Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

13 серпня 2015 р. Вінницька міська рада звернулась до суду з зазначеним позовом. В позові зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 14.09.1988 р. №268 інваліду ВВВ 2-ї групи [PERSON] було надано дозвіл на утримання гаража в дворі будинку №17 (до зміни нумерації будинків) по вул. В. Порика, купленого ним у інваліда 2-ї групи [PERSON] 16.04.2000 р. [PERSON] помер і гаражем стала користуватися його дружина - відповідач по справі [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 р. №3290 (зі змінами) був затверджений договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)». Міське комунальне підприємство «Архітектурно-будівельний сервіс», на яке відповідно до затвердженого статуту покладено завдання протидіяти самочинному встановленню нових тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та впорядкуванню раніше встановлених гаражів на території міста уповноважене на укладення договорів з городянами. 02.11.2010 р. між МКП «АБС» та [PERSON], як з вдовою інваліда ВВВ, було укладено договір на пільгових умовах за №1-601 на безоплатній основі про тимчасове використання гаража на території міста. Дію даного договору на 2011-2013 рр. продовжено додатковими угодами від 12.12.2011 р. №1-894, від 06.11.2012 р. №1-825 та від 30.07.2013 р. №1-777. Оплата послуг у зазначені роки [PERSON] не проводилось. Внесок до фонду «Соціально-економічний розвиток міста» при продовженні дії договору на 2011-2013 рр. становив по 350 грн. щорічно, які [PERSON] не сплачувала. Після 2013 р. між МКП «АБС» та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини, оскільки термін дії договору закінчився 31.12.2013 р. Предметом договору було тимчасове використання конструкції (гаража) на території міста. Прав на земельну ділянку при укладенні зазначеного договору [PERSON] не набувала та не набула. На протязі 2013-2015 рр. [PERSON] неодноразово попереджалась про необхідність звільнення земельної ділянки шляхом знесення металевого гаража, але на ці попередження [PERSON] не реагувала і при перевірці 09.07.2015 р. працівниками МКП «АБС» було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку не звільнила. Згідно інформації Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 11.06.2015 р., земельна ділянка, на якій розташована тимчасова металева конструкція (гараж) відноситься до земель територіальної громади міста. Згідно рішення Вінницької міської ради №721 від 21.06.2004 р. «Про землеустрій м. Вінниці», землі, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Вінниці, за винятком земель, що перебувають під обєктами загальнодержавної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважаються землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради. Вінницькою міською радою рішення про передачу [PERSON] у власність або користування земельної ділянки біля будинку №19 по вул. В. Порика у м. Вінниці не приймалося і остання використовує земельну ділянку самовільно, без правовстановлюючих документів, без відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування і без державної реєстрації. В силу ст.ст. 210, 212 Земельного кодексу України це є підставою для зобовязання останнього усунути порушення норм земельного законодавства шляхом приведення земельної ділянки в придатний для використання стан та знесення тимчасової металевої конструкції. Посилаючись на зазначені обставини Вінницька міська рада просить суд зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку біля будинку №19 по. вул. В. Порика в м. Вінниці та привести її у придатний для використання стан за її рахунок шляхом знесення гаража, а також стягнути витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник Вінницької міської ради підтримав позов, посилаючись на викладені в ньому обставини, а також надав додаткові письмові пояснення. Представники відповідача позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, про що надали суду письмові заперечення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і докази, які надали сторони, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, приймаючи до уваги наступне. По справі встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 14.09.1988 р. №268 інваліду ВВВ 2-ї групи [PERSON] було надано дозвіл на утримання гаража в дворі будинку №17 (до зміни нумерації будинків) по вул. В. Порика, купленого ним у інваліда 2-ї групи [PERSON] (а.с.6). 16.04.2000 р. [PERSON] помер і гаражем стала користуватися його дружина відповідач по справі [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.12.2007 р. №3290 (зі змінами) був затверджений договір «Про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів)». Міське комунальне підприємство «Архітектурно-будівельний сервіс», на яке відповідно до затвердженого статуту покладено завдання протидіяти самочинному встановленню нових тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) та впорядкуванню раніше встановлених гаражів на території міста уповноважене на укладення договорів з городянами. 02.11.2010 р. між МКП «АБС» та [PERSON], як з вдовою інваліда ВВВ, було укладено договір на пільгових умовах за №1-601 на безоплатній основі про тимчасове використання гаража. Дію даного договору на 2011-2013 рр. продовжено додатковими угодами від 12.12.2011 р. №1-894, від 06.11.2012 р. №1-825 та від 30.07.2013 р. №1-777. Оплата послуг у зазначені роки [PERSON] не проводилось. Внесок до фонду «Соціально-економічний розвиток міста» при продовженні дії договору на 2011-2013 рр. становив по 350 грн. щорічно, які [PERSON] не сплачувала. На час розгляду справи в суді між НМК «АБС» та [PERSON] договірні відносини закінчені. На звернення МКП «АБС» до [PERSON] на протязі 2014-2015 рр. про необхідність звільнення земельної ділянки шляхом знесення металевого гаража остання не реагує. При перевірці працівниками МКП «АБС» стану використання земельної ділянки, якою раніше користувався [PERSON], а після його смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] не дивлячись на попередження самовільно займає земельну ділянку біля буд. №19 по вул. В. Порика у м. Вінниці, на якій розміщено тимчасова металева конструкція (гараж), що позначена на схемі виготовленій МКП «АБС» під №5 та має орієнтовний розмір 3.30хх5.50 м., про що складений акт від 09.07.2015 р. (а.с.15). Відповідно до ст.10 ч.1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені конституцією України, цим та іншими законами. Пунктом 34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України розпоряджатися землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власником землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно рішення Вінницької міської ради №721 від 21.06.2004 р. «Про землеустрій м. Вінниці», землі, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Вінниці, за винятком земель, що перебувають під обєктами загальнодержавної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважаються землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради. Як видно з матеріалів справи відповідно до рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 14.09.1988 р. №268 дозвіл на утримання гаража було надано персонально інваліду ВВВ 2-ї групи [PERSON] в дворі будинку №17 (до зміни нумерації будинків) по вул. В.Порика, купленого ним у інваліда 2-ї групи [PERSON] Після смерті [PERSON] зазначений договір припинив свою дію, оскільки він був пов'язаний з статусом особи, як інваліда ВВВ і цей статус не поширюється на членів його сім'ї. У відповідності до ст. 1219 ЦК України до складу спадщини не входять права і обовязки, повязані з особою спадкодавця, а тому право інваліда ВВВ на утримання гаража не може успадковуватись його спадкоємцями до яких відноситься відповідач і цей дозвіл припинив дію з моменту смерті інваліда ВВВ. На час розгляду справи у суді відповідач [PERSON] будь-яких прав на земельну ділянку, яка розташована біля будинку №19 по вул.. В.Порика в м. Вінниці не має і продовжує в цих умовах використання зазначеної земельної ділянки, яка відноситься до земель комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради самочинно, тобто без відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та за відсутності чинного правочину про користування зазначеною земельною ділянкою. З врахуванням зазначених обставин вимога позову є обґрунтованою і підлягаючою до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь стороні на користь якої винесене рішення суд стягує з іншої сторони понесені судові витрати. З врахуванням наведеного,

Outcome: approved