Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

13 квітня 2018 р. позивач звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області, 3-я особа: [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом першої черги, вказавши наступне. [INFO] помер її батько [PERSON], який на день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями за законом згідно ст.. 1261 ЦК України є: донька померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON], інших спадкоємців першої черги, в тому числі таких, які могли б прийняти спадщину фактично або шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори немає. Прізвище «[PERSON]» позивач у справі [PERSON] змінила на «[PERSON]» у звязку з реєстрацією шлюбу. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно: 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належав колгоспному двору на підставі свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок, виданого 08 серпня 1990 року виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області, вказане свідоцтво зареєстровано Купянським БТІ за [PERSON] в реєстровій книзі № 19 за реєстровим № 2731 07 вересня 1980 року. Згідно із Законом України «Про власність» колгоспний двір припинив своє існування 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Позивач спадщину прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори. Постановою від 08 лютого 2018 року приватний нотаріус Купянського районного нотаріального округу Харківської області відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяви про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані доказі і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановленні такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача, її батьками являються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Зміна прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 28 серпня 1976 року (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 24 липня 2017 року (а.с. 10). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно: 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належав колгоспному двору на на підставі свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданого 08 серпня 1990 року виконкомом Петропавлівської сільської ради народних депутатів Купянського району Харківської області, головою якого був [PERSON] (а.с. 11) Позивач спадщину прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця [PERSON] від належної їй долі у спадщині відмовилася. З довідки № 311 від 31 січня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області вбачається, що згідно погосподарської книги при виконкомі Петропавлівської сільської ради [PERSON], [INFO], був постійним жителем с. Петропавлівка Купянського району Харківської області, був зареєстрований та проживав по день своєї смерті [INFO] у власному житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним в житловому будинку була зареєстрована та проживала дружина [PERSON], 1933 р.н. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0, 25 га, яка знаходиться в комунальній власності Петропавлівської сільської ради Купянського району Харківської області. Заповіт від імені [PERSON] по сільській раді не зареєстрований. Спадкоємцями за законом на майно померлого є дружина [PERSON], яка на день смерті чоловіка проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою та донька [PERSON], яка на день смерті батька була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно технічного паспорту, складеного 13 липня 1990 року Купянським БТІ, власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 12-15). Постановою від 08 лютого 2018 року приватний нотаріус Купянського районного нотаріального округу Харківської області відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що за життя [PERSON] не оформив належним чином право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями (а.с. 18). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обвязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 15 Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та у звязку з прийняттям Закону України «Про власність» були виключені з Цивільного кодексу України (1963 року) в главі ІІ «Спільна власність» статті 120-127, що стосувалися правового положення членів колгоспного двору. А в розділі VІІ «Спадкове право» зазначеного кодексу України 1963 року була виключена стаття 563, що стосувалася отримання спадщини в колгоспному дворі. Зазначений Закон України набрав чинності з моменту його публікації (Відомості Верховної Ради України № 3 1994 року). Таке поняття як «колгоспний двір» втратило своє значення на момент набрання чинності вказаним законом та внесенням відповідних змін. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Законом України «Про власність» (вступив у дію 15.04.1991 р.) скасовано інститут колгоспного двору, але не скасовано правового статусу членів колишнього колгоспного двору, щодо майна колгоспного двору , яке належало його членам на праві сумісної власності. Тому , всі члени колишнього колгоспного двору після 15.04 .1991 р. були і є власниками майна. В судовому засіданні з'ясовано, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], дійсно до 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, бо батько позивачки був головою колгоспного двору . Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належність вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved