Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

13 травня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за час затримки видачі трудової книжки при звільнені. У позові зазначає, що 06.11.2012 року він звільнився з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» за згодою сторін. В день звільнення йому не було видано трудову книжку через те, що він не повернув належну заводу відеокамеру. 30.01.2013 року він повернув відеокамеру та йому було видано трудову книжку. Просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 07.11.2012 по 30.01.2013 років. В подальшому позивач уточнив позивні вимоги та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 07.11.2012 по 30.01.2013 років у сумі 14523 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні на задоволенні позову наполягають на підставах, викладених в ньому. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що в день звільнення позивач трудову книжку не отримав та за нею до 30.01.2013 року не звертався. Коли звернувся, то отримав трудову книжку. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду, у звязку з чим просить у позові відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 06.11.2012 року її чоловік звільнився з роботи. При цьому йому не було вручено трудову книжку. Через декілька днів після цього вони ходили з чоловіком на завод, але у відділі кадрів йому було відмовлено у видачі трудової книжки, оскільки він не повернув належну заводу відеокамеру. Після нового року чоловік повернув відеокамеру та йому видали трудову книжку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно з трудовою книжкою 06.11.2012 року [PERSON] звільнився з ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» за згодою сторін. Згідно з актом від 06.11.2012 року складеним працівниками відділу кадрів ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» [PERSON] за трудовою книжкою в день звільнення 06.11.2012 року не звертався. Згідно з актом від 30.01.2013 року складеним працівниками відділу кадрів ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» [PERSON] за трудовою книжкою зявився 30.01.2013 року. До цього числа за трудовою книжкою не звертався. Відповідно до довідки ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» № 013 від 13.11.2013 року середньоденна зарплата [PERSON] за вересень-жовтень 2012 року складає 246,16 грн. Згідно з ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Пунктами 4.1,4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Тому суд вважає, що в порушення наведених вимог законодавства відповідач не видав належним чином оформлену трудову книжку позивачу в день звільнення. Доказів того, що відповідач звертався до позивача з поштовим повідомленням про отримання трудової книжки відповідач суду не надав. Разом з тим, стаття 233 КЗпП України встановлює, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права... Згідно з ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників… Відповідно до ч.1 ст.. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач про порушення свого права дізнався в день звільнення 06 листопада 2012 року, а цей позов подав лише 13 травня 2013 року. Також [PERSON] 08 лютого 2013 року подавав позов до ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» про стягнення заборгованості за час затримки видачі трудової книжки при звільнені. Ухвалою Жовтневого районного суду від 04.03.2013 року позовна заява була повернута позивачу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою суду касаційної інстанції від 17.07.2013 року вказану ухвалу Жовтневого районного суду було скасовано і справу повернуто для вирішення питання про відкриття провадження в справі. Ухвалою Жовтневого районного суду від 20.08.2013 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність ст..119 ЦПК України та 03.09.2013 року позовна заява була повернута позивачу через усунення недоліків. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Оскільки неналежне оформлений позов було повернуто судом та ухвала про це набрала законної сили, суд вважає, що строк позовної давності перервано не було. Тому суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної даності і подача неналежно оформленого позову, який в подальшому було повернуто не є поважною причиною пропуску строку. Аналогічна позиція висловлена в п.4.4.2 постанови пленуму Вищого господарського Суду України № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено (стаття 62 ГПК) або її повернуто (стаття 63 названого Кодексу), то перебіг позовної давності не переривається. Так само не перериває цього перебігу подання позову з порушенням правил підвідомчості справ. Більш того, позивачем пропущено й строк звернення до суду з первісним позовом, оскільки, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено самим позивачем та свідком [PERSON], про порушення свого права на отримання трудової книжки позивач дізнався 06.11.2012 року, а позов подав вже після закінчення трьохмісячного строку 08.02.2013 року. Тому суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через пропуск строку звернення до суду.

Outcome: dismissed