overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 11 листопада 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1755. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON]В.(дівоче прізвище - Сидорюк) та [PERSON] с.В. перебувають в шлюбі з 11 листопада 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ № 069092 від 11 листопада 2011 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30.10.2010 р. [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб, який був зареєстрований Дзержинським відділом РАЦСу Харківського міського управління юстиції (актовий запис №417). Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], котрий з червня 2014 року проживає разом з матір'ю та її батьками, знаходиться на їх утриманні. Проте від народження дитини стосунки між подружжям почали псуватися. З червня 2014 року сумісне господарство та фактичні шлюбні відносини між подружжям були припинені, спільний бюджет відсутній, будь-який фізичний і духовний зв'язок був втрачений та поновити його виявилося неможливо, що й стало підставою до розірвання шлюбу. Спір про майно між сторонами відсутній. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також позивач звернулася до суду з клопотанням про залишення прізвища «[PERSON]» у випадку задоволення позову та винесення судом рішення про розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб, який був зареєстрований Дзержинським відділом РАЦСу Харківського міського управління юстиції (актовий запис №417) та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], перебуваючи у шлюбі, подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий на момент подання позовної заяви проживає разом з матір'ю та її батьками, знаходиться на їх утриманні. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що з відповідачем у неї почали псуватися відносини від народження їх спільної дитини - [PERSON] У червні 2014 року позивач разом з дитиною переїхала до своїх батьків. Як наслідок подружжя почало мешкати окремо з червня 2014 року, через що ведення сумісного господарства та підтримання фактичних шлюбних відносин було припинено. Крім цього, спільний сумісний бюджет у подружжя відсутній. Через несумісніть характерів та інтересів подружжя, будь-який духовний та фізичний зв'язок був втрачений та поновити його виявилося неможливим. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем 2 березня 2014 року зареєструвала шлюб у виконкомі Пилипівської сільської ради, Могилів-Подільського району, Вінницької області, актовий запис №1. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Подружні відносини між сторонами не склалися і вони проживають окремо, без офіційного розірвання шлюбу. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча фізично здоровий, працює військовослужбовцем за контрактом в в/ч [NUMBER] , яка дислокується в м. Умань Черкаської області, інших утриманців немає. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і\~ до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.\~ Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.03.2014. За час перебування у шлюбі у сторін народилась дочка\~ [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Пилипівської сільської ради №407 від 18 серпня 2014 року. Відповідно до довідки №07985404 від 25.11.2014 відповідач працює військовослужбовцем за контрактом в в/ч [NUMBER] , яка дислокується в м. Умань Черкаської області. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходяться малолітня дитина, матеріальне становище відповідача, який працює військовослужбовцем за контрактом в в/ч [NUMBER] , яка дислокується в м. Умань Черкаської області, отримує заробітну плату, фізично здоровий, інших утриманців не має, а також беручи до уваги те, що позивач позов визнав повністю, та\~ вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] до закінчення ним навчання у Теплицькому професійному аграрному ліцеї, вказавши, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Він навчається в Теплицькому професійному аграрному ліцеї на денному відділенні за професією «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування автомобіля», з терміном навчання до 30 червня 2015 року, у зв?язку із чим потребує матеріальної допомоги на придбання одежі, взуття, продуктів харчування, проїзду до місця проживання, придбання зошитів та книжок, оскільки самій їй важко забезпечувати сина. Позивач [PERSON] до суду подала заяву про зміну позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги в розмірі 190 грн., а також справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON], у поданому до суду заперечені на позов, позовні вимоги визнав частково, вказав на те, що сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно не має можливості, оскільки він має іншу сім?ю, яку потрібно забезпечувати, сплачує ще аліменти на дочку [PERSON], [INFO] до закінчення нею навчання. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, до закінчення сином навчання. Просить розглянути справу у його відсутність. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] на даний час повнолітній, навчається на денному відділенні з 01.09.2012 року і по даний час за професією«Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування автомобіля, водій автомобіля (категорія «С»)». Термін закінчення навчання 30 червня 2015 року, що підтверджується довідкою від 26.12.2014 року, № 324, виданою Теплицьким професійним аграрним ліцеєм. Батько добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 199 СК України яка передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, та ст. 200 СК України - яка визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан повнолітньої дитини та відповідача, приймає до уваги, що основні витрати на навчання сина несе мати, враховуючи при цьому вимоги ст. 182 СК України - обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів, та вимоги ст. 200 СК України визначення розміру аліментів. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобов'язаний її надавати. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. Сторони у судове засідання нез'явились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов, відповідач проти його задоволення не заперечує. Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], дитина народилася [INFO] та її батьками записані сторони по данній справі, про що зроблений запис акту про народження № 78 від 18.03.2009 р. ВРАЦС по м. Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт проживання неповнолітньої дитини з позивачкою та находженням на утриманні матері не спростовується відповідачем. Виходячи з вищенаведеного, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON]. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

13 січня 2015 року, [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] року трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив позовні вимоги, просить стягнути аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час припинили подріжні відносини і ведення спільного господарства, тривалий час проживають окремо. За рішенням даного суду з відповідача стягнено аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Потребує матеріальної допомоги. [PERSON] офіційно не працює, має мінливі заробітки і спроможний надавати таку допомогу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що сплачує аліменти на дитину, тому згідний сплачувати на утримання дружини аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.10.2012 року. Подружжя припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Проживають окремо. [PERSON] не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Аліменти підлягають стягненню в розмірі 300 грн. щомісячно згідно ч. 2 ст. 84 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

13 січня 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] була зареєстрована у в квартирі з 2003 року як сестра її чоловіка, однак ніколи в ній не проживала, особистих речей не зберігає. Тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак до суду надали заяви, в якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, а справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 6). Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено актом огляду квартири [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає більш ніж 9 років. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає більш ніж 9 років та особистих речей в квартирі не зберігає, понад встановлений законом строк терміном в 1 рік, що підтверджується актом, не є власником квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також те, що, спірна квартира належить позивачу відповідно до вищезазначених правовстановлюючих документів, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

13 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.01 2015 р. о 11 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.01 2015 р. о 11 год. 05 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кудренко Консультативного центру. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої скарги на тривогу, безсоння. Чує «голоси», які лякають. Вважає, що за нею слідкують. До свого стану не критична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні розлади та поведінки внаслідок вживання комбінованого прийому психоактивних речовин, алкоголю. Синдром відміни з галюцінозом. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

13 січня 2015 року заявник звернулася до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що вона проживає разом із [PERSON] у його батьків, з яким веде спільне господарство та має спільний бюджет, тобто фактично створили сім'ю та мають намір одружитися. Вона вагітна та чекає від [PERSON] дитину. Її батьки на заперечують проти даного шлюбу. Відділ драцс відмовив їй у реєстрації шлюбу у зв'язку із недосягненням шлюбного віку, тому просить надати їй право на шлюб із [PERSON] В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала повністю, заінтересована особа [PERSON] заяву визнав повністю, заінтересована особа відділ драцс в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була оповіщена у встановленому порядку, начальник відділу направив суду заяву з клопотанням слухати справу за їхньої відсутності, заяву визнає повністю. В судовому засіданні заявник та заінтересована особа [PERSON] пояснили, що заявник народилася [INFO], приблизно рік вони проживають разом та перебувають у фактичних шлюбних відносинах, ведуть спільне господарство та спільний бюджет. На даний час [PERSON] є вагітною від [PERSON], який визнає себе батьком дитини та вони бажають зареєструвати шлюб. Батьки заявниці згодні на її шлюб із [PERSON] Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4 - копія свідоцтва про народження), яких суд повідомив про подання [PERSON] заяви про надання їй права на шлюб та які не заперечують проти задоволення заяви. Заявник приблизно протягом року проживає із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, з яким веде спільне господарство та спільний бюджет. [PERSON] є вагітною (а.с.17, 33 - довідки Згурівської ЦРЛ), [PERSON] визнає себе батьком майбутньої дитини та вони бажають зареєструвати шлюб. Заявник не досягла шлюбного віку для жінки, а саме, 18 років. Відділ драцс відмовив заявнику у прийнятті заяви на реєстрацію шлюбу у зв'язку із недосягненням шлюбного віку (а.с.16 - відмова). Відповідно до ч. 1 ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного Кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON], думку батьків заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що ранній шлюб [PERSON] відповідатиме її як дитини «найвищим» інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved