Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

13.12.2016р. ТОВ «Менеджмент Інвестицій» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. № 3-4). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 07.08.2015р. між ТОВ «Менеджмент Інвестицій» та [PERSON], було укладено договір споживчого кредиту №198-15/СК згідно якого відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 4000грн., зі строком повернення 29 календарних днів з дати його отримання, а саме з 07.08.2015р. по 04.09.2015р. та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1740 грн. В обумовлені договором строки позичальник свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів не виконала, в звязку з чим, має заборгованість в розмірі 38533,43 грн., яка складається з: 4000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1740 грн. - заборгованість по процентам, 10800 грн. заборгованість по простроченим процентам, 21377,60 грн., - заборгованість по штрафним санкціям, крім того, позивачем нараховані 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 615,83 грн. Представник позивача в судове засідання 29.03.2017р. не зявилась, про день та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином. (а.с. № 26). В наданій до суду 29.03.2017р. заяві представник позивача [PERSON] (директором товариства, яка діє на підставі Наказу №14-ОК від 01.08.2016р. - а.с. № 6) позов підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, просила розглядати справу без участі представника позивача за наявними матеріалами справи, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. №25). Відповідачка [PERSON] в судові засідання 21.02.2017р. та 29.03.2017р. повторно не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином за адресою реєстрації згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України у Дніпропетровській області від 25.12.2016р. Конверти, які були направлені відповідачці з судовими повістками на 21.02.2017р. та 29.03.2017р. повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За такими обставинами, згідно до ст. 76 ЦПК України сторони є належним чином повідомленими про дату розгляду справи та за правилами ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів і постановити по справі заочне рішення суду. Розгляд справи відбувався за правилами ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2015р. між ТОВ «Менеджмент Інвестицій» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №198-15/СК, відповідно до якого позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти в розмірі 4000 грн., зі строком повернення 29 календарних днів з дати отримання, а саме з 07.08.2015р. по 04.09.2015р. та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1740 грн. (а.с. № 7-9). Свої зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.08.2015р. (а.с. № 10), згідно якого ТОВ «Менеджмент Інвестиції» надало [PERSON], кошти в сумі 4000 грн., проте позичальниця свої зобовязання відповідно до умов п.5.1 договору належним чином не виконала, отримані кошти та проценти за користування в визначний договором строк не повернула, в наслідок чого, виникла прострочена заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.525, ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом , зокрема, сплата неустойки, а ч.1 ст.624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі. Умовами п.8.3 договору визначено, що у разі порушення строків повернення позичальником кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2% від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюються у розмірі 2,98% від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення. Нарахування штрафів здійснюється в момент остаточного розрахунку. Суд зазначає, що Протоколом №02/03/2016р. кредитор ТОВ «Менеджмент Інвестиції» ухвалив зупинити нарахування позичальнику [PERSON], відсотків та штрафів з 03.03.2016р., таким чином, позивач своїм рішення затвердив термін нарахування відсотків, штрафів за неналежне виконання позичальником своїх зобовязань, який складає 180 днів з дня настання строку повернення кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30.11.2016р. заборгованість відповідачки складає 38533,43 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1740 грн. - заборгованість по процентам, 10800 грн. заборгованість по простроченим процентам, 21377,60 грн., - штраф за прострочення виконання зобовязань. Крім того, позивачем були нараховані 3% річних від простроченої суми кредиту в сумі 615,83 грн. Відповідачкою суду не надано доказів сплати заборгованості відповідно до умов договору №198-15/СК від 07.08.2015р., або наявності її в меншому розмірі. Згідно з статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. 25.09.2015р. позивачем на адресу відповідачки було направлено вимогу про виконання зобов,язань та погашення заборгованості яка була залишена без задоволення та повернута за зворотною адресою позивачеві. У відповідності до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Менеджмент Інвестицій» про стягнення з [PERSON], заборгованості за договором споживчого кредиту №198-15/СК від 07.08.2015р. в розмірі 38533,43 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1378грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved