Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

14 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2018 року в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісяця, та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2010 року. Сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2018 року з відповідача на її користь на утримання їх доньок, стягнуто аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця. Вказує на те, що їй нещодавно стало відомо, що відповідач окрім пенсійного забезпечення має інші доходи, оскільки 5 місяців тому працевлаштувався у місцеве відділення АТ «Укрзалізниця». При цьому, додатково матеріально дітям не допомагає. Водночас, зі зміною рівня життя, визначений судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень життя та утримання їх дітей, в звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначила, що до грудня 2019 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно, що підтверджується його власним підписом на зворотньому повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив відповідачем не подано. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року постановлено розгляд справи проводити в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08 червня 2010 року серії 1-ФП №059554 (а.с. 10). Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від [INFO] серії 1-ФП № 128269, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 20 грудня 2016 року серії 1-ФП №257868 (а.с. 11, 12). Жовтневим районним судом Миколаївської області 21 листопада 2018 року винесено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 16-19). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,\~\~передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що \~батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 01 серпня 2018 року № 1467 разом з позивачкою за адресою: вул. Соборна, 6, смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області зареєстровані та проживають: донька [PERSON], донька [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 13). Позивачка з 06 березня 2017 року по 15 грудня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується витягом з наказу директора з персоналу та НТІ НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 23 лютого 2017 року № 9-В (а.с. 14). Отримує допомогу по догляду за дитиною, відповідно до довідки управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації № 289 (а.с. 15). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним Відповідно до ст.183 та ст.184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати при собі й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнення за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13). Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених правових норм,\~\~а також\~\~наведених обставин щодо незадовільного\~\~матеріального становища позивача та дітей, з огляду на суму стягнутих за рішенням суду від 21 листопада 2018 року аліментів, працевлаштуванням відповідача,\~суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved