Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

13 липня 2020 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 20 листопада 2015 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за час спільного проживання між нею та Відповідачем часто виникали сандали та сварки у зв`язку з неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету, виховання дитини. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] .. Шлюбні стосунки і ведення спільного господарства припинено з листопада 2019 року. На примирення категорично не згодна, шлюб зберігати не має наміру. За вказаних вище обставин просить суд розірвати їх шлюб. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, спору щодо місця проживання дитини не мають. Від Позивача відповіді на відзив не находило. Також позивачем не надано суду згоди на проведення заочного розгляду справи, тому суд розглядає справу без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 261(а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.5). З позовної заяви вбачається, що за час спільного проживання між сторонами часто виникали скандали та сварки у зв`язку з неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету, виховання дитини, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені з листопада 2019 року, примирення між ними неможливе. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини життя Позивача та Відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін та інтересам спільної дитини. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) України, в зв`язку із задоволенням позову, необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача судовий збір, сплачений Позивачем у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved