Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

14.03.2018 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 25.08.2004 він вступив у зареєстрований шлюб з [PERSON].. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO]. З жовтня 2017 року вони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Фактично у кожного з них вже існують інші сім'ї, відповідач зустрічається з іншим чоловіком, а він з іншою жінкою. Діти залишаються проживати разом з матір'ю. Просив позовні вимоги задовольнити, строк на примирення не надавати. Стверджував, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стало неможливим, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Учасники процесу на судовий розгляд справи по суті не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. За наявності вказаних заяв позивача та відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, відсутність позивача та відповідача не перешкоджає судовому розгляду справи, що дало суду підстави для здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про одруження Серія [NUMBER] та копій свідоцтв про народження Серія [NUMBER], Серія [NUMBER], сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2004, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 5-7). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, яку визнала відповідач, слідує, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна, про місце проживання дітей між сторонами у даній справі немає. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, позов [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Оскільки позивач у позовній заяві відмовився від відшкодування за рахунок відповідача судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, сума понесених витрат з відповідача на користь позивача не стягується.

Outcome: approved