Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

13 червня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відповідно до якої, з урахування уточнень наданих 16 липня 2018 року, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивача пеню за прострочку сплати аліментів станом по 01.03.2018 року в сумі 97\~522, 36 грн., а також стягнути з відповідача витрати повязані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.03.2006 р. у справі № 2-1728/06 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, на утримання доньки [PERSON] [INFO], починаючи з 01.01.2006 р. до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення 03.04.2006 року судом був виданий виконавчий лист, який позивачем було предявлено до виконання до виконавчої служби. З моменту ухвалення судового рішення, впродовж 12 років підряд відповідач повністю ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого його дочка була позбавлена батьківського матеріального утримання, що значною мірою обмежило дитину в розвитку її здібностей і можливостях підготовки до дорослого життя. Відповідно до Розрахунку державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області [PERSON] від 22.02.2018 р. станом на 01.02.2018 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів досягла 98 313, 27 грн. Відповідно до Розрахунку державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, [PERSON] від 12.04.2018 р. станом на 01.04.2018 р. заборгованість відповідача по аліментам зменшилась до 18 610, 27 грн. З цього розрахунку вбачається, що у березні 2018 р. відповідач частково одноразовим платежем сплатив заборгованість в сумі 83 000,00 грн. Згідно даних розрахунку державного виконавця від 18.05.2018 р. відповідач здійснив 05.05.2018 р. ще два платежі по заборгованості на загальну суму 15 313,27 грн. Залишок заборгованості станом на 18.05.2018 р. зменшився до 3 297 грн. До виконання рішення суду відповідача спонукали встановлені законодавством і накладені на нього державним виконавцем обмеження: заборона керувати автомобілем та виїжджати за кордон, без чого відповідач обходитись не може. Враховуючи те, що відповідач протягом 12 років ухилявся від сплати аліментів, позивач і вирішила звернутися до суду з позовною заявою про стягнення пені за прострочку сплати аліментів. 30 липня 2018 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі посилаючись на наступні обставини. Так, на думку відповідача, заборгованість по сплаті аліментів виникла за ним не з його вини, оскільки впродовж 2006 року він сплачував аліменти у розмірі 300, 00 грн. щомісячно. У середині 2007 року позивач відмовилася від грошей та заборонила позивачу бачитися з донькою. Рішенням опікунської ради відповідачу було встановлено порядок побачень з дитиною, але всі намагання відповідача спілкуватися з дитиною не дали позитивного результату. У березні 2018 року відповідач отримав постанови державного виконавця про заборони керування транспортними засобами та виїзду за кордон. Після отримання вказаних постанов відповідач одразу ж поїхав до виконавчої служби де дізнався, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногіському та Новобаварському районах м. Харків перебуває виконавче провадження про стягнення з нього аліментів. Одразу після того, як відповідач дізнався про наявну в нього заборгованість він її погасив. Відповідач зазначає, що протягом 12 років він не знав про те, що за ним накопичується заборгованість по сплаті аліментів, оскільки у виконавчому документі значиться невірна адреса його проживання, жодних документів з виконавчої служби він не отримував. [PERSON] просив також суд зменшити розмір неустойки, оскільки він перебуває на обліку у центрі зайнятості, постійного доходу немає, на його утриманні знаходяться ще двоє малолітніх дітей, дружина та батько. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №639/3046/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Оголошено заборону відчуження ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 648981363101, яка належить [PERSON] (ІІН: [NUMBER], паспорт серії ММ № 226370, виданий 18.05.1999 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, який проживає за адресою: [INFO], б. 3) на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 5085, виданий 13.12.2016 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Оголошено заборону відчуження кімнати за адресою: м. Харків, пр. Московський, будинок 144/2, кімната 52, реєстраційний номер обєкт нерухомого майна: 77647963101, яка належить [PERSON] (ІІН: [NUMBER], паспорт серії ММ № 226370, виданий 18.05.1999 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, який проживає за адресою: [INFO], б. 3) на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий № 1652, виданий 02.06.2015 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках у будь-яких банківських і фінансових установах та належать [PERSON] (ІІН: [NUMBER], паспорт серії ММ № 226370, виданий 18.05.1999 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, який проживає за адресою: [INFO], б. 3). В задоволені іншої частини заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. (а.с. 43-45) Позивач та її представник [PERSON], який діє на підставі Ордеру серії ХВ № 000080 від 07.06.2018 року, в судовому засіданні заявлений уточнений позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 12 лютого 2005 року народилася [PERSON], батьками якої є: батько - [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія І-ВЛ № 002424, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції 09 березня 2005 року. (а.с. 18) 27 червня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія 1-ВЛ № 025535, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова 26 липня 2006 року. (а.с. 19) Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2006 року стягнуто з [PERSON], [INFO], громадянина України, що народився в м. Харкові, мешкає м. Харків, вул. 23 Серпня, 29 «А», кв. 7, не працює, - на користь позивачки [PERSON], [INFO], що народилася у м. Харкові, проживає: місто Харків, Полтавський шлях, 155, кв. 245, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] щомісяця у розмірі ? частини прибутку відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.01.2006 року до досягнення повноліття дитиною. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, на користь [PERSON] 80 гривень щомісяця починаючи з 01.01.2006 року. (а.с. 20-21) Вказаним рішенням суду також було встановлено, що відповідач в судовому засіданні визнав вимоги позивачки. Згідно з ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На виконання вказаного рішення, 03.04.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON], [INFO], громадянина України, що народився в м. Харкові, мешкає м. Харків, вул. 23 Серпня, 29 «А», кв. 7, не працює, - на користь позивачки [PERSON], [INFO], що народилася у м. Харкові, проживає: місто Харків, Полтавський шлях, 155, кв. 245, аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] щомісяця у розмірі ? частини прибутку відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.01.2006 року до досягнення повноліття дитиною. (а.с. 22) Постановою державного виконавця Державної виконавчої служби у Дзержинському районі м. Харкова [PERSON] від 05.07.2006 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. (а.с. 23) Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він намагався добровільно сплачувати аліменти, але позивач відмовлялася від їх прийняття, не давала змоги бачитися з дитиною. У звязку з тим, що позивач не надавала змоги відповідачу бачитися з дитиною він звертався 13.05.2008 року до правоохоронних органів, однак йому було відмовлено в порушенні кримінальної справи. (а.с. 86) Окрім того, позивач намагалася позбавити [PERSON] батьківських прав, однак її позовна заява ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2008 року була залишена без розгляду. (а.с. 87) Так, на думку відповідача, заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки він не знав до лютого 2018 року (в момент отримання ним постанови державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України) про те, що з нього стягуються аліменти. (а.с. 109, 110) Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до ст.3 Конвенції держави-учасниці зобов'язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із норм чинного сімейного законодавства вбачається, що в разі недосягнення згоди між батьками стосовно порядку чи розміру аліментів кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Враховуючи надані відповідачем докази, та те, що відповідач був присутній у судовому засіданні, в якому було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів, суд приходить до висновку, що про існування аліментних зобовязань відповідач дізнався ще у 2006 році. Відмова позивача від отримання «наручно» аліментів не позбавляла відповідача можливості направляти грошові кошти поштою. Посилання відповідача на те, що він не мав змоги бачитися з дитиною, та що його донька не хотіла з ним спілкуватися також не є підставою для несплати аліментів, при наявності рішення суду, яке набрало законної сили та підлягало обовязковому виконанню. Зважаючи на вказані обставини, та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що аліменти за період з 2006 року по 2018 року не сплачувалися [PERSON] Є саме з його вини. Як вбачається з Розрахунку заборгованості по виплаті аліментів [PERSON] від 30.08.2007 року, складеного старшим державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби, станом на 30.08.2007 року розмір заборгованості по виплаті аліментів становить 5\~360, 87 грн. (а.с. 24) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 22.02.2018 року, складеного державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області [PERSON], станом на 01.02.2018 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 5\~360, 87 (заборгованість станом на 30.08.2007 року) + 92\~952, 40 = 98\~313, 27 грн. (а.с. 25-28) З розрахунку заборгованості по аліментам від 02.03.2018 року, складеним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області [PERSON], вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 01.03.2018 року становить 99\~961, 77 грн. (а.с. 29) Вказані розрахунки не були оскаржені сторонами виконавчого провадження у спосіб встановлений законом. В подальшому, як вбачається з розрахунків державного виконавця, [PERSON] було здійснено погашення його заборгованості по аліментам, а саме у березні 2018 року сплачено 83\~000, 00 грн., у квітні 2018 року було сплачено 15\~313, 27 грн., у травні було сплачено 6\~594, 00 грн., у звязку з чим станом на 01.06.2018 року заборгованість у [PERSON] по аліментам відсутня. (а.с. 30, 31, 32, 94, 95) У звязку з повним погашенням заборгованості [PERSON] звернувся до державного виконавця з заявою про зняття з нього всіх видій арештів та обмежень його майна, які були накладені на нього Постановою державного виконавця від 27.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та постановою державного виконавця від 22.02.2018 року про арешт майна боржника. (а.с. 33, 89, 96) У Постанові Верховного Суду України № 6-94цс15 від 1 липня 2015 року викладено правову позицію щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст.196 СК України. Зокрема, зазначено, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. Згідно правового висновку, зазначеного у Постанові [PERSON] Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, визначений порядок нарахування пені по несплаті або несвоєчасній сплаті аліментів, відповідно до якого загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Позивачем до її позовної заяви було надано Розрахунок пені на заборгованість по сплаті аліментів, без урахування обмежень встановлених ст. 196 СК України. (а.с. 5-12) Суд, перевіривши правильність проведення розрахунку, приходить до висновку, що розрахунок пені, який було здійснено позивачем, було проведено у відповідності до правового висновку, зазначеного у Постанові [PERSON] Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, і тому загальний розмір пені на заборгованість по сплаті аліментів відповідача [PERSON] станом на 01.03.2018 року становить 1\~588\~993, 42 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, враховуючи те, що ст. 196 СК України встановлено обмеження щодо нарахування пені, а саме те, що він не повинен бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 99\~961, 77 грн. (як то зазначено у розрахунку заборгованості станом на 01.03.2018 року, здійсненого державним виконавцем). (а.с. 29) Відповідач, зокрема, в своєму відзиві просив суд зменшити розмір неустойки у звязку з його скрутним матеріальним становищем та зважаючи на його сімейний стан. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] (до шлюбу Клімкіною) [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 17.02.2016 року (запис поновлено). (а.с. 98) На утриманні у [PERSON] знаходяться двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. (а.с. 99, 100) Враховуючи те, що [PERSON] донька відповідача, народилася 07 липня 2017 року, то на теперішній час на утриманні у відповідача перебуває ще й його дружина [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як в вбачається з Довідки виданої комітетом району в місті жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова Харківської ради, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], б. 3, разом з ним за вказаною адресою проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 102) [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем є його батьком, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 163753, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 16 квітня 2009 року. (а.с. 101) Відповідач в судовому засіданні пояснив, що його батько [PERSON] також знаходиться на його утриманні, оскільки він тяжку хворіє діагноз: рак сигмовидної кишки, що підтверджується відповідними довідками. (а.с. 103, 123) Окрім того, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Харківському МЦЗ з 04 червня 2018 року, що підтверджується відповідною довідкою. (а.с. 97) У звязку з скрутним матеріальним становищем, розмір аліментів, що стягуються з відповідача є занадто великим, у звязку з чим [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою про зменшення розміру аліментів. (а.с. 37-38) Щодо посилання позивача на те, що [PERSON] часто виїжджає за кордон, та отримує гроші від бізнесових операцій, то як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби від 08.08.2018 року, [PERSON] виїжджав через пункт пропуску КПВВ Чонгар (тобто на територію Автономної Республіки Крим) протягом 2015-2018 років. (а.с. 122) Відповідач в судовому засіданні пояснив, що ці поїздки здійснювалися з метою відвідування родичів його дружини, а не з метою відпочинку чи отримання прибутку, оскільки його дружина є уродженкою [INFO] Крим, що вбачається з Свідоцтва про укладання шлюбу. (а.с. 98) Також відповідач зазначає, що посилання позивача не те, що він має великий заробіток, що дало йому змогу придбати декілька обєктів нерухомого майна є неправдивими. Так, дійсно, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2018 року № 114990605, відповідачу - [PERSON] на праві приватної власності належить ? частина квартири за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 648981363101 та кімната за адресою: м. Харків, пр. Московський, будинок 144/2, кімната 52, реєстраційний номер обєкт нерухомого майна: 77647963101. (а.с. 34-36) Відповідач зазначив, що кімнату у гуртожитку відповідач купив ще у 2015 року за рахунок продажу домоволодіння, яким він володів, разом із матірю по ? частини кожному ще наприкінці 2003 року. А ? частка трикімнатної квартири була придбана за рахунок коштів матері відповідача. Вона продала свою однокімнатну квартиру саме для придбання другої ? частини трикімнатної квартири, різниця між угодами два тижні. Вказані обставини підтверджуються відповідними Договорами купівлі-продажу. (а.с. 104, 105, 106, 107, 108) Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд повинен сприяти захисту прав кожної дитини. Враховуючи те, що на утриманні у відповідача знаходяться ще двоє малолітніх дітей, права яких на достатній рівень життя також підлягають захисту судом, а також те що на утриманні у [PERSON] знаходиться ще його непрацездатні дружина та батько, він офіційно не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, заборгованість по сплаті аліментів була погашена відповідачем у повному обсязі за два місяці, суд приходить до висновку, що при наявності вказаних обставин розмір пені повинен бути зменшений судом до 50\~000, 00 грн. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial