Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

14 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.11.2014 року в сумі 8628,60 гривень і судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаної генеральної угоди 26.11.2014 року про реструктуризацію заборгованості надав відповідачу кредит у розмірі 8628,60 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписав заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифами Банку, які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та Банком договір. У порушення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов Договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 27.11.2016 р. в загальній сумі 15538,87 гривень, яка складається з наступного: 7916,06 гривень - заборгованість за кредитом; 2762,42 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4632,80 гривень - заборгованість по комісії; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 227,59 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в поданій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити, в задоволенні позовних вимог, оскільки вважала, що позивачами пропущений строк позовної давності. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2014 року з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору б/н від 09.01.2013 року, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.11.2014 року, відповідно до якої сторони домовились зменшити розмір заборгованості, який виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 0.0 грн., комісію на 0.0 грн., пеню на 227,59 грн., штраф на 0.0 грн. Заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 9753,6 гривень. Дата закінчення погашення заборгованості по договору 1 - 30.11.2016 року. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 8628,6 гривень на строк 24 місяців, з 26.11.2014 року по 30.11.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 8628,6 гривень, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 431,78 гривень для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2016 року. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст. 212, 611, 651 ЦПК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав, сторони домовились, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, що починається з 32 дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 227,59 гривень. Як зазначено у п.2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов'язань по поверненню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг, передбачених Договором, Умовами та правилами, клієнт платить Банку за кожне порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання своїх зобов`язань позивачем щодо укладення Генеральної угоди б/н від 26.11.2014 року та видачу кредитної картки підтверджується дослідженими доказами. Натомість відповідачем [PERSON], взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору не виконано, відповідно до вказано договору, відповідач повинна була кожного місяця сплачувати по 431,78гривень, щоб погасити борг до 30.11.2016 року, проте як вбачається з наданих розрахунків, відповідач іноді вносила на вказаний рахунок по 100 гривень, і то не кожного місяця, тому і утворився вказаний борг. . Це свідчить про те, що відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором перед банком належним чином не виконує. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за Генеральною угодою б/н від 26.11.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що зобов'язання за Генеральною угодою відповідач виконував не належним чином, тому станом на 27.11.2016р. відповідач має заборгованість в загальній сумі 15538,87 гривень, яка складається з наступного: 7916,06 гривень - заборгованість за кредитом; 2762,42 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4632,80 гривень - заборгованість по комісії; штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 227,59 гривень. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено обов'язок позичальника повернення заборгованості за кредитним договором частинами( з розстроченням) і в судовому засіданні встановлено, що відповідачем прострочено повернення заборгованості за кредитним договором, то у позивача на час звернення до суду виникло право вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Генеральною угодою б/н від 26.11.2014 року в сумі 15538,87 гривень. Посилання відповідача, на те, що позивачі пропустили строк позовної давності у суді не знайшло підтвердження, оскільки вказана Угода підписана 26.11.2014 року по договору б/н від 09.01.2013 року, заборгованість по договору з дати підписання Генеральної угоди складає 9753,6гривень, строк погашення заборгованості по вказаному Договору 30.11.2016 року. Позовну заяву подано 14.02.2017 року. Тому у суду немає підстав вважати, що позивачі пропустили строк позовної давності, оскільки відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved