Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

12 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона працювала на ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» глазурувальницею з 08.10.1964 року по 31.05.2000 ріку. З 01.01.1996 року підприємство припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 15.09.2015 року вирішено стягнути з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» заборгованість по заробітній платі у сумі 1812,98 грн., а також компенсацію моральної шкоди у сумі 500 грн. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно направлений в відділ державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, але ДВС відмовила у відкритті виконавчого провадження. 21 червня 2013 року вона отримала відповідь першого заступника Слов'янського міського голови [PERSON], з якої видно, що корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України. Частка державної власності майна в уставному фонді підприємства складає 92,9 %. Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, а вимоги, не задоволені за недостатністю майна вважаються погашеними. В листопаді 2013 року колектив працівників звернувся до Прокуратури в Донецькій області. 28.11.2013 року вони отримали лист Головного управління юстиції в Донецькій області про те, що на даний час зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень та інших документів органу Державної виконавчої служби від 17.05.2008 року. 22.09.2015 року колектив підприємства отримав листа Державної казначейської служби України, що боржник ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» відсутній на обслуговуванні Головного управління Державної казначейської служби України, пакет документів щодо виконання рішення суду повертається без виконання. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» становить 92,90%, то відповідно до ст. 619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому, згідно ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1812,98 грн., а також компенсацію моральної шкоди у сумі 500 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача Фонду державного майна України, в судове засідання не з'явився, був повідомлений належний чином про час та місце розгляду справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» м. Слов'янська. Згідно Рішення Слов'янського міськрайонного суду від 15.09.2015 року, стягнуто з ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 1812,98 грн. та моральну шкоду у сумі 500 грн. Згідно ст.ст. 1, 5 Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. До повноваження Фонду державного майна України належить погодження мирових угод, планів санації і переліків ліквідаційних мас та змін і доповнень до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу, які перебувають у процесі приватизації. Суд не може погодитися з доводами позивача щодо того, що відповідач має нести субсидіарну відповідальність за дії ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 619 Цивільного кодексу України лише договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі. Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Згідно ч. 2 ст. 152 ЦК України акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про акціонерні товариства» засновниками акціонерного товариства визнаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, а також фізичні та/або юридичні особи, що прийняли рішення про його заснування. Отже, ч. 2 ст. 152 ЦК України, а також ч. 2 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватись будь-які санкції, що обмежують їх права у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. Посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватись трудове законодавство, зокрема КЗпП, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватись до трудових правовідносин, оскільки виникає лише у разі порушення зобов'язання, якого між сторонами не існувало. Враховуючи відсутність правових підстав для субсидіарної відповідальності Фонду державного майна України в результаті діяльності ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат», суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed