Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

13 грудня 2013 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, зазначивши що 27 грудня 2011 року між КС «МДН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 42/11, відповідно до якого 12 вересня 2012 року останньому було надано кредитні кошти в розмірі 220 грн. строком користування до 10 жовтня 2012 року зі сплатою 120 % річних від суми договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, не виконав. У зв'язку з цим станом на 25 листопада 2013 року заборгованість відповідача за договором кредиту складає 523,78 грн., з яких 220 грн. - основного боргу, 303,78 грн. - відсотків за його користування. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 523,78 грн., а також судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява КС «МДН» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 грудня 2011 року між КС «МДН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 42/11, відповідно до якого кредитодавець зобов'язалася надавати кредит за зверненням позичальника на умовах укладеного договору. Строк дії договору - з 27 грудня 2011 року до 27 грудня 2012 року (а.с.4). 12 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про надання кредиту в розмірі 200 грн. на побутові потреби до 10 жовтня 2012 року (а.с.8). Рішенням голови правління відповідачу надано кредит в розмірі 200 грн. згідно договору № 42/11. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику короткострокові кредити в сумі від 10 до 300 грн. на строк від 1 до 4 тижнів на весь строк дії договору Відповідно до п. 3.1 кредитного договору плата за користування кредитом встановлюється потижнево та залишається незмінною на весь термін дії Кредитного договору згідно додаткового договору до цього договору. Згідно до додатку до кредитного договору відсоток за користування мікрокредитом визначається правлінням КС «МДН». На день укладання договору, згідно рішення правління (протокол № 6 від 31 березня 2002 року), відсоток за користування мікрокредитом складає в день: за 28 днів - 0,33%, за 21 день - 0,36%, за 14 днів - 0,39%, за 7 днів - 0,43% (а.с. 5). Згідно розрахунку суми боргу станом на 25 листопада 2013 року за договором мікрокредитування № 42/11 від 27 грудня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 523,78 грн., з яких 220 грн. - основного боргу, 303,78 грн. - відсотків за його користування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки знайшов своє підтвердження наданими суду доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved