overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що сторони перебувають у шлюбі з лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в сімї виникають конфлікти з різних причин, з травня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки. Сторони шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, тому просить суд розірвати шлюб (а.с. а.с. 2 3). Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.02.2013 р., який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №\~58, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 6). До шлюбу позивачка мала прізвище «Піхаленко», яке було нею змінене на «Плахтій», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії І-КИ №\~449857 від 09.08.2013, актовий запис №\~350 (а.с. 7). Через різні погляди на життя та різні характери між позивачем та відповідачем виникають сварки, майже рік як вони припинили шлюбні стосунки. Сторони шлюбних відносин не підтримують більше року. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Просить шлюб розірвати та змінити її прізвище на дошлюбне. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами немає. Після розірвання шлюбу діти залишаться мешкати разом з позивачем. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки збитків, посилаючись на те, що 18 липня 2014 року при перевірці електроспоживання контролерами було встановлено, що відповідачка, яка є споживачкою електроенергії, яку поставляє позивач до її житла за адресою : [ADDRESS], порушила «Правила користування електричною енергією для населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року, що виразилося у самовільному підключенні електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника шляхом підключення розетки поза електричним лічильником прихованою електропроводкою, що неможливо було виявити під час контрольного огляду, чим заподіяла позивачу збитки у розмірі 9421 грн.46 коп., які відповідачкою не відшкодовані. Позивач просить стягнути заподіяні збитки у сумі 9421 грн.46 коп. та судові витрати у сумі 243 грн.60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримують. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З позовом згодна. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездітністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається зі ксерокопії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 червня 2005 року відповідачка є власником 5/12 частки будинку [ADDRESS] та є споживачем електроенергії, яку поставляє до її помешкання позивач /а.с.10/. Відповідно до акту № 00003632 від 18 липня 2014 року встановлено порушення споживання електроенергії відповідачкою, що виразилося у самовільному підключенні електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника шляхом підключення розетки поза електричним лічильником прихованою електропроводкою, що неможливо було виявити під час контрольного огляду, проти чого не заперечував батько відповідачки [PERSON], в присутності якого було складено акт, який зазначив, що розетку підключили квартиранти / а.с.4/. Згідно з розрахунком на а.с.6 та протоколом № 41 від 13 серпня 2014 року засідання комісії по розгляду акту № 3632 від 18 липня 2014 року позивачу діями відповідачки заподіяні збитки у розмірі 9421 грн.46 коп. /а.с.5/. Беручи до уваги, що відповідачка завдала збитки позивачу, до цього часу збитки не відшкодовані, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 229 грн.40 коп. Згідно зі ст.1166 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн.; сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., дочку [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, з відповідачем перебула у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2005 року. Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Відповідач не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач здоровий, працездатний має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їхніх дітей. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача\~про виселення з житлового будинку №61 розташованого по вул.. Чегодаєва в м. Первомайську Миколаївської області. В обгрунтування позову,\~посилається на те, що 30 квітня 2015 року придбала за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу вище вказаний житловий будинок. Відповідач зареєстрована та проживає в цьому житловому будинку. Оскільки між позивачем та відповідачами договір про користування будинком не укладався, то відповідачі набуває статусу тимчасових мешканців. Добровільно виселитись з належного позивачу житлового будинку відповідач відмовляється, що і змусило позивача звернутись до суду. Посилаючись на викладене та вимоги ст.. 319 ЦК України, позивач просила задовольнити\~ позовні\~\~вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача за дорученням [PERSON] до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнають, заперечень не мають. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як підтверджений в судовому засіданні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно договору купівлі-продажу позивач придбала у відповідачки житловий будинок № 61 по вул.. Чегодаєва в м. Первомайську Миколаївської області 30 квітня 2015 року. договір посвідчено приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі №2362. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.04.2015 року даний житловий будинок було зареєстровано на позивачку. Згідно з положеннями ст.ст. 150, 155 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів його сімї. Він також вправі використовувати зазначений обєкт права власності на свій розсуд, але в межах повноважень, визначених цими нормами та ст. 319 ЦК України.. У випадку порушення його права, не повязаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні. В разі коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належним йому приміщенням для цілей проживання, останній вправі, відповідно до положень житлового законодавства, вимагати виселення із належного йому приміщення. Враховуючи те, що відповідач проживає в житловому будинку [PERSON] без її згоди, будь-яких угод щодо користування спірним житлом не укладали, вона не є членом її родини, тому правових підстав для продовження проживання відповідачки в спірному житловому приміщенні немає. Оскільки вказане житлове приміщення необхідно позивачу для власного користування, суд вважає, за необхідне усунути перешкоди в користуванні власністю позивача шляхом виселення відповідача без надання іншого житла на підставі вимог ч. 3 ст.98 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що з 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від сумісного подружнього життя мають двох доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, оскільки не має постійного місця роботи та сплачує кредит. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), яка мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області від 11.06.2015 року № 2840 (а.с.12). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 14.05.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Посилалась на те, що 29.11.2014 року вона уклала з відповідачем договір на встановлення до її квартири металопластикових конструкцій вікон та балконних дверей., нею внесена була попередня оплата у розмірі 3600 грн. Однак до теперішнього часу відповідач замовлення не виконала, а тому вона вимушена була скористатись послугами іншого підприємця, який встановив у її квартирі металопластикові конструкції. Зазначала, що діями відповідача їй заподіяні моральні страждання, моральну шкоду вона оцінює у 2000 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь 3600 грн. авансу за замовлення, 2000 грн. моральної шкоди. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, розглядати справу у її відсутність, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку зачоного провадження. Відповідач у судове засідання не з»явилась будучи належним, чином через засоби масової інформації, повідомленою про час і місце розгляду справи. Заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи заяву позивача суд ухвалив розглядати справу у порядку заочного провадження. Установлено, що між сторонами 29.11.2014 року був укладений договір купівлі-продажу № СМ-685, відповідно до умов якого відповідач повинна була продати позивачеві металопластикові конструкції вікон та балконних дверей на загальну суму 4745 грн. протягом 35 робочих днів після укладення договору. У встановлений договором строк відповідач не виконала умови договору. Вказаний договір підтверджує ту обставину, що на день його укладання позивач сплатила відповідачеві по договору 3600 грн. авансу. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ч.1 ст. 662 ЦК України покладає обов»язок на продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. На час розгляду справи у суді відповідач не виконала умови договору, а отже повинна повернути аванс у розмірі 3600 грн., який отримала по вказаному договору. Згідно підпункту 5 , пункту 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачене відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже ЗУ « Про захист прав споживачів» не передбачає стягнення моральної шкоди у випадку невиконання умов договору купівлі-продажу , а тільки у разі встановлення недоліків ( дефекту) продукції, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не можуть бути задоволені судом. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов»язані з публікацією оголошення у засобах масової інформації про виклик відповідача у судове засідання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору про подачі позову до суду відповідно до ЗУ « Про захист прав споживачів» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відзначаючи, що вона зі своїм чоловіком - відповідачем по справі - 08 січня 2005 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей, які проживають з нею, позивачем, і на утримання яких вона звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів. Зазначала, що шлюбні відносини між нею і чоловіком припинені більше року тому. Причиною припинення шлюбних відносин стало непорозуміння між ними через несумісність характерів, що призводить до сварок і скандалів. Все це призвело до втрати любові і прихильності, довіри і поваги між ними. Примирення між нею і відповідачем не можливо, тому просила розірвати шлюб із залишенням їй теперішнього прізвища. У судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги свої підтримує і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення заперечень не надала (а.с.15,17). Належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи відповідач (а.с.16) у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не звертався, на підставі чого суд розглядає справу з винесенням заочного рішення в порядку ст.224 ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 січня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9), від подружнього життя мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують приблизно з травня 2014 року і не мають бажання дійти примирення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, припускаючи, що у відповідача вже утворилася інша сім'я, на примирення не згодна (а.с.17). Відповідач не заявив суду про невизнання ним позову. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також їх малолітніх дітей, що має істотне значення. За правилами ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені нею 243,60 грн. судового збору при подачі позову згідно квитанції на а.с.1.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів доходу. Посилалася на те, що шлюб з відповідачем розірвано, дитина проживає з нею, а відповідач не займається вихованням та утримання дитини і ці обовязки переклав на неї. Позивач подала до суду заяву, у якій позов підтримала і просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю і просив справу розглянути за його відсутності. У звязку з цим фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось згідно правил ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та визначивши правовідносини сторін, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 травня 2015 року по справі № 377/1414/14-ц. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ОК № 129406, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області згідно актового запису № 68. Згідно довідки КП ЖКЦ від 13 травня 2015 року колишнє подружжя та їх дитина зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України. Згідно ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру частки, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд бере до уваги визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права інших осіб і погоджується з тим, що аліменти слід визначити у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в утриманні дитини. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти у вказаному розмірі від дня предявлення позову, як це передбачено ч. 1 ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», від сплати якого позивач звільнена. Згідно правила ст. 367 ЦПК України виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

14 травня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 25 лютого 2013 року, актовий запис №2, місце реєстрації: Добротівська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, образи, внаслідок чого сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, мешкають окремо з червня 2014 року. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], дитину залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу позивачу надати «Спотар». Позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, строк на примирення не призначати, оскільки віднослення шлюбних відносин з відповідачем виключається, дитину залишити проживати з нею, змінити їй прізвище на дошлюбне - Спотар, справу розглянути без її участі, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] повторно у сдове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про час, дату і місце розгляду справи за місцем реєстрації, заперечень на позов не надав. Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 25 лютого 2013 року, актовий запис №2, місце реєстрації: Добротівська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області. Мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, в звязку з чим вони стали проживати окремо з 08 червня 2014 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про місце проживання дитини та про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved