Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

12 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до відповідачки [PERSON] з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Новобузької державної нотаріальної контори, його дружина [PERSON] успадкувала після його смерті земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,60 га, що розташована в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області. Дана земельна ділянка належала раніше спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 081987 від 11.09.2003 року. З метою реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку спадкоємниця [PERSON] звернулася до реєстраційної служби Новобузької районного управління юстиції у Миколаївській області з заявою про державну реєстрацію набутого нею права, але 16.04.2014 року їй було відмовлено у проведенні такої реєстрації та повідомлено, що єдиним документом, який посвідчував право власності на земельну ділянку станом до травня 2009 року був відповідний державний акт, а відтак надане їй свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути прийняте, як підстава для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим вона змушена звертатись до суду через свого представника [PERSON] з позовом про визнання за нею права власності не вищезгадану земельну ділянку. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явився, направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання на виклик суду не з'явилася, втім надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, пред'явлений до неї позов визнала. При цьому, як видно зі змісту вказаної заяви та доданих до неї документів, [PERSON], являючись дочкою [PERSON], а відтак спадкоємницею за законом першої черги після його смерті, відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька і не заперечувала проти прийняття цієї спадщини її матір'ю, позивачкою у справі [PERSON] Представник третьої особи без самостійних вимог - реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області [PERSON], в судове засідання також не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заперечень проти заявленого [PERSON] в інтересах [PERSON] позову не надала. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. [INFO] помер громадянин [PERSON] (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на належну йому на підставі державного акту, серії МК № 081987 від 11.09.2003 року, земельну ділянку площею 1,60 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області (а.с. 14). Позивачка [PERSON], являючись дружиною [PERSON], після його смерті звернулася у встановлені строки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, і 01 жовтня 2007 року отримала у державного нотаріуса Новобузької державної нотаріальної контори, свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким вона успадкувала після смерті чоловіка, в тому числі і вищезазначену земельну ділянку (а.с. 13). За приписами ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (у редакції, діючій на момент отримання Свідоцтва про право на спадщину) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Порядок здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2009р. №439 не регулює відносини, що виникли на підставі Свідоцтва про спадщину, так як він був прийнятим значно пізніше від дати видачі цього Свідоцтва. Судом встановлено, що з метою реєстрації права власності на земельну ділянку площею 1,60 га [PERSON] звернулася до реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області з заявою про державну реєстрацію такого права, однак реєстратор відмовив їй у проведенні державної реєстрації права на земельну ділянку, пояснивши, що єдиним документом, який посвідчував право власності на земельну ділянку станом до травня 2009 року був відповідний державний акт, а Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути прийняте як підстава для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Також роз'яснено, що згідно ЗУ «Про державний земельний кадастр» та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 р. змінено порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно». Однак, позивач не встиг виготовити на своє ім'я державний акт направо власності на вказану земельну ділянку до набрання чинності певних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якими з 01.01.2013 року право власності на землю засвідчуються не державними актами, а відповідними свідоцтвами про право власності на нерухоме майно. Відтак, наразі якщо набувач за цивільно-правовим договором не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку і не набув відповідно до положень законодавства, чинного на момент укладення такого договору, права власності на неї, орган державної реєстрації прав не може провести державну реєстрацію права власності цієї земельної ділянки. Згідно ч.4 ст.13, ч.4 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом, згідно ст.16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ч.2 ст.373 ЗК України право власності не землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Таким чином, визнання відповідачкою [PERSON] пред'явленого до неї позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, оскільки дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, площею 1,60 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області, кадастровий номер 4824581000:04:000:0100, яку остання успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 204 від 01.10.2007 року. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved