Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

14.05.15 р. [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила суд постановити рішення, яким відібрати малолітнього сина [PERSON], [INFO] у відповідача, який незаконно його утримує та визначити постійне місця проживання дитини з позивачем. Заяву мотивує тим, що 23.09.07 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб , а 26.08.09 р. у них народився син [PERSON]. Дитина зареєстрована за адресою реєстрації матері м. Львів вул. Тростинна,4. З часу реєстрації шлюбу їх сім»я періодично проживала то за вказаною адресою, то за адресою реєстрації відповідача м. Львів вул. Чикаленка,10. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, оскільки він завжди жив за вказівками своєї матері. Крім того він ніде не працював, захоплювався азартними іграми та неодноразово програвав сімейні заощадження. В зв»язку з наведеним вона звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу. З кінця 2014 р. позивач змушена була доглядати за своїм онкохворим братом, що помер в лютому 2015 ріку. В подальшому вона хворіла на вегето-судинну дистонію , тому деякий проживала у своєї матері. Скориставшись її незадовільним станом здоров»я відповідач зі своєю матір»ю забрали у неї сина та на даний час позбавляють її можливості спілкуватись з дитиною . По даному факту вона звернулась з заявою до Шевченківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області . Оскільки у неї немає доступу до дитини, відповідач залякує їх сина, говорить дитині неправду про матір, тим самим налаштовує сина проти неї. У неї також є сумніви у належних умовах проживання дитини. Вона любить сина, бажає щоб він проживав з нею , відтак просить задовольнити позов. В процесі розгляду справи [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з батьком - [PERSON] за адресою м. Львів вул. Чикаленка, 10 . Заяву мотивує тим, що з моменту реєстрації шлюбу вони з дружиною проживали [INFO] на вул. Чикаленка у м. Львові . З моменту народження за даною адресою проживає і спільний син подружжя -[PERSON]. Мати дитини не цікавилась його розвитком та станом здоров»я. Дитину доглядає з народження фактично він . Так, відповідачка по зустрічному позову не знає якими захворюваннями хворіла дитина, як розвивається, чи відвідує садок. Частково така ситуація склалась внаслідок того, що [PERSON] страждала від захворювань нервової системи. У неї часто бували приступи, внаслідок яких вона не усвідомлювала що з нею відбувається. В такі моменти дитину взагалі не можна було залишати з матір»ю. В подальшому неувагу до дитини позивачка по основному позову мотивувала зайнятістю на роботі. Згодом повністю самоусунулась від виховання дитини мотивуючи це необхідністю здійснювати догляд за хворим братом. При цьому вона переселилась проживати у будинок своєї матері , що розташований на сусідній з ними вулиці Тростинній,4 і взагалі не навідувала сина та не цікавилась ним. В цей час , як вважає позивач по зустрічному позову, вона фактично проживала з іншим мужчиною у будинку своєї матері, не цікавлячись долею власної дитини. Весною 2015 року [PERSON] в супроводі чоловіків, які невідомі дитині, забрала всі свої особисті речі та намагалась силою забрати дитину. Проте син налякався, почав кликати на допомогу , впирався руками в двері машини. [PERSON] не бажає жити з матір»ю. Він все своє життя проживає [INFO] на вул. Чикаленка, де для нього обладнана кімната, створені всі умови для розвитку. Відповідач, як батько, належно утримує сина, займається його вихованням та зважаючи на інтереси дитини, просить задовольнити зустрічний позов. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали основний позов , заперечили проти зустрічного та пояснили, що на даний час шлюб між подружжям розірвано. Позивач по основному позову любить свого єдиного сина та бажає , щоб дитина проживала з нею. Вона може надати належний догляд та виховання сину. На їх думку у своїй поведінці відповідач керується не любов»ю до дитини, а вказівками своєї матері. [PERSON] із-за того, що дитині говорять багато поганих речей про матір, на даний час він віддалився від неї. Проте в моменти безпосереднього спілкування з дитиною син говорить їй , що любить її. На думку позивачки відповідач зі своєю матір»ю залякали дитину, негативно на неї впливають. Зважаючи на викладене просили задовольнити первісний позов, оскільки дитині необхідне материнське піклування. [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили проти основного позову, підтримали зустрічний . Додатково пояснили, що з народження доглядом та вихованням дитини займався в основному батько, відтак значним стресом для сина у його віці буде різка зміна оточення, в якому він проживає. Дитина не бажає на даний час спілкуватись з матір»ю, оскільки не бачила від неї тепла і ласки. Позивач по основному позову сама залишила сім»ю, дитину та проживаючи протягом тривалого часу фактично на сусідній вулиці навіть не навідувалась до сина. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив. Натомість, у період коли вона ніби - то доглядала брата та хворіла після цього, мати відповідача неодноразово приводила дитину у будинок матері позивачки та хотіла сприяти їх спілкуванню. Проте позивачці дитина не була потрібна. Натомість відповідач, гуляючи в сином у центрі міста випадково зустрів позивачку, яка гуляла з мужчиною, якого вона називає другом її брата та який і на даний час проживає з позивачкою у будинку її матері. В той же час [PERSON] , покликаючись на погане самопочуття, відмовлялась прийти до дитини. Представник Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні пояснив, що підтримує висновок органу опіки та піклування та просить задовольнити зустрічний позов [PERSON] з тих підстав, що це буде відповідати саме інтересам дитини. Заслухавши думку учасників процесу, показання свідків , дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що основний позов не підлягає до задоволення, позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.07 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 24.11.15 р. розірвано. 26.08.09 р. у подружжя народився син [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження дитини його батьками є [PERSON] та [PERSON] З 26.08.09 р. дитина зареєстрована за місцем реєстрації матері у будинку № 4 на вул. Тростинній у м. Львові , власником якого є матір [PERSON] Між тим, як вбачається з показань допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дитина з народження постійно проживає за адресою проживання та реєстрації батька у будинку № 10 на вул. Чикаленка у м. Львові. Крім показань вказаних свідків , які допитувались за клопотанням [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON], що є свідками , яких просила допитати [PERSON], теж зазначили в судовому засіданні, що позивачка по основному позову, що є їх сусідкою, після реєстрації шлюбу постійно проживала у чоловіка. В подальшому, коли в шлюбі народилась дитина, то [PERSON] періодично з сином навідувалась до матері. Інші ж свідки, яких просила допитати [PERSON] , - зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначили , що спілкувались з позивачкою та її матір»ю лише у період спільної роботи на ринку та про всі обставини знають лише зі слів вказаних осіб. Крім того, саме адреса реєстрації батька зазначена у всіх медичних документах малолітньої дитини , відтак суд приходить до висновку, що будинок № 10 на вул. Чикаленка у м. Львові є постійним місцем проживання дитини. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дітей, суд, відповідно до ч.1 ст.161 СК України, враховує ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік та стан здоровя дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Також суд приймає до уваги те, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей, піклується ними, може створити належні умови для їх виховання, особисті якості батьків. Суд вважає, що обоє батьків люблять дитину, вболівають за її розвиток та виховання. Однак суд приймає до уваги більшу прихильність дитини до батька, її бажання проживати разом з батьком. Зазначені обставини зафіксовані в ході психодіагностичного обстеження [PERSON] , проведеного психологом [PERSON]І.(а.с. 68) Також з показань допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що син дуже прив»язаний до батька . Також в ході судового розгляду було допитано в якості свідка лікаря Обласного дитячого психо-неврологічного диспансеру , дитячого психоневролога [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] перебуває у диспансері на обліку, пройшов курс стаціонарного лікування. Йому було визначено діагноз : розумова відсталість легкої форми і емоційно-вольова неадекватність. У його віці це дуже серйозний діагноз, який вимагає охоронного режиму проживання. Свідок повідомила, що не знайома з матір»ю даної дитини. [PERSON] та дотриманням режиму , графіку лікування та медикаментозного забезпечення займається лише його батько, до якого дитина дуже прив»язана. [PERSON] важко іде на контакт. Зі слів свідка вбачається, що на даний час зміна місця проживання, умов проживання та відсутність батька може вкрай негативно вплинути на психічний стан дитини, оскільки призведе до стресу. Батько динамічно по графіку відвідує з дитиною прийоми у лікаря, надає все необхідне лікування. Також суд приймає до уваги ту обставину, що батьком дитині забезпечені належні умови проживання , необхідний об»єм надання медичної допомоги, між тим як мати дитини не змогла в судовому засіданні навіть назвати захворювання, на які страждає її дитина та медичні заклади, куди звертався батько впродовж життя дитини за наданням медичної допомоги. На думку суду, мати дитини самоусунулась від її виховання та спілкування з нею , що призвело до втрати зв»язку між ними. Позивач по основному позову не позбавлена можливості ставити питання про спілкування з дитиною, та з метою виключення можливості негативного впливу на психологічний та психічний стан дитини , поступово відновлювати контакт з сином. Суд враховує висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 22.07.15 р. , яким орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON] Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні цей висновок підтримав повністю. Вирішуючи по суті спір між батьками про визначення місця проживання дитини суд виходить з рівності прав батька та матері, найкращих інтересів дитини, проголошених Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованою 27.02.1991р. Також суд приймає до уваги принцип 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959р., за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації. Суд вважає, що до даних обставин може бути застосовано цей виняток. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На думку суду визначення в судовому порядку місця проживання дітей та предявлений у звязку з цим позов спрямовано на захист інтересів дитини, стабільність умов її проживання, виховання та розвитку. Суд вважає, що з максимально можливим урахуванням інтересів дитини слід визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з батьком - [PERSON]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що основний позов не підлягає до задоволення, а позов [PERSON] є підставним.

Outcome: approved