Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

12 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.07.2016 року вона купила зазначену квартиру у відповідачів, які після продажу квартири виїхали з неї, проте залишилися зареєстрованими у квартирі. Реєстрація відповідачів в квартирі позивача порушує її права як власника квартири, тому позивач звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 28.07.2016 року надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує (а.с. 28). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлени належним чином, 26.07.2016 року надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають повністю (а.с. 20, 24). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS]належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] 05.06.2016 року за реєстром № 611. Право власності зареєстровано належним чином 05.07.2016 року (а.с. 6-7). Згідно довідки Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області № 34199 від 12.07.2016 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], як колишній власник квартири та [PERSON], як дочка колишнього власника квартири (а.с. 4). Згідно акту обстеження житлового приміщення від 30.06.2016 року квартири № 36, розташованої за адресою: вулиця Будівельників, будинок № 29, місто Рубіжне Луганської області, ознак проживання [PERSON], [PERSON] немає, останні не проживають за вказаною адресою з січня 2014 року, особових речей немає (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема, жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу України. У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки право користування квартирою [PERSON], [PERSON] є складовим змісту їх права власності на цю квартиру, то припинення їх права власності на квартиру припиняє в тому числі право користування цією квартирою. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідачі подали письмові заяві, які приєднані до справи, в яких безумовно визнають позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачами позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved