Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. З підстав передбачених ст.ст.15,16,1167 Цивільного Кодексу України просить позов задовольнити. В судовому засіданні з уточненням позовних вимог, остаточно просить визнати дії відповідача протиправними щодо нарахування заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року в розмірі 235,15 грн., зобов'язати списати дану заборгованість , стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн. та 500 грн. витрат на оплату правової допомоги. Пояснила, що вона проживає [ADDRESS] та є абонентом послуг з газопостачання, що надаються відповідачем. З листопада 2013 року їй було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг в тому числі і послуг з газопостачання, а саме щомісячно позивач мала право використовувати спожитий газ в розмірі 614 м-3 на суму 215,59 грн. За спірний період [PERSON] щомісячно сплачувала по 215 гривень за спожитий газ без перевищення встановленого ліміту. Будь - якої заборгованості на момент отримання субсидії - 01.11.2013 року, у неї не було, оскільки в даному випадку їй не було б призначено субсидію , однак в липні 2014 року вона отримала від відповідача лист про наявну заборгованість, що виникла після перерахунку субсидії яка становить 416,17 грн. Після повторного перерахунку остаточний розмір заборгованості за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року становить 235,15 грн. Внаслідок протиправних дій відповідача щодо безпідставного нарахування заборгованості позивачу завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 1 тис. грн., а також сплачено 500 грн. витрат на правову допомогу адвокату [PERSON] , який підготував позов до суду та приймає участь в судових засіданнях. Представник відповідача заперечила по суті позову, вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки заборгованість нарахована правомірно. Так в жовтні 2013 року контролером зафіксовано показник лічильника 45205 м-3, а фактично позивачем при сплаті заборгованості зазначено показник - 45185 м-3, різниця становить - 20 м-3 , що дорівнює 21,96 грн. В листопаді 2013 року позивач не повідомила про показники лічильника, а тому заборгованість нарахована програмою та нарахована заборгованість в розмірі 197,64 грн., за лютий 2014 року різниця між показниками , що встановлені контролером та показниками лічильника становить 32 м-2 на суму 35,14 грн. Загальна сума заборгованості за спірний період становить ( 21,96+197,64+35,14)=254,74 грн. Суд, заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги » споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на положення ст.68 ЖК УРСР , ст.526 ЦК України, пп. 4 п. 29 Правил про надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, споживач послуг зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач згідно договору про надання населенню послуг з газопостачання від 15 вересня 2009 року отримує від позивача послуги по газопостачання будинку [ADDRESS] Відповідно до повідомлення про надання субсидії. [PERSON] була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за 6 місяців з листопада 2013 року по квітень 2014 року включно, щомісячно в сумі 301,54 грн., по газовому господарству обов'язкова плата в розмірі - 215,59 грн. за , об'єм використаного газу 614 м-3 ( арк..с. 4). Згідно умов договору виконавець - Малинське управління експлуатації газового господарства зобов'язався безперервно надавати позивачеві послуги з постачання природного газу, а споживач - зобов'язаний своєчасно здійснювати оплату за спожитий газ і користуватись послугами за встановленими згідно законодавства цінами, в термін і на умовах, передбачених договором. Для здійснення розрахунків за спожитий газ споживачу відкрито особовий рахунок - номер 1881 (а.с.22-23). 23 липня 2014 року ПАТ « Житомиргаз » направило [PERSON] попередження про припинення газопостачання , в якому зазначена заборгованість станом на 01 липня 2014 року за спожитий природний газ у сумі 515,01 грн..(а.с.6). 09 липня 2014 року позивач не погодившись із зазначеною сумою заборгованості, звернулась до ПАТ « Житомиргаз» із заявою про проведення звірки розрахунків за послуги газопостачання (а.с.7). 29 липня 2014 року ПАТ « Житомиргаз » направило [PERSON] повідомлення про наявну у неї заборгованість в розмірі 416,17 грн. на показник лічильника 48785 м-3 (а.с.8). За положеннями ч.2 ст.16 ЦК України, в числі способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач, зокрема, ставив питання про визнання дій протиправними щодо нарахування заборгованості в розмірі 235,15 грн. та зобов'язати списати дану заборгованості. Представником відповідача в заперечення позову наданий розрахунок заборгованості позивача за надані послуги з газопостачання з якого вбачається , що розмір заборгованість у листопада 2013 року становив 133,21 грн., а станом на квітень 2014 року вона становила 604,12 грн., загальна сума заборгованості за спірний період становить 470,91 грн. ( арк..с. 32) В той же час відповідно до іншого розрахунку заборгованості , що надала представник відповідача встановлено . що даний розмір заборгованості становить -254,74 грн. Дані розрахунки спростовуються доказами наданими позивачем ( копіями квитанцій про оплату та копіями абонентської книжки ) з змісту яких вбачається, що у період з листопада 2013 року по квітень 2014 року позивач вчасно здійснювала оплату послуг з газопостачання у відповідності до показників лічильника та в межах наданої субсидії в розмірі 215 грн. ( арк.с. 12-15). Дані докази відповідачем не спростовані. У відповідності до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб , які беруть участь. Оскільки позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування їй заборгованості в спірний період в розмірі 235,15 грн. та зобов'язати відповідача списати дану заборгованість , тому саме в межах заявлених вимог суд і задовольняє позов. Ст.79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Виходячи зі змісту ст. ст. 56,84 ЦПК України , ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. Відповідно до ч. 4 ст.42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги або договором. До ордера обов'язково надається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору. Документи зазначені в ч. 4 ст.42 ЦПК України в матеріалах справи присутні. . Згідно квитанції від 28 серпня 2014 року позивач сплатила [PERSON] відповідно до умов договору 500 грн. В матеріалах справи маються дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі. В частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 тис грн. суд вважає , що позов є безпідставним. Між сторонами існують договірні відносини, проте умовами договору не передбачено стягнення моральної шкоди. Крім того положення п.5 ч.1 ст.4 Закону України « Про захист прав споживачів » передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я продукцією (товаром, роботою чи послугою, які виробляються, виконуються чи надаються для загальних потреб) у випадках, передбачених законодавством. В даному випадку судом не установлено заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я позивача продукцією. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial