overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 01 жовтня 2001 року померла його матір [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, він має на неї право, але оформитись в правах спадкоємця не може, оскільки у свідоцтві про його народження прізвище матері зазначено як «Кругла», в той час як у свідоцтві про смерть її прізвище вказано як «Худякова». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт родинних відносин з померлою. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі; заявник, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності до п. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, що має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ФП № 122152 від 01 жовтня 2001 року (а. с. 6), [PERSON] померла 01 жовтня 2001 року. Зі свідоцтва про народження заявника серії ІІІ-ФП № 351626, виданого 25 квітня 1985 року Камянською сільською радою (а. с. 5), вбачається, що [PERSON] народився 22 грудня 1954 року і його матірю записана [PERSON] (російською мовою). Вказані розбіжності у написанні прізвища ставлять під сумнів наявність родинних відносин заявника з [PERSON]. Факт родинних відносин заявника з померлою підтверджується довідкою за підписом Камянського сільського голови за № 1066 від 13 вересня 2017 року (а. с. 7), з якої вбачається, що [PERSON], яка померла 01 жовтня 2001 року, проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], вулиця імені [PERSON], буд. 142, з 1954 року по день смерті; разом із нею проживав та був зареєстрований син [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є сином померлої [PERSON], а тому вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій оспорював батьківство [PERSON], [INFO], та просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, представник позивача, крім цього, зазначив, що підтримує заявлені вимоги та просить віднести судові витрати на рахунок позивача; відповідачка вказала, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], в графі «батько» записаний [PERSON]. Зазначена обставина визнається сторонами, і жодна з них цю обставину не оспорює, а, крім того, підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про народження (а. с. 6). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням представника останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить з урахуванням уточнень від 06.12. 2017 року, стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання,аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком [PERSON], який продовжує навчання в державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» на фінансово - економічному факультеті, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання позивача не надає. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, змінені позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є сином відповідача, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-КИ № 037414, виданого виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.4, 6). Як вбачається з довідки від 04.09.2017 року вих. № 14/02-317, виданої Державним ВНЗ «Національний гірничий університет», позивач навчається на 1 курсі фінансово - економічного факультету на денній формі навчання, за контрактом, закінчення навчання - 30.06.2020року(а.с.2). Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обовязок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, щомісячно, в розмірі 1500 грн. зі всіх видів заробітку, починаючи з часу подачі заяви. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що дочка перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач не працює. Інших дітей у відповідача не має, стягнення за виконавчими документами не проводиться. В судовому засіданні позивачка подала заяву про розгляд про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 грн., просить провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомленний відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Тому, за згодою позивачки, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме [INFO] року, позивачка народила дочку [PERSON], батьком якої є [PERSON] Сторони спільно не проживають. Дочка знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Дані обставини підтверджуються: паспортом позивачки, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивачки і ніким не оспорюються. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON], з врахуванням вимог ст.ст. 182, 184 СК України, суд визначає в твердій грошовій формі в розмірі 1000 грн. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 2 жовтня 2004 року в відділі РАЦС Миргородського МУЮ Полтавської області, вказуючи, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки, в даний час сім'я розпалася, можливості її зберегти немає. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки, в результаті зловживання ним спиртним в сім'ї відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. З червня 2017 року вони припинили подружні стосунки, тому просить шлюб розірвати . [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 2 жовтня 2004 року в відділі РАЦС Миргородського МУЮ Полтавської області зареєструвало шлюб, актовий запис №225. Від шлюбу є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям проживали до червня 2017 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету немає. Спору про майно теж немає. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Також просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце слухання справи, заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач в судове засідання не з'явився і не подав будь-яких заперечень проти позову, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що 17.12.2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Під час перебування у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] дітей не народжувалось. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя. З початку 2017 року вони мешкають окремо. Крім того, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] вимагє розірвати шлюб зареєстрований з [PERSON], зареєстрований 17.12.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №780. В судовому засіданні позивач позов підтримала та прохала його задовольнити при цьому зазначила, що разом із відповідачем вони проживали за місцем її мешкання на протязі одного року, але поступово відносини між ними погіршились та відповідач покинув її. Згодом, як зазначила [PERSON], у неї почали зароджуватись стосунки із іншим чоловіком, з яким вона бажає створити нову сім'ю. Відповідач в судовому засіданні був відсутній, однак про дату, час і місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №780. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, суд при вирішенні питання про необхідність розірвання шлюбу виходить з пояснень позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з пояснень позивача, збереження шлюбу суперечить її інтересам та збереженим бути не може, а тому суд вважає, що шлюб має бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

14 вересня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обстави- ни. 17 червня 2008 року вона уклала з [PERSON] шлюб, який було зареєстровано відділом реєст- рації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, ак- товий запис № 33. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], 15.08.2007 р. народжен- ня. Спільне життя з відповідачем у них не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейна стосунки. Сумісне господарство не ведуть, фактично шлюбні відносини при- пинені, між ними втрачені фізичні та духовні звязки, тому просила розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу з ві- дповідачем. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, не згоден на розірвання шлюбу. Судом були вжиті заходи щодо примирення подружжя з наданням їм строку в межах одного мі- сяця, але бажаних результатів вони не мали. Заслухавши пояснення і доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до виснов- ку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 081843 (а.с.5) вбачається, що 17 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської облас- ті зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 23.03. [INFO], актовий запис № 33. 15 серпня 2007 року у сторін народився син [PERSON], що слідує з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 096826 (а.с.6). Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постановле- но, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су- перечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день наб- рання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За змістом ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подруж- жя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим суд вважає, що шлюб має бути розірваний. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.09.2017 р. о 22 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною, не може задовольнити основні життєві потреби на рівні, достатньому для життєдіяльності, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат також не заперечує задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.09.2017 р. о 22 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Диньки КЗ «ОЦЕМД та МК». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора чує «голоси», які керують нею, вважає що оточуючі слідкують за нею, уходить систематично з дому. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: вул. Гагаріна, 106, с.Іллінка, Дніпропетровська область. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.09.2017 р. о 11 год. 18 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора госпіталізована за згодою її опікуна, та потребує є лікування лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.09.2017 р. о 11 год. 18 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] будинку-інтернату. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора здатна до формального вербального контакту. Орієнтована всебічно вірно. Зовні дещо метушлива та тривожна, емоційно не зовсім адекватна,щось шепоче, кудись намагається ідти. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно - параноїдальний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved