overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 22 травня 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу 09 лютого 2013 року в них народилася дочка [PERSON], яка є неповнолітньою. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя, через що постійно виникають непорозуміння та сварки. Вважає, що сенсу в подальшому підтримувати сімейні стосунки немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя в них розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинились, подружжя проживають окремо, через що дальше збереження сімї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати, дитину залишити проживати з нею та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сімї з відповідачем неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати, неповнолітню дочку [PERSON] залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважає, що сімя дійсно розпалась і збережена бути не може. Не заперечує щодо проживання дочки з позивачем після розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що вони в даний час не підтримують сімейних відносин, тривалий час проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач не заперечує проти цього, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати і залишити неповнолітню [PERSON] проживати з позивачем. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 січня 2003 року Дніпрорудненською міською радою Запорізької області, про що зроблено актовий запис №07. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, у звязку з тим, що між ними постійно виникають конфлікти, сварки, сторони не бажають приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне від одного. На теперішній час сімя сторін фактично розпалася та примирення неможливе. Тому, позивачка просить суд розірвати вищезазначений шлюб, судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити «Николюк». Відповідач [PERSON], у судове засідання не з`явився, також надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги один до одного. Спільне життя не можливе, сторони разом не проживають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - «Николюк». Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., які понесла позивачка. Враховуючи викладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовної заяви, посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01 листопада 2012 року до 19 травня 2015 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася. Її інтереси в судовому засіданні представила [PERSON], яка діє на підставі доручення. Представник вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вона являється матірю позивачки. Відповідач протягом двох з половиною років не зявляється, матеріальної допомоги не надає та не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних\~ підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2012 року до 19 травня 2015 року, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с.6), який проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою № 1491 від 10.07.2017 виданою виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області (а.с.9). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суд з позовом до [PERSON], змінивши позовні вимоги, просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем вони в шлюбі не перебували та не перебувають, однак є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. На даний час вони разом не проживають, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Вказала, що не може працювати та забезпечувати себе та дитину, оскільки вимушена доглядати за донькою. Єдиний дохід який вона отримує - це державна допомога, якої не вистачає на утримання малолітньої дитини, тому вона змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з безумовним визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 05.04.2014 року до 13 квітня 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею та находиться на її утриманні. Відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на сина, однак надає таку допомогу не у повному обсязі, і хоча є працездатною особою, не працює. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня її звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності і не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. У звязку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу в порядку вимог ст. 280 ЦПК України в заочному порядку. Перевіривши та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 364435, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції у Харківської області 16 липня 2014 року, [PERSON] народився 02 липня 2010 року в с. Коробочкіно Чугуївського району Харківської області (актовий запис № 14 від 09.07.2010), та його батьками зазначені сторони по справі колишнє подружжя [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки виконкому Чкаловської сільради Чугуївського району Харківської області від 07.07.2017 з [PERSON] проживає неповнолітній син [PERSON] та находиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В звязку з цим суд вважає можливим стягнути на користь позивача з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] відповідно до вимог ст.183 СК України, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви (ст. 191 СК України) та до повноліття дитини. При цьому суд враховує і вимоги ст.182 СК України, а саме матеріальне становище відповідача, який не працює, та вимоги ч.2 ст. 182 СК України про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 11 вересня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаємоповаги, взаємодовіри, втрату почуття любові, що породжувало в сімї непорозуміння та конфлікти. З цих причин шлюбно-сімейні відносини з травня 2017 року припинено. Збереження шлюбу та примирення за викладених обставин вона вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна та місця проживання дитини не має. Син залишається проживати з нею. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу у її відсутності, вказала, що позов підтримує, згодна на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином, завчасно, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надав. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції 11.09.2004 року, актовий запис № 664. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з травня 2017 року через виникнення непримиренних протиріч. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від жодного з подружжя клопотання про надання часу для примирення не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної ділянки. У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,1797 га, що знаходиться на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що належала її чоловіку [PERSON] Представник Павлівської сільської ради до суду не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував, справу просив розглядати за його відсутності. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померлий [INFO]. [PERSON](свідоцтво про смерть, а. с. 6) був власником земельної ділянки, площею 2,1797 га, розташованої на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с.7-11). У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO]., мав право на земельну ділянку, площею 2,1797 га, розташовану на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON] як єдина спадкоємиця за законом у встановлений законом строк прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право на цю земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, вказуючи, що [INFO] померла її мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис 136. Після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яку вона має намір успадкувати, як спадкоємиця за законом. Проте, через розбіжності у свідоцтві про смерть матері, де помилково вказано прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]», не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. (а.с.17) Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області - Філіповський Ю.О. надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. (а.с. 16) З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON], яка померла [INFO], зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ 12 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною її матері [PERSON], [INFO], що проживає в [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що протягом останніх трьох років мати стала поводити себе неадекватно, не користується вбиральнею і справляє людські потреби в будь-яких місцях квартири, прибирати за собою вона не в змозі і не розуміє, що це потрібно робити. Мати заявниці забуває виключати електричні та газові прибори; самостійно не може розпоряджатися своєю пенсією, запрошує сторонніх людей до квартири, заявницю постійно виганяє з дому. В заяві вказує, що мати, в силу свого похилого віку, потребує сторонньої допомоги, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; бажає бути її опікуном. У судовому засіданні заявник пояснила, що мати не може самостійно розпоряджатися своєю пенсію. Крім того, стан матері не дає можливості залишати її саму, без стороннього догляду. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради\~\~в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Орган опіки та піклування не надав подання про призначення заявника опікуном. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи №645 від 07 серпня 2017 року, [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки розладу особистості судинного ґенезу з легким зниженням памяті, помірно вираженими змінами особистості. За своїм психічним станом досліджувана [PERSON] може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 40-42). Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України\~\~фізична\~\~особа може бути визнана судом недієздатною,\~\~якщо вона внаслідок хронічного\~\~стійкого психічного розладу не\~\~здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч.1 ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування на подав подання про призначення опікуна. Оскільки [PERSON] не визнана судом недієздатною, то відсутні підстави і для призначення їй опікуна. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 39, 40, 41, 60 ЦК України,

Outcome: dismissed