Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

14.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в інтересах неповнолітнього [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 02.06.2015 року на підставі ст. 45 ЦПК України прокурор вступив до участі у справі в якості співпозивача. В судовому засіданні позивачі та представник третьої особи позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи була попереджена належним чином, в судове засідання не з»явилася, просила справу розглянути у її відсутності, про причини своєї неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлено, що відповідач має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дані про батька дитини зазначено на підставі ст. 135 СК України(а.с.7-9). З вересня місяця 2014 року неповнолітній [PERSON], який страждає на тяжке захворювання, проживає з братом - позивачем тому, що відповідач неналежним чином виконує свої обов»язки по вихованню дитини - проживає окремо від дітей, намагається влаштувати власне життя, участі у вихованні неповнолітнього сина не приймає(а.с.13-14). Весь вказаний час неповнолітній [PERSON] перебуває на повному забезпеченні позивача, який займається його вихованням, утриманням, забезпеченням його духовних потреб, створив йому умови для життя та розвитку, забезпечив отримання освіти(а.с.13-14,16,19,21). На підставі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, духовний і фізичний розвиток, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готовити дитину до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину, їм заборонено застосовувати фізичні покарання дітей. У відповідності до ст.155,164 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, є підставою залучення їх до відповідальності й позбавлення батьківських прав. Преамбула Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. А ст.ст. 3,4 Декларація про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей... , прийнята резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачає, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Якщо батьки не виявляють турботи про свою дитину або вона є неналежною, то варто розглянути питання про турботу про неї з боку родичів батьків дитини, про передачу дитини на виховання в іншу сім'ю, або про усиновлення, або у разі потреби, про поміщення дитини до спеціальної установи. Але відповідач участі у вихованні сина не приймає, необхідних умов для виховання дитини не створює, умисно відсторонилася від виконання своїх батьківських обов»язків - утриманням та вихованням сина [PERSON] не займається, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, покинула дитину на призволяще, її долею не цікавиться, з дитиною не спілкується, соціальну допомогу, яку отримає на хвору дитину - [PERSON], 2005 року народження, відповідач витрачає на власні потреби і на власний розсуд(а.с.13,20). Крім того відповідач суспільно-корисною працею не займається, за місцем реєстрації не проживає з вересня місяця 2014 року, характеризується негативно(а.с.20). Всі ці обставини в судовому засіданні підтвердили позивачі, також вони знайшли підтвердження в наданих ними письмових доказах. Тобто відповідач неналежно виконує свої обов'язки по вихованню дитини, в результаті чого [PERSON], [INFO], позбавлений батьківської опіки, втратив почуття любові та поваги до відповідача, фактично перебуває під опікою рідного брата - позивача [PERSON],1994 року народження, який опікуються ним з метою усунення загрози його життю та здоров'ю, в зв»язку з чим орган опіки та піклування 05.05.2015 року прийшов до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO](а.с.12). Тому дослідивши зібрані в справі докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні доведено, що відповідач на протязі більше 9 місяців не виконує обов»язки по вихованню та утриманню власної дитини, спільне проживання дитини з відповідачем не відповідає інтересам неповнолітньої дитини та створює загрозу її життю та здоров»ю, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved