Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

13 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.01.2018 року між відповідачем [PERSON] , [INFO] та нею - [PERSON] , [INFO] , укладено договір позики, за яким вона передала відповідачу, а відповідач отримав у борг грошові кошти у розмірі 11000,00 (одинадцять тисяч) гривень та відповідач зобов`язався повернути дану суму грошових коштів до 01.05.2018 року. Пояснює, що на неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути борг, він категорично відмовляється, чим грубо порушує свої договірні зобов`язання перед позивачем, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в сумі 11000,00 грн., три відсотка річних в сумі 605 грн. 75 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 1025 грн. 20 коп., а всього суму 12 630 грн.95 коп., а також стягнути судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але на адресу суду надала заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки він немає змоги з`явитись на засідання, пояснює, що гроші він повернув позивачу, але вона не повернула йому розписку, оскільки сказала, що забула її вдома і потім знищить. Зазначає, що позивач уже стягнула з нього гроші і з нього стягують з пенсії по 428 грн. Вказує, що йому 61 рік, непрацюючий, грошей не вистачає на ліки, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.01.2018р. [PERSON] надав розписку про те, що він отримав у борг грошові кошти від [PERSON] в сумі 11 000,00 грн., які зобов`язується повернути до 01.05.2018 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. Із наданого позивачем оригіналу розписки, складеної 28.01.2018 року, вбачається, що [PERSON] зобов`язався повернути борг [PERSON] в сумі 11000,00 грн. Дані кошти отримані від позивача відповідачем в чому він і розписався. Крім того, вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу (до 01.05.2018р.). Боргова розписка від 28.01.2018р. скріплена підписом [PERSON] (а.с.11). Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 28.01.2018р. (а.с.11). Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] . Доводи відповідача, що він повернув позивачу грошові кошти, однак вона не знищила розписку, як обіцяла, судом до уваги не беруться, оскільки не підтверджені жодними доказами. Крім того, не підтвердженні жодними доказами твердження відповідача, що з нього вже стягується цей борг на підставі рішення Шевченківського районного суду в м. Чернівці. Зокрема відповідачем не додано до матеріалів справи, ані рішення суду, ані матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення даних коштів. Крім того, за відсутності зазначених доказів суд позбавлений можливості встановити предмет та підставу позову та чи дійсно в судовому порядку стягнуто заборгованість за договором позики від 28.01.2018р. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, розрахованих за період з травня 2018 року по лютий 2020 року на суму боргу 11000,00 грн., судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики від 28.01.2018р. в сумі 12630,95 грн., з яких: 11000,00 грн. основний борг, 605,75 грн. - 3% річних, 1025,20 грн. інфляційні нарахування обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи відповідача про те, що сума боргу ним повернута, не підтверджені жодними доказами, а тому до уваги судом не приймаються. У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача належить також стягнути судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved