Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування рішення комісії по трудових спорах публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу «Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» від 17.03.2014 року та наказу №100 від 24.02.2014 р. директора відокремленого підрозділу «Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго». Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона має хронічне захворювання (гайморит) і саме з причини цієї хвороби була переведена на легку працю в загін відомчої воєнізованої охорони. Начальник ЗВВО зазнаючи про її захворювання, при настанні морозів, постійно вимагав від неї знаходитися на посту № 10. Пост № 10 це єдиний пост, який знаходиться на вулиці, усі інші пости знаходяться в приміщенні. В зв'язку з находженням взимку на вулиці на протязі 8 годин за зміну, вона постійно хворіє, у неї загострюється хвороба, болить голова та підіймається температура.. 29.01.2014 року вона захворіла та продовжувала хворіти до 19.02.2014 року. Після постійних часових знаходжень у 2014 році на вулиці в морози під час роботи, вона захворіла та потрапила на лікування в Харківську обласну лікарню. Погано себе почувала та не мала телефону сповістити керівництво підприємства про хворобу, однак її мати, яка є також працівником Зміївської ТЕС, за її проханням сповістила колег про хворобу доньки. 22.02.2014 року передала в відділ кадрів лікарняний лист та довідку про хворобу. Підприємство прийняло та оплатило вказаний листок непрацездатності. Однак, 24.02.2014 року, без можливості надати будь - які пояснення вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності за те, що не сповістила підприємство про свою хворобу. 24.02.2014_року на Зміївській ТЕС ПАТ «ДЕК«Центренерго» було видано наказ № 100 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. На її прохання надати копію наказу, отримала відмову. 28.02.2014 року не маючи на руках копії наказу написала заяву в комісію з трудових спорів Зміївської ТЕС про оскарження наказу № 100 від 24.02.2014 року. Засідання комісії з трудових спорів відбулося 17.03.2014 року, однак тільки 23.05.2014 року їй надали рішення з трудових спорів, в якому була відмова в задоволені заяви про оскарження наказу. Вважає неправомірним притягнення її до дисциплінарної відповідальності, так як не була на роботі через хворобу і даний факт підтверджено належним доказом - листком непрацездатності. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представники відокремленого підрозділу «Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», проти позову заперечували. В своїх запереченнях представник відповідача звернув увагу суду на те, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а також про це вказано в позовній заяві, позивач отримала рішення комісії по трудових спорах 23 травня 2014 року, а до суду з позовною заявою звернулася лише 13 червня 2014 року, чим порушила вимоги статті 228 КЗпПУ, згідно якої у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. В разі, коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Таким чином, так як до позовної заяви не надано доказів поважної причини пропуску строку, вважають, що позивачем пропущено встановлений законом строк для оскарження рішення комісії по трудовим спорам Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 17.03.2014 р. Так, наказом №100 від 24 лютого 2014 року [PERSON] - охороннику 3 р було оголошено догану, премію за основні результати господарської діяльності зі лютий 2014 року не нараховувати. Догану позивачу було оголошено за те, що 29.01.2014 р., 30.01.2014 р., 02.02.2014 р„ 06.02.2014 р., 07.02.2014 р. охоронник 3 р. загону відомчої воєнізованої охорони [PERSON] була відсутня на роботі протягом всього робочого дня, про що було складено відповідні акти, при цьому вона не повідомила жодним чином про це безпосереднє керівництво та проігнорувала надати пояснення про причини відсутності на роботі, які надсилалися їй у письмовій формі за допомогою поштового зв'язку, а також у телефонному режимі, чим завдала суттєвих труднощів в організації безперервного несення караульної служби особовим складом своєї зміни відповідно до встановленого 29.01.2014 року. З січня 2014 року, в зв'язку ускладненням суспільно-політичної ситуації в державі та з метою вжиття заходів щодо забезпечення належного рівня функціонування підприємств паливо-енергитичногс комплексу, охорона Зміївської ТЕС проводиться в посиленому режимі, оскільки Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» є одним із провідних виробників електричної енергії в Україні та входить до найбільших підприємств держави. Своїми діями (бездіяльністю) [PERSON] порушила норми діючого законодавства, а також організаційно-розпорядчі документи підприємства, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпПУ трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, - відповідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для. виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором угодою сторін. Згідно до статті 139 КЗпПУ працівники зобов'язані працювати чесно сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 142 КЗпПУ передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. Відповідно до п. 3.13 Правил внутрішнього трудового розпорядку Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» при безперервних роботах працівнику забороняється залишати роботу до приходу працівника, який його змінює. У випадку неявки працівника, який змінює, працівник повідомляє про це безпосередньо керівника, який зобов'язаний терміново застосовувати заходи по заміні працівників, який змінюється, іншим працівником; п. 4.1.8 - «приймати заходи для термінового усунення причин та умов, які перешкоджають або затрудняють нормальне виробництво (простої, аварії) та терміново повідомляти про випадки адміністрацію...», п. 4.1.9 - «своєчасно, до початку зміни, прибути на робоче місце та приготуватися до виконання трудових обоє 'язків». Згідно до пункту 4.12 Посадової інструкції охоронника 3 розряду загону відомчої воєнізованої охорони Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», «обов'язком охоронника З р. загону відомчої воєнізованої охорони є відповідно з графіком, заступити на службу по охороні електростанції у складі варти.» Твердження позивача на те, що 24 лютого 2014 року без можливості надати будь-які пояснення вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності за те, що не сповістила підприємство про свою хворобу, не відповідає дійсності з огляду на наступне: Згідно листка непрацездатності 07.02.2014 року [PERSON] було виписано з лікарні зі стаціонару додому та вказано, що стати до роботи 08 лютого 2014 року. 08.02.2014 року був робочим днем на Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго» про що [PERSON] знала, так як її мама теж працює на Зміївській ТЕС. Відповідно довідки обласної стоматологічної клініки [PERSON] знаходилася під динамічним наглядом лікаря-стоматолога хірурга Желніна Є.В. з 10.02.2014 р. по 19.02.2014 року, отже періодично перебувала дома і мала можливість сповістити керівництво про свою хворобу (охорона Зміївської ТЕС ведеться цілодобово з черговим керівником служби). Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» було вжито всі належні заходи, щодо встановлення місця перебування [PERSON], а саме: кожного робочого дня [PERSON] про її відсутність на роботі складалися відповідні акти, неодноразово телефонували на домашній та мобільний телефон, виїжджали за адресою її проживання. Крім того, Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» для встановлення місця перебування [PERSON] було направлено запити до Комунального закладу охорони здоров'я Комсомольської міської лікарні та до Зміївської центральної районної лікарні, відповідно до відповідей [PERSON] за наданням медичної допомоги не зверталась. 08 лютого 2014 року на адресу [PERSON] цінним листом було направлено повідомлення про надання письмового пояснення щодо відсутності на роботі 29.01.2014 р.,. 30.01.2014р.. 02.02.2014р.. 06.02.2014 р„ 07.02.2014 р. Далі, 24 лютого 2014 року [PERSON] було запропоновано надати пояснення чому вона не повідомила причини її відсутності на роботі у період з 29.01.2014 року по 21.02.2014 р., однак письмове пояснення [PERSON] надавати відмовилась, нічим не мотивуючи причину, про що складено відповідний акт. З наказом про накладення дисциплінарного стягнення на охоронника 3 р. [PERSON] було ознайомлено особисто під розпис 24.02.2014 р. Вислухавши пояснення позивача та її представника , представників Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] працює на Зміївській ТЕС ПАТ «ДЕК«Центренерго» на посаді охоронника 3 розряду ЗВВО. Відповідно до наказу № 100 від 24.02.2014 року директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» охоронника 3 р. загону відомчої воєнізованої охорони [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у виді догани за те, що 29.01.2014 р., 30.01.2014 р., 02.02.2014 р., 06.02.2014 р„ 07.02.2014 р. вона була відсутня на роботі протягом всього робочого дня, при цьому не повідомила жодним чином про це безпосереднє керівництво та проігнорувала надати пояснення про причини відсутності на роботі, які надсилалися їй у письмовій формі за допомогою поштового зв'язку, а також у телефонному режимі, чим завдала суттєвих труднощів в організації безперервного несення караульної служби особовим складом своєї зміни відповідно до встановленого графіку (а.с. 10-11) Своїми діями (бездіяльністю) [PERSON] порушила норми діючого законодавства, а також організаційно-розпорядчі документі підприємства, зокрема, ч. 1 ст. 21, 139 КЗпП України, п. 4.12; Посадової інструкції, п. 3.13, 4.1.2, 4.1.8, 4.1.9 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 3.3 Колективного договору (а.с.10). Як вбачається із листка непрацездатності серії АГР № 148780 від 07 лютого 2014 року, виданого комунальним закладом охорони здоров»я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні за загальним захворюванням у вказаному закладі з 29.01.2014 року по 07.02.2014 року (а.с.54) Однак, суд оцінює вказаний письмовий доказ як неналежний, оскільки відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) від 13 листопада 2001 року № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян»: - видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем при пред'явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного; - листок непрацездатності в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу. Таким чином, з урахуванням того факту, що місцем проживання та роботи [PERSON] не є місцезнаходження комунального закладу охорони здоров»я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», та з огляду на те, що відповідно до відповіді головного лікаря вказаного лікувального закладу № 01/6190 від 29.08.2014 року: заяви-клопотання від [PERSON] щодо лікування у КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМД та МК» до закладу не надходило. Направлення, видане лікувальною установою за місцем проживання [PERSON] не має ( а.с. 117), суд визнає листок непрацездатності на який посилається позивач, як такий, що отриманий із порушенням встановленого порядку, та таким, що не підтверджує поважність відсутності позивачки на робочому місці. Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Засудження саме так можна охарактеризувати внутрішньо зміст цієї санкції. Догана застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, тобто правил поведінки, яких необхідно дотримуватися під час виконання трудових обов'язків (встановлених колективним або трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією і т. д.). Базовою складовою для винесення догани працівникові є наявність вини як у діях, так і в бездіяльності. Дія цієї санкції обмежується виключно морально-психологічним впливом на працівника людина під впливом почуття провини, а іноді і страху повинна зрозуміти, що зробила неправильно, і надалі не допускати такого порушення, щоб не погіршити своє становище. Відповідно до ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів: догана; звільнення. Згідно з ч.1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст.149 КЗпП України). Як вбачається з із доповідної записки від 29.01.2014 року, акту № 1 від 29.01.2014, акту №2 від 30.01.2014, акту № 3 від 31.01.2014, акту № 4 від 31.01.2014, службової записки від 03.02.2014, акту №5 від 02.02.2014, акту №6 від 02.02.2014, акту № 7 від 06.02.2014, акту №8 від 06.02.2014, службової записки від 07.02.2014, акту №9 від 07.02.2014 [PERSON] була відсутня на роботі, причини невиходу на роботу керівництву підприємства не повідомила (а.с.35-46). Крім того, власник або уповноважений ним орган зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, що підтверджується повідомленням від 24.02.2014 та актом без номера від 24.02.2014 про відмову [PERSON] надати письмове пояснення про причини її відсутності на роботі в період з 29 січня 2014 по 21 лютого 2014 ( а.с.50,51) У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з Правил внутрішнього трудового розпорядку Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» п. 3.13 «при безперервних роботах працівнику забороняється залишати роботу до приходу працівника, який його змінює. У випадку неявки працівника, який змінює, працівник повідомляє про це безпосередньо керівника, який зобов'язаний терміново застосовувати заходи по заміні працівників, який змінюється, іншим працівником»; п. 4.1.8 «приймати заходи для термінового усунення причин та умов, які перешкоджають або затрудняють нормальне виробництво (простої, аварії) та терміново повідомляти про випадки адміністрацію...», п. 4.1.9 «своєчасно, до початку зміни, прибути на робоче місце та приготуватися до виконання трудових обоє 'язків». Згідно до пункту 4.12 Посадової інструкції охоронника 3 розряду загону відомчої воєнізованої охорони Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», «обов'язком охоронника З р. загону відомчої воєнізованої охорони є відповідно з графіком, заступити на службу по охороні електростанції у складі варти.» Із вказаними обов»язками [PERSON] ознайомлена особисто, про що свідчить її підпис (а.с.59-65) Отже, з викладеного вбачається, що [PERSON], працюючи охоронником 3 р. загону відомчої воєнізованої охорони допустила порушення свої трудових обов'язків за яке передбачена дисциплінарна відповідальність, у зв'язку з чим на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Порушень процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності судом не встановлено. Щодо позовних вимог про оскарження рішення комісії по трудових спорах. Відповідно до ст. 226 КЗпП комісія по трудових спорах зобов'язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Розгляд спору за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника при розгляді спору від його імені може виступати представник профспілкового органу або за вибором працівника інша особа, в тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання комісії розгляд заяви відкладається до наступного засідання. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин комісія може винести рішення про зняття цієї заяви з розгляду, що не позбавляє працівника права подати заяву знову в межах тримісячного строку з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Комісія по трудових спорах має право викликати на засідання свідків, доручати спеціалістам проведення технічних, бухгалтерських та інших перевірок, вимагати від власника або уповноваженого ним органу необхідні розрахунки та документи. Засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. Працівник і власник або уповноважений ним орган мають право заявити мотивований відвід будь-якому члену комісії. Питання про відвід вирішується більшістю голосів членів комісії, присутніх на засіданні. Член комісії, якому заявлено відвід, не бере участі у вирішенні питання про відвід. На засіданні комісії ведеться протокол, який підписується головою або його заступником і секретарем. Рішенням комісії по трудових спорах Публічного акціонерного товариства «Центренерго» Зміївська ТЕС № 4 від 17.03.2014 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] від 28.02.2014 року про визнання незаконним наказу № 100 від 24.02.2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Зазначено, що обставинами, які потягли накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] стало не повідомлення нею безпосереднього керівника або табельника про причини відсутності на роботі ( а.с.7) Як вбачається із заперечень [PERSON], вона отримала рішення КТС 23.05.2014, а до суду звернулась із пропуском 10 денного строку 13.06.2014 ( а.с.86,87). Серед інших причин пропуску строку позивачка посилається на час, який було затрачено нею на процесуальну процедуру, пов»язану із витребуванням доказів. Судом не може бути прийнятий даний аргумент, як підстава поважності пропуску встановленого законом преклюзивного строку, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст.120 ЦПК України позивачка мала можливість подати позовну заяву без доданих документів, так як спір виник з приводу трудових правовідносин. Відповідно до ст. 228 КЗпП України у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Отже, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення комісії по трудових спорах Публічного акціонерного товариства «Центренерго» Зміївська ТЕС №4 від 17.03.2014 року про відмову у задоволенні заяви [PERSON] від 28.02.2014 року про визнання незаконним наказу № 100 від 24.02.2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, слід відмовити. Крім того, суд приходить до висновку, що наказ № 100 від 24.02.2014 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у виді догани, виданий уповноваженою особою, в передбачений чинним законодавством строк, з дотриманням встановленої законом процедури, а тому він є законним та обґрунтованим, внаслідок чого суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], а тому відмовляє їй в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed