Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

14.07.2014 року позивач ПАТ «ПУМБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та договором поруки в загальному розмірі 117692,43 доларів США, 4236,69 доларів США та 90 000,00 гривень. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем-1 був укладений кредитний договір, з метою забезпечення якого між позивачем та відповідачем -2 був укладений договір поруки. Позивач відповідно до умов договорів виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем-1 умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням того, що відповідачі повторно не з'явились до судового засідання, а суд вважає можливим вирішити справу по суті, постановивши заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №5849205, відповідно до якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у розмірі 140 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами у розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. 09.04.2010 року між позивачем та [PERSON] була укладена Додаткова угода №8949004 до кредитного договору №5849205 від 20.11.2007 року. Згідно п.1 Додаткової угоди сторони прийшли до згоду про внесення змін до графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Крім того, з метою забезпечення зобов'язання [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] 20.11.2007 року укладено договір поруки, згідно з яким [PERSON] поручилась перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору, та у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та по договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 25.04.2014 року, яка складає 117692,43 доларів США, 4236,69 доларів США, 90,000 гривень, з яких: -заборгованість за сумою кредиту складає 103907,68доларів США -заборгованість за непогашення відсотками за користування кредитом - 13784,75 долари США -сума пені за порушення строку виконання зобов'язань 2836,69 доларів США -сума штрафів за порушення обов'язків передбачених п.п.4.3.2-4.3.6 кредитного договору- 1400,00 доларів США -сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування - 90000,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у рівних частках.

Outcome: partial