Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб, зареєстрований 09 квітня 1984 року міським відділом записів актів громадянського стану Хмельницької області, запис №23; залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 09 квітня 1984 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, сімейні стосунки припинилися. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім'я є неможливим. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що травня 2015 року вона та відповідач мешкають окремо, примирення між ними не можливе, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, просила стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений за адресою реєстрації його місця проживання та телефонограмою (а.с. 12, 13). Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 квітня 1984 року міським відділом записів актів громадянського стану Хмельницької області, запис №23. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Судом встановлено, що при подачі позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 551 гривня 20 коп. (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved