Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2016 року. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є дві малолітні дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2016. З цього часу відповідач участі у вихованні і утриманні малолітніх дітей не приймає, не цікавиться їхнім навчанням і здоров'ям, з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач повністю утримує дітей, дбає про їхнє здоров'я, духовний розвиток, піклується про них. Відповідач не цікавиться дітьми взагалі, не контактує з ними, перешкод для їхнього спілкування позивач не чинила. Вказує, що відповідач повністю самоухилився від виховання дочок, не бере ніякої участі в житті дітей, повністю ігнорує свої обов'язки. Крім того вказує, що [PERSON] веде антигромадський спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, його поведінка негативно впливає на дітей та не сприяє засвоєння ними норм моралі та прваил поведінки у супільстві. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Також вказала, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2016 року було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, починаючи з 04 жовтня 2016 року до досягнення дітьми повноліття та кошти на її утримання в розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Зазначає, що суттєво збільшився рівень інфляції, відповідно витрати на дитину значно зросли. Відповідач рішення Нововолинського міського суду від 18.11.2016 року не виконує, жодним чином не допомагає дітям матеріально, не несе додаткові витрати на утримання дітей. Станом на 01 березня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів становить 30800 грн. Відповідачу були встановлені тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, у праві користування зброєю, у праві полювання. Вважає, розмір аліментів стягуваних за рішенням суду в сумі 1000 гривень незначними, цих коштів не вистачає для нормального існування дітей. Тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 1700 гривень на кожну дитину щомісяця, та стягнути в її користь судові витрати по справі в розмірі 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, подали заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити з підстав наведених у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через судовий виклик на веб-сайті суду. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо задоволення позову. Підтримує висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 18.07.2018 №243. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про достатність підстав, передбачених ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та для зміни розміру аліментів, які стягуються рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2016 року. Шлюб між сторонами розірваний 18.11.2016 року, що підтверджується копією рішення Нововолиснького міського суду Волинської області від 18.11.2016 (а.с.7). Відповідно до постанов державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої ГТУЮ у Івано-Франківській області від 02.03.2018 та від 03.03.2018 обмежено у праві виїзду за межі України та обмежено у прваі користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, обмежено у праві полювання та у праві керування транспортними засобами (а.с.10-13). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради №243 від 18.07.2018 року (а.с.20, 21), що беручи до уваги, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, перебування його в статусі юридичного батьківства, суперечить інтересам дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] засуджений вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки. На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік. Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] самоухилився від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, вихованням дітей не займається, будучи здоровим та працездатним, матеріально їх не утримує, і така його винна поведінка свідчить про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування своїми обов'язками. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав як спосіб впливу на батьків, не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Суд повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи і проаналізувавши їх в сукупності, прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] тривалий час умисно ухиляється від обов'язку по вихованню малолітніх дочок, неналежно ставиться до виконання батьківських обов'язків по відношенню до дітей, не проявляє про них щонайменшої батьківської турботи, будучи працездатною особою, матеріально не утримує дітей. Вказані обставини, не дають суду підстави зробити висновок про належне ставлення батька [PERSON] до своїх малолітніх дітей, а навпаки свідчать про винну поведінку відповідача і умисне ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей. Така поведінка відповідача шкодить правам та інтересам їхніх дочок, негативно впливає на їх психологічний стан. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище наведене, суд позов задовольняє і позбавляє [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 18.11.2016 (а.с.8) присуджено до стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця села Яворів Долинського району Івано-Франківської області, в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 1000 (одній тисячі) грн.. на кожну дитину, починаючи з 04.10.2016 року до досягнення дитиною повноліття та кошти на утримання [PERSON] в розмірі по 800 (вісімсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до 31.07.2018 року. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від [INFO], та стягувати з [PERSON] в користь позивача на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], з 1000 грн. щомісячно на 1200 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття . Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 704,80 грн. судового збору та на користь позивача 704, 80 грн. сплаченого судового збору та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджеється документально (а.с.1,14,15).

Outcome: partial