Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

13 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, згідно якого визнати [PERSON] та її дітей [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2007 року народження такими, що втратили право користування частиною житлового будинку [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 41/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Зазначена частина будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 11.05.1998 року державним нотаріусом 5 Харківської державної нотаріальної контори. У вказаному будинку зареєстрована [PERSON] та її діти [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2007 року народження. Однак, відповідач та її діти фактично в зазначеному будинку не проживають більше року. Вони мешкають у м. Ромни, Сумської області, де у відповідача є житлова площа, що належить їй на праві власності. Позивач зазначила, що відповідач з дітьми покинула будинок добровільно, жодних перешкод у користуванні житлом їм не чинилось. Оскільки позивач та її діти залишаються зареєстрованими в будинку, але не проживають, комунальні платежі нараховується згідно численності зареєстрованих осіб. Позивач зазначила, що так як відповідач не сплачує зазначені платежі, вона змушена сплачувати всі витрати сама. Вона є пенсіонеркою, отримує невелику пенсію, тому сплачувати надмірні комунальні платежі за осіб, які фактично не проживають, їй дуже важко. Таким чином, відповідач та її діти за даною адресою зареєстровані, однак фактично не проживають, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує. Також просила слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позову. Також просила слухати справу у її відсутності. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гончаренко В.В. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.1998 року [PERSON] належить 41/100 частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с9) Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS], вбачається, що відповідач [PERSON], 1984 року народження, зареєстрована у вищевказаному житловому будинку.(а.с. 10-14) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] з 2013 року в вищевказаній квартирі не проживає. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача у належній їй квартирі, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Судом встановлено, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованою [PERSON], яка фактично не проживає за вказаною адресою більше року, що є підставою вважати її такою, що втратила право користування житловим будинком. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року у справі про усунення перешкод у користуванні власністю вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України). За таких обставин вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Що стосується позовних вимог про визнання такими, що втратили право користування житловим будинком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], суд вважає такими що не підлягають задоволенню. Так, з відповіді АДП ГУ ДМС України в Харківській області від 25.08.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими не значаться. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial