Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

13.02.2017 року ПАТ Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про відшкодування шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю автомобіля марки ВАЗ 2109, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник авто згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON]) автомобілю Mitsubishi Outlander, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], відповідальність якого застрахована ПАТ «Страхова [PERSON] «ВУСО», завдано механічні пошкодження. Оскільки застрахований автомобіль було пошкоджено, страхова компанія виплатила ТОВ «[PERSON] Україна» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту № 1386044-02-08-01 від 25.07.2014 року в рахунок відшкодування завданих збитків грошові кошти в загальній сумі 104 830 грн., 96 коп. Посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який в добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодував, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно в порядку регресу суму виплаченого відшкодування в розмірі 104 830 грн. 96 коп., а також судові витрати на оплату судового збору. Ухвалою суду від 02.02.2018 року справу прийнято до провадження судді Жупанової І.Б. від судді Карабак Л.Г., постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.03.2018 року, яке було відкладено за клопотанням представника відповідачів. 03.04.2018 року ухвалою суду підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 26.04.2018 року, яке було відкладено у звязку з неявкою відповідача [PERSON], про належне повідомлення якого відомості відсутні. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення суми з [PERSON] визнає в повному обсязі в розмірі 104830,96 грн., оскільки він є винною особою у вчиненому ДТП, а в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] виплаченого страхового відшкодування не визнає, оскільки вона є неналежним відповідачем у справі та право володіння на автомобіль на законній підставі перейшло до [PERSON] до того, як сталася ДТП, а, отже належним відповідачем є [PERSON] Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши надані сторонами письмові джокази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатньості, заяви сторін, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 1386044-02-08-01 від 25.07.2014 року, укладеного між ТОВ «[PERSON] Україна» та ПАТ «СК «ВУСО», за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Outlander JMBXTCW5WCU000295 , державний номер [NUMBER]. На підставі вказаного договору між позивачем і страхувальником виникли правовідносини, що випливають з договору страхування - обов'язок відшкодування шкоди при настанні страхового випадку, врегульовані ст. 979 ЦК України, у відповідності до якої за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 29.11.2014 року у місті Запоріжжя сталася ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 2109, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник авто згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON]), та автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Про вказані обставини свідчить довідка про обставини ДТП видана ВДАІ. В результаті вказаної ДТП автомобілю Mitsubishi Outlander було завдано пошкоджень, що підтверджується протоколом огляду ТЗ від 02.12.2014 року. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2014 року винним у вищезазначеній ДТП визнаний [PERSON], який відповідно до цієї постанови притягнутий до адміністративної відповідальності. За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі Рахунку з СТО Страховиком було визначено розмір збитків та виплачене страхове відшкодування в загальному розмірі 104830, 96 грн. Згідно рахунку № 01003 від 03.12.2014 року страхове відшкодування було виплачене на рахунок СТО, що здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля, про що було складено страховий акт № 80-02 від 16.01.2015 року. В результаті повторного огляду автомобіля на ТОВ «Ніко-Запоріжжя» на предмет прихованих недоліків було проведено заміну ричагу підвіски задньої, та відповідно Страховиком за Рахунком-фактурою № М-00000017 та Нарядом-замовленням №НЗ020670 ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено на рахунок СТО суми в розмірі 495,90 грн. та 4935,00 грн. Крім того було додатково оплачено рахунок № 00134 від 13.02.2015 р. за лако-фарбові роботи та роботи з полірування автомобіля, що зафіксовано актом додаткового огляду прихованих дефектів від 13.02.2015 року. Додатково було сплачено рахунки за заміну виявлених прихованих пошкоджень, та різницю в цінах на деталі, у звязку у змінах в каталозі. В добровільному порядку виплати, що проведені страховиком - позивачем, винною в ДТП особою не відшкодовані. Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток, у повному обсязі. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК). Доказами, наданими позивачем, які судом визнаються належними і допустимими, відповідачем не спростовані і визнаються, підтверджено розмір страхового відшкодування, що виплачено позивачем страхувальникові внаслідок страхового випадку, який становить 104 830 грн. 96 коп. За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК), а відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з цього, у відповідача [PERSON] виникло зобов'язання відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок його винних дій, яке виконане позивачем перед третьою особою, а, отже, позивач має право зворотньої вимоги до винної особи. На момент ДТП, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю Mitsubishi Outlander, яка відшкодована позивачем, [PERSON] був водієм, то ж експлуатував транспортний засіб на законних підставах, що вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2014 року, крім того обставин неправомірності володіння транспортним засобом, яким керував [PERSON], в діях останнього не встановлено. Відповідно до п. 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» , якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є винною особою у ДТП, яка сталася 29.11.2014 року, суд приходить до висновку, що позивач, як особа, що відшкодувала шкоду, завдану з вини [PERSON] має право зворотної вимоги до нього у розмірі виплаченого страхового відшкодування, сума якого становить 104 830 грн. 96 коп., а, відтак, право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, є порушеним і підлягає захисту в обраний ним спосіб, що відповідає ст. 16 ЦК України, шляхом стягнення суми відшкодування з [PERSON] Стосовно позовних вимог до відповідача [PERSON], суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки вона є неналежним відповідачем у справі тому як на момент вчинення ДТП володільцем автомобіля був саме [PERSON], і саме з його вини воно відбулось. Згідно з ч. 2 п. 4 Постанови № 6 від 27.03.1992 року Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до обставин справи, під час скоєння ДТП за кермом автомобіля ВАЗ 2109, знаходився [PERSON], при цьому в нього було в наявності свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищевказане авто, а, отже, саме в його управлінні на законних підставах перебував автомобіль - джерело підвищеної небезпеки. Норми права, що зазначені позивачем в позові, як його підстава, затосовані судом. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 1600 грн.

Outcome: approved