Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

14.07.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, який було змінено 03.11.2015 року і в якому позивач просить суд виселити всіх відповідачів з житлового будинку, що розташований в с. Ланна Карлівського району Полтавської області по вул. Куйбишева, 10. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, в забезпечення виконання якого між цими ж сторонами укладено договір іпотеки житлового будинку по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна, який належить відповідачу на праві власності. 26.01.2010 року винесено рішення про звернення стягнення на такий предмет іпотеки, шляхом продажу вказаного будинку. Після прийняття такого рішення всі мешканці на письмову вимогу іпотекодержателя зобовязані виселитись. Договором іпотеку було встановлено заборону іпотекодавцю реєструвати в житловому будинку інших осіб, без письмової згоди іпотекодержателя. За зазначених обставин, позивач просить суд виселити з будинку всіх зареєстрованих там осіб. В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд такі задовольнити з зазначених у позові підстав. При цьому представник позивача зазначила, що вважає необґрунтованим заперечення представника відповідача, яке міститься в матеріалах справи. Представник позивача посилається на те, що для винесення рішення про виселення з предмета іпотеки, на який судом звернуто стягнення, не має значення чи було предявлено до виконання виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечує. В матеріалах справи міститься письмове заперечення на позов підстави якого представник відповідача підтримав в судовому засіданні, зокрема зазначив, що строк предявлення до виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки минув, отже банк не може реалізувати право на продаж житлового будинку, у звязку з чим відсутня необхідність у виселенні зареєстрованих в будинку осіб. Представник відповідача вважає, що попередньо банк має поновити строк для предявлення виконавчого листа до виконання. Відповідач [PERSON], а також неповнолітні відповідачі [PERSON] та [PERSON] законним представником яких є [PERSON] - в судове засідання не зявилися не повідомивши суд про причини неявки. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачі повідомлялись за зареєстрованим місцем проживання. В судове засідання також не зявилася відповідач [PERSON], законним представником якої є [PERSON] Причини неявки відповідача суду не відомі, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. В судове засідання також не зявився представник третьої особи органу опіки і піклування Ланнівської сільської ради, проте в матеріалах справи є письмове клопотання, в якому вони просили суд розглядати справу без участі їхнього представника і в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору, що був укладений між ПриватБанком та [PERSON] 10.05.2007 року, останній мав бути наданий кредит у розмірі 7200 доларів США, який вона зобовязалася повернути щомісячними платежами до 10.05.2017 року. (а.с. 4-6) В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за даним кредитним договором, між нею і банком 10.05.2007 року укладено договір іпотеки за яким вона передала в іпотеку житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в с. Ланна Карлівського району Полтавської області по вул. Куйбишева, 10 і належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу. В матеріалах справи міститься рішення, винесене Карлівським районним судом 26.01.2010 року, яким частково задоволено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] і в рахунок погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна Карлівського району Полтавської області, шляхом продажу такого предмета іпотеки, відповідно до ЗУ «Про іпотеку». При цьому рішенням було відмовлено в задоволенні позову про виселення [PERSON] за недоведеністю. Згідно рішення банк не довів, що [PERSON] зареєстрована і проживає в такому будинку. (а.с. 10) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», що вбачається зі статуту. (а.с. 18) Згідно наданих суду доказів, на адресу [PERSON] (вул. Куйбишева, 10, с. Ланна Карлівського району) було відправлено лист від 23.04.2015 року, в якому банк вимагав від неї та всіх зареєстрованих осіб добровільно звільнити житловий будинок по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна, який є предметом іпотеки, у звязку з тим, що 26.01.2010 року винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. В листі позивач посилався на положення ст. 40 ЗУ «Про іпотеку». (а.с. 11-13) З наданих суду доказів вбачається, що така вимога банку не виконана. [PERSON] зареєстрована [INFO] станом на 17.07.2015 року, про що свідчить адресна довідка (а.с. 25). Згідно довідки Ланнівської сільської ради від 09.10.2015 року по вул. Куйбишева, 15 в с. Ланна Карлівського району Полтавської області мають реєстрацію постійного місця проживання [PERSON], [PERSON], а також малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 42). Згідно з адресними довідками [PERSON] зареєстрована [INFO] з 18.05.2011 року (після укладення договору іпотеки житлового будинку за такою адресою), малолітній [PERSON], [INFO] за обліками Карлівського РС не значиться, малолітня [PERSON] зареєстрована [INFO] з 18.05.2011 року (після укладення договору іпотеки), малолітня [PERSON], [INFO] за обліками Карлівського РС не значиться (а.с. 50-53). При цьому, у клопотанні органу опіки і піклування Ланнівської сільської ради зазначено, що з 04.03.2008 року по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна зареєстрована малолітня [PERSON], яка є підопічною [PERSON], а сама [PERSON] зареєстрована за такою адресою з 11.01.2012 року. З клопотання також вбачається, що [PERSON] стала підопічною відповідача після смерті 20.02.2011 року [PERSON], у звязку з відсутністю інших родичів, а [PERSON] є потенційною спадкоємицею майна [PERSON], а саме будинку по вул. Фрунзе, 25 в с. Ланна, проте спадщина не переоформлена. У клопотанні також зазначено, що саме з вул. Фрунзе, 25 в с. Ланна у 2012 році [PERSON] прибула на вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна. (а.с. 62) Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що житловий будинок по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна є предметом іпотечного договору, що був укладений 10.05.2007 року між [PERSON] та позивачем. Пунктом 18.12 договору іпотеки сторони визначили заборону іпотекодавцю, без згоди іпотекодержателя, надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки; пунктом 18.7 договору іпотекодаць зобовязався не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найм), лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, а також не здійснювати його відчуження чи інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя (а.с. 8). При цьому, уже після укладення договору іпотеки, в будинку, що є предметом іпотеки були зареєстровані сама іпотекодавець [PERSON], а також [PERSON] і малолітні [PERSON] та [PERSON] Після укладення договору іпотеки в будинку також була зареєстрована малолітня [PERSON], яка згідно наданих суду документів прибула до с. Ланна з АР Крим і стала підопічною [PERSON] у звязку з відсутністю інших родичів. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] була зареєстрована в будинку по вул. Куйбишева, 10 майже на 4 роки раніше ніж сама [PERSON] Виходячи з п. 7.1 кредитного договору та п. 33.3 договору іпотеки, кредит було надано [PERSON] для придбання житлового будинку, а житловий будинок по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна придбано позичальником відповідно до договору купівлі-продажу, що посвідчений 10.05.2007 року (в день укладення договорів кредиту та іпотеки). На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що іпотечний будинок було придбано за рахунок кредитних коштів. Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 40 даного Закону - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення визначено ст. 109 ЖК України, згідно з частиною 1 якої виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 даної статті, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Таким чином, у разі винесення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, всі мешканці будинку підлягають виселенню із займаного житлового приміщення в добровільному чи в судовому порядку. Закон повязує виселення мешканців з іпотечного майна саме із зверненням стягнення на предмет іпотеки, а не з предявленням виконавчого листа про звернення стягнення до виконання, як на це посилається представник відповідача у своєму запереченні. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», за наявності підстав, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Дослідженими вище доказами встановлено, що на момент розгляду справи про звернення стягнення, банк не довів суду, що [PERSON] проживала в будинку по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна, тому у виселенні такої було відмовлено. Судом також встановлено, що [PERSON] зареєструвалась в іпотечному будинку уже після винесення рішення від 26.01.2010 року, а саме 11.01.2012 року. За зазначених вище обставин, суд вбачає законні підстави для виселення [PERSON] без надання їй іншого житлового приміщення з будинку по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна Карлівського району. Суд також вбачає підстави для виселення [PERSON], яка була зареєстрована в будинку уже після укладення договору іпотеки (18.05.2011 року), без згоди іпотекодержателя і без повідомлення його про це. Одночасно з [PERSON] в будинку була зареєстрована неповнолітня [PERSON] також без згоди і без повідомлення про це іпотекодержателя. Неповнолітній [PERSON] народився уже після реєстрації [PERSON] та [PERSON] в будинку і проживає [INFO], що вбачається з наданих сторонами доказів та пояснень. Пунктом 44 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 розяснено, що при винесенні рішень суди повинні враховувати положення ст. 32 ЦКУ, ст. 177 СКУ та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», при цьому виходити з того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не мали права користування предметом іпотеки на момент укладення договору і вселилися в такий будинок, без відома банку, уже після укладення договору. Відомості про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є наймачами житлового приміщення відповідно до договору в матеріалах справи відсутні. За зазначених вище обставин суд вважає за можливе виселити неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, що є предметом іпотеки на який звернуто стягнення, право користування яким вони не мали на момент укладення договору. В будинку також зареєстрована неповнолітня [PERSON], яка згідно з даними органу опіки і піклування є підопічною відповідача [PERSON] Дослідженими вище доказами встановлено, що [PERSON] зареєструвала свою підопічну [PERSON] в будинку по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна уже після укладення договору іпотеки, при цьому сама [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою і в момент реєстрації [PERSON] і протягом 4 років після того. На момент реєстрації неповнолітньої, [PERSON] мала усвідомлювати всі ризики того, що будинок є предметом іпотеки, який придбаний за рахунок кредитних коштів. Розуміючи умови договору іпотеки, що узгоджені між нею і банком, [PERSON] не звернулася до банку з питань реєстрації своєї підопічної в будинку. [PERSON] не мала права користування будинком на момент укладення договору іпотеки. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе виселити неповнолітню [PERSON] з будинку по вул. Куйбишева, 10 в с. Ланна Карлівського району. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову у повному обсязі, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені останніми судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. по 48,72 грн. з кожного.

Outcome: approved