Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

13 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що із нею в одному складі сім'ї проживають позбавлені батьківського піклування двоюрідні брат [PERSON], [INFO] та сестра [PERSON] [INFO]. Згідно свідоцтв про народження їх матір'ю записана [PERSON], запас про батька зроблений в порядку ст. 135 СК України. [PERSON] участі у вихованні дітей не приймає, їх долею, станом здоров'я та розвитком не цікавиться, не відвідує дочку та сина та проживає окремо. На початку 2017 року діти разом із [PERSON] проживали в с. Мартинівка Карлівського району Полтавської області. Під час спільного проживання відповідач утриманням та вихованням дітей не займалася, вела аморальний спосіб життя, залишала дітей без материнської уваги та піклування. 10.01.2017 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків. 14.08.2017 року [PERSON] склала заяву про відмову від своїх дітей, яку посвідчила в Халтуринській сільській раді Полтавської області. [PERSON] за станом свого здоров'я та матеріального забезпечення має можливість одноосібно виховувати та утримувати дітей. Вона та інші члени її сім'ї сприймають дітей як повноцінних членів родини, між ними існує повне порозуміння, взаємна повага та турбота один за одного. В теперішній час діти проживають разом із [PERSON] в будинку, що належить її батьку, де є все необхідне для нормального та повноцінного розвитку дітей та їх навчання. В зв'язку з чим, просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном над дітьми. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Представники третьої особи Гмиря В.П. в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши думку позивача та її представника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], [INFO] народився [PERSON], батьками яких в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 8). Згідно довідки, виданої 07.09.2017 року Кириківською селищною радою Великописарівського району, [PERSON] проживає по [ADDRESS], та має такий склад сім'ї: батько [PERSON], мати [PERSON], брат [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно інформації наданої В-Писарівським ВП ГУНП в Сумській області від 23.08.2017 року, [PERSON] 10.01.2017 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.17). Крім того, 14.08.2017 року [PERSON] написала відмовну, посвідчену секретарем Халтуринської сільської ради, якою відмовилася від своїх дітей [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки - характеристики виданої 11.08.2017 року виконавчим комітетом Халтуринської сільської ради, [PERSON] немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, в нічний час дітей залишає на сторонніх людей (а.с.19). Встановлені в ході судового розгляду обставини, знайшли об'єктивне підтвердження, зокрема орган опіки та піклування Охтирської міської ради в своєму висновку від 08.11.2017 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як крайній захід, що відповідає інтересам дітей. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ч.1 ст. 58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Позивач [PERSON] за станом свого здоров'я, соціальним положенням та матеріальним становищем може виконувати обов'язки опікуна, вона звернулася із письмовою заявою до органів опіки та піклування та до суду про призначення її опікуном над неповнолітніми братом та сестрою, між ними склалися гарні стосунки і вона має можливість і бажає реально виконувати обов'язки опікуна. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явилася, доказів на спростування фактів свого ухилення від виконання батьківських обов'язків суду не надала, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved