Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

14.06.2017 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. У своєму позові позивач зазначив, що відповідач проживає за адресою: [INFO] та є споживачем послуг з постачання теплової енергії. За період з 01.10.2014 року по 01.03.2017 року постачальник надав відповідачу теплову енергію на суму 10\~332,76 грн. за яку остання сплатила 1\~473,88 грн. З урахуванням перерахунку в розмірі 474,91 грн. та субсидії 7\~367,46 грн., станом на 30.05.2017 року за відповідачем виникла заборгованість у сумі 1\~016,51 грн. Крім того, відповідачу нараховано 829,65 грн. - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та 99.92 грн. - три відсотки річних за період 01.11.2014 року по 28.02.2017 року, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі. Ухвалою від 16.06.2017 року по даній справі відкрито провадження. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» є суб'єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва. В опалювальних сезонах 2014 - 2017 р. р. позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS], що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Відповідно до даних довідки за формою №3, в зазначеній квартирі зареєстрована та проживає, а за такого є споживачем теплової енергії - [PERSON] Так, позивач надав відповідачу теплову енергію за період з 01.10.2014 р. по 01.03.2017 р. на суму 10\~332,76 грн., за яку відповідач сплатила 1\~473,88 грн. Тим самим Відповідач не виконав свої зобов'язання у повному обсязі. Таким чином, станом на 30.05.2017 р. борг Відповідача перед Позивачем за вказаний період, з урахуванням перерахунку - 474,91 грн. та субсидії 7\~367,46 грн., становить 1\~016,51 грн. Крім того, за період з 01.11.2014 р. по 01.03.2017 р. Відповідачу нараховано: 829,65 грн. - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 99,92 грн. - три відсотки річних за період з 01.11.2014 р. по 28.02.2017 р. Згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору про постачання теплової енергії у гарячій воді між споживачем та теплопостачальною організацією. Згідно зі ст. 11 ЦК України, зобовязання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов'язки. Обов'язок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1\~600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved