Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

14.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказала, що Токмацьким районним судом Запорізької області 07.04.2015 р. було винесене рішення про зміну розміру аліментів. Судом вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.02.2015 року до досягнення кожною дитиною повноліття. В березні 2015 р. найстарша дитина [PERSON], [INFO] досягла повноліття. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення злоровя когось із них. Відповідно до постанови №3 Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника податків аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за вихованням і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У звязку з цим позивач просила суд рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 р. про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.02.2015 року до досягнення кожною дитиною повноліття змінити. Стягнути з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що в неї двоє дітей, одна вже повнолітня, друга неповнолітня. Вона звернулася з позовом так як змінився закон щодо розміру аліментів. Її колишній чоловік ніде не працює, допомогу дитині надає лише на день народження. В звязку з цим вона просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, як передбачено законом. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що він є безробітнім, знаходиться на обліку в Центрі зайнятості, дохід в нього 500 грн., таку ж суму він платить як аліменти. Але визнання відповідачем позову суперечить закону, а тому суд ухвалив про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжив судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС №019487 від 27.02.2006 р. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області №328/526/15-ц від 07.04.2015 р. було змінено розмір стягуваних аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей та визначено розмір аліментів для стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.02.2015 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно вказаного рішення 23.04.2015 р. Токмацьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист №328/526/15-ц. З паспорта серії СЮ 302479 виданого Токмацьким РВ УДМС України в Запорізькій області 27.06.2013 р. вбачається, що [PERSON], [INFO], є повнолітньою особою. Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON].О. аліментів на утримання дитини [PERSON], 09.02.2006 р. в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягають задоволенню, так як повторне стягнення аліментів не передбачено чинним законодавством України.

Outcome: dismissed