Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

14.09.2018 року Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрованого в реєстрі за №12445 та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь 6689,18 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., вчинено виконавчий напис 07 вересня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за №12445 щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 11220,63 грн. та постановою державного виконавця від 02.11.2017 року відкрите виконавче провадження №55033137. Вважає, що виконавчий напис був вчинений з порушенням норм законодавства, оскільки належних і допустимих доказів безспірності вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», що є однією з основних умов вчинення нотаріусом виконавчого напису, нотаріусу надано не було, зокрема нотаріусом не було враховано пропуск банком строку позовної давності, відповідно до вимог ст. 256-258 ЦК України, тобто вчинений всупереч вимогам ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, відповідач, звернувшись до нотаріуса, діяв недобросовісно, оскільки рішенням суду від 09.10.2015 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2015 року, рішення першої інстанції в частині стягнення процентів скасовано, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам у сумі 1751,59 грн. за період з 12.08.2011 року по 07.20.2012 року та судовий збір у розмірі 144,21 грн., тобто остаточно визначено розмір заборгованості. 27.09.2018 року позивач надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою від 08.10.2018 року відкрите провадження у справі. Ухвалою від 10.10.2019 року забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на виконання виконавчого напису, вчиненого 07 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. зареєстрованого в реєстрі за №12445. 14.11.2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою від 23.01.2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді Щербини С.В. 22.02.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою від 04.04.2019 року судом витребувані докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 16.05.2019 року і 20.05.2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду відзив на позовну заяву, просили в задоволенні позову відмовити, розглянути справу за відсутності представника відповідача, скасувати заходи забезпечення позову. Зазначили, що позивачем було укладено кредитний договір від 16.11.2005 року, в порушення вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору позивач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документ згідно переліку, відповідно до вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для його скасування та вважати дії нотаріусу незаконними. Позивач вніс останній платіж 12.10.2016 року, сума 710,97 грн. була направлена на часткове погашення процентів по кредиту, виконавчий напис вчинено 07.09.2017 року, тобто в межах позовної давності трирічного строку. 23.05.2019 року надані копії документів, які витребувані судом у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. 10.06.2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду письмові пояснення, просили в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що станом на 15.05.2019 року у позивача відсутня заборгованість за кредитом. Крім того, не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 6689,18 грн., оскільки за період з вересня 2017 року, період вчинення виконавчого напису та по квітень 2019 року, на рахунок погашення заборгованості надійшло 2100 грн. Просили слухати справу за відсутності їхнього представника. 12.08.2019 року позивач надав до суду заяву про зміну предмета позову, просив про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрованого в реєстрі за №12445 та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь 3540,12 грн. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з наданих сторонами доказів, 02.12.2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій цінних паперів» найменування юридичної особи було змінено на АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір б/н за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 07.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №12445, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору б/н від 16.11.2005 року. Боржником за кредитним договором є [PERSON] Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.11.2005 року по 31.07.2017 року. Загальна сума заборгованості становить 11220,63 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1995,744 грн., заборгованість за відсотками - 8214,38 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 510,51 грн. та 1800 грн. витрати за вчинення виконавчого напису. Крім того встановлено, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Квичак Т.Є. відкрито виконавче провадження ВП №55033137 з виконання виконавчого документа - виконавчого напису №12445 від 07.09.2017, виданого приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13020,63 грн. Листом від 29.08.2017 року відповідач направив на адресу позивача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором б/н від 16.11.2005 року та погасити суму заборгованості у розмірі 11220,63 грн., на підтвердження чого надано реєстр поштової відправки, проте відсутні докази отримання боржником повідомлення. Відповідно до довідки №1-8-01/763-18 від 10.07.2018 року Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, із заробітної плати боржника [PERSON] за період з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року утримана сума за виконавчим написом у виконавчому провадженні ВП №55033137 6689,18 грн. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на підставі: а) оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. На підтвердження безспірності заборгованості боржника [PERSON] стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано, розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.11.2005 року, з зазначенням лише суми заборгованості суми заборгованості 11220,63 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1995,744 грн., заборгованість за відсотками - 8214,38 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 510,51 грн. При цьому, стягувачем надано нотаріусу кредитний договір б/н від 02.12.2005 року щодо надання позичальнику [PERSON] кредиту у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, з наданих стягувачем документів доказів щодо укладення [PERSON] кредитного договору б/н від 16.11.2005 року та наявності заборгованості за кредитним договором б/н від 02.12.2005 року не надано. Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.10.2015 року відмовлено у задоволенні позову у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.12.2005 року станом на 30.06.2014 року в розмірі 7567,41 грн., з яких борг за кредитом - 1995,74 грн., заборгованість за відсотками - 5571,67 грн., з урахуванням того, що судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2008 року було вже стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.12.2005 року 2125,46 грн., яку боржник сплатив 08.10.2012 року в сумі 2125,46 грн. платіжним дорученням №6076 від 08.10.2012 року. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2015 року, рішення суду першої інстанції від 09.10.2015 року в частині стягнення процентів скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам у сумі 1751,59 грн. за період з 12.08.2011 року по 07.10.2012 року, в іншій частині залишено без змін. Крім того, судом встановлено, що виходячи з вимог ст. 256, 257, 259 ЦК України, нотаріусом не було враховано, що банком пропущено строк позовної давності. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не переконався, що була заборгованість саме такого розміру, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача безпідставно отриманих в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса грошових коштів у сумі 3540,12 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved