Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

14/06/2018 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяв [PERSON] , звернулася до суду з позовом, заявивши позовні вимоги про повернення приміщення та стягнення орендної плати до ТОВ «Слух». В обгрунтування заявлених позовних вимог представником позивачки [PERSON] - [PERSON] зазначено, що 01.04.2014 року між ТОВ «Кордіал» та ТОВ «Слух» було укладено договір оренди №01/10/2014. Відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ «Кордіал» зобов`язувалося передати в строкове платне користування нежиле приміщення - група приміщень [ADDRESS] , загальною площею 347,1 кв.м., який відповідно до пункту 2.1. цього ж договору припиняє свою дію 01.08.2017 року. Пунктом 1. Додаткової угоди від 01.08.2017 року до договору оренди №01/10/2014 від 01.10.2014 року строк дії договору продовжено до 24.10.2017 року. Пунктом 9.1. договору оренди №01/10/2014 від 01.10.2014 року встановлено, що в день закінчення строку дії договору орендар зобов`язується повернути орендодавцю приміщення за актом приймання-передачі приміщення, а пунктом 7.1.1. встановлено, що орендар зобов`язується сплачувати орендну плату за використання приміщення в порядку та на умовах визначених договором. У разі закінчення строку дії договору оренди №01/10/2014 від 01.10.2014 року основне зобов`язання відповідача сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст. 795 ЦК України пов`язано не із закінченням строку, на який було укладено договір, а з моменту підписання сторонами відповідного акту про повернення орендарем предмету договору. З метою досудового врегулювання спору щодо повернення приміщення, власником [PERSON] на адресу ТОВ «Слух» направлялась претензія за вихідним №2/04,18 від 19.04.2018 року з вимогою негайно повернути приміщення за актом приймання передачі, яка ТОВ «Слух» була проігнорована, оскільки будь-якої відповіді [PERSON] не отримала, приміщення повернуто не було. Відповідно до п. 5.2. Договору оренди № 01/10/2014 від 01.10.2014 року орендна плата сплачується орендарем на поточний рахунок орендодавця у строк не пізніше десятого числа кожного поточного місяця. За користування приміщенням після закінчення строку договору оренди, ТОВ «Слух» не пізніше десятого числа кожного місяця повинно сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 125 000 гривень, а тому за період з 10.11.2017 року по 10.06.2018 року наймач (ТОВ «Слух») має обов`язок сплатити наймодавцю орендну плату за 8 місяців у розмірі 1 000 000, 00 гривень. Відповідно до ч. 2 п. 5.1. Договору оренди № 01/10/2014 від 01.10.2014 року з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 01.08.2017 року орендна плата встановлена в розмірі 125 000 гривень, яка відповідно до пункту 5.2. цього ж договору мала бути сплачена у строк не пізніше десятого числа кожного поточного місяця, а тому за період з 10.11.2017 року по 10.06.2018 року, внаслідок інфляційних процесів борг збільшився на 24 800, 00 грн., а розмір 3 % річних складає 8 804, 79 грн. Крім того, п. 10.1. Договору оренди № 01/10/2014 від 01.10.2014 року встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання норм чинного законодавства України, а частиною 2 статті 785 ЦК України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди (аналогічні висновки містяться в Постановах Верховного Суду України від 18.04.2011 року у справі № 30/190, від 18.04.2011 року у справі № 30/191, від 26.11.2011 року у справі № 5005/2712/2011). В обгрунтування заявлених позовних вимог представником позивачки також зазначено, що [PERSON] , як наймодавець має право вимагати від наймача, ТОВ «Слух» сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати, що за один місяць оренди складає суму в розмірі 250 000, 00 гривень. За період з 10.11.2017 року по 10.06.2018 року наймач (ТОВ «Слух») має обов`язок сплатити наймодавцю неустойки, за 8 місяців користування приміщенням після закінчення строку дії договору оренди, що складає 2 000 000, 00 грн. Відповідно до п. 10.3. Договору оренди № 01/10/2014 від 01.10.2014 року, сплата штрафних санкцій не звільняє сторону-боржника від виконання зобов`язання та не позбавляє сторону-кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань. Аналогічна норма міститься у статті 552 ЦК України, сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Таким чином, після сплати неустойки ТОВ «Слух» не звільняється від обов`язку сплати орендної плати та обов`язку повернути приміщення наймодавцю за актом приймання- передачі приміщення. Також, представник позивачки [PERSON] - [PERSON] вказав, що [PERSON] з 24.10.2017 року є власником нежитлового приміщення - група приміщень [ADDRESS] , загальною площею 347, 1 квадратних метрів, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до неї перейшли всі права та обов`язки наймодавця, в тому числі право вимоги до ТОВ «Слух» про повернення приміщення, сплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також неустойки за користування приміщенням після закінчення строку дії договору оренди. З підстав невиконання ТОВ «Слух» у добровільному порядку вимоги [PERSON] щодо сплати заборгованості, передбаченої договором оренди №01/10/2014 від 01.10.2014 року, що був укладений між ТОВ «Кордіал» та ТОВ «Слух», та чинним законодавством України, представник [PERSON] - [PERSON] просив: виселити ТОВ «Слух» із займаного приміщення - групи приміщень №92 (літера А), загальною площею 347,1 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати повернути їх власнику [PERSON] за актом приймання- передачі; стягнути з ТОВ «Слух» на користь [PERSON] 1 000 000, 00 гривень орендної плати за період з листопада 2017 року по червень 2018 року, 2 000 000, 00 гривень неустойки за користування орендованим приміщенням після закінчення строку дії договору оренди у період з листопада 2017 року по червень 2018 року, 24 800, 00 гривень суму втрат від інфляції та 8 804, 79 гривень три проценти річних за період з листопада 2017 року по червень 2018 року, а також понесені судові витрати. 14.06.2018 року судом відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Слух» про повернення приміщення та стягнення орендної плати, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 20.11.2018 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяв [PERSON] , подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій з підстав викладених у позовній заяві при зверненні до суду, представником збільшено позовні вимоги в частині стягнення орендної плати та штрафних санкцій. Зокрема просив стягнути з ТОВ «Слух» на користь [PERSON] 625 000, 00 гривень орендної плати за період з липня по листопад 2018 року, 1 250 000, 00 гривень неустойки за користування орендованим приміщенням за період з липня по листопад 2018 року, а також за цей же період втрати від інфляції в розмірі 73 262, 50 гривень, три проценти річних у розмірі 17 116, 44 гривень. 15.02.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог шляхом збільшення періоду за який стягується орендна плата, неустойка, інфляційні витрати та 3%річних. Просив стягнути з ТОВ «Слух» на користь [PERSON] за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року: 375 000, 00 гривень орендної плати; 750 000, 00 гривень неустойки за користування приміщенням; 12 729, 45 гривень суму 3% річних. 27.11.2018 року судом постановлено ухвалу про прийняття до проровадження у справі зустрічного позову ТОВ «Слух» до [PERSON] про визнання договору оренди продовженим. В обгрунтування заявлених зустрічних позовних вимог про визнання договору оренди продовженим ТОВ «Слух» зазначено про те, що між ТОВ «Кордіал» (орендодавцем) та ТОВ «Слух» (орендарем) було укладено договір оренди № 01/10/2014 з правом викупу від 01.10.2014 року зі строком дії до 01.08.2017 року. Пунктом 5.1. договору оренди № 01/10/2014 від 01.10.2014 року було встановлено розмір орендної плати в сумі 55 000, 00 гривень без ПДВ. Згідно положень статті 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 01.08.2017 року між ТОВ «Слух» та ТОВ «Кордіал» було укладено додаткову угоду зі строком дії по 24.10.2017 року включно. Орендна плата на цей період була встановлена в сумі 125 000, 00 гривень в місяць. 24.10.2017 року в Державному реєстрі речових прав власником приміщення було зареєстровано позивачку [PERSON] [PERSON] в останній день дії договору оренди стала власницею приміщення, що було предметом оренди, на неї розповсюджується вимога статті 770 ЦК України. Відповідно до [PERSON] перейшли всі права та обов`язки наймодавця. Проте, остання до моменту звернення до суду з первісним позовом не зверталася до ТОВ «Слух» з позовом про припинення договору, виселення або стягнення орендної плати. Претензію, копія якої позивачкою додана до первісного позову ТОВ «Слух» не отримувало, доказів вручення претензії або навіть відправки на адресу ТОВ «Слух» до первісного позову не надано. Оскільки новий власник протягом одного місяця не заявила про припинення договору, діє стаття 764 ЦК України («Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму»), відповідно до положень якої, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Договір оренди було укладено на строк 35 місяців. З огляду на це договір має бути визнаним продовженим на той же строк та на тих же умовах. Щодо умов про оплату, то вона становить 55 000, 00 гривень, оскільки в додатковій угоді розмір орендної плати 125 000, 00 гривень встановлено на конкретний строк: лише з 01.08.2017 року по 24.10.2017 року. В усьому іншому умови договору залишаються незмінними. ТОВ «Слух» просило визнати договір оренди №01/10/14 з правом викупу від 01.10.2014 року продовженим на той же строк та на тих же умовах. 26.11.2018 року ТОВ «Слух» надіслано на адресу суду відзив на позов [PERSON] , яким повідомлено про часткове визнання позову [PERSON] , а саме в частині сплати орендної плати в сумі 386 833, 33 гривень. Зі змісту відзиву ТОВ «Слух» на позов [PERSON] , вбачається, що відповідач визнає факт укладення 01.10.2014 року між ТОВ «Кордіал» та ТОВ «Слух» договору оренди №01/10/14 з правом викупу, зі строком дії до 01.08.2017 року з розміром орендної плати в сумі 55 000 гривень без ПДВ, а також укладення 01.08.2017 року додаткової угоди, зі строком дії по 24.10.2017 року та розміром орендної плати в сумі - 125 000 гривень. Також визнано, що 24.10.2017 року право власності на майно, що було предметом оренди зареєстровано за [PERSON] .. Заперечуючи проти позову [PERSON] , представник відповідача ТОВ «Слух» стверджував, що з моменту набуття права власності на орендоване майно і до звернення з позовом до суду [PERSON] не зверталася з вимогою до ТОВ «Слух» про припинення договору, виселення або стягнення орендної плати. Розмір орендної плати за умовами договору становить 55 000 гривень, оскільки в додатковій угоді до договору розмір орендної плати 125 000 гривень було встановлено лише з 01.08.2017 року по 24.10.2017 року. ТОВ «Слух» було позбавлено можливості сплачувати [PERSON] орендну плату через відсутність платіжних реквізитів останньої, а вона ж у свою чергу ніколи не зверталася з вимогою про оплату. Відповідно до визначеної умовами договору орендної плати в розмірі 55 000 гривень, за проведеним представником відповідача ТОВ «Слух» розрахунком позивачка має право на отримання орендної плати за період з 10.11.2017 року по 10.06.2018 року в сумі 386 833, 33 гривень. Щодо вимог про виселення ТОВ «Слух» з орендованого приміщення, представник останнього стверджував, що новий власник протягом одного місяця не заявила про припинення договору оренди, а відтак договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений. Вимоги про стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування предметом оренди за час прострочення не визнаються відповідачем оскільки в діях ТОВ «Слух» не було умислу не повернути орендоване майно. Орендодавець не заявила про припинення договору оренди, не зверталася з вимогою повернення майна, відповідно у ТОВ «Слух», як орендаря не було можливості повернути майно. Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не визнає, оскільки позивачем проведено розрахунок таких штрафних санкцій з урахуванням боргу, що визначений з розміру орендної плати 125 000 гривень замість 55 000 гривень. 14.12.2018 року [PERSON] в особі представника [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву ТОВ «Слух» до [PERSON] про визнання договору оренди продовженим. В обгрунтування заперечень на зустрічну позовну заяву представником позивачки зазначено про те, що зустрічний позов не є обгрунтованим з тих підстав, що відносини між ТОВ «Кордіал» та ТОВ «Слух» щодо укладеного 01.10.2014 року договору оренди № 01/10/2014 за своєю природою є господарсько правовими на які станом на 24.10.2017 року поширювалися норми Господарського кодексу України. Положеннями п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», а також правил статей 759. 763 і 764 ЦК України, частини 2 статті 291 ГК України, частини 2 статті 17 та частини 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Факт заперечення проти поновлення договору на новий строк на тих самих умовах, підтверджується листом позивачки [PERSON] від 01.10.2017 року № б/н, з пропозицією до відповідача ТОВ «Слух» укласти договір оренди на нових умовах з проектом відповідного попереднього договору, у відповідь на цей лист ТОВ «Слух» листом від 26.10.2017 року № 26/10/17-1повідомило, що не погоджується на умови, запропоновані [PERSON] листом від 01.10.2017 року № б/н. Таким чином, орендарю було достеменно відомо про заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк на тих самих умовах та про необхідність повернути приміщення після закінчення строку дії договору оренди № 01/10/2014 від 01.10.2014 року. Факт наявності заперечень орендодавця проти продовження дії договору оренди № 01/10/14 від 01.10.2014 року встановлено в постанові Верховного суду від 18.01.2018 року у справі № 910/12017/17, яка набрала законної сили, що відповідно до положень частини 4 статті 82 ЦПК України є підставою звільнення від доказування вищевказаного факту. З метою досудового врегулювання спору щодо повернення приміщення власником приміщення [PERSON] направлялася на адресу ТОВ «Слух» претензія вих. № 2/04/18 від 19.04.2018 року з вимогою негайно повернути приміщення за актом приймання-передачі (факт відправлення підтверджується описом вкладення та поштовою квитанцією). ТОВ «Слух» проігнорувало претензію [PERSON] , оскільки остання відповідь не отримувала. Твердження представника ТОВ «Слух» про те, що орендодавець жодного разу не зверталася з вимогами про повернення майна, не відповідає дійсності. [PERSON] неодноразово зверталася до власника ТОВ «Слух», приїздила до свого приміщення, куди її не пускала охорона, а також у телефонному режимі, з вимогою повернути приміщення та сплатити орендну плату, що може бути підтверджено її свідченнями в суді. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди до договору оренди № 01/10/14 від 01.10.2014 року, у зв`язку з викладеним у п. 1 цієї Додаткової угоди, з метою врегулювання орендних відносин та плати за оренду приміщення. Сторони домовилися внести зміни до п. 5.1. договору оренди № 01/10/14 з правом викупу від 01.10.2014 року, доповнивши його частиною другою наступного змісту: «Орендна плата за серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року встановлюється у розмірі 125 000, 00 (сто двадцять п`ять тисяч грн. 00 коп.)». На момент підписання договору, а саме 01.10.2014 року офіційний курс долара США згідно даних НБУ становив 12, 95 грн. за 1 долар США. Таким чином, розмір орендної плати в 55 000, 00 грн. складав 4 247, 37 доларів США. На момент підписання додаткової угоди від 01.08.2017 року офіційний курс долара США згідно даних НБУ становив 25, 85 грн. Таким чином, розмір орендної плати в 125 000, 00 грн. складає 4 835, 58 доларів США. Тобто, 01.08.2017 року сторонами досягнуто згоди змінити розмір орендної плати з урахуванням дійсної ринкової вартості оренди. В другому абзаці п. 5.1. договору оренди № 01/10/14 від 01.10.2014 року вказано розмір орендної плати за кожен місяць, на який продовжено дію договору оренди. Проте, це не змінює факту збільшення розміру орендної плати до 125 000, 00 грн. за місяць. Цей абзац також не передбачав повернення до розміру оренди 55 000, 00 грн. після спливу строку дії договору. Представник, який діє від імені та в інтересах [PERSON] також звертав увагу суду на те, що текст додаткової угоди від 01.08.2017 року розроблено представниками ТОВ «Слух», та запропоновано цей текст додаткової угоди товариству з обмеженою відповідальністю «Кордіал» у такій редакції. Метою правочину (Додаткової угоди від 01.08.2017 року) була зміна терміну дії договору оренди та зміна розміру орендної плати). Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Слух». У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з ТОВ «Слух» орендної плати за користування належним на праві власності [PERSON] нежитлового приміщення - група приміщень [ADDRESS] , загальною площею 347, 1 квадратних метрів. Стверджував, що позивачка, як власник нерухомого майна, що було предметом оренди до закінчення строку дії договору пропонувала ТОВ «Слух» укласти новий договір оренди, однак орендар не погодився на таку пропозицію, а тому мав звільнити орендоване приміщення. Проте ТОВ «Слух» не звільнило приміщення ні по закінченню строку дії договору, ні на вимогу власника, що надсилалася позивачкою [PERSON] на адресу відповідача, що вказана в договорі оренди, а відтак відповідач має обов`язок сплати орендної плати у розмірі, що передбачена умовами додаткової угоди, а також з урахуванням штрафних санкцій. Просив стягнути з ТОВ «Слух» на користь [PERSON] : орендної плати 1 000 000, 00 гривень за період з листопада 2017 року по червень 2018 року, 625 000, 00 гривень за період з липня по листопад 2018 року, 375 000, 00 гривень за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року; неустойки за користування орендованим приміщенням після закінчення строку дії договору оренди 2 000 000, 00 гривень за період з листопада 2017 року по червень 2018 року, 1 250 000, 00 гривень за період з липня по листопад 2018 року, 750 000, 00 гривень за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року; втрати від інфляції 24 800, 00 гривень за період з листопада 2017 року по червень 2018 року, 73 262, 50 гривень за період з 11 червня по 20 листопад 2018 року; три проценти річних 8 804, 79 гривень за період з листопада 2017 року по червень 2018 року, 17 116, 44 гривні за період з 11.06. по 20.11.2018 року, 12 729, 45 гривень за період з 21.11.2018 року по 15.02.2019 року. Також просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору. Представник ТОВ «Слух» у судовому засіданні також підтвердив, що останнє не заперечує сплатити власнику орендованого товариством приміщення, починаючи з 25.10.2017 року, орендну плату в розмірі 55 000 гривень за місяць без штрафних санкцій, оскільки власник приміщення [PERSON] не вимагала сплати орендної плати та не повідомляла реквізити на які товариство мало б можливість внести орендну плату. Стверджував, що відсутність відповіді [PERSON] на зустрічні пропозиції щодо умов продовження договору оренди свідчила про згоду останньої на продовження договору на тих же умовах. Представник відповідача повідомив суду, що 10.01.2019 року власниця орендованого ТОВ «Слух» приміщення прибула до приміщення з поліцією і на вимогу останніх товариство виселилось з нежитлового приміщення - групи приміщень [ADDRESS] і з цього ж часу було припинено фактичне користування приміщенням, яке було об`єктом оренди. Також представник ТОВ «Слух» стверджував, що позивачка [PERSON] не зверталась з вимогою до ТОВ «Слух» про припинення договору , виселення або стягнення орендної плати. Додана до позову претензія не надходила до ТОВ «Слух». Просив частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , а саме стягнення орендної плати за час користування товариством орендованим приміщенням з розрахунку вартості оренди 55 000 гривень на місяць, задовольнити зустрічний позов. Представник позивачки [PERSON] просив відмовити в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Слух» з тих підстав, що [PERSON] , як орендодавець повідомила орендаря про свої заперечення щодо поновлення договору на новий строк на тих же умовах, а ТОВ «Слух» у свою чергу повідомило, шо не погоджується на умови запропоновані [PERSON] . Стверджував, що ТОВ «Слух» було обізнано про відсутність згоди власника орендованого майна на поновлення договору оренди на тих же умовах, у свою чергу [PERSON] неодноразово зверталася до власника ТОВ «Слух» з вимогою повернути приміщення та сплатити орендну плату. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Слух». Заслухавши представників сторін, дослідивши докази наявні у справі, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Слух» підлягає частковому задоволенню і частковому задоволенню підлягає зустрічний позов ТОВ «Слух» до [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.10.2014 року між ТОВ «Кордіал» та ТОВ «Слух» було укладено договір оренди №01/10/2014 з правом викупу(а.с.7-11). Відповідно до умов, укладеного 01.10.2014 року сторонами у справі договору оренди №01/10/2014 з правом викупу, ТОВ «Кордіал» зобов`язувалося передати ТОВ «Слух» в строкове платне користування нежиле приміщення - група приміщень [ADDRESS] , загальною площею 347,1 кв.м., строком на 35 місяців, який закінчується 01 серпня 2017 року. Пунктами 5.1.,5.2 зазначеного вище договору оренди встановлено, що орендна плата за використання приміщення встановлюється у розмірі 55 000 гривень за місяць без ПДВ, сплачується орендарем на поточний рахунок орендодавця у строк не пізніше десятого числа кожного поточного місяця. Якщо десяте число місяця припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, днем закінчення строку для сплати орендної плати є перший за ним робочий день. 01.08.2017 року між ТОВ Кордіал» та ТОВ «Слух» було укладено додаткову угоду до договору оренди №01/10/2014 з правом викупу від 01.10.2014 року ( а.с.13). Як видно зі змісту укладеної сторонами у справі 01.08.2017 року додаткової угоди до договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01 жовтня 2014 року, вона була укладена з метою врегулювання орендних відносин та плати за оренду приміщення, відповідно до якої сторони домовилися внести зміни до п. 2.1, п. 5.1 договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01 жовтня 2014 року виклавши їх у наступній редакції: строк дії цього договору починає свій перебіг з дати його підписання сторонами та підписання акту прийому-передачі приміщення згідно з п. 4.1. цього договору і закінчується 24 жовтня 2017 року (п.2.1.); орендна плата за серпень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень 2017 року встановлюється в розмірі 125 000 гривень. Зазначена додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01 жовтня 2014 року. 14.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимоги до ТОВ «Слух» про виселеня із орендованого приміщення та зобов`язання повернути це приміщення їй як власнику за актом приймання-передачі, стягнення орендної плати, неустойки, втрат від інфляції, трьох процентів річних. За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 101366889), сформованого 24.10.2017 року - нерухоме майно, нежитлове приміщення, група приміщень №92 (літА), загальною площею 347,1 кв.м., за адресою - [ADDRESS] - 24.10.2017 року державним реєстратором Кучмою Л.В. комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» на підставі протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Кордіал», серія та номер 2, виданого 03.08.2017 року ТОВ «Кордіал», акту приймання-передачі майна виданого 03.08.2017 року ТОВ «Кордіал» внесено запис про державну реєстрацію приватної власності [PERSON] (а.с.14). Отже, позивачка [PERSON] з 24.10.2017 року є власником нерухоме майно, а саме нежитлового приміщення, групи приміщень №92 (літА), загальною площею 347,1 кв.м., за адресою - [ADDRESS] . Відповідно до правил ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця, а відтак до позивачки [PERSON] перейшли всі права та обов`язки щодо нежитлового приміщення, групи приміщень №92 (літА), загальною площею 347,1 кв.м., за адресою - [ADDRESS] та укладеного 01.10.2014 року попереднім власником ТОВ «Кордіал» з ТОВ «Слух» договору оренди №01/10/14 з правом викупу щодо цього ж нерухомого майна. Судом встановлено, що з 10.01.2019 року ТОВ «Слух» не використовує нежитлове приміщення групи приміщень №92 (літА), загальною площею 347,1 кв.м., за адресою - [ADDRESS] , що було отримане в користування на підставі договору оренди №01/10/2014 з правом викупу, укладеного 01.10.2014 року з ТОВ «Кордіал». Статтями 759,762,763, 764,782, 785 ЦК України встановлено, що: за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.; за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; Договір найму укладається на строк, встановлений договором; Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором; Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержанняй наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору; У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані , який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Так судом встановлен, що 01.10.2017 року [PERSON] надіслала на адресу директора ТОВ «Слух» Біляк І.В. - [ADDRESS] листа в якому йдеться про те, що [PERSON] , як новий власник групи приміщень [ADDRESS] , загальною площею 347,1 кв.м. з метою недопушення можливого порушення переважного права ТОВ «Слух» на продовження орендних відносин надає останньому можливість укласти з нею договір оренди групи приміщень [ADDRESS] , загальною площею 347,1 кв.м. Розмір місячної орендної плати за жовтень та листопад 2017 року становить суму в гривнях еквівалентну 12 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату здійснення платежу. Розмір місячної орендної плати, починаючи з грудня 2017 року становить суму в гривнях еквівалентну 6 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату здійснення платежу. В додатку до цього ж листа було надіслано попередній договір оренди нежитлового приміщення - групи приміщень [ADDRESS] (а.с.73,74-78,79). 26 жовтня 2017 року ТОВ «Слух» за вихідним №26/10/17-1 надсилало на адресу [PERSON] листа, яким повідомляло позивачку у справі про те, що отримана товариством 07.10.2017 року її пропозиція про продовження орендних відносин та укладення договору оренди. ТОВ «Слух» заінтересовано у продовженні користування вказаним приміщенням на взаємовигідних умовах. Стверджує, що запропонований [PERSON] розмір бажаної орендної плати (6 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату здійснення платежу) не відповідає ринковим ставкам оренди та не є економічно обгрунтованим. ТОВ «Слух» запропонувало укласти договір оренди цього ж нежитлового приміщення на умовах викладених у доданому до цього ж листа проекті договору оренди, фінансові умови якого, на думку ТОВ «Слух» були більш гнучкими та дозволяли взаємовигідно співпрацювати надалі. (а.с. 80,81-86). Сторони у справі, не прийняли пропозицій щодо укладення договору оренди, ні на умовах запропонованих позивачкою [PERSON] , ні на умовах запропонованих ТОВ «Слух». 19.04.2018 року [PERSON] було надіслано на адресу директора ТОВ «Слух» Біляк І. в. - [ADDRESS] претензії за вихідними №1/04/18 та 2/04/18, що підтверджено описом вкладення за №№0318902303863 та 0318902303871 від 20.04.2018 року та поштовими квитанціями Укрпошти від 20.04.2018 року №№0318902303863 і 0318902303871 (а.с. 90,92). На думку суду, визнані сторонами у справі обставини, що до закінчення строку договору оренди №01/10/2014 від 01.10.2014 року з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 01.08.2017 року, орендодавець та орендар обмінялися пропозиціями щодо продовження орендних відносин та укладення договору оренди нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 347,1 кв.м., однак кожна зі сторін не прийняли пропозицій щодо розміру орендної плати і в той же час орендодавець не висунула вимогу про звільнення орендарем орендованого приміщення, а останнє не звільнило це ж приміщення самостійно є підставою для висновку суду, що зазначений договір оренди з 25.10.2017 року був продовженим відповідно до правил статті 764 ЦК України, а також умов самого договору, передбачених його пунктами 6.1.4. та 7.1.4.. Приймаючи рішення, що договір оренди, з приводу якого сторонами у справі заявлено спір є таким, що не був припиненим у зв`язку з закінченням його строку дії -24 жовтня 2017 року, а є продовженим, відповідно суд робить висновок, що він був продовженим на умовах цього ж договору, що були чинними, а відтак і розмір орендної плати, що був встановлений сторонами в розмірі - 125 00, 00 гривень, оскільки до договору оренди №01/10/14 від 01.10.2014 року були внесені зміни додатковою угодою від 01.08.2017 року якою внесено зміни і щодо строку дії договору оренди і щодо розміру орендної плати. Додаткова угода від 01.08.2017 року була визнана невід`ємною частиною договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01.10.2014 року. У той же час, судом встановлено, що з 25 жовтня 2017 року ТОВ «Слух» не виконувало свого обов`язку щодо сплати орендодавцю орендної плати, а позивачка [PERSON] , як новий власник нежитлового приміщення, що було предметом оренди не повідомила орендаря про реквізити поточного рахунку на який необхідно було б перераховувати орендну плату. Позивачка [PERSON] , як власник орендованого ТОВ «Слух» нежитлового приміщення, своїм правом, передбаченим пунктом 6.2.2. договору оренди №01/10/14 від 01.10.2014 року з урахувананням змін внесених додатковою угодою від 01.08.2017 року, а саме - відмовитися від цього договору і вимагати повернення приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд, скористалася тільки 19.04.2018 року. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача ТОВ «Слух», що останнє не отримувало претензії [PERSON] від 19.04.2018 року з приводу сплати орендної плати за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року протягом семи днів з моменту отримання претензії з зазначенням реквізитів її ж розрахункового рахунку та повернення орендованого приміщення, оскільки ці ж претензії позивачка [PERSON] надсилала на юридичну адресу відповідача ТОВ «Слух» , яка вказувалася останнім у листуванні з позивачко, що стосувалося наміру продовження орендних відносин та укладення договору оренди спірного нежитлового приміщення та у тому ж порядку, який відповідав порядку визначеному умовами договору оренди з приводу якого заявлено спір. Такі висновки суду також грунтуються на тому, що між сторонами договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01.10.2014 року з 24.07.2017 року існував спір, який вирішувався судами господарської юрисдикції. Крім того, такі висновки суду грунтуються і на тому, що позивачка [PERSON] в суд з позовом до ТОВ «Слух», що є предметом судового рорзгляду звернулася 14.06.2018 року, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з доданими до неї додатками було надіслано судом на адресу відповідача ТОВ «Слух», яка була вказана позивачкою в позовній заяві - [ADDRESS] . Звертаючись до суду, з клопотанням про відновлення процесуального строку для подачі відзиву на позов та зустрічного позову, представник ТОВ «Слух» послався на те, що останнім несвоєчасно отримано матеріали первісного позову та ухвалу через тяжку хворобу та смерть представника, який отримав матеріали , але через хворобу не передав їх директору. У той же час ТОВ «Слух», отримавши матеріали позовної заяви [PERSON] про виселення із займаного примиіщення, стягнення орендної плати та штрафних санкцій, непогодившись з позовом у частині щодо розміру орендної плати не виконало свого обов`язку звільнити орендоване приміщення негайно, а фактично припинило користування орендованим приміщенням тільки 10.01.2019 року на вимогу [PERSON]. При цьому, представник відповідача визнавав, що фактичне припинення користування ТОВ «Слух» спірним нежитловим приміщенням сталося, коли позивачка [PERSON] 10.01.2019 року прибула до орендованого приміщення з працівниками поліції та вимагала його звільнити. Отже, за результатами судового розгляду по суті, як первісного позову [PERSON] так і зустрічного позову ТОВ «Слух» суд доходить висновку, що між сторонами у справі, станом на 24.10.2017 року мали місце правовідносини на підставі договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01.10.2014 року, за яких ТОВ «Слух» орендувало у [PERSON] нежитлове приміщення №92 (літераА), що за адресою: [ADDRESS] , розмір орендної плати складав 125 000 гривень, по закінченню строку дії цього ж договору 24.10.2017 року зазначений договір було продовжено на тих же умовах. З 25.10.2017 року ТОВ «Слух» не сплачувало орендну плату за орендоване приміщення, 19.04.2019 року орендодавець [PERSON] надіслала на адресу ТОВ «Слух`претензії щодо сплати орендної плати з підстав користування приміщенням після закінчення договору оренди з розрахунку 125 000 гривень за кожен місяць оренди та повернення майна протягом семи днів з моменту отримання претензії, яка була отримана орендарем 20.04.2018 року,а також фактичне припинення відповідачем ТОВ «Слух» користування орендованим приміщенням 10 січня 2019 року. Отже, на думку суду, на задоволення позовних вимог [PERSON] , ТОВ «Слух» має обов`язок сплатити позивачці [PERSON] орендну плату за користування нежитловим приміщення [ADDRESS] , в розмірі 125 000 гривень за один місяць, починаючи з 25.10.2017 року по 27.04.2018 року включно, а з 28.04.2018 року по 10 січня 2019 року розмір орендної плати відповідно до правил частини 2 статті 785 ЦК України у розмірі подвійної плати за користування предметом оренди за час прострочення повернення орендованого приміщення. За проведеними судом розрахунками: з 25.10. 2017 року по 26.04.2018 року підлягає до сплати орендна в розмірі 758 333, 33 гривні (125 000 х 6 =750 00, 00 + 8 333, 33 (125 000 : 30 =4 166,66 х 2 =8 333,33плата орендна за 2 дні) = 758 333, 33 гривні; з 27.04.2018 року по 10.01.2019 року підлягає до сплати 2 016 666, 66 (250 00, 00 х 8 = 2 000 000 + 16 666, 66 (250 000 : 30 = 8 333, 33 х 2 = 16 666,66) = 2 016 666, 66 гривень. Позовні вимоги [PERSON] у частині виселення ТОВ «Слух» із займаного приміщення - група приміщень [ADDRESS] та зобов`язання повернути їх власнику за актом-приймання передачі не підлягають задоволенню судом з тих підстав, що відповідач ТОВ «Слух» з 10.01.2019 року на вимогу власника [PERSON] припинило користування орендованим приміщенням . У той же час, з огляду на встановлені судом обставини та зазначені вище висновки суду, підлягають задоволенню судом зустрічні позовні вимоги ТОВ «Слух» у частині визнання продовженим договору оренди №01/10/14 з правом викупу від 01.10.2014 року. Понесені сторонами у справі судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до правил ст. 141 ЦПК України відповідно до задоволених позовних вимог за первісним та зустрічним позовами. На підставі викладеного,

Outcome: partial