Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

14 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з дійсним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2008 року по 27 жовтня 2010 року, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 27 жовтня 2010 року шлюб між ними розірвано та на даний час [PERSON]С, мешкає окремо, а діти проживають разом з нею та перебувають повністю на її утриманні. З квітня 2012 року по серпень 2015 року батько дітей добровільно відраховував аліменти на утримання дітей, проте з серпня 2015 року жодної матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку участі не приймає, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Діти вимагають додаткових витрат на розвиток, проте всі додаткові витрати несе вона. Відповідач в даний час постійної роботи не має, але має періодичний заробіток, тому має можливість надавати допомогу на утримання дітей. [PERSON] навчається в КПСМНЗ «Школа мистецтв м.Словянська» з фаху фортепіано, ціна навчання 75 гривень в місяць. [PERSON] навчається в ПП «Лінгвістичний центр» м.Словянська, ціна навчання 280 гривень на місяць, а також займається плаванням, ціна навчання 400 гривень на місяць. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Додаткові витрати, в розмірі 855 гривень, несе вона, у звязку з чим вважає за можливе задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] грошових коштів у вигляді додаткових витрат на розвиток дітей в розмірі 430 гривень щомісячно. У судовому засіданні 22 січня 2016 року позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити позов. Додатково зазначила, що [PERSON] не бажає допомагати їй матеріально, незважаючи на те, що має таку фінансову можливість. Оскільки діти є розвинутими, талановитими, активними, це спричиняє їй додаткові витрати, які, вона вважає, має нести і відповідач. 01 лютого 2016 року до суду надійшла заява про подальший розгляд справи за її відсутності, за участі її представника [PERSON]В.(а.с.32). Представник позивача [PERSON], що діє на підставі витягу з договору про надання правової допомоги від 29 січня 2016 року (а.с.35), в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.27), за участю представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі договору №960 від 03 січня 2016 року (а.с.26), у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що на теперішній час [PERSON] створив нову родину, де народилась маленька дитина, яка перебуває на його утриманні. Аліменти нікому, окрім позивача, відповідач не виплачує. При розірванні шлюбу між сторонами, поділу майна не було. [PERSON] постійно спілкується з дітьми від першого шлюбу, робить їм подарунки. Просить суд взяти до уваги, що позивач є приватним підприємцем, має високий дохід та її матеріальне становище значно краще, ніж у відповідача. З 25 січня 2016 року відповідач працює в КП «АТП 052814» начальником служби експлуатації, має постійний дохід. Після працевлаштування відповідач у добровільному порядку надав за місцем роботи заяву, в якій просив утримувати з його заробітної плати аліменти у розмірі 1/3 частки на користь [PERSON] Також зазначила, що грамоти, дипломи та похвальні листи, більшість з яких датована 2011-2013 роками, які долучені позивачем до матеріалів справи, лише характеризують [PERSON] як активну дитину. Зауважила, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження оплати додаткових витрат на розвиток дітей, квитанцій, розрахункових листів, тощо. Просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2010 року шлюб, зареєстрований 26 липня 2008 року Словянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №320, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 4). Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 305727 убачається, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON]С.(а.с. 5). Зі свідоцтва про народження серії 1-НО №287785 убачається, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження хлопчика зазначений відповідач [PERSON]С.(а.с. 6). Згідно копії довідки №318 від 26 листопада 2015 року, виданої ОС «Роза-Центр», позивач, яка зареєстрована та проживає в [INFO], має склад сімї: [PERSON] донька, [PERSON] син.(а.с. 7). З довідок №230, №229 від 26 листопада 2015 року, виданої Словянською [PERSON] ступенів №12 вбачається, що батько дітей [PERSON] не бере участі у вихованні сина та доньки, що підтверджується їх класними керівниками (а.с.8;9). З довідки №341 від 03 грудня 2015 року, виданої КП АТП 052814 [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] на утримання двох дітей з квітня 2012 року по серпень 2015 року (а.с.10). Відповідно до довідки №41 від 09 лютого 2016 року, наданої у судовому засіданні представником відповідача, вбачається, що [PERSON] дійсно працює в КП «АТП 052814» начальником служби експлуатації з 25 січня 2016 року і по теперішній час. Його заробітна плата складає 5515 грн. 00 коп. (а.с.72). 01 лютого 2016 року відповідачем за місцем роботи була надана заява на імя директора КП «АТП 052814» щодо утримання з його заробітної плати аліменти у розмірі 1/3 частки на користь [PERSON] (а.с.73). Відповідно до положень Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11, дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Аналізуючи норми ч.2,3 ст. 180 СК України у сукупності із нормами ч.1 ст. 183 СК України, за якою частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом, суд вважає, що законодавцем надано право тому з батьків, з яким проживає дитина, звернутися до суду не лише у випадку відсутності повної домовленості між сторонами щодо способу виконання обовязку утримувати дитину, або ухилення від виконання такого обовязку як утримання дитини, а і у разі відсутності домовленості щодо розміру сплачуваних аліментів. У звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо розміру вже сплачуваних відповідачем аліментів, суд приходить до висновку, що аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей підлягають стягненню з визначенням судом розміру частки стягуваних аліментів у відповідності до ст. 183 СК України. У відповідності з ч.1 ст. 183 СК України, частка \~ заробітку \~ (доходу) \~ матері, \~ батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються \~аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дітей. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, інших дітей або непрацездатних членів сімї на своєму утриманні не має. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримувати неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено. Проте, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів еквівалентний 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перевищує засади розумності та виваженості та не відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі. Отже, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, суд визнає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, судом встановлено наступне. Згідно вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). \~В зазначеній нормі закону йдеться про те що обов'язок у батьків брати участь у додаткових витратах виникає лише за умови, якщо ці витрати пов'язані з особливими обставинами, тому особа, яка звертається з вимогами про стягнення додаткових витрат, в порядку статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язана доводити не тільки факт того, що на дитину були додатково понесені витрати, а й те, що ці витрати були понесені у зв'язку з особливими обставинами, у даному випадку - у зв'язку з розвитком здібностей дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, встановленню підлягає наявність саме особливих обставин, зокрема, розвитком здібностей дітей, хворобою, що вимагає додаткових витрат. \~Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На підтвердження своїх позовних вимог в цій частині, позивач надала суду письмові докази, які підтверджують, що [PERSON], [INFO], згідно довідки №282 від 12 червня 2015 року, виданої Центром первинної медико-сінатарної допомоги м.Словянськ Донецької області, по висновку ЛЛК № 4 поставлено діагноз: бронхіальна астма (а.с.11). Проте, позивачка не надала допустимих та переконливих доказів на підтвердження стану здоровя неповнолітньої [PERSON] та потреби в додаткових витратах на лікування - рецепти лікарів, чеки, тощо. З довідок КПСМНЗ «Школа мистецтв м.Словянська», ПП «Лінгвістичний центр» м.Словянська та КЗ «Фізкультурно-оздоровчий комплекс м.Словянська» вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] дійсно відвідуюсь додаткові заняття та гуртки, які оплачує їх мати [PERSON] (а.с.12-14). Оригіналів чеків або будь-яких інших доказів на підтвердження реально понесених позивачем витрат суду не надано. Клопотання про витребування відповідних доказів судом представником позивача, не зважаючи на роз'яснення судом ч.4 ст.10 ЦПК України, не заявлено. Відповідно до характеристики [PERSON] ступенів №12 від 26 січня 2016 року №10, [PERSON] є здібною та активною ученицею, має високий рівень знань та щорічно нагороджувалася грамотами та похвальними листами. Додатково займається в «Школі мистецтв», іноземними мовами та математикою (а.с.39), що підтверджується табелями навчальних досягнень, похвальними листами, грамотами та грамотами (а.с.40-68). При вирішенні питання щодо підтвердження наявних здібностей у [PERSON] та [PERSON] суд виходить з наступного.\~\~\~\~ Загальні здібності забезпечують успішне виконання різних видів діяльності (таких, які вимагають прояву високорозвиненого інтелекту і напруженої розумової діяльності). Загальні здібності дають можливість успішно навчатись, оскільки спираються на розвинені якості інтелекту - пам'яті, мислення, уваги, уяви, сприймання, виражаються через коефіцієнт інтелекту. \~Спеціальні здібності проявляються в певній сфері діяльності людини - музиці, математиці, малюванні, спорті, техніці, тобто є розвитком її творчих здібностей. Творчість - це природна функція мозку, яка виявляється і реалізується у діяльності при наявності спеціальних здібностей у тій чи іншій конкретній діяльності. Творчість - це не тільки труд художника, артиста, вченого; вона може проявитися в іншій діяльності, результатом якої будуть як конкретні ідеї і продукти, так і самі дії. Виходячи із закріпленого в частині 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, а також, наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено схильність дітей до поглибленого вивчення іноземних мов, гри на «фортепіано» чи відвідування оздоровчого плавання не є проявом спеціальних здібностей у тій чи іншій конкретній діяльності. А активна участь у житті школи, таборів відпочинку та інше є лише проявом рис характеру та ставленням до культурно-масового відпочинку. Таким чином, посилання позивача на те, що до додаткових витрат відносяться\~\~витрати на музичну школу, оплату занять репетитора з англійської мови, витрати на тренування не можуть бути такими, оскільки вони не є тими обставинами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд вважає, що витрати, які нібито несе позивач на оплату гуртків та додаткових занять дітей хоча і є додатковими витратами, однак охоплюються питанням стягнення аліментів та не можуть розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки схильність до поглибленого вивчення предметів, плавання чи успіхи у творчості дітей є загальними здібностями, в той час, як лише особливі обставини можуть вказувати виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Згідно із частинами 3, 4ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка зобов'язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу позову. Вказані обставини дають суду підстави для визнання позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дітей такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд враховує положення ч.1 ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від виконання обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України\~\~дитина має бути\~\~забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 18\~\~Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11, держави-учасниці докладають\~\~всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial