overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 1 000грн.до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, у якому в них народилася дитина - [PERSON], [INFO].24.03.2014р. шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач працює приватним підприємцем, матеріально забезпечений, інших утриманців в нього немає. Кошти, які відповідач добровільно надає на утримання дитини, є недостатніми, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила розмір позовних вимог, просить стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 800грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, пояснив, що має проблеми зі здоров'ям та не має можливості сплачувати більше 800,00 грн. аліментів на місяць. . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 24.03.2014р. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає на [ADDRESS] разом з дитиною, яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач надає кошти на утримання дитини нерегулярно та в недостатньому розмірі. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що в судовому засіданні сторони погодили розмір аліментів, який сплачуватиме відповідач в користь позивачки на дитину. Суд вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини в сумі 800 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону,починаючи з 12.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 551,20 грн. судового збору. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким що підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], третя особа Заводський районний відділ у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою № 13 в будинку № 40, розташованого по вулиці Крилова в місті Миколаєві, посилаючись на те, що відповідач з 2013 року не проживає в даній квартирі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у ній, просила справу розглядати без її участі. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 19.06.1993 року, (ксерокопія а.с.9-10) [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради Бриз ЖЕК №3 № 198 від 17.01.2015 року (а.с.3), у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], який являється чоловіком позивачки. При огляді [PERSON] про непроживання від 11.01.2016 року (а.с.4) видно, що [PERSON] з 2013 року за адресою: [ADDRESS] не проживає. Тобто відповідач у вказаній вище квартирі не проживає більше одного року. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік. Відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні з 2013 року, а тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 13 будинку №40, розташованому по вулиці Крилова в місті Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 10 жовтня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] працює поліцейським у Межівському ВП Синельниківського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, в її особі. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 10 жовтня 2009 року, актовий запис №50, сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2009 року. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 11 січня 2011 року, актовий запис №02, сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO]. Довідкою виконкому Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області №80 від 12 січня 2016 року підтверджується, що син [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні [PERSON] Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який уточнила 03.03.2016. З позову вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 14.04.2005 року помер її чоловік [PERSON], який являвся пенсіонером Міністерства внутрішніх справ. Заявниця просить встановити належність йому пенсійної справи згідно із якою він з 1992 року отримував пенсію. Така необхідність викликана тим, що він фактично народився 7 серпня 1944 року, а в пенсійній справи датою його народження проставлено 9 жовтня 1944 року. Стверджує, що вона як вдова покійного має право на зміну виду пенсії і бажає бути забезпеченою утриманням колишнього чоловіка. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала з підстав, зазначених в заяві і просила задовольнити їх. Представник зацікавленої особи [PERSON] не заперечувала проти задоволення вимог заявниці і підтвердила, що встановлення даного факту буде мати юридичне значення для [PERSON] при зміні виду пенсії. Заслухавши пояснення заявниці, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пояснень заявниці, досліджених доказів, судом встановлено, що датою народження [PERSON] 7 серпня 1944 року і воно підтверджується витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян. З пояснень заявниці, матеріалів справи, судом встановлено, що дана розбіжність в документах виникла помилково, тому суд приходить до висновку, про встановлення їх належності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року. Від шлюбу мають малолітню дитину, 2013 року народження. Зазначала, що спільне життя у них не склалося через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім'єю, просила шлюб розірвати, стягнувши з відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. судового збору. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримала, відповідач позов визнав, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 12 серпня 2006 року [PERSON], 1982 року народження, та [PERSON], 1978 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №38. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому раховуючи ст. 174 ЦПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №89. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], 17 лютого 2010 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, неодноразово застосовував щодо неї фізичну силу, ображав нецензурними словами. З жовтня 2015 року вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, з цих причин вважає, що відносини з відповідачем припиненні і немає необхідності їх відновлювати, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. У звязку з вищевикладеним, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем в судовому порядку, залишити прізвище набуте у шлюбі та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що не має бажання проживати з відповідачем, вважає, що сімя розпалася і існує тільки формально. Також пояснила, що не має почуття любові до чоловіка, як і не має спільних інтересів між ними, проти примирення категорично заперечує, просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], судові витрати у справі просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Підтвердив, що вони з дружиною проживають порізно, окремо ведуть свої господарства, ніяких спроб примиритися він не робив, крім того підтвердив, що позивач з січня 2016 року проживає з іншим чоловіком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона являється матірю позивача, вважає, що не має необхідності шлюб між сторонами розривати. Відповідач дійсно висловлювався в сторону дочки нецензурними словами, однак це мало місце коли вона водила додому іншого чоловіка. Після чого, [PERSON] пішла з дому і з 07 січня 2016 року проживає ще з іншим чоловіком. Згідно ст 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3-4), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копію паспорта [PERSON] (а.с.7), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, після надання їм строку на примирення, жодних заходів щодо примирення подружжя не здійснювало, шлюб існує лише формально, а тому суд розриває шлюб між позивачем та відповідачем. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

12 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 15 квітня 2008 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем з січня 2011 року фактично припинені, приживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не мають. Просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. На розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи, призначеного на 09 годину 30 хвилин 26 лютого 2016 року, був повідомлений судовою повісткою, направленою рекомендованим листом, яка повернулася на адресу суду за закінченням терміну зберігання. У судове засідання, призначене на 09 годину 30 хвилин 26 лютого 2016 року, [PERSON] був повідомлений шляхом смс-повідомлення, однак у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2008 року, який зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 120, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

12 січня 2016 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла цивільна справа за позовом позивача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА «Страхування»до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 09 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА «Страхування» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АВ/8564134. Згідно даного договору страхування, застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв при керуванні автомобілем «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 06 серпня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням відповідача із автомобілем «Audi А3», реєстраційний номерний знак WAKET411. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Audi А3», реєстраційний номерний знак WAKET411, був пошкоджений. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач здійснив відшкодування у сумі 17 036,73 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 17 036,73 грн. та судовий збір у сумі 1 218,00 грн. Представник позивача до суду не зявилася, проте надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за\~\~відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved