Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

14.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 10.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 283, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, останні кілька місяців шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї неможливо, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] до судового засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання з`явився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 10.10.2015 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 283, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.10.2015 року /а.с.3/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження, яке видано 02.03.2016 року серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі. /а.с. 9/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з травня 2019 року, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не заявляють, у суді на розгляду знаходиться позов про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень, оскільки задоволено позов про розірвання шлюбу та позивачкою було сплачено судовий збір на вказану суму при поданні позову до суду, що підтверджується квитанцією № 15 від 14.06.2019 року./а.с.1/.

Outcome: approved