Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

12 червня 2017 року Макіївське професійне училище соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача щомісячно грошові кошти у розмірі 20% середньомісячного сукупного доходу на одного члена сімї на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона є малозабезпеченою, на її утриманні, крім [PERSON] знаходиться ще 5 дітей, а тому вона не має грошових коштів для сплати за утримання останнього. Крім того, відповідач повідомила, що вона отримує допомогу на сина - [PERSON], як одинока мати і не заперечує, щоб ці кошти перераховувалися позивачу. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 4). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2017 року застосовано до малолітнього [PERSON], [INFO], примусові заходи виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків на строк 1 (один) рік (а/с 6-9). Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2017 року та путівки Міністерства освіти і науки України № 170 від 11 квітня 2017 року неповнолітнього [PERSON], [INFO] було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка (а/с 10). Згідно наказу Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка від 26 квітня 2017 року № 4 «З-УДЗ», [PERSON] зараховано з 26 квітня 2017 року до складу учнів на навчання на базі загальної середньої освіти, відповідно до робочих навчальних планів та програм в групу 10-СТБ з професії «Столяр будівельний» (а/с 15). Як зазначено позивачем, [PERSON] перебуває у зазначеному закладі на державному утриманні, а в ухвалі Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2017 року питання про відшкодування частини витрат на утримання дитини вирішено не було. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 13 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», особам, поміщеним у приймальники розподільники для дітей, загальноосвітні школи і професійні училища соціальної реабілітації, центри медико-соціальної реабілітації дітей, спеціальні виховні установи та притулки для дітей, створюються належні житлово-побутові умови відповідно до встановлених правил санітарії та гігієни. Діти забезпечуються харчуванням, одягом, взуттям, предметами для навчання і дозвілля, а також комунально-побутовими послугами згідно з нормативами, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Лікувально-профілактична та санітарно-протиепідемічна робота у зазначених закладах організується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоровя. Часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів (піклувальників) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів», за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті I-III ступеня (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сімї . Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» передбачає, що плата не справляється: за харчування дітей у санаторних дошкільних навчальних закладах (групах) для дітей з малими і затухаючими формами туберкульозу, спеціальних дошкільних навчальних закладах (групах) для дітей, які потребують корекції фізичного або розумового розвитку, та дітей з інвалідністю; за утримання вихованців в інтернатних навчальних закладах - з одиноких матерів (батьків), які виховують дитину без батька (матері), а також у загальноосвітніх санаторних школах-інтернатах, у спеціальних загальноосвітніх школах-інтернатах для дітей, які потребують корекції фізичного або розумового розвитку, у спеціалізованих школах-інтернатах II-III ступеня (у загальноосвітніх закладах Міністерства культури і мистецтв - I-II ступеня) з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів для розвитку здібностей, обдарувань і талантів дітей, фізичної культури і спорту, військових та з посиленою військово-фізичною підготовкою, училищах олімпійського резерву та фізичної культури і спорту - з батьків або осіб, які їх замінюють; в інших випадках, передбачених законодавством. За таких обставин, оскільки за утримання вихованця у професійних училищах соціальної реабілітації не передбачено звільнення від плати, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved