Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

13 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виплати аліментів. Свій позов обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області про що 14 квітня 2004 року їй було видано відповідне свідоцтво. У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сини залишилися проживати разом із нею. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області з відповідача в її користь стягувалися аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частині його щомісячного заробітку, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 20 лютого 2003 року і до повноліття дітей. На підставі рішення суду 03 березня 2003 року їй був виданий виконавчий лист. Відповідач [PERSON] не виконував зобов`язання по сплаті аліментів, а тому станом на 01 листопада 2018 року за ним рахувалася заборгованість в сумі 21206,41 грн. З огляду на те, що за період з 01 листопада 2015 року по 30 червня 2018 року включно аліменти [PERSON] не сплачував, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за вищевказаний період склала 165 664,37 грн., а тому просить суд стягнути з [PERSON] в свою користь вищевказану суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зазначила, що [PERSON] проховував свій заробіток, працював неофіційно, деякий час був зареєстрований як ФОП, згодом перебував на обліку в Нововолинському міському центрі зайнятості як безробітний. Ніяким чином не сприяв працевлаштуванню, тобто всіляко уникав стягненню з нього аліментів, а тому вважає, що є всі підстави для задоволення позову. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали. [PERSON] зазначив, що в період з 2011 року по 2012 рік він доглядав за матір`ю у якої стався інсульт, а тому заробляти кошти не міг, відповідно борг по аліментам почав зростати і станом на день розгляду справи в суді він становить 16706,41 грн. Крім того, півтора роки тому в нього від іншої жінки народилася дитина в якої виявлено ваду серця. З вересня 2018 року він неодноразово їздив на консультації до м. Києва, згодом дитину оперували, а тому коштів на оплату аліментів він не мав. Заперечення на позовні вимоги останній виклав у відзиві (а.с.38-41) Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що йому відомо про наявність у відповідача боргу по сплаті аліментів в розмірі 20000 грн. Зазначив, що [PERSON] понад дванадцять років доглядав матір, з огляду на це не міг працевлаштуватися і відповідно коштів для сплати аліментів не мав. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 квітня 2004 року, про що Відділом РАЦС Нововолинського міського управління юстиції Волинської області видано відповідне свідоцтво (а.с.5). В шлюбі [INFO] у подружжя народилися сини: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). У судовому засіданні також встановлено, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з позивачем (а.с.12). На виконанні в Нововолинському міському відділі ДВС ГТУЮ у Волинській області з березня 2003 року перебував виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів по 1/3 частини його щомісячного заробітку але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян в місяць на кожну дитину з 20 лютого 2003 року до повноліття дітей (а.с.7-8). [INFO] [PERSON] та [PERSON] стали повнолітніми. Зобов`язання по сплаті аліментів відповідач [PERSON] своєчасно не виконував, а тому станом на 26 червня 2018 року заборгував позивачу 26 706,41 грн., що підтверджується довідкою Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області №22386 від 25 вересня 2018 року (а.с.9) та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] за 2015, 2016, 2017, 2018 роки (а.с.10-11). Відповідач [PERSON] до матеріалів справи долучив розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за 2019 рік, здійснений Нововолинським МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, в якому сукупний розмір заборгованості, станом на травень 2019 рік становить 16706,41 грн.(а.с.78). Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розрахунок пені за несплаченими аліментами проводиться згідно ч.1 ст.196 СК України зі змінами відповідно до Закону від 17.05.2017 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку сплати аліментів» за формулою P = S*p * Q, де Р - сума пені; S - сума заборгованості; р - ставка пені; Q - кількість днів прострочення. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. У відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] на заперечення позову долучив епікризи з історії хвороб матері [PERSON] (а.с.71-74), довідку УПСЗН Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 28 січня 2019 року №130 про надані соціальні послуги за особою похилого віку (а.с.42), копію вланої трудової книжки (а.с.45), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.47) та копію медичної документації з історії хвороби [PERSON] (а.с.48-52), однак суд до уваги їх не бере, оскільки вони не мають доказового значення при вирішенні даного спору. Також, з тих самих причин, суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] Також суд враховує ту обставину, що відповідач в період існування у нього зобов`язань по сплаті аліментів, маючи, які він стверджує, обмежені можливості та доходи, з позовом до суду про зменшення розміру стягуваних аліментів не звертався.. З урахуванням заборгованості відповідача по сплаті аліментів, у відповідності до вимог ст.196 СК України, за період з 01 листопада 2015 року по [INFO] позивачем була вирахувана неустойка (пеня), яка склала 165 664,37 грн. Однак вищевказана сума перевищує заборгованості по аліментам, що рахується за [PERSON] станом на травень 2019 року, тому суд приходить до висновку, що з останнього в користь позивача [PERSON] слід стягнути 16706,41 грн. пені за просторочення сплати аліментів, що становить 100 відсотків заборгованості наявної на день ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. З огляду на вищевказану норму, суд стягує з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved