Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.05.2021\~року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: \~ \~ \~ \~1. Розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що був укладений 01.03.2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській областіий запис за № 24. \~ \~ \~ \~2. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] , [INFO] , прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~3. Судові витрати стягнути з [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~13.05.2021\~року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. \~ \~ \~ \~07.06.2021\~року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу\~до підготовчого\~судового засідання на 10 год. 00 хв. 12.07.2021 року. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 12.07.2021 року, позивачка [PERSON] вважала за можливе провести підготовче судове засідання без участі відповідача, інших заяв та клопотань не заявляла, просила суд призначити справу до судового розгляду по суті, категорично заперечувала проти надання терміну на примирення. В підготовче\~судове засідання,\~яке відбулося\~12.07.2021\~року,\~відповідач [PERSON] \~не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи, відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, а тому неявку відповідача [PERSON] в підготовче судове засіцдання, яке відбулося 12.07.2021 року, - судом визнано неповажною, та, відповідно, - такою, яка не є перешкодою для проведення підготовчого судового засідання. 12.07.2021\~року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання у відсутності відповідача [PERSON] , по результатах проведення якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати) ухвалу, на підставі якої закрито підготовче судове провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 14.09.2021 року. В судовому засіданні, яке відбулося 14.09.2021 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, та просила суд задовольнити позов, категорично заперечувала проти надання терміну на примирення. У вступному слові зазначила, що з відповідачем на протязі тривалого часу у неї існують неприязні відносини в зв`язку з тим, що відповідач неодноразово застосовував до неї не тільки психологічне, а й фізичне насильство, а тому в липні 2020 року, - після чергового факту насильства, - вона вигнала відповідача з дому, та більше з ним не проживає. Вважає, що продовження існування такого шлюбу не відповідає не тільки її інтересам, а й не відповідає інтересам малолітньої дитини, так як вважає, що споглядання дитиною сцен насильства батька над матір`ю може негативно позначатися на психологічному здоров`ї дитини. Категорично не бажає надання терміну на примирення, так як можуть повторитися факти наситльства. Майнового спору у неї з відповідачем немає. Спору щодо проживання малолітньої дитини у них з відповідачем немає, - дитина залишається проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку. Просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні, яке відбулося 14.09.2021 року, відповідач [PERSON] позов визнав, категорично заперечував проти надання терміну на примирення. На запитання суду відповідв наступне: - так, мали місце факти застосування ним до позивачки психологічного та фізичного насильства, але вони обумовлені тим, що позивачку постійно не влаштовують його доходи, а тому на побутовому грунті між ними постійно виникали сварки, під час яких він ображав позивачку та іноді застосовував до неї фізичну силу. Спору щодо проживання малолітньої дитини у них немає, - вона залишається проживати з позивачкою. Підвтердив той факт, що не проживають як одна сім`я з липня 2020 року, а до цього більше року в них вже були напружені відносини, внаслідок чого були постійні сварки. Категорично заперечував проти надання терміну на примирення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~27\~ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~28\~ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, позивачка по справі, - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Оркім того, як вбачається з довідки № 1303, яка видана 13.05.2021 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, спільно з позивачкою проживає її малолітня дитина, яка знаходиться на утриманні позивачки. \~ \~ \~ \~Відповідно, враховуючи місце проживання позивачки [PERSON] , та ту обставину, що на її утриманні перебуває малолітня дитина, та враховуючи положення\~ч.\~2\~ст.\~28\~ЦПК України,\~дана справа\~підсудна Кагарлицькому\~районному суду\~Київської області,\~- як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Позивачем по\~справі є\~фізична особа\~ \~ [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України № [NUMBER] , виданий 04.04.2018 року органом 3231, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідачем по даній справі є фізична особа [PERSON] , [INFO] , уродженець місто Вознесенськ Миколаївської області, Україна, громадянин України, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 07 вересня 2011 року Вознесенським МВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин. 01 березня 2018 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 01 березня 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Вознесенськ Миколаївської області, Україна, громадянин України, та [PERSON] , [INFO] , уродженка місто Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 01 березня 2018 року, про що 01 березня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 24. Прізвище після реєстрації шлюбу: [PERSON] . Дружини [PERSON] . Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, доньку, - [PERSON] , 2018 року народження. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 21 серпня 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому вказано, що [PERSON] народилася [INFO] в сісто Кагарлик Київської області, Україхна, про що 21 серпня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 162. Батько [PERSON] , - відповідач по справі. Мати [PERSON] , - позивачка по справі. Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не проживають спільно, як одна сім`я, - більше 1 року, окрім того, ще на час спільного проживання між сторонами в них на протязі тривалого часу (близзько 1 року) існували усталені неприязні відносини, що слугувало виникненню сварок між сторонами, що лише сприяло погіршенню відносин між подружжям, так як під час сварок відповівдач [PERSON] застосовував до позивачки психологічне та фізичне насильство. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, в них різне коло спілкування, відповідно, - сторони практично не спілкуються між собою, відповідно, спільного сімейного життя не мають, спільного бюджету не мають, більше того, - практично не спілкуються між собою, а їхнє епізодичне спілкування відбувається лише в в`язку з вирішенням питання щодо спілкування відповідача з дитиною. Майнових спорів між сторонами немає. Спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітньої дитини у сторін немає, - вона залишається проживати з матір`ю, - позивачем по справі. Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивач [PERSON] категорично заперечує проти надання терміну на примирення, так як категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно сімейні відносини з відповідачем [PERSON] , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 1 го року), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам малолітньої дитини. Що стосується відповідача [PERSON] , то він також категорично заперечує проти надання терміну на примирення, так як категорично наполягає на розірванні шлюбу, так як він категорично не бажає продовжувати шлюбно сімейні відносини з позивачем [PERSON] , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 1 го року), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи категоричну позицію як позивача, так і позицію відповідача, які спрямовані на розірвання шлюбу, та враховуючи фактичні обставини справи, - неможливості надання судом сторонам терміну на примирення, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, оскільки надання сторонам строку на примирення, на думку суду, - є безперспективним, та таким, який тільки посилить негативне відношення сторін один до одного, та надання такого терміну на примирення буде шкодити як інтересам позивача, так і відповідача, а також інтересам малолітньої дитини, так як суд вважає, що споглядання дитиною, психіка якої тільки но становлюється, - постійних сварок між батьками, під час яких батько застосовує фізичне та психологічне насильство по відношенні до позивачки, - негативно впливає на психологічний розвиток цієї дитини, та спричиняє дитині психологічні травми. Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Норми Конституції України. Згідно ст.\~21\~Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними. Згідно ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове поло\-ження, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, заре\-єстрований у державному органі реєстрації актів цивільного ста\-ну, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на віль\-ній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України. \~ \~ \~ \~Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насиль\-ства з боку інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивача [PERSON] , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, різне ставлення до виховання дитини, так і пряма згода відповідача [PERSON] на розірвання шлюбу, яку він висловив в судовому засіданні, - що, на думку суду, є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідача, а також інтересам малолітньої дитини з причин, які вказані судом вище. \~ \~ \~ \~Норми галузевого права, - норми СК України. Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - більше 2 ох років відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 1 го року, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних шлюбно сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 1 го року), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та дані негативні відносини з часом, зважаючи на окреме проживання сторін на різних житлових площах, та в різних населених пунктах, - лише посилюються. Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям. Згідно ч.\~2\~ст.\~3\~СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 1 го року, - не проживають як чоловік та жінка, у позивача [PERSON] відсутнє бажання підтримувати будь які відносини з відповідачем [PERSON] , що є обопільним, в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо. Згідно п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~18\~СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення. Отже,\~припинення правовідношення,\~-\~антипод встановлення\~правовідношення,\~який має\~випадки,\~коли інтересам\~особи,\~права якої\~порушені значною\~мірою,\~відповідає саме\~припинення існуючого\~сімейного правовідношення. Згідно ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~104\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства. Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами. Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивача на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у позиції позивача в судовому засіданні, так і пряма позиція відповідача в судовому засіданні на припинення шлюбу, в якій він категорично наполягає на задоволенні позову, та, відповідно, - на розірванні даного шлюбу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, - більше 1 го року, спорів майнового спору між сторонами немає, спору шодо проживання спільної малолітньої дитини немає, - вона залишається проживати з матір`ю, - позивачем по справі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя. Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам малолітньої дитини. Відповідно до\~п.\~1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Що стосується прізвища, яке буде мати позивач після розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання позивача щодо залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності позивача, - [PERSON] , - з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає рішення про залишення позивачу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, - « [PERSON] », причому, суд зазначає, що в даному випадку вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивача, як це передбачено нормою сімейного права, зокрема, - положенням ст. 113 СК України, так як під час вирішення даного питання думка відповідача [PERSON] , - судом не враховується. Що стосується\~порядку та\~способу виконання\~даного рішення,\~то згідно\~ч.\~2\~ст.\~115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб. Згідно ч.\~3\~ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач [PERSON] , - мали місце; - із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України; - до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст.\~21,\~51\~Конституції України,\~абз.\~3\~ч.\~2\~ст.\~1,\~ч.\~3\~ст.\~2,\~ч.\~2\~ст.\~3,\~п.\~3\~ч.\~2\~ст.\~18,\~ч.\~1\~ст.\~110,\~ст.\~112,\~113\~Сімейного кодексу\~України,\~ч.\~1\~ст.\~3,\~ст..\~4,\~88,\~107,\~118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення; - судові витрати слід стягнути з відповідача [PERSON] ю на користь позщивачки [PERSON] - підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються; - заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам відповідача, та інтересам малолітньої дитини, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved