Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

14.12.2017 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудований житловий будинок за адресою вул. Садова, 30 у смт. Гірник Львівської області. В обґрунтування позову зазначив, що впродовж 2010-2016 р. побудував житловий будинок на своїй земельній ділянці, однак без дотримання вимог законодавства, що було чинне на той час, внаслідок чого будова має статус самочинної і він позбавлений можливості її легалізувати в поза судовому порядку. Вказав, що експерти підтвердили безпечність експлуатації нерухомості. Відтак просить суд визнати за ним право на даний будинок. 01.02.2018 р. сторони у судове засідання не зявилися. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оцінивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Згідно договору дарування від 06.02.2009 р., державного акту на право власності на землю серії ЛВ № 614, витягу з відповідного державного реєстру № 15533320 від 26.12.2013 р., позивач є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою Львівська область, смт. Гірник, вул. Садова, 30, площею 0,0700 га. Згідно даних технічного паспорта від 18.10.2016 р., на даній земельній ділянці позивачем збудовано житловий будинок. Відповідно до технічного висновку № 72 від 18.10.2016 р., проведеного експертом [PERSON], останньою було здійснено технічне обстеження приміщення вказаного будинку з метою визначення його фактичного технічного стану та надано висновок про те, що будівля відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації; стан несучих конструкцій, перекриття та покриття дозволяє подальшу експлуатацію житлового будинку. Окрім цього, ОП Львівським обласним проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, в особі виконавця [PERSON], надано висновок від 21.11.2017 року про те, що архітектурно-планувальні рішення збудованого житлового будинку відповідають вимогам ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», санітарним та пожежним нормам і правилам, а також надано висновок про можливість легалізації самочинно будівництва житлового будинку. Відповідно до витягу з протоколу № 17 засідання постійно діючої узгоджувальної комісії по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітеті Червоноградської міської ради від 13.12.2017 року комісія не має застережень щодо визнання за позивачем права власності на самочинно збудований житловий будинок. Згідно із ст. 321 ЦК України,\~\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На підставі частини третьої\~статті 376 ЦК\~суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Беручи до уваги наведене, а також враховуючи те, що будинок позивачем побудований на земельній ділянці, яка була надана йому з цією метою, останній відповідає державним будівельним нормам та стандартам, санітарним та протипожежним нормам, вимогам надійності і безпечної експлуатації та не порушує прав інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги за даним позовом є підставними і такими, що підлягають до задоволення.\~

Outcome: approved