Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

13 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 226. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя та припинення шлюбних відносин, тому вважає, що сім'я розпалась остаточно і примирення неможливе. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позовні вимоги визнав, зазначив причину розірвання шлюбу: створення іншої сім'ї. На підставі вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] про шлюб, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 226 (а.с.5). Від зареєстрованого шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6,7). На підставі вимог ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та ін. обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Суд дійшов висновку про те, що спільного господарства подружжя [PERSON] протягом року не ведуть, родина з цього часу фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та дітей інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу: поважною та розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо їх примирення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved