже місяць, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

13.06.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, відповідач постійно пред'являє необґрунтовані претензії; шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, проживають окремо та фактично сімейні відносини припинені вже місяць, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи, виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 7), про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, копії позову з доданими до нього документами (а.с. 12), однак в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, поважності причин неявки не убачається, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 23 жовтня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 243 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 4). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

13.06.2017 року заявник звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності трудової книжки серії БТ-І №1865120. Свої вимоги мотивував тим, що 01.07.1977 року він був прийнятий до колгоспу «Родина» трактористом, про що в трудовій книжці було зроблено відповідний запис, однак при заповненні трудової книжки була допущена помилка. У звязку із чим він був змушений звернутись до суду. До судового засідання заявник не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність та наполягав на задоволенні заяви (а.с.23). Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 01.07.1977 року заявник був прийнятий до колгоспу «Родина» - трактористом, про що в трудовій книжці серії БТ-1 №1865120 було зроблено відповідний запис (а.с.10-15). Однак при заповненні трудової книжки (трудова книжка була заповнена російською мовою) була допущена помилка в написані по батькові, а саме вказано російською «Юхимович», замість вірного «Ефимович». Той факт, що трудова книжка серії БТ-1 №1865120 заповнена 01.07.1977 року на ім`я «Комиш Владимир Юхимович» (російською мовою) належить «Комиш Володимиру Юхимовичу» (російською мовою [PERSON]) підтверджується паспортом серії КЕ 854313, виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 11.12.1997 року (а.с.3-4), свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 322815 (а.с.5), військовим білетом НЧ №2443732 (а.с.7-9), з яких вбачається, що по батькові заявника записано «російською мовою Ефимович». З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

13.06.2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою та просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності: атестату [NUMBER], виданого 16 липня 1973 року СПТУ - 6 с. Цебриково Одеської області; диплому [NUMBER], виданого 19 листопада 1980 року Петровським радгоспом - технікум; трудової книжки серії [NUMBER] виданої 12 грудня1978 р.; трудової книжки серії [NUMBER], виданої 21 вересня 1981 року. Свої вимоги мотивував тим, що у зв'язку з настанням пенсійного віку він звернувся до Біляївського районного управління пенсійного фонду України для оформлення пенсії, але йому було відмовлено на підставі того, що в наданих ним документах, а саме: атестаті, дипломі, трудових книжках помилково вказано на російській мові по-батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». У зв'язку із чим він був змушений звернутись до суду. До судового засідання заявник та його представник не з`явилися, але від представника надійшла заява, в якій просила справу слухати у її відсутність та наполягала на задоволенні заяви (а.с.27). Представник заінтересованої особи до судового засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.25). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, заявник звернувся до Малиновського об'єднаного Управління ПФУ в м. Одесі для оформлення пенсії, але в наданих ним документах, а саме: атестаті [NUMBER], виданого 16 липня 1973 року СПТУ - 6 с. Цебриково Одеської області (а.с.11); дипломі [NUMBER], виданого 19 листопада 1980 року Петровським радгоспом - технікум (а.с.10); трудової книжки серії [NUMBER] виданої 12 грудня 1978 р. (а.с.7); трудової книжки серії [NUMBER], виданої 21 вересня 1981 року (а.с.12) вказано на російській мові по-батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». Той факт, що атестат [NUMBER], виданий 16 липня 1973 року СПТУ - 6 с. Цебриково Одеської області; диплом [NUMBER], виданий 19 листопада 1980 року Петровським радгоспом - технікум; трудова книжка серії [NUMBER] видана 12 грудня 1978 р.; трудова книжка серії [NUMBER], видана 21 вересня 1981 року в яких вказано по-батькові «[PERSON]» належить [PERSON] підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 08.11.2000 року (а.с.8), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13), з яких вбачається, що по-батькові заявника записано «російською мовою [PERSON]». З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

13.06.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.07.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 10.04.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 15452,96грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 10.07.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 300,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 10.04.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 3227,19 грн.; по відсоткам за користування кредитом 4629,25 грн.; по комісії 6384,47 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 712,05 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 15452,96 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

13.06.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 12.10.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 29.05.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 12761,83 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 12.10.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 29.05.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 248,69 грн.; по відсоткам за користування кредитом 8529,24 грн.; по комісії 2900,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 583,90 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 12761,83 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

13.06.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.05.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.04.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 25080,67 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 16.05.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.04.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 3508,28 грн.; по відсоткам за користування кредитом 19901,88 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 1170,51 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 25080,67 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved