overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

12 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що цей документ потрібний йому для оформлення пенсії. В своїй заяві заявник просив встановити факт належності йому трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], в якій відсутнє засвідчення печаткою про виправлення прізвища. Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав. Представник зацікавленої особи - Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що [PERSON] не має можливості надати документи на оформлення пенсії, оскільки в трудовій книжці [NUMBER] виправлення прізвища з [PERSON] на [PERSON] не засвідчене печаткою (а.с. 8-11). Згідно свідоцтва про розірвання народження [NUMBER] від 12.06.1992 року (а.с 4), паспорта серії [NUMBER], виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 04.01.2003 року (а.с. 5), атестату № [NUMBER] від 27.08.1973 року (а.с. 7), свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.02.2003 року (а.с. 6) - прізвище, ім'я та по батькові заявника [PERSON], [INFO]. Аналіз цих документів дає суду підстави для встановлення факту належності трудової книжки [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], в якій відсутнє засвідчення належним чином про виправлення прізвища, заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

12 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.04.2017р. о 20 год. 34 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника та законний представник підтримала вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.04.2017р. о 20 год. 34 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої мова розірвана, за типом монологу, постійно перебиває лікаря. Відповідає на запитання вибірково, переважно не по суті. З початку огляду з негативізмом і злобою відзивається про матір, оскорбляє її. Заявляє, що матір її психологічно насилує з дитинства, а зараз все це загрожує її молодшій сестрі, «я її так захищаю». Говорить, про те, що «може треба убити їх, щоб сестра не постраждала». З'ясовується, що «чує власні думки». Емоційно неадекватна, тривожна. Свій стан не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

12 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.04.2017р. о 03 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.04.2017р. о 03 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що вона донька [PERSON], володарка усіх гостинець міста. Обєктивні дані про себе не повідомляє, мислення дезорганізоване. [PERSON]П, було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

12 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.04.2017р. о 06 год. 44 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.04.2017р. о 06 год. 44 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої контакт малопродуктивний. Тривожна, озирається по сторонам, відповідає вибірково, прислуховується, раптово замовкає, намагається піти. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

12 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.04.2017 р. о 20 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.04.2017 р. о 20 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Пазич лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий вербально агресивний до матері. Галюцинаторно-маячний симптом. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

12 квітня 2017 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 грудня 2012 року, Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1117. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2016 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. В судове засідання відповідач не зявився, надав заяву про відкладення слухання справи у звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, проте доказів про поважність причин не явки в судове засідання суду не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

12 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року , від якого мають сина [PERSON] , [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

12 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року , від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 12 грудня 2012 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

12 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Донецької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у виді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Для отримання спадщини вона не змогла вчасно у встановлений законом строк звернутися із заявою у нотаріальну контору, оскільки тривалий час знаходилась та не мала можливості виїхати з м. Донецька у зв'язку з проведенням АТО, що представляло реальну загрозу для життя та негативно позначилося на її моральному стані. Вважає, що пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому просить продовжити їй цей строк на три місяці. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Предстанив відповідача - Донецької міської ради в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Донецьку Донецької області, Україна померла [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 2016 року Московським районним у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив термін прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач з поважної причини пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з проведенням АТО., в зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved