Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

14 січня 2021р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вважає, що кожен з подружжя по-різному сприймає головні критерії шлюбу, по-різному дивляться на життя та сім`ю, а подальше збереження вказаного шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того позивач зазначає, що ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його переконанням, немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №1733 від 22.10.2005р. Судові витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 19.01.2021р. відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 09.04.2021р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання [PERSON] , в якому остання просить проводити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, зупинити розгляд справи та надати сторонам строк на примирення не менше ніж шість місяців. Ухвалою суду від 24.04.2021р. визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, у зв`язку з подачею вищевказаного клопотання та призначено судове засідання по справі на 29 квітня 2021р. 26.04.2021р. на офіційну електронну адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про задоволення позову, в якій останній зазначає, що підтримує позов про розірвання шлюбу в повному обсязі. Подружнє життя сторін не склалось, між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Різні погляди на життя, на сім`ю, на майбутнє призвели до повної руйнації стосунків та до відсторонення один від одного, а примирення є неможливим. Крім того, позивач зазначає, що після невдалих спроб віднайти спосіб для налагодження стосунків, фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, а рішення про розірвання шлюбу є обдуманим. Ухвалою суду від 29.04.2021р. сторонам надано строк для примирення терміном два місяці та зупинено провадження у справі до 30 червня 2021р. Ухвалою суду від 02.07.2021р. відновлено провадження у справі. В судове засідання, призначене на 02 липня 2021р. з`явилась представник позивача, наполягала на задоволенні позову, зазначивши, що сторони не примирились, а наданий строк на примирення лише призвів до погіршення стосунків між сторонами. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Враховуючи вимоги ч.5 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи на 02 липня 2021р. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та її представника. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005року, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблений актовий запис №1733 (а.с.20). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.21). Згідно копії посвідчення, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу, у зв`язку з встановленням інвалідності [PERSON] (а.с.22). Відповідно до ст. ст.21,24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексуУкраїни шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Доказів примирення стороною відповідача надано не було. Суд, приймаючи до уваги викладені в позовній заяві та в заяві про задоволення позову, позивачем обставини життя подружжя, а також надані представником позивача в судовому засіданні пояснення, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved