Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

13.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 11.03.2004 року було розірвано. За час сумісного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Постановою Первомайського районного суду Миколаївської області від 14.11.2003 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованих мінімумів доходів громадян, починаючи з 05.11.2003 року і до її повноліття. Судом було видано виконавчий лист, який нею було пред`явлено до виконання. Однак, відповідач постанову суду належним чином не виконує, ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку із чим станом на 24.09.2020 року за вищевказаним виконавчим листом утворилась заборгованість в розмірі 8 625 грн. 53 коп. З часу виникнення заборгованості зі сплати аліментів у відповідача не було жодних перешкод для своєчасного погашення боргу, вказана заборгованість виникла з його вини, так як він, достовірно знаючи про наявність рішення, не виконує обов`язок по сплаті аліментів. У зв`язку із цим позивачка просить стягнути неустойку (пеню) за весь час прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2009 року по 24.09.2020 року в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, в сумі 236 379 грн. 26 коп. Також спросить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 13.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам, третій особі роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Сторонами, третьою особою не надано будь-яких заяв, клопотань по суті позовних вимог. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи. Відзиву на позов та доказів у встановлений судом строк відповідач не надав. Пояснень щодо позову відділом ДВС суду не надано. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який 24.06.2004 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] від 15.06.2018 року та рішенням суду від 11.03.2004 року у справі №2-9, 2004 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.2002 року. Згідно довідки Лисогірської сільської ради №1494 від 29.07.2020 року дитина проживає разом з матір`ю. Постановою Первомайського районного суду від 14.11.2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованих мінімумів доходів громадян, починаючи з 05.11.2003 року і до її повноліття. Позивачкою отримано виконавчий лист, який пред`явлено до відділу ДВС для примусового виконання, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 31.11.2003 року. Згідно розрахунку від 24.09.2020 року, наданого Первомайським МРВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.09.2005 року по 24.09.2020 року становить 8 625 грн. 53 коп. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідач достовірно знаючи про наявність рішення суду про стягнення аліментів, не виконує покладений на нього обов`язок по сплаті аліментів. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тобто, обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається саме на боржника. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причини несплати аліментів відповідачем, що свідчить про наявність його вини у виникненні заборгованості. Встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки на підставі ст. 196 СК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток, тобто формулою: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1%. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Суд керується правовою позицією, викладеною в зазначених вище постановах, при вирішенні даної справи. Відповідно до ст. 20 СК України до вимог про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів позовна давність не застосовується. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, здійсненого за формулою, викладеною у постанові суду у справі № 333/6020/16-ц, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів, що нарахована за період з 01.09.2009 року по 24.09.2020 року складає 236 379 грн. 26 коп. Однак, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідно до ст. 196 СК України не може перевищувати 100% заборгованості по аліментах, тому з відповідача підлягає стягненню 8 625 грн. 53 коп., оскільки саме такий розмір заборгованості відповідача перед позивачкою по сплаті аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За таких обставин суд вважає, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна бути стягнута з відповідача у межах заборгованості по аліментах. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 цієї ж статті до витрат, пов`язаних з розгляд справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачкою підтверджено, що нею було отримано правову допомогу. Така допомога надавалася адвокатом, витрати наданої правової допомоги склали 1 400 грн., що підтверджується розрахунком. Разом з тим, оскільки позов задоволено частково, позивачка має право на відшкодування з відповідача вказаних витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 50 грн. 96 коп. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial