Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

14.12.2017 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання батьківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 03.03.2014 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин договору. Згідно п.п. 1.1.6.1., 1.1.6.2 Договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.10.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 11713 грн. 52 коп., з яких: 554 грн. 39 коп. тіло кредиту; 2349 грн. 13 коп. нараховано відсотків за користування кредитом; 7776 грн. 02 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 533 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 03.03.2014 р. у сумі 11713 грн. 52 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 03.05.2018 р. запропоновано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати суду заяву у якій зазначено про погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії, штрафів, підписані відповідачем умови, що містяться в Умовах та правилах надання банківських послуг і Тарифах банку, заяву в якій зазначено про отримання [PERSON] від ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного ліміту на картку у сумі 2100 грн., зазначити дату здійснення останнього платежу за договором, дату виникнення заборгованості по відсоткам, дату останнього платежу по відсоткам, а за відсутності таких відомостей надати суду альтернативний розрахунок заборгованості по процентам за кредитним договором № б/н від 03.03.2014 р. відповідно до облікової ставки\~ Національного банку України. 15.05.2018 р. на виконання ухвали суду від 03.05.2018 р. позивачем надано пояснення, що надати суду більш детальний розрахунок заборгованості не виявляється можливим з технічних причин, зазначено, що на день укладання між сторонами договору була встановлена відсоткова ставка у розмірі 34,80 % на рік на суму заборгованості за кредитом. Надано виписку про зняття коштів з карткового рахунку [PERSON] за період з 03.11.2013 р. по 01.05.2018 р., довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на імя [PERSON] Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача [PERSON] надала письмову заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2014 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2100 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-25). Згідно наданого позивачем [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 03.03.2014 р. станом на 19.10.2017 р. розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 11713 грн. 52 коп., з яких: 554 грн. 39 коп. тіло кредиту; 2349 грн. 13 коп. нараховано відсотків за користування кредитом; 7776 грн. 02 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 533 грн. 98 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту у розмірі 554 грн. 39 коп. та процентам у розмірі 2349 грн. 13 коп. Вирішуючи позов в частині розміру штрафних санкцій суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань складає 500 грн. + 5 % суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 10). З наданого позивачем [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 03.03.2014 р. вбачається, що відповідачу нараховано пеню за ставкою 2 % у розмірі 7776 грн. 02 коп., а також одночасно нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина), 533 грн. 98 коп. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів, останній платіж за договором у розмірі 425 грн. 00 коп. відповідачем здійснено 24.06.2016 р. Розмір пені позивач обгрунтовує тим, що згідно п. 2.1.1.12.6.1 договору на сумі від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, проте відповідні тарифи на дату нарахування пені до позову не долучені. Оскільки відповідачем було порушено строки платежів по грошовим зобовязанням передбачених договором, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., а також штраф (процента складова) у розмірі 145 грн. 18 коп. ((554,39 грн. + 2349,13 грн.) х 5% = 145,18 грн.). Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 7776 грн. 02 коп. суд вважає такими, що задоволенню не підлягають. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості у розмірі 3548 грн. 70 коп., з яких: 554 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 2349 грн. 13 нараховані відсотки за користування кредитом; 500 - грн. штраф (фіксована частина), 145 грн. 18 коп. штраф 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням прострочених відсотків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 484 грн. 73 коп. (3548,70 грн. х 1600 грн. : 11713,52 грн.).

Outcome: partial