Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

13 січня 2020 року [PERSON] звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 07 серпня 1993 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 12. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також вказав, що під час спільного проживання, протягом 27 років між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Вони перестали бути родиною. Позивач зазначив, що їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинилися з листопада 2019 року. У підготовче засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач у підготовче засідання також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, враховуючи, що сторони у підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розгляд справи проводити у підготовчому засіданні, за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 07 серпня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Пустовітською сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя у сторін не склалося у зв`язку із тим, що під час спільного проживання, протягом 27 років між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також сторони втратили почуття любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Вони перестали бути родиною. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з листопада 2019 року. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує лише формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved