Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

13.09.2018р. ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 лютого 2014 року між ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № GP-6043255, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 32320,00 грн. зі сплатою 13% річних за користування коштами на строк 48 місяців. Умовами угоди передбачено обов'язок позичальника повернути кредит, сплатити відсотки та комісію шляхом внесення щомісячних платежів згідно Графіку. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, процентів та інших платежів, нарахування яких передбачено умовами угоди, належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 30.07.2018р. складає 72311,36 грн., позивач просить суд стягнути з боржника зазначену суму, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. 15.01.2019 року [PERSON] подала відзив в якому підтвердила укладення кредитного договору з ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та зазначила, що належним чином виконувала свої кредитні зобов'язання. 13.05.2014 року нею було здійснено щомісячний платіж на суму 1700 грн. У зарахуванні коштів за наступними платежами на той же рахунок та відділення банку їй було відмовлено, оскільки останніх не існувало, а тому нікуди було здійснювати оплату по кредиту. З ПАТ «ПУМБ» відповідач ніяких договорів не укладала, жодних повідомлень стосовно припинення діяльності АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та правонаступництва позивача щодо прав та обов'язків її кредитора - не отримувала. Також зазначила, що згідно укладеного 14.07.2016р. контракту з Міністерством оборони України, вона проходить військову службу в умовах особливого періоду, який діє на теперішній час в Україні. В зв'язку з цим, вважає, що нарахування їй відсотків та комісії є порушенням положень Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а тому пред'явлення позовних вимог в цій частині є безпідставним. Крім цього, вважає незаконно нарахованою комісію за обслуговування кредиту, оскільки згідно Правил затверджених постановою НБУ від 10.05.2007р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має право сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або дії, які споживач здійснює на користь банку. За вищевказаних підстав просила відмовити банку в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До відзиву [PERSON] також було долучено заяву про застосування позовної давності, в якій остання посилається на пропущення позивачем трирічного строку звернення до суду, починаючи відрахування з 13.06.2014р. (дати чергового щомісячного платежу, який нею не був виконаний). Вказану підставу просила застосувати, як самостійну для відмови в позові. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні наполягала на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених нею в відзиві та заяві про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» з пропозицією укласти договір (офертою), яка була акцептована банком, внаслідок чого між сторонами укладено кредитний договір № GP-6043255. Згідно його умов, банк надає позичальнику кредиту в сумі 34320,00 грн., з яких 30000,00 грн. - на споживчі цілі та 4320,00 грн. - оплата за договором страхування, на строк 48 місяців зі сплатою 13% річних з кінцевим строком повернення не пізніше 13.02.2018р. Відповідачем факт укладення кредитного договору на вищевказаних умовах та отримання кредитних коштів не заперечується. Порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування, та інших платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Графіком платежів, який є складовою частиною, укладеної угоди. За даними «Графіка платежів» [PERSON] до 13 числа кожного місяця в період з 13.02.2014 по 13.02.2018 повинна сплачувати 1641,20 грн. (останній місяць - 1640,52 грн.) на погашення своїх кредитних зобов'язань перед банком. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч1 ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Звертаючись до суду ПАТ «ПУМБ» посилався на те, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 30.07.2018р. її заборгованість складає 72311,36 грн., з яких: 32153,36 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 8443,11 грн. - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом та 31714,82 грн. - заборгованість за несплаченими комісіями за обслуговування кредиту, що підтверджується довідкою про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP-6043255. Крім цього, позивач зазначив, що він є правонаступником прав та обов'язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» у договірних відносинах з відповідачем, а тому має право на пред'явлення вимог про стягнення з позичальника на свою користь кредитної заборгованості, згідно положень ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України. Даючи оцінку підставам та доводам пред'явлених позовних вимог ПАТ «ПУМБ», суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України самостійною підставою заміни кредитора у зобов'язанні є правонаступництво. Цивільному праву відомі дві форми правонаступництва - універсальне та сингулярне. При універсальному правонаступництві до правонаступника разом з правами первісного кредитора переходять і його обов'язки. Найпоширенішими випадками універсального правонаступництва у сучасному цивільному праві є спадкове правонаступництво і правонаступництво в разі реорганізації юридичної особи. При сингулярному правонаступництві до правонаступника переходить тільки певне право кредитора, як, наприклад, при договірній передачі прав вимоги (цесії). Таким чином, вбачається, що законодавець, закріплюючи правонаступництво як самостійну підставу заміни кредитора, мав на увазі саме універсальне правонаступництво. Підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва буде пряма вказівка акта цивільного законодавства (ч.3 ст.11 ЦК України), а також настання певних обставин, які мають юридичне значення (наприклад, припинення юридичної особи шляхом реорганізації). Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 80 ЦПК). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.5 ст. 81 та ч.2 ст. 83 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Виходячи з вищевикладених процесуальних норм, суд констатує, що позивач належним чином не виконав свого обов'язку щодо доведення всіх обставин, які підлягають встановленню та мають значення для даної справи, оскільки в додатках до позовної заяви відсутні документи (витяги з ЄДРПОУ, Статути чи ін..), які б підтверджували факт набуття ПАТ «ПУМБ» прав та обов'язків в порядку правонаступництва після ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». В силу положень ст.. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, однак боржник повинен бути письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні. Згідно ч.2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. В своєму відзиві [PERSON] посилалась на те, що жодних повідомлень про заміну кредитора вона не отримувала та підстави пред'явлення до неї позовних вимог ПАТ «ПУМБ» є їй не зрозумілими. Таким чином, враховуючи, що обставини правонаступництва позивача відповідачем не визнаються і дані обставини не є загальновідомими, суд приходить до висновку, що позивач не був звільнений від їхнього доказування в розумінні ст. 82 ЦПК України. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не доведено його право на отримання від відповідача кредитної заборгованості за договором, стороною якого він не являється, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 1762 гривні 00 коп. компенсації не підлягають.

Outcome: dismissed