Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

14 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Кривецької сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та визнання права власності на будинки. В позовній заяві зазначає, що він користується двома земельними ділянками водного фонду: ділянка загальною площею 12,3553 га, кадастровий номер [NUMBER] на території Кривецької сільської ради за межами населеного пункту та ділянка загальною площею 7,4975 га кадастровий номер [NUMBER] на території Кривецької сільської ради за межами населеного пункту. Розпорядженням голови Радехівської РДА № 95 від 10 квітня 2013 року позивач отримав дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Розпорядженням голови Радехівської РДА № 179 від 27.06.2013 року, йому передано в оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства площею 19,8528 га із земель водного фонду (ставки для риборозведення) на території Кривецької сільської ради (за межами населеного пункту) строком на 35 років. Отримавши правовстановлюючі документи на земельну ділянку він продовжує нею відкрито користуватись та сплачувати до бюджету Кривецької сільської ради відповідний податок. Протягом всього періоду користування земельними ділянками, для належного функціонування ставків, які знаходяться на території цих наданих йому в оренду земельних ділянках та нормальної діяльності виробничого процесу позивач постійно використовував та підтримував в належному стані гідротехнічні споруди, а саме: водопідпірна - 2 шт., водо перепускна - 1 шт., водоспускна - 1 шт., на другому ставку водоперепускна - 1 шт., водоспускна - 2 шт., а саме чистив їх від замулення, сміття, проводив ремонтні та відновлювальні роботи. На підставі рішення 6 сесії 7 скликання Кривецької сільської ради від 12.08.2016 року гідротехнічні споруди на водних об`єктах, якими він користується згідно договорів оренди, а саме: водопідпірна - 2 шт., водоперепускна - 1 шт., водоспускна - 1 шт., на другому ставку водоперепускна - 1 шт., водоспускна - 2 шт., взяті на облік сільською радою як безхазяйні. Згідно технічного паспорту на гідротехнічні споруди від 17.09.2018 року, виданого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, на орендованих позивачем земельних ділянках водного фонду знаходяться: водонапускна споруда (позиція 1), що являє собою водопропускну залізобетонну трубу діаметром 0,8 м, довжиною 21,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоспускна споруда (позиція 2): водопропускна залізобетонна труба діаметром 0,8 м, довжиною 26,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоспускна споруда (позиція 3): водопропускна залізобетонна труба діаметром 0,8 м, довжиною 26,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоперепускна споруда (позиція 4): водопропускна залізобетонна труба діаметром 0,8 м, довжиною 20,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоспускна споруда (позиція 5): водопропускна металева труба діаметром 0,6 м, з вхідним оголовком, побудована в 1981 році. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на вказані вище гідротехнічні споруди. Крім того, в 2014 році, на зазначених земельних ділянках позивач самочинно збудував два будинки рибака. Дане будівництво ним було збудовано без належного дозволу, який дає право виконувати будівельні роботи, з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Згідно технічного паспорта, виданого 17.09.2018 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації,вбачається, що будинок рибака [ADDRESS] , становить загальну площу 73,7 м.кв. та відкритою верандою площею 16,4 м.кв., побудований в 2014 році. Згідно технічного паспорта, виданого 17.09.2018 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що будинок рибака [ADDRESS] , становить загальну площу 81,3 м.кв., побудований в 2014 році. У 2018 році, позивач розпочав процедуру оформлення права власності на будинок в адміністративному порядку, однак, оформленню права власності перешкоджає відсутність у нього необхідних висновків компетентних органів, а також дозволу на будівництво на момент здійснення цього будівництва, відтак загальною процедурою узаконення самочинного будівництва є звернення до суду із позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Таким чином, просить визнати право власності на вищевказані будинки (а.с.4-10). 28 січня 2019 року ухвалою головуючого судді до участі у справі було залучено співвідповідача Радехівську міську раду Львівської області (а.с.56). Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, звертав увагу суду, що він з 2007 року користується вказаним майно. У нього була домовленість із попереднім орендарем про передачу йому в суборенду вказаного майна, проте як пізніше виявилося, що це неможливо було зробити, оскільки це землі водного господарства, тому лише після закінчення строку дії договору він зміг це юридично оформити.Просив постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - в.о. Кривецької старостинського округу Радехівської міської ради суду пояснила, що позивач справді користувався даним майно ще задовго до укладення договору оренди, але з якого саму часу пригадати не може. Вирішення даного позову доручила суду на його розсуд. Представник співвідповідача Радехівської міської ради Стрілецька Р.А. вирішення даного позову доручила суду на його розсуд. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що згідно з копіями Договорів оренди землі від 27 червня 2013 року Радехівська районна державна адміністрація передала [PERSON] строком на 35 років у строкове, платне користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 7,4975 га та 12,3553 га, які знаходяться на території Кривецької сільської ради Радехівського району Львівської області (за межами населеного пункту) для ведення фермерського господарства (а.с.14-19). Проте в судовому засіданні встановлено, що позивач фактично такою земельною ділянкою користується з 2007 року. Із копії рішення 6 сесії 7 демократичного скликання Кривецької сільської ради від 12.08.2016 року вбачається, що гідротехнічні споруди на водних об`єктах згідно договорів оренди, а саме: водопідпірна - 2 шт., водоперепускна - 1 шт., водоспускна - 1 шт., на другому ставку водоперепускна - 1 шт., водоспускна - 2 шт., взяті на облік сільською радою як безхазяйні (а.с.24). Згідно з технічним паспортом на гідротехнічні споруди від 17.09.2018 року, виданого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, на орендованих земельних ділянках водного фонду знаходяться: водонапускна споруда (позиція 1), що являє собою водопропускну залізобетонну трубу діаметром 0,8 м, довжиною 21,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоспускна споруда (позиція 2): водопропускна залізобетонна труба діаметром 0,8 м, довжиною 26,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоспускна споруда (позиція 3): водопропускна залізобетонна труба діаметром 0,8 м, довжиною 26,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоперепускна споруда (позиція 4: водопропускна залізобетонна труба діаметром 0,8 м, довжиною 20,0 м, залізобетонному лотку з вхідним оголовком і з дерев`яними затворами шандорного типу, побудована в 1981 році. Водоспускна споруда (позиція 5): водопропускна металева труба діаметром 0,6 м, з вхідним оголовком, побудована в 1981 році (а.с.25-32). Частиною 1 статті 181 ЦК України визначається, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Тобто, такі об`єкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно пов`язані з землею, тобто вони не можуть існувати без землі; переміщення зазначених об`єктів є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Виходячи з аналізу чинного законодавства, такий об`єкт, як гідровузол ставка належить до гідротехнічних споруд (Методика обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затверджена наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року №252 (зареєстрований в Міністерстві юстиції 21 грудня 1995 року за №466/1002), є спорудою, призначеною для використання водних ресурсів, для боротьби з шкідливим впливом вод, захистом земель від водної та вітрової ерозій, інших негативних процесів. Отже, такий об`єкт, як гідровузол ставка є нерухомим майном, оскільки він нерозривно пов`язаний з землею та його переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру. Методика обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, яка затверджена наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №252 від 19 грудня 1995 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1995 року за №466/1002 призначена для забезпечення комплексу робіт, що виконуються при обстеженні і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного транспортування і складування промислових відходів та поширюється на всі споруди незалежно від відомчої належності та виду власності. Пунктом 1.9.18 Методики встановлено, що гідротехнічні споруди, це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд. Відповідно до пункту 3.3 Методики під час обстеження та паспортизації перевірці підлягають: оснащеність споруд засобами вимірювань; стан споруди; організація експлуатації споруди; виконання заходів щодо ремонту; стан технічної документації; виконання заходів щодо забезпечення надійності; засоби охорони навколишнього природного середовища. За змістом частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При цьому, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що в 2014 році, на зазначених земельних ділянках позивач самочинно збудував два будинки рибака. Дане будівництво було збудовано без належного дозволу, який дає право виконувати будівельні роботи, з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Відповідно до технічного паспорта, виданого 17.09.2018 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації будинок рибака [ADDRESS] . Радехівського району Львівської області, становить загальну площу 73,7 м.кв. та відкритою верандою площею 16,4 м.кв., побудований в 2014 році. Згідно з технічним паспортом, виданим 17.09.2018 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що будинок рибака [ADDRESS] , становить загальну площу 81,3 м.кв. побудований в 2014 році. Згідно з ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до Постанови №6 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» під наданням земельної ділянки необхідно розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно з п.8 Постанови №6 право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК). особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, ч.2 цієї статті передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем за його ж клопотанням.

Outcome: approved