Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

14 липня 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року у задоволені позовних вимог ТОВ «Кредекс фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В апеляційній скарзі ТОВ «Кредекс Фінанс» просить скасувати оскаржуване рішення в зв»язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог . Апелянт вказує на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також розяснень постанов Пленуму Верховного Суду України №5 «Про застування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» та № 2 «Про застосуванням норм цивільного процесуального законодавства, при розгляді справ у суді першої інстанції». Зокрема, доводами скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідно до яких, при недостатності доказів, наданих позивачем, суд мав можливість усунути такі недоліки на відповідних стадіях процесуального провадження ( ст.131, 191 ЦПК України). Крім того, апелянт зазначає, що судом невірно застосовані норми матеріального права, зокрема, ст. 1082 ЦК України, помилково вважаючи, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові є перешкодою для реалізації права фактора звернутися у будь який час за захистом своїх порушених прав до суду. Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким, суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони, посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ « Кредекс Фінанс» суд першої інстанції послався на положення ст. 1082 ЦК України та виходив із того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження належного повідомлення боржника про заміну кредитора, та підтвердження правонаступництва у зобовязаннях, крім того, не названий фактор і грошова вимога, яка підлягає виконанню. Однак з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне. По справі встановлено, що 24 квітня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № №2215/960SFPRP7 на суму 6166,34 грн. відповідно до умов яких остання отримала кредит у розмірі 6166,34 зі сплатою 0,0001 % річних та строком повернення цих коштів до 24 квітня 2015 року ( а.с. 5-7). 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ«Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20121017 -Г, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив на користь ТОВ ТОВ«Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2215/960SFPRP7. 08 травня 2015 року між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» ТОВ «Кредекс-Фінанс» було укладено договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступив на користь ТОВ «Кредекс-Фінанс» свої права вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2215/960SFPRP7 від 24 квітня 2012 року . Станом на 14 липня 2015 року за підрахунками банку заборгованість [PERSON] становить 5302,9 грн з яких -5031 грн 30 коп. заборгованість за основною сумою боргу, та 271грн 60 коп заборгованість за пенею ( а.с.3 оборот) Ні факт заборгованості, ні її розмір відповідачем не спростовано. У судові засідання [PERSON] не зявилась, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена була належним чином, тобто, поінформована про наявність спору і відповідних позовних вимог ТОВ „ Креденс Фінанси до неї. Апеляційним судом також встановлено, що ПАТ „Платинум Банк повідомив боржника [PERSON] належним чином про заміну кредитора ПАТ „ Платинум Банк на ТОВ ФК „«Європейська агенція з повернення боргів» що підтверджується листом від 25.10 2012 року та реєстром рекомендованих відправлень (а.с.35,36), які апелянт додав до апеляційної скарги, зазначаючи, що суду першої інстанції ці докази не надавались, оскільки від [PERSON] заперечень щодо заміни кредитора не надходило. Відповідно положень ст.1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі, виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням, зокрема, відповідно до ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. За змістом наведених норм закону, боржник який не отримав повідомлення про заміну кредитора не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобовязання є належним. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не встановив всіх фактичних обставин справи, не сприяв всебічному і повному їх з'ясуванню, не дослідивши належним чином наявних доказів, крім того, без належного правового аналізу норм закону, яким регулюються спірні правовідносини у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у позові. Також судом не враховано, що позичальник [PERSON] не виконує умов кредитних договорів ні первинному, ні новому кредитору. Виходячи з встановленого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню на підставі положень п.3,4, ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року по справі №6-979цс15. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені останнім в розмірі 365,40 грн. (триста шістдесят п»ять грн.) 40 коп. та підтверджені документально ( а.с. 1, 31) .

Outcome: approved