Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

13 червня 2018 року позивачка звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із вказаною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який в цілому складається з літери А,а, загальною площею 62,3м.кв., житловою площею 37,7кв.м., споруд № 1-5, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що починаючи з 04.12.1989р. є зареєстрованою та проживає у житловому будинку за вказаною адресою. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак її представником подано заяву про слухання справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, враховуючи письмові заяви, подані сторонами по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин повноту їх з'ясування і доведеність, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі судом встановлено наступні фактичні обставини. Позивачка, починаючи з 04.12.1989р. є зареєстрованою та проживає у [ADDRESS]. Вказаний будинок складається в цілому з веранди площею 12,9м.кв. (літера «а»), кухні площею 11,7м.кв., житлової кімнати площею 12,1м.кв., житлової кімнати площею 16,5м.кв., житлової кімнати площею 9,1м.кв. (літера «А»), загальною площею 62,3м.кв., житловою площею 37,7м.кв., споруд № 1-5. На даний час позивачка продовжує проживати у вказаному будинку № [ADDRESS], тобто добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його. Факт проживання у вказаному будинку підтверджуються довідкою, виданою КП «Великодолинське» від 29.05.2018р. за вих. № 891. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім позивачки, немає. Відповідно до листа КП «Овідіопольське РБТІ» за вих. № 363 від 22.05.2018р. по вказаному житловому будинку правовстановлюючі документи відсутні, реєстрація права власності не проводилася. Позивачка фактично користується земельною ділянкою площею 0,1000га, на якій розташований зазначений житловий будинок № [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Великодолинською селищною радою 30.05.2018р. за вих. №05/1-464. Відповідно до рішення Великодолинської селищної ради № 15-VІІ від 20.11.2015р. вулиця Леніна в смт Великодолинське була перейменована на вулицю Центральна. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст. 344 ч. 4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Але набрання рішенням суду законної сили не є підставою для виникнення права власності на нерухоме майно. На цей вид майна право власності за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації цього права. У відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За зазначених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved