Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

14 липня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON] , яка подана в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить: - встановити факт, що свідоцтво на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , видане 21 серпня 1999 року, де вказано прізвище « [PERSON] » належить « [PERSON] », паспорт [NUMBER] , виданий 12 листопада 2001 року Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області; - встановити факт, що довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 01 листопада 1999 року, видана ГОСНИ Московського району, де вказано прізвище « [PERSON] » належить « [PERSON] », паспорт [NUMBER] , виданий 12 листопада 2001 року Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області; - встановити факт, що посвідка про народження, де вказано ім`я на російській мові « [PERSON] » належить на українській мові « [PERSON] », паспорт [NUMBER] , виданий 12 листопада 2001 року Московським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області. Вимоги обґрунтовані тим, що у документах: свідоцтві про її народження, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру та свідоцтві про право власності на житло, наявні помилки щодо прізвища та імені заявниці. У зв`язку з чим звертається до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки наявність помилок у таких документах ускладнює реалізацію її прав. Разом з заявою, [PERSON] подано клопотання про виклик свідка з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, надійшла до суду 16 липня 2021 року поштовим відправленням. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено судове засідання; задоволено заяву [PERSON] про виклик свідка; витребувано докази. 01 вересня 2021 року на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року надійшла відповідь щодо неможливості подання доказів від Департаменту реєстрації Харківської міської ради. 07 вересня 2021 року, на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року надійшла відповідь від КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР. 15 вересня 2021 року на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року надійшли витребувані докази від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 28 жовтня 2021 року від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв щодо розгляду справи або заперечень щодо заяви [PERSON] до суду не подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Прізвище, ім`я, по батькові заявниці та дата її народження - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорту серія [NUMBER] , виданого 12 листопада 2001 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. У правовстановлюючих документах, належність яких просить визначити заявник, зазначено таке. Згідно свідоцтва на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , видане 21 серпня 1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, вказано прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] ». Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 01 листопада 1999 року, видана ГОСНИ Московського району вказано прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] ». Згідно посвідки про народження серії [NUMBER] виданої Краснопольським районним ЗАГС Сумської області вказано, що [PERSON] народилася [INFO] . Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для реалізації права на розпорядження належним їй нерухомим майном, тобто для створення умов для здійснення особистого майнового права, тому заявник за захистом свого порушеного права звернулась з заявою до суду. Як передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Як зазначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду цієї справи є встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику. Обставиною, що підлягає доказуванню є факт того, що свідоцтво на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , видане 21 серпня 1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 01 листопада 1999 року, видана ГОСНИ Московського району; посвідка про народження серії [NUMBER] видана Краснопольським районним ЗАГС Сумської області- належить саме [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що у документах, а саме свідоцтві на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , видане 21 серпня 1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 01 листопада 1999 року, видана ГОСНИ Московського району та між паспортом заявника є розбіжність у написанні прізвища [PERSON] , [INFO] . Судом згідно поданих заявником доказів та у свою чергу оцінених судом в порядку ст. 89 ЦПК України, встановлено, що [PERSON] , [INFO] та « [PERSON] », як вказано у свідоцтві про право власності та « [PERSON] », як вказано довідці про присвоєння ідентифікаційного номера - є однією і тією ж особою, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими документами. Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту належності [PERSON] , [INFO] : - свідоцтва на право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , видане 21 серпня 1999 року Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради; - довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 01 листопада 1999 року, виданої ГОСНИ Московського району. Відтак, з урахуванням встановлених помилок у зазначених правовстановлюючих документах, які неможливо виправити у позасудовому порядку, встановлення факту належності таких документів в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації належних прав заявниці вільно та в повному обсязі розпоряджатись своїми правами власника. Щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявниці, а саме посвідки про народження серії [NUMBER] виданої Краснопольським районним ЗАГС Сумської області вказано, що [PERSON] народилася [INFO] , суд зазначає таке. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, з аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі можливо у разі якщо ідентифікаційні дані особи, в такому документі, не збігаються з ідентифікаційними даними зазначеними в свідоцтві про народження або у паспорті і від встановлення таких фактів залежить виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав, та за умови якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднані громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Як роз`яснено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, заяви про встановлення факту належності свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в окремому провадженні, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. З огляду на те, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачений порядок внесення змін до актового запису цивільного стану, до якого в свою чергу відноситься свідоцтво (посвідка) про народження, така зміна проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення в силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення для заявниці з метою розпорядження своїми правами власника, в іншому порядку встановити факт належності вказаних правовстановлюючих документів заявниця не має можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial