Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Відповідач у свідоцтві про народження дитини записаний його батьком. З 10 листопада 2006 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив у позові відмовити. В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що в листопаді 2014 року він отримав тяжу травму під час виконання трудових обов'язків, що призвело до втрати 50 % працездатності . Внаслідок травми він прикутий до ліжка, оскільки половина тулуба паралізована. Він не може самостійно себе обслуговувати і 19 грудня 2014 року був визнаний інвалідом першої групи А. На реабілітацію йому потрібні значні кошти, він їх не має. Вважає, що за вказаних обставин позов є необгрунтованим та у ньому слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний 10 листопада 2006 року (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає із позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім'ї(а.с.7). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За змістом копії виписки з історії хвороби № 177з , [PERSON] знаходився на лікуванні в період часу з 03 листопада 2014 року по 21 листопада 2014 року з гострою внутрішньомозковою гематомою правої півкулі головного мозку гиперденсивним проривом крові у шлункову систему(а.с.28-29). Як вбачається із витягу з історії хвороби № 1892, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у ДЗ вузлова лікарня станції Слов'янськ у період часу з 25 листопада 2014 по 04 грудня 2014 року із діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу в басейні правої середньої мозкової артерії по типу геморрагічного інсульта. Стан після видалення внутрішньомозкової гематоми, лівостороння гемиплегія, помірні когнітивні порушення, супутній діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, хронічний панкреатит в стадії загострення, цукровий діабет другого типу, виявлений вперше, забій хребта, залишкові явища черепно-мозкової травми(а.с.33). У відповідності до довідки МСЕК, виданої 19 грудня 2014 року, [PERSON] визнаний інвалідом першої групи до першого січня 1917 року, та потребує постійного догляду та у санаторно-курортного лікування(а.с.34). З огляду на викладене, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно внаслідок отриманої травми має незадовільний стан здоров'я, і внаслідок чого не має можливості повноцінно працювати та у зв'язку з цим, перебуває у скрутному матеріальному становищі, при у зв'язку із отриманою травмою відповідачу видано довідку МСЕК за якою він визнаний інвалідом загального захворювання патологія ЦНС. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька(матері). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Аналізуючи норми чинного сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що єдиною підставою для звільнення від обов'язку утримувати дитину, є її дохід, який у такому випадку повинен значно перевищувати дохід кожного з батьків дитини та повністю задовольняти її потреби. Виходячи з аналізу ст. 182 СК України, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів є тими обставинами, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів. У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», система пенсійного забезпечення в Україні складається з трьох рівнів. До першого рівня відносять солідарну систему загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом. Згідно із ст.8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; У ст. 9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначається, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається зокрема пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Як вбачається із Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними. Проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства у сукупності із встановленими у судовому засіданні обставинами, та надавши належну оцінку кожному доказу, суд приходить до висновку, що відповідач, як інвалід першої групи є отримувачем пенсії, яка за своєю суттю є постійним доходом та відповідно до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146, відноситься до доходів, з яких утримуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У зв'язку з викладеним, суд ставиться критично до доводів відповідача, в тій їх частині, що наявність незадовільного стану здоров'я та скрутне матеріальне становище є підставою для звільнення останнього від сплати аліментів та не приймає їх до уваги. Разом з тим, суд вважає, що наведені відповідачем обставини, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, повинні бути враховані при визначені розміру аліментів у відповідності до норм ст. 182 СК України. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] власних доходів не має, має задовільний стан здоров'я, а також те, що відповідач є інвалідом першої групи, має незадовільний стан здоров'я, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, як 1/6 частину його заробітку(доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Крім того у зв'язку з тим, що обидві сторони звільнені від оплати судового збору, у відповідності із ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: partial