Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

13.07.2021 р. [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2015 р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що в період спільного проживання з відповідачем їм не вдалося створити дружнє гарне подружжя. Як з`ясувалось сторони мають різні характери та погляди на життя через що між ними постійно виникали суперечки. Вже понад два роки вони не підтримують шлюбні відносини, сім`я зберігається формально, а тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. В зв`язку з цим, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім цього, після припинення спільного проживання сторін малолітній син залишився проживати з матір`ю. Відповідач останнім часом матеріальної допомоги на утримання сина не надає незважаючи на те, що син хворіє, має затримку в психічному розвитку та мовленні. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] свій обов`язок, як батька, утримувати сина не виконує, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, письмовою заявою просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їхнього задоволення. Розгляд справи просив проводити без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 08.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2004. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях, а тому суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам в зв`язку з чим його слід розірвати. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З матеріалів справи вбачається, що малолітній син проживає без реєстрації разом з матір`ю в м. Харків. При цьому, сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди щодо визначення розміру аліментів, які будуть стягуватися на утримання дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що в поданій до суду письмовій заяві позовні вимоги в тому числі і щодо розміру аліментів, [PERSON] були визнані в повному обсязі, а в ході розгляду справи не встановлено порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі, заявленому в позовній заяві. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч.1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved