Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

14 серпня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач є споживачем послуг позивача з газопостачання за адресою [ADDRESS]. Правовідносини між сторонами оформлювались шляхом укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання та відкриття особового рахунку [NUMBER]. Свої зобов'язання зі своєчасної сплати послуг відповідач не виконує належним чином, про що свідчить наявність заборгованості за період з 30 вересня 2007 року по 31 липня 2014 року у розмірі - 1079,52 гривень. 11 лютого 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суми заборгованості. 18 березня 2014 року ухвалою суду заявнику було відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також судові витрати у справі. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 18 листопада 2014 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності із посиланням на підтримання позовних вимог в повному обсязі та не запереченні проти розгляду справи в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання (перебування) в [ADDRESS], що підтверджується матеріалами цивільної справи (а.с 13). Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача з постачання природного газу за зазначеною адресою та має відкритий в зв'язку із цим розрахунковий рахунок [NUMBER] (а.с. 7). Судом встановлено, що свої зобов'язання по сплаті послуг з газопостачання відповідач виконує неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 14 серпня 2014 року становить 1079,52 гривень. Дані обставини підтверджуються довідкою про фінансовий стан [PERSON], наявною в матеріалах справи (а. с. 7). 17 лютого 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суму заборгованості за надані послуги з газопостачанню (а. с. 10). 18 березня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу та рекомендовано звернутись до суду в порядку позовного провадження (а. с. 11). У вересні 2014 року з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла відповідь, в якій зазначено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою [ADDRESS] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 13). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09 грудня 1999 року № 2246. Так, відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Положеннями ст. 11 ЦК України, передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Нормою ст. 13 вказаного Закону визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення. Зокрема, до житлово-комунальних послуг віднесено окрім іншого комунальні послуги - газопостачання. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги, зокрема, за постачання газу, береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленими порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом п. п. 11, 17, 29 Правил, надання населенню послуг з газопостачання у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні в їх сукупності, суд виходить з того, що законом на відповідача покладено обов'язок вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги, різновидом яких є послуги позивача з постачання природного газу. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем вищезазначеного обов'язку, і, як наслідок, факт виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості, розмір якої станом на 14 серпня 2014 року склала 1079,52 гривень. На підставі цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за можливе їх задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 243, 60 гривень, в рахунок відшкодування оплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved