Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

12 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, на його користь, до закінчення його навчання у Донецькому національному медичному університеті або до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Також, позивач просить стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на оплату навчання у Донецькому національному медичному університеті в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], виданого 02 квітня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 147. Матір`ю позивача є [PERSON]. Позивач навчається на другому курсі у Донецькому національному медичному університеті на денній формі навчання на бюджетній основі, тому не працює і знаходиться на утриманні матері, якій важко самостійно забезпечувати нормальний розвиток повнолітнього сина, у зв'язку з чим позивач, як дитина, котра продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу позивачеві. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила, що є бабусею позивача, він зареєстрований разом із нею, але мешкає окремо, у іншій області за місцем навчання. Стверджує, що мати позивача піклується про нього та утримує матеріально, вона, як бабуся теж допомогає позивачеві, так як отримує пенсію за віком, але відповідач жодної допомоги сину не надає. Позивач на даний час мешкає за місцем навчання у м. Кропивницький (колишній Кіровоград), живе у гуртожитку, за який треба платити; працювати не може, так форма навчання денна; стипендію не отримує, хоча навчається успішно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що визнає позовні вимоги частково, не заперечує сплачувати аліменти на користь сина в розмірі 1/4 частини заробітку або доходу, але в іншій частині вимоги не визнає, заперечує проти встановлення мінімального розміру аліментів, оскільки це не передбачено законом; вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання позивача у Донецькому національному медичному університеті в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання вважає необгрунтованими. Третя особа у справі [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, пояснила, що утримує сина на власні кошти та забезпечує його усім необхідним: одягом, харчуванням, крім того, сплачує за гуртожиток, надає кошти на проїзд до місця навчання, придбання учбових посібників тощо. Тому вважає, що половину витрат на навчання повинен нести відповідач. Суд, вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 27, 131 ЦПК України сторони для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання. Згідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, якщо немає підстав для звільнення від доказування, встановлених ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], виданого 02 квітня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 147 (л.с. 6). [PERSON] навчається на 2 курсі денного відділення Донецького національного медичного університету, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу (л.с. 4), а тому не працює, знаходиться на утриманні матері [PERSON] та бабусі [PERSON], не отримує стипендії за місцем навчання, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач зазначені обставини не заперечував, тому вони не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 199-200 Сімейного кодексу України (надалі СК України), батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо ті продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення дитиною віку двадцяти трьох років, у разі, якщо батьки мають можливість надавати таку допомогу. Так згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін, наявність у платника аліментів інших осіб на утриманні та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином діючим законодавством, зокрема, ст. ст. 199-200 Сімейного кодексу України, не встановлено мінімального розміру аліментів, котрі можуть стягуватись на утримання повнолітньої дитини у звязку з продовженням навчання. Виходячи з наведених вище норм законодавства суд враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу, але не застосовує частину 2 ст. 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на утримання працездатної особи, як зазначено позивачем у тексті позовної заяви, взагалі не передбачений зазначеними нормами закону. Тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі, не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, задоволенню не підлягають. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на оплату навчання у Донецькому національному медичному університеті в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання. Участь батьків у додаткових витратах на дитину урегульовано ст. 185 СК України, відповідно якій той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як зазначено вище, у відповідності зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Таким чином участь батьків у додаткових витратах на повнолітню дитину не передбачена ст. 185 Сімейного кодексу України, якою регламентовано лише порядок стягнення витрат на неповнолітніх дітей. Більш того, стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у звязку з продовженням навчання має виключні умови вік дитини не більше 23 років та продовження навчання, відповідно і цільове призначення цих аліментів пов`язане безпосередньо з витратами, котрі виникають в тому числі, у звязку з навчанням ( оплату учбового процесу, проживання у гуртожитках та інше). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, без встановлення мінімального розміру цих аліментів; у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на оплату навчання відмовити.

Outcome: partial