Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

13.01.2014 р. позивач подав до суду позовну заяву, мотивуючи вимоги наступним. Позивач з сім'єю проживає у житловому будинку [ADDRESS]. Цей будинок було споруджено ним у 2005 р. і з 2006 р. фактично експлуатується як житло. З того часу позивач часто виїжджав на заробітки, оскільки його сім'ї потрібно було вирішити житлове питання. Проведення будівництва необхідно було провести у термінові строки за сприятливих погодніх умов, а також зі збереженням якості будівельних матеріалів, тому будинок було споруджено позивачем без виготовлення дозвільних документів на будівництво та будівельного паспорту. Спорів з приводу самочинного будівництва між [PERSON] та органом місцевого самоврядування не виникало. Після спорудження позивачем будинку рішеннями Н. Студенівської сільської ради від 30.12.2012 р. та від 08.03.2013 р. йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у [ADDRESS], площею 0,07 га. На підставі виготовленого позивачем проекту землеустрою 10.01.2014 року у встановленому законом порядку, Міжгірською реєстраційною службою РУЮ йому було видано свідоцтво про право власності на цю земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Житловий будинок складається з п'яти жилих кімнат, кухні, підвальних та підсобних приміщень - загальною площею 218, 22 кв.м., будівля двоповерхова. Позивач позовні вимови підтримав. Додатково пояснив, що сусідні землекористувачі до нього претензій з приводу самочинно збудованого ним будинку не мають. Представник відповідача - Н.Студенівської сільської ради Славець В.Ф. в судовому засіданні 30.01.2014 року визнав позовні вимоги позивача повністю, підтвердив що обставини вказані в позовній заяві відповідають дійсності. Третя особа без самостійних вимог - державна реєстраційна служба Міжгірського РУЮ заперечень щодо позову немає, про що представник ДРС Міжгірського РУЮ Цімбота В.І. підтвердив своїми поясненнями в судовому засіданні 30.01.2014 року. Дружина позивача не заперечує щодо оформлення за ним права власності на житловий будинок, що підтверджує своєю письмовою заявою від 11.09.2013 р. Державна інспекція з архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» № 2780-ХІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного архітектурного будівельного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв'язку цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області, рішення чи його відсутність дають підстави вважати наявність спору про право. У зв'язку з тим, що позивач не звернувся до Інспекції ДАБК у Закарпатській області, то інспекція просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви про визнання права власності на самочинно зведений житловий будинок, зокрема стосовно прийняття об'єкта до експлуатації, що підтверджується письмовим поясненням інспекції у справі від 30.01.2014 р, оскільки відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ №461 від 13.04.2011 року прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, (а саме таким є будинок позивача [PERSON]) та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Інспекцією поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка позивачем не подавалася. Заперечення Державної інспекції з архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області суд відхиляє з наступних підстав. На замовлення позивача КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок. Згідно даних технічного паспорту, зокрема експлікації будинку, загальна площа житлового будинку становить 218, 22 кв. м. Також на підставі технічного паспорту встановлено технічну характеристику будинку. Будинок приєднаний до електромережі, опалення будинку пічне, в будинку наявний водопровід та каналізація. Після завершення будівництва позивач уклав договір про користування електричною енергією з Міжгірським РЕМ від 06.01.2006 р., тим самим підтверджуючи фактичну експлуатацію даного будинку та виконання норм і правил щодо користування електричною енергією для обігріву житла. Рішенням Н.Студенівської с/ради Міжгірського району 16 сесії 6 скликання від 30.12.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с.Н.Студений в ур. «Загорода», будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. Рішенням Н.Студенівської 12 сесії 6 скликання від 08.09.2013 уточнено рішення Н. Студенівської с/ради від 30.12.2012 року в частині уточнення площі та адреси земельної ділянки, яка передана у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно цього рішення уточнено площу та адрес земельної ділянки , які передані у власність позивачу в [ADDRESS]. Відділом Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області від 11.12.2013 року було надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. Яким погоджено позивачу проект землеустрою та 10.01.2014 р. у встановленому законом порядку, Міжгірською реєстраційною службою РУЮ йому було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Це підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Отже, будинок фактично експлуатується як житло з 2006 року. Дана обставина визнана відповідачем по справі. Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА Закарпатської області від 09.09.2013 р. в плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих будівельних норм і правил не виявлено, даний житловий будинок потребує поточного ремонту і є придатним для проживання, загальний технічний стан будинку задовільний. Суд зважає також і на ту обставину, що представник Інспекції ДАБК у Закарпатській області, починаючи з 2006 року і до цього часу, не мав претензій до позивача щодо спорудження ним самочинно спорудженого будинку, що є предметом позовних вимог, зокрема не здійснено перевірку щодо придатності будинку для експлуатації, а також на відповідність будівельним нормам і правилам. З урахуванням вищезазначених обставин, суд відхиляє заперечення інспекції. Окрім цього, відповідно до п. 9 абз. 4 Постанови ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»: якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації , суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р №461), зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Отже, позивач не позбавлений права ввести в експлуатацію житловий будинок згідно з чинним законодавством після визнання права власності на цей будинок за рішенням суду. Такий висновок міститься в повідомленні державної реєстраційної служби Міжгірського РУЮ від 07.02.2014 р. №06.3/1-07/15. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша ст. 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Частина п'ята ст. 376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Частина третя ст. 376 ЦК України передбачає, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи той факт, що позивачу було надано право власності на земельну ділянку під уже збудоване нерухоме майно, суд має підстави для застосування ч. 3 ст. 376 ЦК України, що дає підстави визнання позову відповідачем прийняти та позов задовільнити, оскільки це не порушує вимоги закону і права та інтереси інших осіб у відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, та наявні докази у справі, а також той факт, що відповідач, - Н. Студенівська сільська рада визнала позов, суд визнає право власності на житловий будинок за [PERSON] в [ADDRESS] загальною площею 218, 22 кв. м. Вимоги позивача щодо зобов'язання реєстраційної служби зареєструвати право власності на самочинно збудований житловий будинок є передчасними, оскільки реєстраційна служба не визнана відповідачем у справі. Окрім цього, цей орган не приймав рішення про відмову у реєстрації вказаного об'єкту нерухомого майна, а позивач не втратив право на звернення до цього органу після набрання рішенням законної сили. Судових витрат до стягнення не має, а до повернення не заявлено.

Outcome: approved