Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

13.01.2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно укладеного кредитного договору №Г12.100.71349 від 19.03.2008 року відповідачка отримала кредит в сумі 2800 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 14.60% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені вказаним кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Вказував, що протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушувала терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим їй було надіслано листи - повідомлення з вимогою про повернення боргу, які боржник залишила без відповіді і задоволення. Зазначав, що в цілому сума боргу відповідачки за кредитним договором, станом на 10.12.2013 року становить 13553 грн. 50 коп., з яких: основний борг - 0 грн. 00 коп.; прострочений борг - 2800 грн. 00 коп.; прострочені проценти - 5577 грн. 46 коп.; строкові проценти - 70 грн. 72 коп.; нарахована плата за обслуговування кредиту - 0 грн. 00 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 1463 грн. 00 коп.; пеня за несвоєчасне погашення платежів - 3232 грн. 32 коп.; віндикаційні витрати - 410 грн. 00 коп. Стверджував, що у добровільному порядку виплатити всю суму заборгованості відповідачка відмовляється, а тому сума заборгованості підлягає примусовому стягненню. З огляду на наведене, просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] в користь позивача ПАТ «Ідея Банк» борг за невиконання умов кредитного договору №Г12.100.71349 від 19.03.2008 року в розмірі 13553 грн. 50 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні не з'явився, однак надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити, крім того не заперечує щодо постановлення у справі заочного рішення. Відповідачка була своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилася і не повідомила про причини своєї неявки, а також від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності на підставі поданих у справі доказів, так як у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності сторін та постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Згідно п.1.1 Змін до Статуту Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк» (затверджених протоколом Загальних зборів акціонерів № 35 від 11.08.2011 року), встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - банк) виникло внаслідок зміни назви Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 35 від 11.08.2011 року) і є правонаступником всіх його прав і обов'язків. Публічне акціонерне товариство «Плюс Банк» було створене шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства «Плюс Банк» згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 30 від 17.11.2009 року). Відкрите акціонерне товариство «Плюс Банк» було правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Прикарпаття» за всіма правами і зобов'язаннями згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 24 від 16.11.2007 року), яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк» (протокол № 9 від 18.05.1995 року) і було правонаступником щодо його прав і зобов'язань. Судом встановлено, що 19.03.2008 року між Акціонерним Товариством «АКБ «Прикарпаття» (правонаступником якого на даний час є Публічне акціонерне товариства «Ідея Банк») та відповідачкою було укладено кредитний договір № Г12.100.71349, згідно якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 2800 грн. 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж у сумі 84 грн. 00 коп., а позичальник, в свою чергу, зобов'язувався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами вказаного Договору та Додатками №1 та №2 від 19.03.2008 року до даного Договору, які становлять його невід'ємну частину. Банк надав кредит строком на 12 місяців (дата видачі кредиту є дата видачі коштів у готівковій формі через касу банку) зі сплатою процентних платежів, а саме - 14.60% річних від залишкової суми кредиту та плати за кредитне обслуговування в розмірі 0.95% щомісячно від початкової суми кредиту. Факт надання кредиту відповідачці підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту. У відповідності до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Всупереч вимогам договору та закону відповідачка не виконала свої зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 10.12.2013 року заборгованість по кредитному договору № Г12.100.71349 від 19.03.2008 року становить 13553 грн. 50 коп., з яких: основний борг - 0 грн. 00 коп.; прострочений борг - 2800 грн. 00 коп.; прострочені проценти - 5577 грн. 46 коп.; строкові проценти - 70 грн. 72 коп.; нарахована плата за обслуговування кредиту - 0 грн. 00 коп.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 1463 грн. 00 коп.; пеня за несвоєчасне погашення платежів - 3232 грн. 32 коп.; віндикаційні витрати - 410 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору №Г12.100.71349 боржнику надано кредит на поточні потреби в інтересах сім'ї (споживчий кредит) строком на 12 місяців, тобто по 19.03.2009 року. Крім того даним договором не передбачено строк позовної давності. Згідно п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року (з наступними змінами та доповненнями), при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, підсумовуючи все вищенаведене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги, що строк позовної давності за даним договором у відповідності до вимог ст.257 ЦК України сплив 19.03.2012 року, враховуючи, що позивач у своїх позовних вимогах не просив суд поновити пропущений строк такого, суд дійшов висновку, що в задоволення даного позову слід відмовити за спливом строків позовної давності. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed