Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

13.04.2017 року позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог від 06.12.2017 року, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно, із визнанням за [PERSON] 2/3 частини права власності та [PERSON] 1/3 частин права власності: житлового будинку з верандою, підвалом та сходами, загальною площею 71,8 кв.м. та житловою 37,2 кв.м., споруди літньої кухні, вбиральні та огорожі, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 4/2 в с.Новошичі Дрогобицького району Львівської області; земельної ділянки, придбаної 16.12.2005 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], площею 0,1842 га за адресою: с.Новошичі Дрогобицького району Львівської області, згідно зазначеної схеми в [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ №038748 з цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Також просила виділити їй у власність частину набутого у шлюбі майна: холодильник «Норд» вартістю 3000 грн. кухонний набір ( плита електрична, електродуховка, витяжка пару) вартістю 15000 грн.; кухонний стіл вартість 2500 грн.; дві кухонні тумби вартість 2000 грн.; крісла 4 шт. і дві табуретки вартістю 1800 грн.; диван розкладний зелено-салатовий вартістю 3500 грн.; Виділити у власність [PERSON]: прихожу коричневого кольору вартість 2200 грн.; пральну машину «Гореніє» вартістю 6500 грн.; компютерний стіл темно-коричневого кольору вартість 1000 грн.; компютер в наборі вартістю 8000 грн.; телевізор вартістю 5000 грн.; косарку електричну вартістю 2250 грн.; інструменти (компресор для фарбування, електродриль, шуруповерт, болгарку, електролобзик, електроциркулярку) вартістю 10000 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що з 13.01.2005 року по 24.01.2017 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей : син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі, 16.12.2005 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки вони придбали у власність за спільні кошти земельну ділянку площею 0,1842 га, що в с. Новошичі Дрогобицького району Львівської області. Земельна ділянка розташована на землях, що знаходяться у віддані Бистрицької сільської ради і надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. Покупцем при укладенні даного Договору виступав відповідач. На такій земельній ділянці вони за спільні кошти побудували житловий будинок з верандою, підвалом та сходами, на який 19.12.2001 року Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на імя відповідача житловий будинок загальною площею 71,8 кв.м., та житловою 37, 2 кв.м., що на вул. Шевченка, 4/2, с. Новошичі Дрогобицького району Львівської області. У неї виникла необхідність поділу спільного майна, так як домовленості з відповідачем не досягнуто. Все майно було придбано в результаті їхньої спільної праці в час перебування у шлюбі. Увесь час перебування у шлюбі вона працювала, в тому числі неофіційно, вела домашнє господарство, доглядала та виховувала дітей, турбувалась про відповідача та про побут всієї сім»ї. Кілька разів виїжджала на заробітки за кордон і зароблені гроші використовувались нею при будівництві обєктів нерухомості, придбанні предметів побуту та для інших сімейних потреб. 16.03.2017 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій він просить визнати його особистою власністю : житловий будинок з верандою, підвалом та сходами, загальною площею 71,8 кв.м. та житловою 37,2 кв.м., споруду літньої кухні, вбиральні та огорожі, що знаходяться за адресою: вул. Шевченка, 4/2 в с.Новошичі Дрогобицького району Львівської області; земельну ділянку, придбану 16.12.2005 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], площею 0,1842 га за адресою: с.Новошичі Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що кошти на куплю спірної земельної ділянки він позичив у [PERSON] у розмірі 1000 дол.США, що підтверджується копією розписки від 12.12.2005 року. Тобто купівлю земельної ділянки він здійснив за особисто позичені кошти, які зобовязується повернути на першу вимогу [PERSON] На цій земельній ділянці він розпочав будівництво житлового будинку, загальною площею 71,8 кв.м., житловою 37,2 кв.м., на який 19.12.2014 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Будівництво житлового будинку здійснював за особисті кошти та позичені кошти у родичів, що підтверджується квитанціями грошового переказу. Особисті кошти були зароблені ним ( з 2004 року він працював на ТОВ «Дельта» охоронцем; з 2006 року у виправній колонії охоронцем; з 2008 року приватним підприємцем; з 2012 року у ВАТ «Дрогобицький агротехсервіс», з 2014 року по 2015 року перебував у зоні АТО). Крім того, зазначає, що всі будівельні роботи здійснював своїми руками, з допомогою родичів, сусідів. 15.05.2017 року відповідачем - позивачем подано заперечення на первісний позов, в якому він вказує, що такий позов заперечує частково, зокрема визнання спірного будинку та земельної ділянки спільною власністю заперечує повністю, так як таке майно є його особистою власністю. Також не погодився з поділом предметів побуту відповідно до варіанту запропонованого [PERSON] 27.06.2017 року позивачем - відповідачем подано заперечення на зустрічну позовну заяву. Зокрема, вказує, що доводи колишнього чоловіка заперечує повністю, так як на момент придбання земельної ділянки вони вже рік перебували у шлюбі, у них вже був син. На придбання земельної ділянки у них були свої кошти, основну частину склали подаровані їм гроші на весіллі ( приблизно7,5-8 тис. грн..). Після народження дитини їхня сім»я отримала допомогу. Навіть за умови того, що з боку [PERSON] мала місце 12.12.2005 року позичка на суму 1 тис. дол., така не вирішила питання всіх витрат. Вважає, що твердження про доходи [PERSON] у вигляді зарплати свідчать лише про обовязок подружжя турбуватися про сім»ю, а долучені ним банківські документи не повязані з певними витратами в той період. 13.02.2018 року представником позивача - відповідача [PERSON] подано заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 18705 грн. Позивачка - відповідачка та її представник адвокат [PERSON]М позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві, збільшених позовних вимогах. Збільшені позовні вимоги просили задоволити, в зустрічному позові просили відмовити через безпідставність. Позивачка відповідачка [PERSON] допитана в якості свідка, суду дала покази про те, що в неї також були доходи, зокрема вона працювала у [PERSON] і всі кошти нею були витрачені в інтересах сім»ї, зокрема і на будівництво спірного будинку, придбання предметів побуту. Відповідач - позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у зустрічній заяві. Зустрічні позовні вимоги просили задоволити, в первісному позові просили відмовити через безпідставність. Зокрема, вказав, що прихожу коричневого кольору, кухонний стіл, крісла (4 шт.) та дві табуретки, компютерний стіл, диван розкладний зелено-салатовий, телевізор, косарку електричну, інструменти він придбав особисто за власні кошти для роботи, а деякі після розлучення, а тому ці речі поділу не підлягають. Кухонний набір та дві кухонні тумби отримав від батьків, а компютер в наборі орендований ним у [PERSON], а тому ці речі також не підлягають поділу. Не заперечує щодо виділу позивачці холодильника «Норд» та пральної машини «Гореньє». Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити. З рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.05.2017 року, справа №442/646/2017 року, яке залишено без змін Апеляційним судом Львівської області, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 13.01.2005 року перебували у шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. 24.01.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3672, [PERSON] став власником земельної ділянки площею 0,1842 га, що знаходиться в с. Навошичі Дрогобицького району Львівської області, згідно зазначеної схеми у державному [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0,1842 га серії ІV №038748. Вартість земельної ділянки зазначена в договорі становить 13949 грн. 19.12.2014 року індексний номер: 31274733 на імя [PERSON] Реєстраційною службою Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок №4/2, що по вул. Шевченка с. Новошичі Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 71,8 кв.м., житловою -37,2 кв.м. Згідно довідки ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 03.04.2017 року №581 інвентаризаційна вартість спірного будинку становить 470\~887 грн. Також за час перебування у шлюбі сторони набули у власність: холодильник «Норд» вартістю 3000 грн.; кухонний набір ( плита електрична, електродуховка, витяжка пару) вартістю 15000 грн.;кухонний стіл вартістю 2500 грн.; дві кухонні тумби вартість 2000 грн.; крісла 4 шт. і дві табуретки вартістю 1800 грн.; диван розкладний зелено-салатовий вартістю 3500 грн. ; прихожу коричневого кольору вартість 2200 грн.; пральну машину «Гореніє» вартістю 6500 грн.; компютерний стіл темно-коричневого кольору вартість 1000 грн.; компютер в наборі вартістю 8000 грн.; телевізор вартістю 5000 грн.; косарку електричну вартістю 2250 грн.; інструменти (компресор для фарбування, електродриль, шуруповерт, болгарку, електролобзик, електроциркулярку) вартістю 10000 грн.. І такі предмети побуту є в наявності. Сторонами такий факт не заперечується. Оскільки [PERSON] не доведено факту придбання прихожої коричневого кольору, кухонного столу, крісел ( 4 шт. ) та дві табуретки після розірвання шлюбу, суд вважає, що це майно підлягає поділу як спільно набуте у шлюбі. Що стосується косарки електричної та інструментів, то їх слід виділити у власність [PERSON], оскільки він використовував їх у своїй професійній діяльності. Разом з тим, вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. У п.п. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року №11 закріплено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69\~СК україни, ч.3\~ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст.325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки тощо. Стаття 60 СК України\~презюмує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах даної категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Статтею 57 СК України\~визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема : майно, набуте ними до шлюбу (п.1.ч.1ст.57\~СК України), та за кошти, які належали одному з подружжя особисто. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору,\~інтереси сім'ї, а не власні, не пов'язані з сім'єю інтереси одного з подружжя. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]»як Т.В. суду пояснили, що є родичами [PERSON] Подружжя [PERSON] придбало у 2005 році земельну ділянку у с.Новошичі Дрогобицького району для будівництва житлового будинку, що в подальшому і було зроблено для проживання їхньої сімї. Кошти на це були спільними: заробленими як [PERSON] так і [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні, пояснили, що будівництвом будинку, придбанням будівельних матеріалів займався саме [PERSON], що не спростовує факту будівництва будинку для сімейних потреб. Свідок [PERSON] підтвердила факт позики грошей, згідно розписки (1000 дол. США). Згідно наданої розписки від 12.12.2005 року, [PERSON] отримав у [PERSON] 1000 дол. США для придбання земельної ділянки у с. Новошичі. При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до частини 4\~статті 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї.\~ Суд критично оцінює зазначену розписку, не приймає до уваги як доказ, оскільки [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що зазначені кошти були ним отримані та використані для придбання спірної земельної ділянки не в інтересах сім»ї. Поряд з цим, суд приймає до уваги долучену [PERSON] довідку про доходи ФОП [PERSON] від 17.03.2017 року №3/2017 р., з якої вбачається, що дохід [PERSON] за період 2011-2016 року склав 75392 грн. Її покази, які не спростовуються [PERSON], про те, що вона мала дохід працювала за кордом, у [PERSON], кошти зароблені там були витрачені в інтересах сім»ї, використовувались в процесі будівництва спірного будинку, літньої кухні, придбання предметів побуту, свідчить про спільний сімейний бюджет. Аналізуючи наведене, матеріали цивільної справи в сукупності з поясненнями учасників судового процесу, суд також бере до уваги вимоги цивільно-процесуального закону, де регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження, та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з представлених і наявних у цивільній справі документів. Відтак, суд не може взяти до уваги товарні чеки, долучені [PERSON] до матеріалів справи як належний доказ та підставу для задоволення його вимог, оскільки відсутній звязок таких з особою [PERSON] в цілому. Частина таких квитанцій, товарних чеків датовані 2015, 2016, 2017 роками, тобто вже після завершення будівництва будинку ( згідно даних технічного паспорту житловий будинок, літня кухня побудовані у 2014 році). Також, суд не може дати належну позитивну оцінку твердженням [PERSON] про те, що предмет поділу є його особистою власністю, долученим заявам про видачу готівок, грошових переказів, які не вказують про зв'язок з предметом поділу, про те, що всі кошти на придбання земельної ділянки, будівництво будинку, літньої кухні в період шлюбу вкладені ним, оскільки таке достовірно встановити не можливо, зокрема джерело їх придбання, їх наявність, за період перебування в шлюбі, адже обоє з подружжя мали доходи, вели спільне господарство, [PERSON], перебуваючи у відпустці по догляду за дітьми, виховувала спільних дітей, отримувала відповідну допомогу у звязку з таким, працювала, як і [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що спірний будинок, літня кухня та земельна ділянка придбані сторонами за час перебування в шлюбі за спільні кошти, а тому такі у відповідності до вимог ст. 60 СК України є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і частки у такому є рівними. За положеннями ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, суд вважає, що позивачкою-відповідачкою та її представником у відповідності до вимог ч. 3 ст. 70 СК України не наведено ґрунтовних та переконливих підстав, за яких її частка у спільному майні подружжя, земельної ділянки та будинку, може бути збільшена до 2/3 ідеальних частин. З урахуванням наведеного, суд не може дати такому позитивну оцінку. Що стосується клопотання, поданого представником позивачки-відповідачки [PERSON] про стягнення з відповідача-позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18705 грн., то таке підлягає до задоволення. Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Суду надано договір про надання правової допомоги від 26.12.2016 року, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON], акт прийняття-здавання виконаних робіт від 15.12.2017 року; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом; розрахунок фактичних витрат з надання правничих робіт на суму 18\~705 грн., а також квитанція №1280360 від 15.12.2017 року про оплату такої вартості [PERSON] [PERSON]. Доказів неспівмірності витрат на надання правничої допомоги суду не надано. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі відмови у позові судовий збір не відшкодовується позивачу. Таким чином, враховуючи, що сплату судового збору [PERSON] було відтерміновано, те, що [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 2078,04 грн., у звязку з відмовою у його зустрічному позові йому не відшкодовується, а також враховуючи ціну первісного позову 270218,00 грн., судовий збір, який підлягав до сплати [PERSON] в розмірі 2702,18 грн., оскільки такий задоволено частково, його різницю в розмірі 624,14 грн., суд вважає необхідним покласти на [PERSON] та стягнути в дохід держави.

Outcome: approved