overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

14 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 грудня 2014 року у виконкомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, також зазначила, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище Лавренко. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2014 року у виконкомі Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 25, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № І-НО № 376405 (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 628570, виданим виконкомом Іллічівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.8). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

14 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який на даний час розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, в відповідач не надає коштів на їх утримання, тому вона звернулась до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно (але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. В судове засідання позивач надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач надав заяву про визнання позову і розгляду справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено судом, позивач перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який на даний час розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Корюківської міської ради. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати дітей, кошти не надає. Відповідно до чинного сімейного законодавства батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно (але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, саме такий розмір аліментів не буде суперечити інтересам жодної із сторін. Оскільки позивач по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору згідно чинного законодавства, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір повязаний з розглядом даної цивільної справи, станом на дату подання позову у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту належності їй державного акту серії ІІІ-МК №011971 на земельну ділянку площею 2,93 га, виданого 24 березня 1997 року. В обґрунтування заяви зазначила, що при видачі даного державного акту було допущено помилку в написанні її імені, а саме державний акт було видано на ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Оскільки через допущену помилку заявниця сьогодні не має можливості присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, вона змушена звернутись до суду. Від заявниці надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи надала до суду заяву про розгляд заяви без її участі, в якій зазначила, що проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 15). Дослідивши наявні\~у справі\~письмові докази,\~суд встановив\~наступні обставини\~та відповідні\~їм правовідносини. Судом встановлено, що 24\~березня 1997\~рокуОчаківською районною державною адміністрацією було видано державний акт\~серії [NUMBER] -МК\~№011971\~на земельну\~ділянку площею\~2,93\~гана ім`я [PERSON] ,\~мешканці с.\~Куцуруб(а.с. 8). З дослідженого судом паспорту серії [NUMBER] вбачається, що він був виданий 16 вересня 1997 року [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. [ADDRESS] ). Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України,\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315\~ЦПК України передбачено, що\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З урахуванням викладеного, а також того факту, що досліджені докази у своїй сукупності підтверджують факт належності державного акту, виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 грудня 1982 року Виконкомом Костянтинівської селищної ради Миколаївської області, актовий запис № 298. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 01 грудня 1982 року з відповідачем перебувають у шлюбі. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Протягом тривалого часу шлюбні відносини з відповідачем припинені та разом сторони не проживають, їх шлюб носить формальний характер, зберігати його позивач наміру не має. В судове засідання позивач не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на сайті «Судова влада України». За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 грудня 1982 року в Виконкомі Костянтинівської селищної ради Миколаївської області, актовий запис № 298. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно /а.с. 7/. В позовній заяві позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час разом не проживають. Шлюб носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України позивач [PERSON] бажає залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] у зв`язку з тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склались, через різні погляди на життя, шлюбні відносини фактично припинені,проживають окремо. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позивач подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач 13 лютого 2020 до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Також зазначив, що наслідки передбачені ст. 206 ЦПК України йому відомі та зрозумілі. Розгляд справи просить провести без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 384,2 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 384,2 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу між нею та [PERSON] , який фактично було зареєстровано 10 серпня 1968 року Поповичівською сільською радою Ковельського району Волинської області. Свою заяву мотивувала тим, що фактично перебуває у шлюбі із своїм чоловіком з 10 серпня 1968 року. Від шлюбу мають трьох дітей. Заявнику на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який вона має намір подарувати дочці. Однак, для оформлення договору дарування у нотаріуса є необхідність у наданні згоди другого із подружжя, тобто чоловіка [PERSON] . Перешкодою складення такої заяви стали помилки у їх свідоцтві про одруження, де помилково записані їх прізвища як « [PERSON] », а не « [PERSON] ». За переконаннями нотаріуса вказані розбіжності ставлять під сумнів державну реєстрацію їх шлюбу. У зв`язку із вищенаведеним вона змушена звернутися до суду із відповідною заявою. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Заявник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Від [PERSON] , а також Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області надійшли також заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували щодо задоволення заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п.4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. Судом встановлене наступне. У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10 серпня 1968 року Поповичівською сільською радою Ковельського району Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , 1944 року народження, уродженцем села Шистів Володимир-Волинського району Волинської області, та [PERSON] , 1945 року народження, уродженкою села Поповичі Ковельського району Волинської області. Після реєстрації шлюбу заявнику присвоєно прізвище « [PERSON] ». Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 1971 року, а також паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженця села Шистів Володимир-Волинського району Волинської області, стверджується, що вірним його прізвище є « [PERSON] ». Вірна інформація про прізвище заявника також міститься у її паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки села Поповичі Ковельського району Волинської області. На підставі викладеного суд вважає, що факт проживання у зареєстрованому шлюбі як чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, тому заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення правочину, так як іншим довести факт реєстрації шлюбу неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

14 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 квітня 1987 року. Від подружнього життя дітей не мають. Однією сім`єю проживали до 30 травня 1989 року, з того часу сім`я розпалася. Основою до розпаду сім`ї послугувало те, що відповідач систематично зловживає спиртними напоями. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, суперечить її інтересам, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, якою просила справу заслухати без її участі, позов задовольнити та шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність через погане самопочуття, позов визнав та на розірвання шлюбу погодився. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 24 квітня 1987 року зареєстрували шлюб у Товстянській сільській Раді Білопільського району Сумської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 06, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а. с. 7). Як встановлено судом, основою розпаду сім`ї послугувало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, що, як зазначає позивач, суперечить її інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивача після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище, отримане при одруженні, - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 384,20 грн., з державного бюджету позивачу необхідно повернути судовий збір в сумі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

14 серпня 2019 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся позивач з вищеназваним позовом в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В ході судового розгляду позивач подав заяву, в якій зазначив, що на позові наполягає, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась. Представник третьої особи до суду не з`явився, але направили на адресу суду заяву в якій вказали, що просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Місце проживання відповідачки не відомо, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. З матеріалів цивільної справи видно, відповідачка розірвала шлюб з позивачем та після розірвання шлюбу у добровільному порядку виїхала з вищевказаного житлового будинку. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідачка не бажає. Власник житлового будинку позивач по справі при наявності майна відповідачки несе додаткові витрати щодо користування житловим будинком, що обмежує його права як власника житлового будинку. Тому суд вважає, що відповідачка перешкоджає здійснювати право власності. Відповідачка добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому суд вважає можливим визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням вищевказаного будинку. При подані позову позивач сплатив судовий збір у повному обсязі, позивач питання про розподіл судових витрат не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

14 серпня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] пеню за час прострочення сплати аліментів в розмірі 4577,56 гривень, та понесені судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 450 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 24 листопада 2014 року був розірваний. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення залишилася проживати з нею. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 09 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 22 грудня 2015 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. За виконавчим листом Славутицького міського суду Київської області, виданого 11.12.2015 року, на виконання судового рішення Славутицьким міським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження, за яким відповідач певний період часу регулярно сплачував аліменти у розмірі, присудженому судом, поки мав постійне місце роботи. Але з часом, виплата аліментів стала носити епізодичний характер та у розмірі, меншому, ніж визначено законом. Станом на 01.02.2018 року за Примаченком І.В. утворилася заборгованість в розмірі 8728,05 гривень, яку він разом з нарахованим розміром поточних аліментів частково сплатив. Але, починаючи з листопада 2018 року, відповідач знову перестав щомісячно сплачувати аліменти, сплативши тільки двічі: в грудні 2018 року - 1347,94 гривень та в червні 2019 року - 4900 гривень, внаслідок чого станом на 01.07.2019 року утворилася заборгованість з аліментів в розмірі 10498,93 гривень, що підтверджується Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, виданим Славутицьким міським відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області. Враховуючи вказаний Розрахунок,

Outcome: approved