Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

13.01.2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, в якому просив постановити рішення суду, яким у рахунок погашення заборгованості у сумі 12 506,27 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ - 99 962,62 грн. за кредитним договором № 014/1842/82/106107 від 21.03.2007 року, що був укладений між позивачем та відповідачем, звернути стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах, а саме на квартиру [ADDRESS], а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що з метою забезпечення виконання зобов'язань укладеного з відповідачем кредитного договору № 014/1842/82/106107 від 21.03.2007 року, 21.03.2007 року позивач та відповідач уклали договір іпотеки, у відповідності до умов якого позивач має право у випадку невиконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок предмета іпотеки - квартири [ADDRESS], заставна вартість якої складає 75 750, 00 грн.. Відповідач зобов'язувався щомісяця сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом, однак не виконував цих обов'язків, в результаті чого станом на 28.10.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 8 234,65 доларів США, яка включає в себе і нараховану пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідачу відповідно до умов кредитного договору позивачем було направлено вимогу про виконання грошового зобов'язання, яка ним не була виконана, тому позивач звернувся з позовною вимогою про звернення стягнення на нерухоме майно до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав та в обсязі, в ньому передбачених. Відповідач позов не визнав, оспоривши поданий позивачем розрахунок заборгованості. Пояснив, що він не заперечує проти правильності нарахування заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитом, однак вважає нарахування йому заборгованості з пені надмірними та просить їх зменшити на 99 % до 658,20 грн. Зазначив, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей : доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], утримання яких несе за собою значні витрати, пов'язані з оплатою батьківської плати в ДНЗ, благодійних внесків в ДНЗ та школу, витрати на лікування та санаторне лікування. Крім того, зазначив, що в нього немає іншого житла, окрім квартири за адресою : [ADDRESS], в якій він проживає з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Також повідомив, що він має ще один кредит у позивача, який він брав у 2004 році, строком до серпня 2014 року на купівлю житла. Платежі по цьому кредиту він сплачує вчасно. Наявність заборгованості пояснює тим, що кредит брався у 2007 році, коли курс долара США складав 5,05 грн., однак після цього він значно виріс. Крім того, в 2009 році йому зменшили заробітну плату на 40 %, в зв'язку з чим його можливості по сплаті кредиту зменшились в 2 рази. Тому виникла необхідність збільшення доходів і завдяки цьому він змінив роботу в лютому 2014 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 21.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/1842/82/106107 (а.с. 5-6), за умовами якого останній отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 4386, 00 доларів США 00 центів на строк по 19.03.2017 року включно згідно Графіку надання кредиту. Процентна ставка за користування кредитом складає 13,750 % річних. Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4, 5.1 кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно до 15-го числа кожного місяця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,75 % річних. Згідно п. 10.1 кредитного договору у випадку порушенням відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач і відповідач 21.03.2007 року уклали договір іпотеки (а.с. 55-59), предметом якого є нерухоме майно : квартира [ADDRESS], яка має таку характеристику - складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, ванної та вбиральні, загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею - 37,6 кв.м. Зазначена квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] 11 серпня 2004 року за реєстровим № 1821. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 60 - 64), відповідачем не здійснюється щомісячна сплата кредиту та не виконуються умови щодо сплати відсотків, внаслідок чого станом на 28.10.2013 року виникла заборгованість в розмірі 12 506,27 доларів США, яка складається із : заборгованості за кредитом в розмірі 2 924,00 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 1 347,62 доларів США, розрахованої пені в сумі 8 234,65 доларів США. Згідно п. 3.1.4 договору іпотеки, іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим або за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його, відповідно до п. 6 цього договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. П. 6.3 договору іпотеки передбачає, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором. Водночас п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (надалі - Постанова) регламентовано, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Згідно п. 1.3 договору іпотеки (а.с. 55) сторони оцінили предмет іпотеки в суму 75 750,00 грн.. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у гривневому еквіваленті складає станом на 28 жовтня 2013 року 99 962,62 грн.. В той же час, ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. П. 27 Постанови зазначає, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. В ході розгляду справи відповідачем було подано клопотання про зменшення неустойки (а.с. 34-35), в якому останній просив зменшити на 99 % розмір нестойки до 658,20 грн.. З розрахунку заборгованості (а.с. 64) вбачається, що розмір неустойки, нарахованої відповідачу, складає 65 819,56 грн., в той час як сума завданих позивачу збитків становить 34 143 грн. 06 коп. (23 371,53 грн. заборгованості за кредитом + 10 771,53 грн. заборгованості за відсотками). Таким чином, розмір нарахованої відповідачу неустойки перевищує розмір завданих збитків майже у два рази (65 819,56/34 143,06 = 1,92), тобто значно перевищує розмір збитків. П. 27 Пленуму передбачає, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В судовому засіданні встановлено, що у відповідача на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] р. нар., та [PERSON], [INFO] р. нар., що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 37,38), які часто хворіють та потребують лікування, в тому числі санаторного (а.с 41-45). Діти та дружина відповідача [PERSON] проживають в квартирі, яка є предметом іпотеки. Іншого житла у них немає. З пояснень відповідача встановлено, що ним оплачується ще один кредитний договір, який був укладений з позивачем в 2004 році строком до серпня 2014 року на купівлю спірної квартири. Платежі за цим кредитом сплачуються відповідачем вчасно, що не було спростовано в судовому засіданні представником позивача. Станом на 11 березня 2014 року сума залишку по даному кредиту складає біля 150 доларів США. Всі зазначені обставини суд рахує за необхідне розцінити як істотні в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України. Отже, зважаючи на вищевикладені факти, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої відповідачу неустойки до розміру завданих збитків, а саме зменшити розмір неустойки з нарахованої згідно розрахунку суми в 65 819,56 грн. до 34 143 грн. 06 коп.. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складатиме 68 286 грн. 12 коп.. Оскільки в цьому випадку розмір загальної заборгованості 68 286 грн. 12 коп. менший ніж вартість заставного майна згідно договору іпотеки 75 750, 00 грн., позовні вимоги позивача є неспівмірними вартості іпотечного майна. Так як представником позивача не було надано суду переконливих доказів на підтвердження того, що порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору відповідачем завдає збитків позивачу або змінює обсяг його прав, суд відмовляє в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», зважаючи на їх передчасність.

Outcome: dismissed