Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

13.02.2017\~року позивач\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON]\~кредитну заборгованість\~у розмірі\~92518,89\~грн.\~та судові\~витрати в\~сумі 1600,00\~грн. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 09.08.2010 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 22.02.2017 року провадження у справі відкрито. 02.06.2017 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним договір про надання банківських послуг від 09.08.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] При цьому відповідач посилається на те, що дізналась про порушення своїх прав після звернення за юридичною допомогою. Сторона відповідача стверджує, що між банком та [PERSON] не було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, порушено право [PERSON] як споживача банківських послуг, оскільки відповідачу не було надано доступної, обєктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту, введено в оману щодо кредитної ставки, приховано інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та інше. Крім того, відповідач зазначає, що фактичне надання кредитних коштів нічим не підтверджується, сума позову не відповідає сумі в розрахунках. 02.01.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало до суду відзив на зустрічний позов, в якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні зустрічного позову. При цьому представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] погодилась з запропонованими банком умовами договору, підписавши Анкету-заяву та приєднавшись до Умов надання банківських послуг, користувалась кредитною карткою та здійснювала погашення заборгованості. Наявність обману при укладенні договору відповідачем [PERSON] не доведено та положення Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні відносини. 27.02.2018 року представником відповідача до суду надано пояснення на відзив. 16.04.2018 року представником позивача надано відповідь на заяву. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не зявились, до суду надано заява представника щодо розгляду справи без їх участі, в якій представник просить позов [PERSON] задовольнити та в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 29.12.2009 року відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з Анкетою-заявою, згідно з якою виявила бажання оформити на своє імя кредитку «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 4000,00 грн. та процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості /а.с.155-156/. Вказана Анкета-заява містить припис «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, прошу відкрити рахунок і надати перераховані нижче послуги». Номер картки 5577212911489543. Дата відкриття рахунку 29.12.2009 року. 09.08.2010 року відповідач [PERSON] знову звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з Анкетою-заявою. Вказана Анкета-заява містить припис «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє імя». При цьому не зазначено, яку саме карту бажає оформити відповідач. Бажаний кредитний ліміт по платіжній карті кредитка «Універсальна» /GOLD 7000 грн. /а.с.14/. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. До позовної заяви представником позивача додано Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.08.2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.10.2016 року /а.с.12-13/. Відповідно до вказаного розрахунку загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 19665,51 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 65571,53 грн., в т.ч.: залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість 978,96 грн., залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 64592,57 грн., заборгованість за пенею та комісією 2400,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 4881,85 грн., разом 92518,89 грн. При цьому вказаний розрахунок здійснено за період з 04.01.2013 року по 31.10.2016 року. З цього приводу суд зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Доводи про те, що відповідач була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту. Стороною позивача суду надано виписку за період з 09.08.2010 року по 13.02.2017 року по основній карті 9992****4400177, основній карті: 5457****3776 /а.с.95-108/. При цьому кредитний ліміт у вказаній виписці зазначено в розмірі 19230,00 грн. Матеріали справи містять надані представником позивача довідки без дати видачі, підпису та печатки: 1) довідку, згідно з якою між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н від 04.01.2013 р., за яким було надано наступні картки: 5457092026186530, 5577212913610575, 5457092301063776, 5457092301515528, 5577212911489543. Дата відкриття вказаних карток зазначена 04.01.2013 року. Термін дії 11/16 /а.с.111/. 2) довідку, згідно з якою між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н від 29.12.2009 р., за яким було надано наступні картки: 5577212911489543, дата відкриття 29.12.2009, термін дії 11/13; 5577212913610575, дата відкриття 16.09.2010, термін дії 03/14; 5457092026186530, дата відкриття 15.12.2010, термін дії 12/12; 5457092301063776, дата відкриття 04.01.2013, термін дії 11/16; 5457092301515528, дата відкриття 18.03.2013, термін дії 12/16 /а.с.157/. Частиною 2 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Вищезазначені довідки, подані суду без належного засвідчення та, крім того, відомості, викладені в них є суперечливими, в звязку з чим суд відхиляє вказані докази. При цьому надані стороною позивача фотокартки відповідача [PERSON] з кредитними картками не можуть бути прийняті судом як належний доказ, оскільки з них незрозуміло які картки та відповідно до якого договору отримувала відповідач [PERSON] Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, а з виписки по рахунку, наданій представником позивача, неможливо встановити, якого саме договору та якої картки вона стосується. Крім того, розбіжності в зазначенні розміру кредитного ліміту в анкетах-заявах та виписці по рахунку не дають можливість встановити розмір виданого відповідачу кредиту та, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій. Оскільки в матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредиту, суд вважає, що докази, надані стороною позивача не є достатніми для підтвердження позовних вимог в сенсі ст. 80 ЦПК України, та приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк». Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання договору недійсним суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доводи представника відповідача щодо того, що відповідач [PERSON] дізналась про порушення своїх прав лише після звернення за юридичною допомогою, суд не приймає до уваги, оскільки юридична необізнаність відповідача не спростовує того факту, що тривалий час після звернення до банку відповідач [PERSON] не вважала свої права будь-яким чином порушеними. За таких обставин, суд приходить до висновку про пропуск позивачем за зустрічним позовом строку позовної давності, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки поважність причин пропуску строку позовної давності стороною позивача за зустрічним позовом не доведена. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, а також зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed