Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

13.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося, через постійні сварки, дорікання та непорозуміння, які призвели до втрати поваги та взаєморозуміння один до одного, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Судові витрати покласти на відповідача. Згідно ухвали суду від 19 вересня 2018 року вбачається, що по вищезазначеній справі відкрито провадження за правилами позовного провадження. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 11.10.2018 року о 08 годині 00 хвилин. Позивач у судове засідання не з'явилась, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач у судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. Суд, вивчивши письмові докази, встановив наступне. Судом встановлено, що 26.11.2011 року сторони уклали шлюб у Бондарівській сільській раді Кременчуцького району Полтавській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 04. Позивач та відповідач спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Майновий спір між сторонами відсутній. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням позиції позивача, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем «[PERSON]». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. За заявою позивача, судові витрати останньої у вигляді судового збору з відповідача не стягуються. Також, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов.

Outcome: approved