Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

12 лютого 2018 року на адресу суду згідно ухвали Волочиського районного суду Хмельницької області № 671/2006/17 від 22 грудня 2017 року про передачу справи за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: служба у справах дітей Волочиської райдержадміністрації Хмельницької області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Згідно позовної заяви позивач посилається на те, що з 2015 року разом з нею проживає онука [PERSON], [INFO], яка через неповнолітній вік самостійно не здатна захистити свої права. Мати дитини проживає окремо, не цікавиться станом здоров'я дочки, її навчанням, інтересами, батьківського піклування не проявляє, не дбає про її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги не надає. Враховуючи те, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, з метою охоронюваних законом прав та інтересів неповнолітньої просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, просить стягнути з відповідача в користь [PERSON] аліменти у розмірі 500 грн щомісячно з урахуванням індексації до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просять розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Волочиської райдержадміністрації Хмельницької області, у судове засідання не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, однак від них поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області Підволочиського району батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/164/16 від 04 травня 2016 року [PERSON], [INFO] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Як убачається з актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 20 листопада 2017 року [PERSON],проживає разом із бабусею [PERSON] в [ADDRESS] Згідно довідок № 33,49, 01/36, виданих 22 липня 2015 року, 29 травня 2017 року, 19 листопада 2017 року Супранівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів Супранівської сільської ради Підволочиського району [PERSON], [INFO], навчається в 7 класі даного навчального закладу. Дитина охайна, доглянута, неконфліктна, проживає разом із бабусею, яка займається її вихованням, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини. Батьки не цікавляться успішністю навчання дитини у вчителів школи, в школі жодного разу не були. З довідки, виданої Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» убачається, що за період з 01 листопада 2016 року по 30 травня 2017 року на ім'я [PERSON] через відділення поштового зв'язку ПАТ «Укрпошта» грошові перекази від [PERSON] не надходили. Згідно довідок, виданих Супранівським фельдшерсько-акушерським пунктом Підволочиського району від 14 липня 2015 року та від 29 травня 2017 року, [PERSON] проживає, навчається і стоїть на медичному спостереженні у с. Супранівка разом із бабусею [PERSON], завжди звертаються за медичною консультацією і при планових медичних обстеженнях присутня бабуся. З висновку органу опіки і піклування Волочиської районної державної адміністрації від 06 листопада 2017 року № 26-22-1853/2017 убачається, що Волочиська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним та можливим позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], жительки [ADDRESS] відносно дитини [PERSON], [INFO], жительки с. Супранівка Підволочиського району. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач [PERSON] не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її станом здоров'я, не допомагає матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 січня 2018 року становить 1860 грн. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони би мали тоді, коли утримувалися обома батьками. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що вона за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дочки. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов про стягнення аліментів на утримання [PERSON] з урахуванням матеріального положення відповідача, стану здоров'я дитини, слід задовольнити, шляхом стягнення із [PERSON] в користь [PERSON], [INFO], аліментів, у твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 30 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 704,80 гривень. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу про її право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved