Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

14 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що у домоволодінні, розташованому в [ADDRESS], вони зареєстровані та проживають однією сім'єю з 1978 року. До 1997 року власником вказаного домоволодіння був [PERSON]. Після смерті останнього, вони стали співвласниками даного домоволодіння у рівних частинах. Ще за життя [PERSON], разом з ними проживав [PERSON], який з 17 вересня 2004 року був зареєстрований у вказаному будинку як член сім'ї. Після того як останній одружився, у вищевказаному домоволодінні на правах членів сім'ї були також зареєстровані дружина сина - [PERSON] та їх донька - [PERSON], хоча всі вони фактично проживали у м. Суми. [INFO] року [PERSON] помер, після чого дружина та донька останнього взагалі перестали приїжджати до них. Не зважаючи на це, [PERSON] та [PERSON] і до цього часу залишаються зареєстрованими у їхньому будинку. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачі відмовилися. Посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] порушують їх право власності, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом. В судовому засідання позивачі [PERSON] та [PERSON], а також їх представник за договором про надання правової допомоги - адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились. Згідно поштового повідомлення, останні за місцем реєстрації не проживають. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що вони належним чином сповіщені про час, день і місце розгляду справи. Представник третьої особи - Білопільського РС УДМС України в Сумській області в судове зсідання також не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачів, їх представника, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 грудня 1998 року, виданого завідуючою Улянівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №899, [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] (а. с. 5 ). Відповідно до будинкової книги відповідачки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною вище адресою з 08 грудня 2006 року (а. с. 6-8). Згідно пояснень позивачів у судовому засіданні, вони зареєстрували відповідачів у своєму будинку на правах членів родини, однак понад чотири роки вони в ньому не проживають, фактичне місце їх мешкання не відоме. З довідки Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області вбачається, що [PERSON], 1967 року народження та [PERSON], 1993 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживають (а. с. 27). У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачки зареєстровані в будинку позивачів на правах членів сім'ї, але не проживають в ньому понад рік, між ними не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) зазначеного будинку, тощо. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання відповідачок такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачок [PERSON] та [PERSON] в дольовому порядку на користь позивачки [PERSON] підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved