Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

13.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з вищевказаним позовом до Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області, в якому просять визнати за ними в рівних частках, як спадкоємцями за заповітом після смерті їх батька - [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 0,5999 га кадастровий № [NUMBER] , що розташована на території Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області. Свої вимоги обґрунтовують тим, що їх матері [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,60 га, згідно з державним актом. [INFO] мати позивачів померла та [INFO] їх батькові [PERSON] Козівська державна нотаріальна контора видала свідоцтво про право на спадщину за законом на згадану вище земельну ділянку, однак батько не зареєстрував такого свідоцтва. 03.08.2010 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів у рівних частках усе належне йому на момент смерті майно [PERSON] та [PERSON]. Після смерті батька, в червні 2018 року вони звернулася із заявами до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що свідоцтво про право на спадщину не було зареєстроване їх батьком, та винесено відповідну постанову. На підставі вказаного, просить позов задовольнити в повному обсязі. 02.08.2018 року суддею Козівського районного суду Тернопільської області постановлено ухвалу про прийняття вказаної позовної заяви до розгляду, відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 31.01.2019 року постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті. Позивачі у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, згідно з яких позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, а справу слухати у їх відсутності (а.с.46, 49) Представник відповідача Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав «відзив на позов», згідно якого позовні вимоги визнає, просить справу слухати у його відсутності (а.с.45). Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду справи, а відтак згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України та зважаючи на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. При цьому, так як всі учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.11.1997 року (а.с.16). За життя [PERSON] належала земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,60 га кадастровий № [NUMBER] , яка розташована на території Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області згідно з Державними актами на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.04.1997 року, що підтверджується копією цього державного акту, а також витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.01.2018 року (а.с.22, 17-19). 30.12.2009 року державним нотаріусом Козівської державної нотаріальної контори [PERSON] (батькові позивачів) видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку (а.с.23). 03.08.2010 року [PERSON] усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обовязки на час смерті, заповів в рівних частках кожному: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] у віці 78 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Позивачі звернулися до Козівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їм було відмовлено у видачі такого у зв`язку із тим, що свідоцтво про право на спадщину не було зареєстроване, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 07.06.2018 року №420/02-31 (а.с.24). Таким чином, судом встановлено, що позивачі позбавлені можливості у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права, що порушує їх право на власність. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин 3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, яка кореспондує положенням ч.1 ст.131 цього ж кодексу встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Крім того, частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає обґрунтованим та доведеним те, що позивачі успадкували в рівних частках, після смерті [PERSON] , земельну ділянку площею 0,5999 га, кадастровий № [NUMBER] , яка розташована на території Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно з державним актом серії [NUMBER] , який був виданий 11.04.1997 року. З врахуванням вказаного вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved