Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

13.01.2020 [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що вона являється дочкою відповідача [PERSON] , на даний час є повнолітньою, навчається у Житомирському національному агроекологічному університеті на контрактній основі, стипендію не отримує та не має можливості працевлаштуватись, так як навчається на денній формі. Відповідач являється працездатним, батьки на його утриманні не перебувають, отже, він має можливість надавати їй як дочці допомогу на період навчання, однак, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з часу звернення до суду та до досягнення [PERSON] 23 років або до закінчення навчання. Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання без виклику сторін, визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Вказану ухвалу направлено всім учасникам судового провадження, а відповідачу разом із копією позовної заяви та додатками на 12 арк., яку відповідач [PERSON] отримав 04.03.2020, однак, у визначений судом строк відзив до суду не направив (а.с.16,24,26). Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , у Свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 03.01.2002 її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4,6). На даний час [PERSON] являється повнолітньою та відповідно до Довідки від 20.09.2019 № 328, виданої Житомирським національним агроекологічним університетом, навчається в цьому навчальному закладі на денній форма навчання за рахунок коштів фізичних осіб (стипендію не отримує) страхові внески до пенсійного фонду не сплачує, термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с.7). Згідно Договору про надання освітніх послуг від 30.08.2019 № 143 , укладеного між Житомирським національним агроекологічним університетом та [PERSON] , отримувачем освітніх послуг зазначено [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 54000,00 грн. (а.с.9-10). Згідно Довідки від 24.10.2019 № 829, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою реєстрації своєї матері [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.8). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що дочка відповідача [PERSON] - позивач у цій справі [PERSON] продовжує навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітньої дочки відповідача потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання денна, враховує те, що обов`язок матеріально утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в заявленій позивачем сумі до закінчення навчання або до досягнення позивачем 23 років, оскільки такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе в повній мірі забезпечити належні умови утримання та проживання дочки, не порушуючи при цьому права відповідача. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки вказане не відповідає чинному матеріальному закону (ст. 181, 200 СК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial