Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 06 травня 1998 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок. У встановлений законом строк спадщину прийняла дружина спадкодавця, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак 10 липня 2004 року померла. Право на спадщину, крім позивача, мали також [PERSON] та [PERSON], які відмовились від належних їм часток спадкового майна. У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями через відсутність правовстановлюючих документів. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву у яких позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути у його відсутності. Представник відповідача до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 06 травня 1998 року, був власником житлового будинку, який розташований в м. Погребище Вінницької області, вул. Кравченка, 98. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак 10 липня 2004 року померла. Право на спадщину, крім позивача, мали також [PERSON] та [PERSON], які відмовились від належних їм часток спадкового майна. У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями через відсутність правовстановлюючих документів, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані в м. Погребище Вінницької області, вул. Кравченка, 98. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 06 травня 1998 року (а.с. 10), була власником житлового будинку, розташованого в м. Погребище Вінницької області, вул. Кравченка, 98 (а.с. 16-17). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак 10 липня 2004 року померла (а.с.9). Право на спадщину, крім позивача, мали також [PERSON] та [PERSON], які відмовились від належних їм часток спадкового майна (а.с. 20, 21). У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 12), тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на цей будинок, господарські будівлі та споруди.

Outcome: approved