Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

14 лютого 2017 року завідувач амбулаторно-поліклінічного відділення Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Рівненської обласної ради [PERSON] звернувся до суду із заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO]. Заява мотивована тим, що 08 лютого 2017 року в КЗ «РОЦПЗН» звернувся [PERSON] із заявою щодо огляду та лікування його батька [PERSON] Підставами для надання психіатричної допомоги послужило те, що 06 січня 2017 року [PERSON] переніс ішемічний інсульт після чого його стан різко погіршився, не впізнає людей, веде себе агресивно, кидає та перевертає речі, бє себе та оточуючих, поривається кудись йти. До заяви про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку додано висновок завідуючого амбулаторно-поліклінічного відділення Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Рівненської обласної ради [PERSON] від 14.02.2017 року, у якому вказано діагноз [PERSON] виражені когнітивні порушення у відновному періоді перенесеного ГПМК. В судовому засіданні представник заявника \~[PERSON] підтримала заяву з підстав, викладених у заяві, при цьому зазначила, що прийняття рішення по ній покладає на розсуд суду. Лікар-психіатр [PERSON] в судовому засіданні заяву про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримав, одночасно пояснив, що [PERSON] потребуває психіатричної допомоги періодично. Заінтересована особа [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просить суд її задоволити. Прокурор Колесник К.М. вважає, що заява про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] є передчасною, а тому не підлягає задоволенню. Особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію [PERSON] в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши пояснення лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, заінтересованої особи, з урахуванням думки прокурора, вважає, що заява про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не підлягає задоволенню з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні, 08 лютого 2017 року в КЗ «РОЦПЗН» звернувся [PERSON] із заявою щодо огляду та лікування його батька [PERSON] 10 лютого 2017 року [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Рівненської обласної ради на дому згідно заяви сина, на підставі огляду було встановлено діагноз виражені когнітивні порушення у відновному періоді перенесеного ГПМК. Зі змісту\~ст. 279 ЦПК України\~заява представника психіатричного закладу про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку подається до суду за умов, визначених\~Законом України «Про психіатричну допомогу». Згідно ч. 2\~ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У висновку завідуючого амбулаторно-поліклінічного відділення Комунального закладу «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» Рівненської обласної ради [PERSON] від 14.02.2017 року не встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад. Вирішуючи питання про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд дійшов висновку про відсутність відомостей, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання йому психіатричної допомоги, тобто обставин, передбачених Законом України\~«Про психіатричну допомогу. Крім того, жодним доказом не підтверджено наявності обставин, визначених\~статтею 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», як підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява сина не є достатньою для задоволення поданої представником\~\~КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоровя населення» заяви, а доказів того, що обстеження або лікування [PERSON] можливі лише в стаціонарних умовах, наявності тяжкого психічного розладу та про існування інших медичних показань для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку суду не подано. Сама ж по собі неадекватна поведінка [PERSON] без встановлення наслідків цієї поведінки, не може бути достатньою підставою для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладене та \~

Outcome: dismissed