overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

13 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 7 листопада 1992 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований відділом ЗАГС Липоводолинської районної державної адміністрації. Мають двох повнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що останнім часом відносини з відповідачем стали погіршуватися через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між ними фактично припинилися. Проживають разом, спільного господарства не ведуть. Примирення та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у поданій письмовій заяві просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у поданій письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 7 листопада 1992 року [PERSON], 1975 року народження, та [PERSON], 1970 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГС Липоводолинської районної держадміністрації, актовий запис № 47 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

13 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 8 лютого 2003 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований Погожокриницькою сільською радою Роменського району Сумської області. Мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились через відсутність взаєморозуміння та поваги, що призвело до бажання припинити шлюбні відносити та розірвати шлюб. Відсутнє порозуміння також через постійні ревнощі та докори відповідача. Неодноразово намагалися миритися та жити разом, однак все поверталося до сварок. Примирення та збереження сім'ї з відповідачем неможливе. Позивач в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач у поданій письмовій заяві проси розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 8 лютого 2003 року [PERSON], 1979 року народження, та [PERSON], 1979 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано Погожокриницькою сільською радою Роменського району Сумської області, актовий запис № 1 (а.с.6). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

13 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Представник позивача та позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн.. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються рішенням про розірвання шлюбу, копіями свідоцтв про народження дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку, що відповідач, інших утриманців не має, зареєстрований офіційно як приватний підприємець. Заявлений до стягнення розмір є обґрунтованим та не завищеним. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

13 серпня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 26 березня 2014 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 13 104.24 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 26 березня 2014 року відповідач [PERSON] , [INFO] .н. (код [NUMBER] ) отримав кредит у сумі 5000.00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов`язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов`язання по кредитному договору не виконує. Станом на 12 липня 2018 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом - 2721.14 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 2629.71 грн.; -заборгованість за пенею - 6653.19 грн.; -а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 600.20 грн. - штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 13 104.24 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762.00 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

13 серпня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» та Фізичної особи-підприємця Степанюк Оксани Василівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з обмеженням безкоштовного проїзду транспортних засобів до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану. Позивач мотивує свої вимоги тим, що його право безперешкодного доступу та проїзду дорогою загального користування до прибережної зони 13 ст. Великого Фонтану було обмежено Комунальним підприємством «Одестранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем Степанюк Оксаною Василівною, які при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану організували пункт платного пропуску транспортних засобів шляхом встановлення в`їзного/виїзного терміналу, обладнаного шлагбаумом, та диспетчерським пунктом. Вартість проїзду одного транспортного засобу через такий пункт становило на момент звернення 40 гривень. Згідно з інформацією кутка споживача підставою для організації платного пропуску транспортних засобів для проїзду дорогою загального користування при з`їзді з Фонтанської дороги перед спуском до пляжу на 13-й станції Великого Фонтану став договір балансоутримання місць для паркування транспортних засобів № 161 від 27 вересня 2017 року, укладений між КП «Одестранспарксервіс» та ФОП [PERSON] . Відповідно до умов договору КП «Одестранспарксервіс», як уповноважена Одеською міською радою особа,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

13 серпня 2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення дочкою повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народилася [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дитини та належним чином не утримує її. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що від шлюбу у сторін народилася [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням дитини та належним чином не утримує її. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1000 грн. заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатного віку. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 13 серпня 2018 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

13 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування поданого позову позивач зазначив, що 22\~жовтня 2008 року він з відповідачем по справі уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів\~цивільного стану\~по місту\~Коростеню реєстраційної\~служби Коростенського\~міськрайонного управління\~юстиції у\~Житомирській області за актовим записом №461. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Шлюб виявися невдалим, оскільки сторони втратили взаємне почуття любові та поваги. Зазначив, що фактично сім'я розпалася. За таких обставин сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Тому позивач просив суд шлюб розірвати, а неповнолітніх дітей залишити проживати разом з відповідачем.\~ \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2008 року сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Лебедєва) уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом №461. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щодо місця проживання яких сторони дійшли згоди про те, що діти проживатимуть разом з відповідачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові, взаємоповаги та припинили подружні стосунки і тому цей шлюб існує формально. За таких обставин сумісне життя і збереження сімї суд вважає неможливим, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

13 серпня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 03 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 42, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, наслідки ст. 206 ЦПК України їй роз'яснені, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 42 (а.с.7). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.8). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

13 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 серпня 1979 року Покровським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 924. Від шлюбу сторони не мають малолітніх та неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини фактично припинені у 2012 році, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи\~та ухвалою суду від 18 січня 2019 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 1979 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 08 серпня 2018 року, серії І-КИ №425149. (а.с.5) Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи подружні стосунки сторони фактично припинили у 2012 році. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved