overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором №002-14987-150408 від 15 квітня 2008 року в сумі 6654 грн. 76 коп. Справа знаходилась в провадженні судді Прохорова П.А.03.03.2014 року справа передана на розгляд судді Гуденко О.А., у зв'язку з неможливістю розгляду справи попереднім складом суду. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір №002-14987-150408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відповідачу відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується позивачем самостійно, та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Відповідно до п. 2.3 Договору, відповідач зобов'язався сплатити позивачу проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Відповідно до п.5.2, договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, тіло кредиту - 2403 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками - 1654 грн. 89 коп., заборгованість за комісіями - 2596 грн. 58 коп.-станом на 21.12.2012 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 6654 грн. 76 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №002-14987-150408 від 15 квітня 2008 року в сумі 6654 грн. 76 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом , в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO]. , опікуном якої вона є. Позивач пояснює, що рішенням Кілійського районного суду від 28 вересня 2012 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON], а розпорядженням голови Кілійської райдержадміністрації № 769 від 21 грудня 2012 року її призначено опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO]. Оскільки відповідач не приймає участі в утриманні дитини, просить стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув , про поважні причини не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази , надані сторонами у справі , та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття , частка заробітку, (доходу) відповідача визначається судом, але відповідно до ч.2 ст. 182 СК України вона не може бути меншою ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого діючим Законом України. Як встановлено, відповідач є матерю неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , відносно якої вона позбавлена батьківських прав рішенням Кілійського районного суду від 28 вересня 2012 року. Неповнолітня [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні позивача , яку розпорядженням голови Кілійської районної державної адміністрації № 769 від 21.02.2012 року призначено опікуном. Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про народження дитини , рішенням Кілійського районного суду , розпорядження Кілійської райдержадміністрації , довідкою про находження дитини на утриманні позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлена наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача, вказавши, що в зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 06 березня 2013 року, від якого дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2013 року, з тих причин, що між ними постійно виникали сварки та конфлікти на побутовому ґрунті. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо, просить шлюб розірвати, спірного майна немає. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим обставинам, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 06 березня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 66 (а .с. 4). Згідно із ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, з липня 2013 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі статей 110 - 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

12 листопада 2014 р. [PERSON]. звернувся до суду з вказаною заявою. Посилався на те, що 12.05.1999 р. отримав Державний акт на право приватної власності на землю, але в ньому невірно записано його по батькові. тобто замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», що позбавляє його права користуватися, володіти і розпоряджатися цією земельною ділянкою. Просив встановити факт належності йому цього правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглядати за його відсутності. Заінтересована особа (Новопетрівська сільська рада) будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, проте надали суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, а в задоволенні вимог заявника не заперечували. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 12 травня 1999 р. на підставі рішення 5 сесії 23 скликання Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області видано [PERSON] Державний акт на право приватної власності на землю, а саме, на земельну ділянку площею 6,32 га, розташовану на території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зі змісту цього Державного акту видно, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Проте, з документу, що посвідчує особу заявника, тобто паспорта видно, що його по батькові «[PERSON], а не «[PERSON]», як записано у Державному акті, і проживає за вищевказаною адресою. Крім того, саме [PERSON], а не «[PERSON]» був членом колгоспу ім. Чапаєва, що в с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області, де працював на різних посадах і під час розпаювання землі отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності вказаного колгоспу, на підставі якого і отримав спірний Державний акт. Викладене підтверджується копіями трудової книжки на ім'я заявника і сертифікату. Ця обставина не оспорюється і Новопетрівською сільською радою, яка в своїй письмовій заяві підтвердила, що при видачі заявнику Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку допущено помилку у написанні по батькові. Аналізуючи правовстановлюючий документ на право приватної власності на вищезгадану земельну ділянку та документи, що посвідчують особу спадкодавця суд дійшов висновку, що у документі, який посвідчує право власності на земельну ділянку у прізвищі власника допущено помилку, а саме, замість по батькові «[PERSON]» записано «[PERSON]», що є невірним. За таких обставин суд визнає той факт, що спірний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку належить [PERSON], а вказаними розбіжностями у вищезгаданому правовстановлюючому документі порушується право заявника на користування, володіння і розпорядження цією земельною ділянкою в установленому законом порядку, яке підлягає відновленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив встановити місце проживання дитини сторін - [PERSON], [INFO], з батьком за адресою: [ADDRESS] Зважаючи на те, що виготовлення повного тексту рішення потребує значного часу, суд проголошує вступну та резолютивну його частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 8 вересня 2012 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачем подано до суду заяву, в якій вона, підтримавши свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності. Також позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач подав до суду заяву, в якій він, визнавши позов, просив розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що 8 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області актовим записом № 38 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 10 лютого 2012 року виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області між нею та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 4. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, оскільки втратили почутті поваги та кохання один до одного у зв'язку чим виникають сварки та суперечки. Шлюбні відносини між ними припинені. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, а розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що дійсно 10 лютого 2012 року виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2012 року (а.с.5). У сторін це перший шлюб, від якого народилися дві доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.06.2004 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.07.2010 року (а.с.6, 7). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір буде розглядатися в окремому провадженні. Спір щодо місця проживання дітей відсутній. Діти залишаються з матір'ю, позивачем по справі. З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернулась з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. При ухваленні рішення судом враховано той факт, що сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та іх дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про визнання [PERSON], [INFO], обмежено дієздатною, встановлення над нею піклування та призначення її піклувальника, вказуючи, що вона перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Погребищенської центральної районної лікарні, являється інвалідом ІІІ групи, внаслідок чого не здатна повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в повній мірі, зокрема це проявляється нераціональним використанням коштів. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила обмежити дієздатність [PERSON] та встановити над нею піклування. Представник органу опіки та піклування Саражинецької сільської ради до суду не з'явився, подав заяву у якій вимоги заяви визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та її матеріалів, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. В судовому засіданні, зокрема, витягом із акту огляду МСЕК (а.с.19) та висновком про час настання інвалідності (а.с.20), беззаперечно встановлено, що [PERSON] являється інвалідом ІІІ групи (а.с.9), страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в наслідок чого потребує піклування. Відповідно до ст. 36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно зі ч.1 ст.37 ЦК України, над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. За змістом ч. 21 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Ч.1 ст. 241 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлює над нею піклування і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника. Оскільки [PERSON] страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту її майнових інтересів необхідно обмежити її дієздатність, встановивши над нею піклування. На підставі ст. 36, 37, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 02 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 213. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем в них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення і подальше збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить її інтересам. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, заявлених у позові, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Прізвища сторін після розірвання шлюбу не змінюються. До стягнення з відповідача на користь позивача належить 243,60 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

12 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 12 лютого 1994 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, через постійні конфлікти з відповідачем та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 лютого 1994 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис за № 21 (а. с. 6), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

12 листопада 2014 року до Краснокутського районного суду звернулася позивачка з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 08 лютого 2008 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління, актовий запис № 127. Від цього шлюбу дітей не мають. Протягом шлюбу сімейні стосунки не склалися, відсутня належна увага з боку чоловіка, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву де просить суд слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до вимог ст. 74 ЦПК України в зв`язку з чим суд розглянув справу в порядку, передбаченому ст..ст. 224 - 226 ЦПК України . Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved