overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 14 грудня 2007 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до травня 2015 року. На даний час сім'я фактично розпалась у зв'язку з тим, що чоловік почав проживати з іншою жінкою. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши сторони, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 14 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №181. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 4). Від подружнього життя [PERSON] і [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Як пояснила у судовому засіданні позивачка, що не заперечується відповідачем, на даний час вони із [PERSON] проживають окремо, так як останній створив нову сім'ю. Примиритися сторони не бажають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений останньою при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18 січня 2014 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що у подружжя відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надав суду відзив на позов, просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 18 січня 2014 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 35, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6) . На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 12 липня 1995 року у Жовтневій селищній раді м. Нововолинська Волинської області, актовий запис №11. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 липня 1995 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилися сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Останні два роки вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, між ними давно втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Вважає, що сім'я фактично розпалася, відносини з відповідачем припиненні і немає необхідності їх відновлювати, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. У зв'язку з вищевикладеним, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку. Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишиться проживати з нею і між нею та відповідачем немає спору щодо поділу майна. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.17). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу (а.с.16). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача судовий збір, сплачений останньою у розмірі 487,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сім'ї проживання її батька та відсутність матеріальної допомоги з його боку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Тому, зважаючи на надану позивачем заяву про підтримання позовних вимог та можливості розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності учасників провадження, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 28 січня 2012 року по 20 липня 2015 року сторони перебували у шлюбі. [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрована та разом із дитиною проживає по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як її батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність відомостей про наявність у нього сталого регулярного доходу, про наявність інших утриманців), та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Кірова № 5. Право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину ВКС 619589 від 19.01.2008 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2008 р., виданим комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер № 21753105. В житловому будинку з 23 вересня 2009 року був зареєстрований її зять відповідач [PERSON]. З 03 жовтня 2014 року [PERSON] в будинку не проживає, забрав свої речі та виїхав до Узбекистану. Позивач [PERSON] зазначила в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника, в звязку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Кірова № 5. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Кірова № 5, що право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом ВКС 619589 від 19.01.2008 р. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2008 р., виданим комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер № 21753105. Згідно домової книжки, в житловому будинку з 01 жовтня 2009 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 03 жовтня 2014 року в спірному житловому будинку не проживає, що підтверджується актом від 22 вересня 2015 року, складеного комісією у складі голови квартального комітету та сусідів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що в період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про шлюб сторін. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним та за станом свого здоров'я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти, а тому аліменти слід стягувати у частці від його заробітку. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], суд відповідно до ст. 182, 184 СК України, визначає в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема враховується, що відповідач є працездатним та інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 20 листопада 2009 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. [INFO] року народилась їх донька [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, вони припинили шлюбні стосунки. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. У разі задоволення позову, бажала залишити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Лиманівськю сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2009 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №22. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.7). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. Крім того, позивачка створила нову сім'ю та чекає на народження дитини, батьківство відносно якої визнано [PERSON] згідно нотаріально посвідченої заяви останнього. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 7), на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], 2007 року народження. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб розривають в суді, живуть окремо, син на її утриманні, відповідач, який має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді позивачка позовні вимоги підтримує повністю, згідна на ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, в суд не прибув, заперечень проти позову та заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони шлюб розривають, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх сина, який проживає з позивачкою. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження сина, паспортом позивачки та свідоцтвом проо шлюб сторін. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів згідно позовних вимог, оскільки заперечень проти суми позовних вимог від відповідача не поступило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], 2007 року народження. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб розривають в суді, живуть окремо, син на її утриманні, відповідач, який має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді позивачка позовні вимоги підтримує повністю, згідна на ухвалення заочного рішення і пояснила, що [PERSON] має достатні доходи, щоб виплачувати аліменти в сумі 1000 грн. в місяць, тому що орендує квартиру за 6 тисяч гривень в місяць, має доходи від виконання робіт по реставрації мармурових облицювальних плит. Шлюб між ним розірвано в 2015 році. Відповідач, двічі повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, в суд не прибув, заперечень проти позову та заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх сина, який проживає з позивачкою. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження сина, паспортом позивачки та свідоцтвом про шлюб сторін. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів згідно позовних вимог, оскільки заперечень проти суми позовних вимог та доказів про неможливість платити аліменти в сумі позовних вимог від відповідача не поступило.

Outcome: approved