Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

13 серпня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області, [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів. Свої вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № 08.03.02.01.3597 від 18.09.2007 року [PERSON] 19.09.2007 року отримала кредит у розмірі 150 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 18.09.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: торгово-побутовий комплекс загальною площею 634,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором Білогірський районний суд Хмельницької області 22.03.2010 року прийняв рішення, яким з [PERSON] стягнув на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 160 027,26 доларів США та 33 735,20 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання і Хмельницькою філією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» 11.01.2012 року, згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 1923711.1 від 11.01.2012 року, торгово-побутовий комплекс загальною площею 634,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], продано [PERSON] за 301 500 грн.00 коп. Позивач вважає, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить суд визнати їх недійсними. Ухвалою суду провадження по справі в частині вимог до ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» було закрито у зв'язку з його ліквідацією. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Третя особа - [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до укладеного договору № 08.03.02.01.3597 від 18.09.2007 року [PERSON] 19.09.2007 року отримала кредит у розмірі 150 000 доларів США зі сплатою 19.10 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 18.09.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 18.09.2007 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: торгово-побутовий комплекс загальною площею 634,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала в наслідок чого ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] Білогірський районний суд Хмельницької області 22.03.2010 року прийняв рішення, яким з [PERSON] стягнув на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 160 027,26 доларів США та 33 735,20 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання і Хмельницькою філією ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» 11.01.2012 року, згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 1923711.1 від 11.01.2012 року, торгово-побутовий комплекс загальною площею 634,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], продано [PERSON] за 301 500 грн.00 коп. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». В порушення наведених норм закону службовою особою відділу ДВС звернуто стягнення на спірне приміщення - предмет іпотеки, а Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» реалізовано предмет іпотеки з прилюдних торгів за відсутності відповідного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням способу реалізації предмета іпотеки, а також виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Згідно із ч. 2 ст. 16 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержання вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.10.2012 року у справі № 6-116цс12 і обов'язковій для всіх судів України, зважаючи на правову природу процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким чином, ураховуючи те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст.ст. 203, 215 ЦК України). Оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, то звернення стягнення і реалізація з прилюдних торгів спірного приміщення (предмета іпотеки) в порушення вимог закону за відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням способу реалізації предмета іпотеки, а також виконавчого напису нотаріуса є безумовною підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. За таких обставин заявлений позов підлягає задоволенню. В силу ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню в рівних частках (по 121 грн. 80 коп.) з відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved