overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

13 березня 2020 року до суду заявлено позов [PERSON] , в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 19.03.2014 виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис № 1, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою у них не склалося по причині того, що між ними виникають постійні непорозуміння та конфлікти, з вини відповідачки. Сім`я остаточно розпалася, фактично шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства з відповідачкою не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, це суперечить його інтересам, та інтересам сім`ї. Примирення з відповідачкою є неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість з`явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 15). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість з`явитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с. 16). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Оскільки позивачем в позовній заяві не заявляється вимога щодо відшкодування судових витрат, тому з відповідачки судовий збір стягненню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

13 березня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач та відповідач звернулись до суду із заявами про слухання справи в їх відсутність та просять задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 11 жовтня 2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1584. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити його інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

13 березня 2020 року позивач, [PERSON] , звернувся із даним позовом до суду, в якому вказує, що у серпні 2009 року він отримав у спадщину земельну ділянку площею 3,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Оскільки [PERSON] є громадянином Литовської Республіки, то відповідно до вимог чинного законодавства зобов`язаний протягом року із дня прийняття спадщини відчужити земельну ділянку. Однак, [PERSON] протягом року із дня прийняття спадщини, в зв`язку із незнанням законодавства, не здійснив відчуження успадкованої земельної ділянки, в зв`язку із чим прохає суд визначити йому додатковий строк - шість місяців для відчуження земельної ділянки. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Галушко С.С., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак [PERSON] подав до суду заяву, в якій прохає розглядати справу за відсутності сторони позивача. Представник відповідача, Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова надав суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечує . Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). 01 жовтня 2008 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Особу заявника встановлено за паспортом, виданим паспортним відділом м. Клайпеди Литовської Республіки. 5 серпня 2009 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого після смерті [PERSON] він успадкував приватизовану земельну ділянку площею 3,85 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 053395, виданого Світлогірською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області на землю за № 570, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 570 (а.с.8). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 серпня 2009 року [PERSON] 28 травня 2012 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 185157 на земельну ділянку площею 3,85 га (а.с.9). Із паспорта громадянина вбачається, що [PERSON] є громадянином Литовської Республіки (а.с.10). Відповідно до п.4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Оскільки [PERSON] , пропустив строк для відчуження успадкованої ним земельної ділянки сільськогоспоадсрького призначення, тому йому слід визначити додатковий строк для відчуження земельної ділянки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 05.07.1984 року, у Луковській сільській раді народних депутатів Малоархангельського району Орловської області, актовий запис № 8. З осені 2014 року та на даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, спільних неповнолітніх дітей не мають, спір щодо спільного майна відсутній, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, у позові просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , 05 липня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Луковській сільській раді Малоархангельського району Орловської області, актовий запис № 8. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки на протягом тривалого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернувся до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 15 травня 2008 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківській області за актовим записом № 01. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Останнім часом між ним та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім`ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. З серпня 2019 року з відповідачем не мешкають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Майнового спору ніж ними немає. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяви про розгляд справи в її відсутність, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити, а також у разі неявки відповідача у судове засідання, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 травня 2008 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківській області за актовим записом № 01. (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження.(а.с.9). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім`я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 13 березня 2013 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачки не заперечує. Відповідачці судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за останньою відомою адресою її реєстрації, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом. Через наведені обставини відповідачка одночасно була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 11 березня 2020 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) , актовий запис № 82. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 червня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою судді від 23 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 10.04.2020. 10.04.2020 розгляд справи відкладений до 15.05.2020 у зв`язку з клопотання відповідача. Позивач у судове засідання 15.05.2020 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 червня 2014 року, актовий запис № 887 (а.с. 7). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. В силу приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 840 грн 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

13 березня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 127 198 грн 42 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач систематично затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» та обіймає посаду провідного бухгалтера, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 4-5). Позивач зазначає, що у відповідача перед нею обліковується заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 127 198 грн 42 коп., що підтверджується розрахунковим листком долученим позивачем до позову (а.с. 3), а будь-які її звернення щодо її виплати в порядку досудового врегулювання спору відповідач ігнорує, чим систематично порушує право позивача на отримання заробітної плати. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved