Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

13.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 19.07.2013 року, право власності на 3\\4 частини житлового будинку з надвірними спорудами № 30 по вул. Гагаріна в с.Сафяни Ізмаїльського району Одеської області та на земельну ділянку, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,74 га (кадастровий №5122085900:01:001:0294), що розташована на території Сафянівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА №373399, реєстраційний №01.06.521.00062, виданий 06.03.2006 року. Свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належало його батьку [PERSON] 19.07.2013 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги являється син спадкодавця [PERSON] Останній прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк надав до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за відсутністю представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: -3\\4 частини житлового будинку з надвірними спорудами № 30 по вул. Гагаріна в с.Сафяни Ізмаїльського району Одеської області. Право власності на вищевказану частину житлового будинку з надвірними спорудами підтверджується наступними документами: 1\\4 частина на підставі свідоцтва про право власності № 465 від 06.10.2003 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Сафянської сільської ради від 24.12.2002 року за № 85; 1\\2 частина, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-5245 від 22.10.2003 року, зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ» від 17.06.2004 року за № 3-295. - земельна ділянка, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2, 74 га, (кадастровий № 5122085900:01:001:0294), що розташована на території Сафянівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА № 373399, реєстраційний № 01.06.521.00062 виданий 06.03.2006 року; Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 344400, виданим 20.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 19.07.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вищезазначене майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до довідки Саф'янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №2917 від 03.09.2013 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №35000215 від 03.09.2013 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 19.07.2013 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України\~ спадкоємець,\~який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом строк надав до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, згідно чого була заведена спадкова справа №41/2013 від 03.09.2013 року, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, необхідний для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved