Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

14.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , з підстав відсутності спільних інтересів та втрати почуттів. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.08.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 23.09.2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , у якій вона зазначила, що позов підтримує, просить суд задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 20.09.2019 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , у якій він зазначив, що позов визнає, заперечень не має та просив розглядати справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] , 26.04.2007 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №403. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, а причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. На даний час сторони проживають окремо, від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, спору про розподіл майна не має. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved