Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

14.05.2018 позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 вересня 2013 року виконкомом Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №04. Позов аргументувала тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO]. Вказала, що з початку укладення шлюбу вони з відповідачем жили дружньою родиною, але за останні роки між ними стали виникати непорозуміння, сварки та суперечки по вині відповідача. Відповідач почав ставитись до неї та її батьків з не повагою та не довірою, що призвело до взаємного непорозуміння. При таких обставинах фактично з січня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що відповідач намагається чинити на неї та її батьків психологічний тиск з ціллю отримання матеріальної вигоди від їхніх стосунків. Крім того в січні 2018 року відповідач звернувся не сповістивши позивача до банківської установи з ціллю отримання кредиту у великій сумі. Вказала, що шлюбні відносини носять формальний характер, тому позивач вважає, що шлюб підлягає розірванню, примирення між ними не можливе. 15.05.2018 ухвалою судді дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 24.05.2018 недоліки вказані в ухвалі судді усунуто. Відповідно до наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.05.2018 про надання основної щорічної відпустки судді Заярному А.М. надано основну щорічну відпустку з 01.06.2018 по 13.07.2018 включно. 18.07.2018 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 17.08.2018. 17.08.2018 позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій позов підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. 17.08.2018 відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та справу просив розглянути у його відсутність. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з частиною 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до частини 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстрований 14 вересня 2013 року виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №04 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач та відповідач як одна сім'я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, відповідач позов визнав повністю і визнання ним позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до частини 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. На підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на корить позивача слід стягнути 50 % сплаченого судового збору, також з державного бюджету слід повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved