Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

14 травня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на його користь 79 000 грн. 00 коп. суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (АвтоКАСКО) № 160000-06010359 від 12.04.2013 року; стягнути з відповідача на його користь 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди; стягнути з відповідача на його користь 553 грн. 00 коп. пені відповідно до Договору, 454 грн. 52 коп. - 3% річних за порушення грошового зобов'язання, 4 402 грн. 35 коп. збільшення боргу за рахунок індексу інфляції. 12 червня 2014 року від представник позивача через канцелярію суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з ПрАТ «СК «Еталон» на користь позивача 79 000 грн. 00 коп. суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту (АвтоКАСКО) № 160000-06010359 від 12.04.2013 року; стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача 553 грн. 00 коп. пені відповідно до Договору, 454 грн. 52 коп. - 3% річних за порушення грошового зобов'язання, 7 571 грн. 64 коп. збільшення боргу за рахунок індексу інфляції; стягнути з відповідача на користь позивача 1 750 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та пояснив, що 12 квітня 2013 року позивач уклав договір добровільного страхування з ПрАТ «СК «Еталон», а 2 лютого 2014 року стався страховий випадок. 3 лютого 2014 року позивач звернувся до страхової компанії з відповідною заявою про виплату йому страхового відшкодування. Відповідач мав сплатити 89 520 грн, а перевів на рахунок СТО лише 10 520 грн. До теперішнього часу решта суми не сплачена. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2013 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 160000-06010359, яким застраховано автомобіль Mitsubishi L200, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 4). Згідно копії Довідки Управління ДАІ в Одеській області, яка була видана [PERSON], 02 лютого 2014 року о 12 год. 04 хв. на 419 км. + 300 м. а/д Київ-Одеса внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Mitsubishi L200, реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а саме: деформація криши по всій площині, переднього лівого крила, передніх лівих та задніх дверей, задніх правих дверей, переднього правого крила; розбиті лобове скло, скло на лівих передніх та задніх дверях, на правих передніх та задніх дверях; деформовано багажник (а.с. 10). Відповідно до копії Акту прийому виконаних робіт від 02 лютого 2014 року, за яким замовником є [PERSON], вартість транспортування склала 4 350 грн. 00 коп., з яких: подача/погрузка евакуатора - 800 грн., транспортування - 3 000 грн., слюсарі роботи - 550 грн. (а.с. 14). Відповідно до п.17.1.3 вищезазначеного Договору, гранічний розмір послуг евакуатора складає 1 200 грн. 00 коп. (а.с. 5). 03 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Еталон» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 12). 04 лютого 2014 року було складено протокол огляду транспортного засобу, де вказано про всі його пошкодження (а.с. 13). Відповідно до копії розрахунку ФОП [PERSON] від 11 лютого 2014 року (а.с. 25) вартість відновлювальних робіт склала 20 275 грн. 00 коп., а вартість запчастин - 68 420 грн. 00 коп., що в сумі дорівнює 88 695 грн. 00 коп. Отже, загальна сума страхового відшкодування складає: 1 200 грн. 00 коп. (послуги евакуатора) + 88 695 грн. 00 коп. (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) - 375 грн. 00 коп. (сума франшизи, яка дорівнює 0,25 % від страхової суми 150 000 грн. 00 коп.) = 89 520 грн. 00 коп. В тексті позовної заяви [PERSON] зазначив, що ПрАТ «СК «Еталон» перерахували 10 520 грн. на рахунок СТО. На час розгляду справи решта сума страхового відшкодування відповідачем не сплачена. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 79 000 грн. 00 коп. (89 520 грн. 00 коп. + 10 520 грн. 00 коп.). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 22.4.4 Договору добровільного страхування транспортного засобу № № 160000-06010359 від 12 квітня 2013 року, Страховик (ПрАТ «СК «Еталон») зобов'язується протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної здійснення виплати страхового відшкодування (а.с. 4-7). Згідно п. 18.2 вищезазначеного Договору, страховим випадком є пошкодження або конструктивна загибель, або втрата застрахованого ТЗ та/або ДО внаслідок настання події, передбаченої п. 5 цього Договору, яка відбулася під час дії цього Договору та не підпадає під виключення зі страхових випадків або обмеження страхування. Відповідно до п. 5 Договору, страховим ризиком є дорожньо-транспортна пригода (а.с. 4-7). Ст. 22 ЦК України передбачено, що збитки, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є «витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права». Відповідно до п. 17.1 Договору, підлягають відшкодуванню: пряма шкода заподіяна Страхувальнику у зв'язку з пошкодженням, конструктивною загибеллю або втратою ТЗ та/або ДО внаслідок настання одного або декількох страхових випадків, передбачених цим Договором, документально підтвердженні необхідні та доцільні витрати, понесені Страхувальником при настанні страхового випадку, щодо запобігання або зменшення збитків, щодо рятування застрахованого ТЗ; підтвердженні документально витрати, понесені Страхувальником на евакуацію застрахованого ТЗ від місця аварії до місяця зберігання чи місця ремонту, якщо в результаті настання страхового випадку ТЗ був неспроможний рухатись самостійно, у розмірі, що не перевищує 1 200 грн. 00 коп.; витрати, понесені Страхувальником на отримання довідок компетентних органів (а.с. 4-7). Згідно п. 26.5. Договору, у разі прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування за випадком пошкодження страхового ТЗ, Страховик впродовж 10 робочих днів з дня складання страхового акту перераховує страхове відшкодування. Згідно п. 26.4 Договору, протягом 10 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів і відомостей про обставини настання страхового випадку та розмір збитків відповідно до п. 24.1 та відомостей на зроблені Страховиком запит, Страховик приймає рішення про здійснення виплати страхового відшкодування та складає страховий акт або приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с. 4-7). Отже, ПрАТ «СК «Еталон» зобов'язано було виплатити [PERSON] страхове відшкодування в строк до 04 березня 2014 року, оскільки 11 лютого 2014 року він надав відповідачі останній необхідний документ. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав свій обов'язок по сплаті страхового відшкодування позивачу. Відповідно до п. 28.3, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування одержувачу шляхом сплати пені в розмірі 0.01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє під час виникнення заборгованості, від суми, що підлягає сплаті (а.с. 4-7). Оскільки відповідачем ПрАТ «СК «Еталон» не надано суду доказів того, що страхове відшкодування має бути меншим за 89 520 грн. 00 коп. суми відновлювальних робіт та послуг евакуатора, а було сплачено 10 520 грн. 00 коп., суд вважає за можливе взяти до уваги пояснення представника позивача, про те, що відповідачем було перераховано 10 520 грн. 00 коп. на рахунок СТО та вирахувати розмір пені з 79 000 грн. 00 коп. суми страхового відшкодування. Отже, розмір пені складає: 0,01% х 79 000 грн. 00 коп. х 70 днів = 553 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% від простроченої суми в даному випадку складаються: 79 000 грн. 00 коп. х 3% х 70 днів / 365 днів = 454 грн. 52 коп. Враховуючи зведені таблиці індексів інфляції, які були надані суду представником позивача, індекс інфляції за весь час прострочення (березень, квітень, травень) складає: - 79 000 грн. 00 коп. х 102,2 / 100 = 80 738 грн. 00 коп.; - 80 738 грн. 00 коп. х 103,3 / 100 = 83 402 грн. 35 коп.; - 83 402 грн. 35 коп. х 103,8 / 100 = 86 571 грн. 64 коп. - 86 571 грн. 64 коп. - 79 000 грн. 00 коп. = 7 571 гр. 64 коп. Таким чином, суд вважає вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, пені, 3% річних за порушення грошового зобов'язання та суми збільшення боргу за рахунок обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди, загальні положення про її відшкодування закріплені ст.ст. 23,1167 ЦК України. Відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з вимогами ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 25 Договору, у випадку пошкодження застрахованого ТЗ розмір збитків визначається за формулою (РЗб = (ВВР - ВДЗ х ФЗс) х КПр, де: ВВР - вартість відновлювального ремонту; ВДЗ - вартість деталей, вузлів, агрегатів, що змінюються згідно з документом, що підтверджує вартість відновлювального ремонту; ФЗс - фізичний знос страхових застрахованого ТЗ; КПР - коефіцієнт пропорційності. Отже, укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі настання страхового випадку. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, то відповідно до Закону України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу підтверджуються Договором № 322 про надання юридичних послуг (а.с. 23) та копією квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 24) на 1 750 грн. 00 коп. Така сума витрат на правову допомогу не в повній мірі відповідає положенням Закону України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ». Суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача в загальній сумі 1 000 грн. 00 коп. за участь адвоката в двох судових засіданнях, що відповідає допустимому розміру, встановленому ЗУ «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ». Таким чином, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 923 грн. 30 коп.

Outcome: partial