Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

12 січня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви покликаються на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою №б/н від 16.12.2015 про отримання банківських послуг, згідно умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 23.11.2020 виникла заборгованість у розмірі 65496,05 грн., яка складається з: 55821,80 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 9674,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 25.01.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 15.02.2021 за клопотанням відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено. 18.03.2021 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивачем при подачі позовної заяви пропущено строк позовної давності в три роки, а тому це є підставою для відмови в позові. Також зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а провадження в справі закрити. Ухвалою суду від 15.04.2021 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено. 22.04.2021 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Меркулова В.В. скерувала до суду відповідь на відзив в якій зазначає, що обставини на які посилається відповідач, не відповідають дійсності. Щодо строку позовної давності зазначає, що відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні і така діє до останнього календарно дня вказаного місяця, отже строк перевипущеної картки дійсний до останнього дня 03.2021. Позивач звернувся до суду із позовною заявою 28.12.2020, тобто до спливу строку позовної давності. Крім цього зазначає, що згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої обов`язки за кредитом, що свідчить про те, що [PERSON] знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Крім цього зазначає, що банком буде здійснено перерахунок заборгованості за наданим кредитом та направлено до суду уточнено позовну заяву із урахуванням погашень заборгованості, здійснених після подання позовної заяви. 11.05.2021 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. звернулась до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 61784,85 грн. з яких - 55821,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5963,05 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також понесені позивачем судові витрати. 08.06.2021 [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначає, що в матеріалах справи не міститься відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 65496,05 грн., а відповідно до позовної заяви позивачем не додано доказів отримання відповідачем кредиту. Також додає, що позовна заява про стягнення кредитної заборгованості подана ПАТ КБ «ПриватБанк» з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 08.07.2021 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Меркулова В.В. подала до суду пояснення в яких просить уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 08.06.2021 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними в справі матеріалами. З врахуванням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.12.2015 [PERSON] отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання відповідачем і представником бланку анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. [PERSON] засвідчив, що він ознайомився та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці Умови та Правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. (а. с. 15) Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт, який неодноразово було змінено: 16.12.2015 встановлено кредитний ліміт 300.00 грн., 16.12.2015 збільшено кредитний ліміт до 1000.00 грн., 16.12.2015 зменшено до 500.00 грн., 17.12.2015 збільшено кредитний ліміт до 1000.00 грн., 17.12.2015 зменшено до 500.00 грн., 06.05.2017 збільшено кредитний ліміт до 10000.00 грн., 19.07.2018 кредитний ліміт було зменшено до 0.00 грн. (а.с.14). Щодо посилання відповідача [PERSON] на застосування у даних правовідносинах строку позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.09.2015 у справі № 6-154цс15. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] останній раз здійснив платіж за наданим кредитом 18.11.2020 в розмірі 743,59 грн. Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідачу [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 07.08.2015 було видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 08/19 та 28.04.2017 видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 03/21. Разом з тим, своїм правом на позов АТ КБ «ПриватБанк» скористався 27.12.2020 - тобто в межах строку позовної давності, про застосування якої відповідач заявив у відзиві на позовну заву від 18 березня 2021 року. Таким чином клопотання відповідача [PERSON] щодо застосування у даних правовідносинах строку позовної давності до задоволення не підлягає. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.04.2021 складає 61784,85 грн. і складається з: 55821,80 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту та 5963,05 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а. с.152-158). Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16.12.2015 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). На документах, на які посилається позивач, зокрема Тарифи, Витяг з Умов, які визначають такі істотні умови договору як розмір відсотків, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків), підписи сторін відсутні. Позивач також не зазначив інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов Договору від 16.12.2015, крім зазначених вище, і з якими, як вважає позивач, відповідач був ознайомлений. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 55821,80 грн., що становить суму заборгованості за простроченим тілом кредиту, підлягають до задоволення. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом суд зазначає наступне. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором від 16.12.2015, посилався на Заяву позичальника про приєднання до Умов, Витягу з Тарифів Банку, Витягу з Умов, які розміщені на його сайті. Судом встановлено, що в анкеті-заяві, підписаній сторонами 16.12.2015, відсоткова ставка за договором не зазначена. Згідно з наданим позивачем Витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежить: кількість днів пільгового періоду кредитування, протягом якого проценти не нараховуються; базова процентна ставка за користування кредитними коштами; розмір обов`язкового щомісячного платежу; розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Однак згідно цього Витягу не зазначений тариф обслуговування кредитною картою відповідача [PERSON] . Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами кредитування та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, які додані до позовної заяви, відповідач [PERSON] ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може вважатись належним доказом, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.12.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.12.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказаний висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 5963,05 грн., що складається з заборгованості за простроченими відсотками, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: dismissed