Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

14.08.2019 до Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] , в якому просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2016 р.н. та дочки [PERSON] , 2013 р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі по 4 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (а.с. 3). На обґрунтування позову [PERSON] послалась на наступні обставини. З 18.05.2013 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей, які проживають разом з нею, та знаходяться на її утриманні. Спору про місце проживання дітей у неї з відповідачем немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства вони не ведуться, протягом майже 4 місяців не проживають однією сім`єю, відповідач проживає в іншому місці. Подальше спільне життя і збереження шлюб неможливе, шлюб припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідач майже не приймає участь у вихованні дітей, кошти на утримання дітей надає не регулярно. Відповідач, на сьогоднішній день працює неофіційно та має постійний високий дохід, є здоровим та працездатним, інших особі на утриманні не має. Ухвалою суду від 17.09.2019 відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні (а.с. 12). Ухвалою суду від 02.03.2020 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 23-24) Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вказала на те, що не проживає з відповідачем з лютого 2020 року, відносин з квітня 2019 року не було. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в засіданні вказав, що визнає позовну вимоги щодо розірвання шлюбу, проте не згоден з заявленим розміром аліментів, та свою незгоду пояснив тим, що займається торгівлею доходи зменшую ться, може сплачувати 33 відсотки, готовий сплачувати по закону. Заслухавши сторони та представника, вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 18.05.2013 сторони зареєстрували шлюбу, у якому [INFO] народилася дочка [PERSON] , та [INFO] дочка [PERSON] , які на день розгляду справи є малолітніми (а.с. 6-8) Як вставлено в судовому засідання, на день ухвалення рішення сторони не мають зареєстрованого місця проживання, оскільки квартиру в якій проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] продали у лютому 2020 року, та з цього часу перестали проживати разом. Шлюбних відносин вони не підтримують з квітня 2019 року. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в засіданні визнав вимогу позивача щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження шлюбу з урахуванням взаємних відносин [PERSON] та [PERSON] неможливе і суперечить їхнім інтересам, суд вважає правомірним розірвати шлюб між ними. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно вимог до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Судом встановлено, що відповідач не має намірів ухилятися від утримання дітей, однак не може дійти згоди з матір`ю дитини стосовно розміру надання матеріальної допомоги дітям. Позивачем не надано суду доказів, що аліменти у розмірі 4000 грн. 00 коп. на кожну дитину є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дітей, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. При визначенні розміру аліментів на дочок суд враховує матеріальне становище та стан здоров`я [PERSON] , відсутність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї, та стан здоров`я та матеріальне становище дітей. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. 00 коп., щомісячно на кожну дитину починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 14.08.2019 і до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, зміни способу стягнення аліментів, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. У відповідності зі ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп. та на користь позивача сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial