Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

13.09.2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 30.09.1995 року між її матірю [PERSON] та батьком [PERSON], було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу 28.04.1998 року народилася вона, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 041354 виданим Гуляйпільським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької області від 19.06.1998 року. Згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2011 року № 2-279/2011 шлюб між батьками було розірвано. Далі в позові зазначила, що з 01.09.2016 року вона навчається в комунальному вищому навчальному закладі «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради 1 рівня акредитації за спеціальністю «Лабораторна діагностика» та є студенткою ІІ курсу денної форми навчання за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується довідкою навчального закладу № 496 від 22.08.2016 року. Термін закінчення навчального закладу 05.07.2018 року. Як вказала позивач, вона та її батько мешкають окремо та станом на 13.09.2016 року останній працює механізатором в ПП «Сільськогосподарське підприємство «Гуляйпільське». Заявниця зазначила, що на період навчання вона винаймає квартиру у м. Запоріжжі, за проживання в якій сплачує 2000 грн. на місяць. Вона є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0545846 від 28.04.2016 року, та потребує санаторного лікування один раз на рік та профілактичного стаціонарного лікування у невропатолога двічі на рік. Крім того, на придбання квитків з м. Пологи до м. Запоріжжя та з м. Запоріжжя до м. Пологи щотижнево витрачає 120 грн., на придбання продуктів харчування щомісяця 800 грн., на придбання канцелярських товарів, щомісяця - 300 грн., на придбання засобів особистої гігієни 200 грн., на роздруківку нормативних документів 250 грн., поповнення мобільного телефону 50 грн., за користування послугами Інтернету 100 грн. Допомагає їй тільки матір [PERSON], яка також утримує її старшого брата [PERSON], [INFO], який продовжує навчання на 4 курсі в Чернігівській юридичній академії, інших доходів, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів не має. Тому вона потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням зі сторони батька, у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Прохає суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на час її навчання у розмірі 1/3 частини його доходу, починаючи від дня предявлення позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій прохала розглядати позов без її участі, так як вона навчається на денній формі навчання (а.с.14). Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце його проведення, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Надав через канцелярію суду письмові заперечення (а.с.33-35), в яких вказав, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 700 грн., так як з 15.11.2016 року звільнений з постійної роботи у звязку із закінченням строку трудового договору, про що свідчить запис в трудовій книжці. Тому, як зазначив відповідач, він має нерегулярний, мінливий дохід, у звязку з чим не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від свого заробітку. Далі у своїх запереченнях відповідач вказав, що у позові позивач вказала, що мати позивача [PERSON] витрачає на неї 3820 грн. і при цьому має можливість утримувати ще повнолітнього сина [PERSON], на якого він за рішенням суду сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини від своїх доходів. При цьому зазначив, що він має намір сплачувати аліменти на час навчання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця. Тому, прохає суд позов [PERSON] задовольнити частково, стягнути з нього 700 грн. щомісяця на час навчання [PERSON]. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30.09.1995 року між [PERSON] та відповідачем було зареєстровано шлюб за актовим записом № 113 відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського району Запорізької області, про свідчить свідоцтво про шлюб 1-ЖС № 270751 від 30.09.1995 року. Від шлюбу вони мають повнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження доньки серії 1-ЖС № 041354 видане 19.06.1998 року Гуляйпільським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької області (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради № 496 від 22.08.2016 року [PERSON] є студенткою ІІ курсу денного відділення з 01.09.2016 року за рахунок бюджетних коштів. Термін закінчення навчального закладу 05.07 2018 року (а. с. 6). З письмових заперечень відповідача слідує, те, що він офіційно не працює, з основного місця роботи звільнений 15.11.2016 року по закінченню строку трудового договору, про що свідчить запис в трудовій книжці, яка видана на імя [PERSON] 30.12.1972 р. серія АК № 107452 (а.с.36). Відповідач вказав, що сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області, але самого рішення суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні та в своїх письмових запереченнях відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги позивача частково, прохав врахувати його скрутне матеріальне становище та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі - 700 грн., починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів, що не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін і дітей, а також відповідає вимогам Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 199 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а саме, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 200 СК передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тому, визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я позивача та платника аліментів, те що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний дохід, що слідує з матеріалів справи, сплачує аліменти на повнолітнього сина, який також навчається в вищому навчальному закладі. Крім того, враховується те, що позивач навчається за рахунок бюджетних коштів, отримує стипендію, але довідку про свої доходи суду не надала. З тексту позовної заяви слідує те, що остання є інвалідом ІІ групи з дитинства, але самої довідки МСЕК суду не надано. Розмір витрат студента на винаймання житла належним чином не підтверджено, відомостей про незабезпечення її місця проживання у гуртожитку навчального закладу немає, частина витрат приведених у позові має разовий характер та не є постійними, а також приймається до уваги те, що мати повнолітньої особи також повинна надавати їй допомогу. За положеннями СК України визначення розміру аліментів відбувається в частковому відношенні від заробітку (доходу) батьків, однак сам розмір такої частки законом не встановлено. Він визначається судом у кожному конкретному випадку примусового стягнення аліментів. Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснює сторонам, що позивач та\~відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.\~\~ Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивачка звернулася до суду із позовною заявою 13.09.2016 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання позивача потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial