Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

12 липня 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Остаточно позовні вимоги були уточнені 30 січня 2018 року. Так, позов обґрунтований тим, що 26 серпня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області у цивільній справі № 310/7079/15-ц ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04 серпня 2015 року і до повноліття дитини. Відповідач ніякої участі у вихованні сина не бере, обмежившись лише виплатою встановлених судовим рішенням аліментів, однак цих коштів не вистачає для утримання дитини, забезпечення повноцінного розвитку та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір у 1944 грн. Просить задовольнити позовні вимоги змінивши спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 600 грн. щомісячно до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд цивільної справи без участі позивача, підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.22). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що не спростовується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення «Укрпошта», про причини неявки суд не повідомив. При цьому матеріали справи містять письмові пояснення відповідача від 18 березня 2019 року. Згідно письмових пояснень відповідача заперечення проти позову полягає у посиланні на відсутність обґрунтованої зміни майнового чи сімейного стану дитини, чи погіршання стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Проте, відповідач не заперечував проти призначення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги обґрунтування позовних вимог, викладених у позові, беручи до уваги письмові пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року у цивільній справі № 310/7079/15- ц відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 04 серпня 2015 року і до повноліття дитини. (а.с.7) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них,хто про живає окремо від дитини,може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Враховуючи те, що позивач при пред`явленні позову звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», у такому разі, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved