Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

13 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ПП «Едельвейс Ніка» м. Нікополь, як до володільця джерела підвищеної небезпеки, що на підставі договору оренди володів транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER], яким 21 жовтня 2009 року керував водій [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, та рухаючись по проспекту Генерала Данилова в Гірницькому районі міста Макіївки здійснив наїзд на пішохода - [PERSON]- матір позивача, якій було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого вона померла. Із-за смерті матері позивачу спричинена матеріальна та моральна шкода, яку він просить стягнути з відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 1166,1167,1187 ЦК України,що відповідач на відповідній правовій підставі володів вказаним транспортним засобом ( договір оренди № 26 від 04.04.2009 року ) і з яким в трудових відносинах перебував водій [PERSON], який під час ДТП керував службовим автомобілем «ВАЗ-2109» реєстраційний номер [NUMBER] на підставі подорожнього листа, внаслідок чого відповідальність за завдану шкоду має нести відповідач, незважаючи на те, що постановою слідчого від 16.11.2012 року була закрита кримінальна справа за фактом вказаної ДТП з участю водія [PERSON] у зв'язку з недоведеністю його вини, що не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності. З ПП «Едельвейс Ніка» позивач просить стягнути матеріальну шкоду, яка полягає у понесених ним розходах по оплаті двох експертиз по кримінальній справі на суму 413,64 гривень та затратами на поховання матері, які становлять 1166 гривень, та моральну шкоду, яку він зазнав внаслідок смерті його матері, яку він оцінює в 100 000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати у його відсутності, повністю підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити.(а.с.69) Відповідач - представник ПП «Едельвейс Ніка» міста Нікополь Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 132 ЦПК України повноважний представник ПП «Едельвейс Ніка»- директор [PERSON] був допитаний у порядку судового доручення Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 27 грудня 2013 року та не виявив бажання приймати безпосередньо участь в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, надавши свої заперечення та копії документів. ( а.с. 33 ) Згідно протоколу судового засідання від 27 грудня 2013 року [PERSON] позов [PERSON] не визнав, так як він надав докази, що автомобіль «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER] 03.06.2009 року у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи № 32091647 робітниками МВ УМВС був у нього вилучений як речовий доказ. На підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська автомобіль «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER] був переданий у володіння та користування ГУМВС України в Дніпропетровській області, у зв'язку з чим під час ДТП 21.10.2009 року [PERSON] не міг бути за кермом цього автомобілю. [PERSON] в нього на підприємстві водієм ніколи не працював, він працював начальником дільниці, але всі документи по ПП «Едельвейс Ніка» в нього були викрадені, тому він не може їх надати. Договору оренди вказаного автомобілю в нього немає, цей автомобіль в оренді не перебував. ( а.с. 33-34 ) Третя особа - [PERSON] на неодноразові виклики до суду, не з'явився в судове засідання, про час і місце розгляду справи був повідомлений телефонограмою за наданим ним телефоном мобільного зв'язку. Суд, дослідивши надані докази та матеріали кримінальної справи № 81-12-03-1479 за 2012 рік ГУМВС України в Донецькій області, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи № 81-12-03-1479, досудовим слідством ГУ МВС України в Донецькій області, встановлено, що 21 жовтня 2009 року приблизно о 6 годині 15 хвили в темну пору доби, водій [PERSON] керував на підставі путьового листа 015790 технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER], що належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON], який знаходився на підставі договору № 26 від 04 квітня 2009 року в оренді на ПП «Едельвейс Ніка» міста Нікополь, здійснював рух по лівій смузі проїзної частини проспекту Генерала Данилова в Гірницькому районі міста Макіївки Донецької області з боку мікрорайону «Зелений» в сторону центру міста Макіївки. Під час руху по вказаному проспекту, проїжджаючи дільницю і районі будинку № 31, водій [PERSON] здійснив наїзд лівою передньою частиною кузова керованого ним автомобілю «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER] на пішохода [PERSON], яка пересікала проїзну частину вказаного проспекту зліва направо відносно напрямку руху вказаного автомобілю. При цій дорожньо-транспортній пригоді пішоходу [PERSON] були спричинені тілесні пошкодження, внаслідок яких наступила її смерть. 20 жовтня 2011 року відділом розслідування ДТП СВ ГУ МВС України в Донецькій області за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Постановою старшого слідчого відділу по розслідуванню ДТП СВ ГУ МВС України в Донецькій області [PERSON] від 16 листопада 2012 року вказана кримінальна справа, порушена за фактом дорожньо-транспортної пригоди , яка мала місто 21 жовтня 2009 року по проспекту Генерала Данилова в Гірницькому районі міста Макіївки Донецької області з участю водія [PERSON] та пішохода [PERSON], внаслідок якої остання була смертельно травмована, закрито на підставі ст.6 ч.1 п.2 КПК України. ( а.с. 6-10 ) Позивач [PERSON], як син загиблої внаслідок вказаної ДТП [PERSON], померлої відповідно до копії свідоцтва про смерть [INFO] ( а.с. 5 ), ступінь їхнього споріднення підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 4 ), звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. За приписами ч.1 та ч.2 ст. 1187 ЦК України , джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. У пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода , завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи за фактом вказаної ДТП було винесено постанову про закриття справи на підставі ст. 6 ч.1 п. 2 КПК України ( в редакції 1960 року ), тобто за відсутністю складу злочину. Між тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 4 від 01 березня 2013 року ( пункт 4 ) роз'яснив, що відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова ( ухвала ) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. За матеріалами дослідженої в суді кримінальної справи № 81-12-03-1479: протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 21 жовтня 2009 року з фото таблицею до нього, протоколу огляду транспортного засобу «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER] , протоколу медичного огляду водія цього транспортного засобу [PERSON] від 21 жовтня 2009 року, наданих [PERSON] документів - подорожного листа службового легкового автомобілю, Договору оренди цього автомобілю, протоколів додаткового огляду місця події, проведеними по справі судово-медичною експертизою і актом дослідження трупа [PERSON], автотехнічними експертизами та комісійними автотехнічними і транспортно-трасологічними експертизами та іншими доказами у справі, встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася 21 жовтня 2009 року саме за участю водія автомобілю «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] за вказаних обставин і пішохода [PERSON], причинний зв'язок між смертю якої і отриманими нею тілесними ушкодженнями внаслідок наїзду на неї цього автомобілю, під керуванням [PERSON] підтверджений судово-медичною експертизою у кримінальній справі. Крім того, встановлено, що за копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], власником автомобілю марки «ВАЗ 2109» , реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON]. Згідно копії договору № 26 на оренду автомобіля від 04 квітня 2009 року, вказаний автомобіль був переданий в оренду ПП «Едельвейс Ніка» строком до 31.12.2010 року. ( а.с. 56 ) Відповідно до подорожного листа № 015790 службового легкового автомобіля «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER], Приватним підприємством «Едельвейс Ніка» цей автомобіль був переданий для користування водію [PERSON] посвідчення водія АВЛ № 736650, на період з 10 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року, час роботи визначений з 5 години 30 хвилин і до 22 години. ( а.с. 55 ) Таким чином, під час зазначеної ДТП [PERSON] керував вказаним автомобілем «ВАЗ 2109», що належав на підставі договору оренди відповідачу ПП «Едельвейс Ніка», перебуваючи з цим підприємством у трудових відносинах. Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових ( службових ) обов'язків на підставі трудового договору ( контракту ) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені позовні вимоги саме до відповідача - ПП «Едельвейс Ніка» міста Нікополь, як до володільця джерела підвищеної небезпеки, так як транспортний засіб «ВАЗ2109» реєстраційний номер [NUMBER] під час ДТП знаходився в оренді на цьому підприємстві, а водій цього транспортного засобу [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Едельвейс Ніка». Факт перебування у трудових відносинах [PERSON] з ПП «Едельвейс Ніка» не заперечував і допитаний в порядку судового доручення керівник цього підприємства [PERSON], який зауважив, що [PERSON] працював не водієм, а начальником дільниці, що у розумінні дорожньо-транспортної пригоди, коли він керував автомобілем,маючи право на керування, вважається , що він ([PERSON] ) є водієм. При цьому, доводи керівника ПП «Едельвейс Ніка» [PERSON], що 21 жовтня 2009 року [PERSON] не міг бути за кермом автомобілю «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER], так як на підставі рішення Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області цей автомобіль був переданий у володіння та користування ГУ МВС України в Дніпропетровській області, не є слушними, оскільки спростовуються матеріалами кримінальної справи № 81-12-03-1479, а також рішення Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області, на яке посилається представник відповідача, датоване 26 жовтня 2011 року, а зазначена дорожньо-транспортна пригода мала місце 21 жовтня 2009 року. Також в матеріалах кримінальної справи постановою старшого слідчого відділу по розслідуванню ДТП СВ ГУ МВС України в Донецькій області від 16 листопада 2012 року автомобіль марки «ВАЗ 2109» реєстраційний номер [NUMBER] визнаний речовим доказом по справі і переданий на відповідальне зберігання [PERSON], про що свідчить його власноручна розписка від 16 листопада 2012 року про отримання вказаного автомобілю. Щодо заявлених вимог позивачем про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у затратах , що він поніс на поховання матері [PERSON], ним наданий товарний чек від 22 жовтня 2009 року на суму 1166 гривень, копія якого долучена до справи ( а.с. 12 ), у цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог позивача про відшкодування йому понесених затрат на проведення в межах кримінальної справи двох висновків експертного автотехнічного дослідження : № 6269/18 від 20.01.2010 року і № 6400/18 від 18.01.2010 року на суму 229, 80 гривень і 183,84 гривень відповідно, то ці витрати не є прямими збитками від дорожньо-транспортної пригоди і не становлять матеріальної шкоди, спричиненої саме джерелом підвищеної небезпеки, оплата за цими експертними дослідженнями за рахунками № 136 від 28.01.2010 року на суму 229,80 гривень і № 135 від 28.01.2010 року на суму 183,84 гривень віднесена до судових витрат і ці рахунки виставлені на СВ ДТП ГУ МВС України в Донецькій області, де проводилось досудове слідство. Доказів того, що саме потерпілий у справі [PERSON] сплатив за цими рахунками витрати на експертні дослідження і на якій підставі не надані суду. За таких підстав, вимоги [PERSON] про відшкодування йому відповідачем понесених ним під час проведення досудового слідства витрат на проведення експертних досліджень на загальну суму 413 гривень64 копійки, задоволенню не підлягають. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з приписів ст. 1167 ЦК України, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач зазнав душевні страждання у зв'язку зі смертю його близького родича - матері, яка загинула від отриманих тілесних ушкоджень при дорожньо-транспортній пригоді. Так, судом встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 21 жовтня 2009 року, при якому [PERSON] було збито автомобілем, під керуванням [PERSON], вона померла від отриманих тілесних ушкоджень. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Смерть матері позивача, як рідної людини і близького родича, завдала йому душевні страждання та незворотні наслідки передвчасної втрати матері. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, та вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити грошову суму відшкодування завданої моральної шкоди позивачу у розмірі 50000 гривень, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності , суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON] до відповідача ПП «Едельвейс Ніка» і стягнення на його користь завдану шкоду, внаслідок смерті його матері від дії джерела підвищеної небезпеки під час ДТП, а саме : матеріальну шкоду у розмірі 1166 гривень та моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України , якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір», та, виходячи з установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» місячному розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.12.2013 року ( 1218 гривень ), враховуючи, що одночасно заявлені вимоги майнового і немайнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПП «Едельвейс Ніка» м. Нікополь судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок ( 243,60 грн. + 243, 60 грн. = 487,20 грн. ) на користь держави. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 15,16,23,1166,1167,1187 ЦК України,

Outcome: partial