Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

13 серпня 2014 року ТОВ фірма «ТехНова» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість з оплати послуг за опалення місць загального користування в розмірі 1000 грн. 56 коп. за період з 01.01.2008 по 01.06.2014. У судовому засіданні представник позивача, зменшивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідачів солідарно 811,59 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів заперечували проти задоволення позову, мотивуючи це відсутністю між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання, а також просили застосувати до позовних вимог позовну давність. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, у поданій письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно особового рахунку, наданого КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, в квартирі [ADDRESS] прописані [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі встановлено індивідуальне опалення. Згідно п. п. 12, 18, 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. Розрахунковим періодом для оплати відповідних послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 2.4 Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 47 від 22 лютого 2008 року, у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на місця загального користування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунковим методом за відповідною формулою. При цьому загальна витрата теплової енергії на центральне опалення будинку згідно з показаннями загальнобудинкового приладу комерційного обліку теплової енергії складається з витрат теплової енергії на опалення приміщень споживачів з відсутніми приладами обліку теплової енергії + витрати теплової енергії на опалення приміщень споживачів з встановленими приладами обліку теплової енергії + кількість теплової енергії на опалення місць загального користування. Судовий наказ від 14.06.2012, яким з відповідачів стягнуто на користь позивача заборгованість в сумі 544 грн. 05 коп., скасовано ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.07.2012. Станом на 01.06.2014 року заборгованість відповідачів за послуги ТОВ фірма «ТехНова» становить 811,59 грн. за період з 01.06.2009 по 01.06.2014. Доводи відповідачів про відсутність підстав для стягнення заборгованості, оскільки між сторонами не укладений договір про надання послуг з опалення місць загального користування, суд вважає необґрунтованими. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг між ТОВ фірмою «ТехНова» та відповідачами дійсно не укладався. Проте, відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Отже, відсутність договору між позивачем та відповідачами не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки останні фактично отримували послуги від позивача. Суд також не може погодитися з доводами відповідачів щодо пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.07.2012 скасований судовий наказ цього суду від 14.06.2012, що був виданий за заявою ТОВ фірми «ТехНова» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 544 грн. 05 коп. Виходячи з аналізу статей 257, 264 ЦК України, суд робить висновок, що у зв'язку з виданням судового наказу, який в подальшому був скасований судом за заявою відповідача, мало місце переривання перебігу строку позовної давності. Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 ЦПК України. Враховуючи все вищевикладене, звернення позивача до суду з позовом в межах строку позовної давності, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі по 121 грн. 80 коп. з кожного.

Outcome: approved