Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

14 вересня 2012 року позивачі звернулись до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просили стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі: [PERSON] - 231 797 грн. 00 коп., [PERSON] - 195400 грн. 00 коп., [PERSON] - 44 800 грн. 00 коп., [PERSON] - 47955 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.11.2008 року позивач [PERSON] позичив [PERSON] за усною угодою позики та передав відповідачу у користування 10 000 доларів США, що станом на 13.09.2012 року складає 79 930 грн., при цьому на підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку від 22.11.2008 року, яка посвідчує передання йому відповідної грошової суми у термін до 29.12.2008 року. У зазначений строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув, а попросив надати йому відстрочку у поверненні взятих коштів. 27.01.2010 року він знову позичив відповідачу 5000 доларів США, що станом на 13.09.2012 року становить 39 965 грн. 00 коп. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку від 27.01.2010 року, яка посвідчує передання йому відповідної суми у термін до 29.01.2010 року. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув, а попросив надати йому відстрочку у поверненні взятих коштів, на що позивач погодився. 13.05.2010 року відповідач знову позичив у борг у позивача грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США, що у еквіваленті станом на 13.09.2012 року складає 111 902 грн. 00 коп. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку від 13.05.2010 року, яка посвідчує передання йому відповідної суми у термін до 18.05.2010 року. У вище зазначені строки відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув та знову попросив надати йому відстрочку у поверненні взятих коштів, на що позивач погодився. Всього відповідач заборгував позивачеві [PERSON] кошти у розмірі 231 797 грн. 00 коп. Починаючи з лютого 2011 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання. 25.06.2008 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з проханням надати йому в борг гроші, на що він погодився та надав йому гроші у розмірі 75 400 грн., при цьому написав розписку, про те що взяв гроші в борг та зобов'язався повернути у термін до 10 липня 2008 року. У вище вказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув, а попросив надати йому відстрочку у поверненні взятих коштів, на що він погодився. 02.10.2008 року відповідач повторно звернувся до позивача [PERSON] з проханням надати йому в борг гроші. В свою чергу [PERSON] погодився та надав [PERSON] в борг гроші у розмірі 120 000 гривень, про що [PERSON] написав розписку, в якій зобов'язувався повернути кошти у термін до 17 жовтня 2008 року. У вищезазначений строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув та знову попросив надати йому відстрочку у поверненні взятих коштів, на що позивач погодився. Всього відповідач заборгував позивачу [PERSON] кошти у розмірі 195 400 гривень 00 копійок. Починаючи з лютого 2011 року позивач [PERSON] постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. 20.11.2008 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з проханням надати йому в борг гроші в розмірі 44 800 гривень, при цьому відповідач надав розписку, що взяв в борг кошти та зобов'язується їх повернути у термін до 10 липня 2008 року. У вище зазначений строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув та попросив надати йому відстрочку у поверненні взятих коштів, на що позивач погодився. Починаючи з лютого 2011 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання і до цього часу гроші також не повернув. 19.03.2010 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача [PERSON] з проханням надати йому в борг гроші, на що він погодився та надав відповідачу гроші в сумі 6 000 доларів СЩА. що станом на 07.06.2012 року складає 47 955 гривень, при цьому відповідач надав розписку, що взяв в борг кошти та зобов'язується їх повернути у термін до 01 вересня 2010 року. У вищевказаний строк, а також на сьогоднішній день відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. З 2011 року відповідач [PERSON] переховується, не відповідає на телефонні дзвінки, борі не повергає, в зв'язку з чим позивачі вимушені звернутись до суду. Заочним рішенням Бориспільського районного суду Київської області від 26 жовтня 2012 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Ухвалою Бориспільського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року заочне рішення суду від 26 жовтня 2012 року скасовано, у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Києвської області від 07.08.2018 року матеріали цивільної справи передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області. Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2018 р. ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Києвської області від 07.08.2018 року залишено без змін. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2018 року головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 листопада 2018 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання на 21.12.2018 р., яке відкладено за клопотанням позивачів на 21.01.2019 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 21.02.2019 р., яке відкладено за клопотанням відповідача на 11.03.2019 р. В судове засідання позивачі не з'явились, їх представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, до клопотання додав копію довідки, з якої вбачається, що він одержав лікування в поліклініці з 19 лютого 2019 року по 27 лютого 2019 року, тобто знаходився на амбулаторному лікуванні. Відомостей про його перебування на лікуванні на стаціонарному відділенні не надано. Слід зазначити, що раніше відповідачем подавалося клопотання про відкладення судового засідання з 21.02.2019р. на іншу дату після 25.03.2019р. та зазначено про його перебування у стаціонарі. Таким чином, суд вважає заяву відповідача зловживанням процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та за приписами ч.3 ст. 44 ЦПК України залишає клопотання про відкладення судового засідання без розгляду. В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області справа перебуває з 30 листопада 2018 року, відповідачем не надано суду відзиву на позов, жодних заперечень проти позову або доказів, які мають істотне значення для розгляду справи. Такі докази не були зазначені [PERSON] і у заяві про перегляд заочного рішення, поданою до Бориспільського міськрайонного суду Київської області 06.07.2018 року. Крім того, приписами ч.4 ст. 223 ЦПК України чітко визначений обовязок суду у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином - вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає необхідним провести заочний розгляд справи, оскільки позивачі проти ухвалення заочного рішення не заперечують. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 22.11.2008 року відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] в присутності [PERSON] та [PERSON] суму в розмірі 60 000 гривень та зобов'язався повернути вказану суму еквівалентну 10 000 доларів США до 29.12.2008 року, що підтверджується розпискою від 22.11.2008 року (том 1 арк. справи 10). Крім того, 27.01.2010 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму в розмірі 5 000 доларів США, та зобовязався повернути вказану суму до 29.01.2010 року, що підтверджується розпискою від 27.01.2010 року (том 1 арк. справи 11). 13.05.2010 року [PERSON] знову взяв в борг у позивача [PERSON] суму в розмірі 14 000 доларів США на термін до 18.05.2010 року, що підтверджується розпискою від 13.05.2010 року (том 1 арк. справи. 12). 25.06.2012 року відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму в розмірі 65 000 гривень у термін до 10.07.2008 року. Крім того як зазначено в даній розписці, він зобов'язався повернути 10 400 гривень, тому загальна сума повернення 75400 гривень, що підтверджується розпискою від 25.06.2008 року (том 1 арк. справи. 13). 02.10.2008 року [PERSON] знову взяв в борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 120 000 гривень та зобовязувався повернути у термін до 17.10.2008 року, що підтверджується розпискою від 02.10.2008 року (том 1 арк. справи 14). 20.11.2008 року відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму в розмірі 44 800 гривень та зобовязався повернути в строк до 29.12.2008 року, що підтверджується розпискою від 20.11.2008 року (том 1 арк. справи 15). 19.03.2010 року [PERSON] взяв гроші в борг у позивача [PERSON], суму в розмірі 6 000 доларів США у термін до 01 вересня 2010 року, що підтверджується розпискою від 19.03.2010 року (том 1 арк. справи 16). Відповідач свої зобов'язання перед позивачами не виконав, а саме не повернув кошти у розмірах та у визначених у розписках строк. Відповідачем доказів повернення грошових сум позивачам не надано. З даного приводу позивачі звертались до Оболонського РУ ГУ МВС України м. Києва з проханням порушити кримінальну справу за ст. 190 КК України, але постановою о/у ВКР Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києва від 18.08.2011 року, затвердженої начальником Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (том 1 арк. справи 17-18). Слід зазначити, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи не спростовує факту отримання грошових сум відповідачем від позивачів, а лише свідчить про відсутність ознак шахрайства у даних правовідносинах, а тому суд не приймає до уваги доводи відповідача з цього приводу викладені у заяві про перегляд заочного рішення. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов'язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Надані суду розписки відповідача про отримання грошових коштів від відповідачів з обовязком повернути вказані кошти у встановлений строк дають суду підстави зробити висновок про укладення саме договорів позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язаннями є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлені договорами позики грошові кошти позивачам не повернув, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивачів підлягають зазначені у розписках суми. Враховуючи, що станом на день ухвалення рішення у справі офіційний курс долара США щодо гривні України становить 26,3891 грн., то сума заборгованості за договором позики від 22.11.2008 року станом на 11.03.2019 року складає 1583350,02 грн. (60000 дол. США * 26,3891 грн.), заборгованість за договором позики від 27.01.2010 року в розмірі 5 тис. доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.03.2019 року становить 131945,84 грн., заборгованість за договором позики від 13.05.2010 року в розмірі 14 тис. доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.03.2019 року становить 369448,34 грн.; заборгованість за договором позики від 19.02.2010 року в розмірі 6 тис. доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.03.2019 року становить 158335,00 грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів по 826,50 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 березня 2019 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved