Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 13 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив до початку судового розгляду, про стягнення грошової компенсації вартості автомобіля, коштів за порушення виконання грошового зобов`язання, моральної шкоди. В позові [PERSON] зазначає, що перебував з відповідачкою у шлюбі, який розірваний 21 березня 2014 року на підставі актового запису № 23 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. 4 квітня 2014 року подружжя уклало договір про поділ майна. В серпні 2014 року напередодні виїзду за межі держави Україна з метою працевлаштування позивач на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С., передав відповідачці у користування належний позивачеві вантажний автомобіль марки ЗАЗ, моделі TF55YO ЗНГ 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а також документи на автомобіль, ключи від нього. Означена довіреність передбачала право продажу транспортного засобу. Як стало відомо повивачу вже після подання позову, що і зумовило уточнення ним позовних вимог, 1 квітня 2015 року відповідач продала належне йому авто за 55563 грн. 64 коп., які не відповідають ринковій вартості транспортного засобу, проте ухиляється від повернення позивачу навіть цієї суми, ігноруючи обов`язок повернути все отримане за договором доручення. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вартість продажу автомобіля, а також три відсотки річних та інфляційні втрати через порушення грошового зобов`язання. Прострочення грошового зобов`язання станом на 29 лютого 2020 року становить чотири роки одинадцять місяців, а обчислена з урахуванням індексів споживчих цін сума інфляційних втрат обчислюється сумою в 55563 грн. 64 коп. Три відсотки річних за вказаний період становлять 8443 грн. 55 коп. Окрім вказаних сум через порушення виконання зобов`язання позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь 20000 грн. моральної шкоди, яка зумовлена його стражданнями як власника грошових коштів, на які він вправі претендувати, але через тривале ухилення відповідачки від виконання зобов`язань вимушений вимагати їх отримання в судовому порядку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не застосовувались. На підставі ухвали суду від 04.12.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області зобов`язано надати копії документів про відчуження автомобіля ЗАЗ, моделі TF55YO ЗНГ 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення. \~ \~ \~ \~Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, пославшись на таке. \~ \~ \~ \~Його довірителька, користуючись правом оплатного відчуження автомобіля, продала його 1 квітня 2015 року. Вона була позбавлена можливості повернути гроші позивачу через його відсутність в України, а місця перебування [PERSON] в Російській Федерації їй не були відомі. Крім того, позивач в 2016 році шляхом подання позову до Комунарського районного суду намагався здійснити повторний розподіл майна подружжя, який вже відбувся на підставі нотаріально посвідченого договору, зазначаючи в позові, що він претендує лише на Ѕ частину спірного автомобіля, який вважав предметом спільної власності подружжя. У зв`язку з тим, що спір, під час розгляду якого позивач заявляв про претензії іншого змісту щодо автомобіля, не було вирішено, відповідач і не повертала грошові кошти позивачеві, тому відсутнє прострочення виконання зобов`язання та підстави для покладання на неї відповідальність за його несвоєчасне виконання. \~ \~ \~ \~Вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнає, оскільки сторони пов`язують договірні правовідносини, а законодавством, яке регулює ці правовідносини, стягнення моральної шкоди не передбачено. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним представник відповідача вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині стягнення отриманої від продажу автомобіля грошової суми, проте з урахуванням того, що позивачем пропущена давність пред`явлення цієї вимоги, а про поважність її пропуску він не заявляє, позов треба залишити без задоволення. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 18 серпня 2014 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності уповноважив [PERSON] продати за ціну та на умовах на свій розсуд транспортний засіб автомобіль марки ЗАЗ, моделі TF55YO ЗНГ 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , тип транспортного засобу вантажний фургон (а. с. 35). \~ \~ \~ \~Підстави для виникнення зобов`язань встановлені статтею 11 ЦК України, і до них відносяться, зокрема, \~ \~ \~ \~договори та інші правочини. \~ \~ \~ \~Загальні умови виконання зобов`язання встановлені статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. Зобов`язання, що витікають з договору доручення, внормовані Главою 68 ЦК України. \~ \~ \~ \~За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити дії від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії (ч. 1 ст. 1000 ЦК України). \~ \~ \~ \~Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю, як випливає із змісту ст. 244 ЦК України. \~ \~ \~ \~До обов`язків повіреного в силу ст. 1006 ЦК України відносяться обов`язки: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. \~ \~ \~ \~1 квітня 2015 року [PERSON] виконала доручення та здійснила продаж транспортного засобу [PERSON] за 55563 грн. 64 коп. (а. с. 36). \~ \~ \~ \~Виконання доручення за змістом наведеної статті 1006 ЦК України означає настання для повіреного обов`язку надати довірителю звіт про виконання доручення та негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Між тим означений обов`язок не виконаний повіреним, яким у правовідносинах сторін є [PERSON] , аж до звернення позивача до суду з цим позовом, яке (звернення) співпало з 13 серпня 2019 року. Статтею 625 ЦК України внормовано відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору(ч. 1 ст. 631 ЦК). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період учасі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ \~ \~ \~Хоча в статті закону, що визначає обов`язки повіреного і не встановлений строк виконання обов`язку передати все одержане у зв`язку з виконанням доручення, проте семантика прислівника «негайно» означає, що означені дії мають відбуватися в строк, що обчислюється днями, а зволікання з виконанням цього обов`язку є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд знаходить всі підстави для їх задоволення, оскільки у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем в сумі 55563 грн. 64 коп., яке, як зазначено, вона повинна була виконати негайно після виконання доручення, тобто після 1 квітня 2015 року, тому, на думку суду, є всі підстави для покладення на відповідача цієї відповідальності. \~ \~ \~ \~Суд погоджується з періодом, на який простирається прострочення виконання зобов`язання, перебіг якого починається з наступного за днем продажу автомобіля днем, а саме: з 2 квітня 2015 року, і триває до 29 лютого 2020 року. \~ \~ \~ \~Обчислена таким чином сума інфляційних витрат становить 40917 грн., три відсотки річних за вказаний період становлять 8197 грн. 54 коп. \~ \~ \~ \~Покладаючи на відповідача вказану відповідальність, суд не погоджується з твердженнями відповідача в особі представника про відсутність підстав для притягнення [PERSON] до відповідальності за порушення зобов`язання, встановленої статтею 625 ЦК України, виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Необґрунтованість цієї вимоги, на думку представника відповідача, полягає в тому, що позивачем не був визначений статус майна, яким є транспортний засіб, до 11 серпня 2019 року, коли постановою Запорізького апеляційного суду залишено без змін рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2019 року в справі про поділ майна подружжя, розгляд якої був ініційований позивачем, який до складу майна подружжя включив вказаний транспортний засіб. \~ \~ \~ \~Неможливість встановленого статтею 1006 ЦК України обов`язку відповідач пояснює і необізнаністю про місцезнаходження позивача, який виїхав за межі України в 2014 році. Вказані твердження, як зазначено, суд до уваги не приймає, оскільки встановлений законом обов`язок повіреного негайно передати довірителю все отримане на виконання доручення є безумовним і не залежить від існування будь-яких обставин, тому підлягає виконанню з огляду на встановлену законом обов`язковість виконання зобов`язань. Випадки припинення зобов`язання встановлені Главою 50 ЦК України, яка містить перелік підстав для припинення зобов`язання, який є вичерпним, і під коло цих підстав не підпадають зазначені позивачем обставини. Заява про необізнаність про місцезнаходження позивача, крім того, не відповідає фактичним обставинам, за яких позивач, хоча і перебуваючи протягом тривалого часу за межами держави, між тим досить часто повертається до м. Запоріжжя, де проводить по декілька місяців, а з 24 лютого 2019 року знаходиться в державі безперервно по теперішній час, тому з урахуванням того, що місце реєстрації сторін співпадає, така заява не заслуговує на увагу (а. с. 91, інформація Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України). Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки Главою 68 ЦК України, якою врегульовані правовідносини між сторонами, відшкодування моральної шкоди не передбачено. Розв`язуючи клопотання про застосування положень про давність звернення до суду за захистом порушеного права, суд виходить з такого. За змістом ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якого починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки про порушення свого права, а саме: про виконання договору доручення, позивач дізнався під час судового розгляду, а саме: в жовтні 2019 року, з доданих відповідачем до відзиву фактичних даних, давність звернення до суду ним не пропущена. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на його користь. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial