Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

14 липня 2020 року, [PERSON] , звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 06.03.2003 року, (актовий запис за № 28 ), в якому у сторін народилисядвоє дітей, донька - [PERSON] та син - [PERSON] , посилаючись на те, що сімейне життя між ними не склалось і відносини стали погіршуватись останні роки, через різні характери та погляди на сімейне життя і, наслідком чого стало фактичне припинення шлюбних відносин, що призвело до повного непорозуміння та негативного ставлення один до одного, два останні роки проживають окремо, у зв`язку з чим, їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження сім'ї не можливо, а розірвання шлюбу буде відповідати їхнім інтересам та інтересам дітей. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, однак його представником через канцелярію суду, була надана заява, в якій він повністю підтримав свій позов, просив його задовольнити і слухати справу без їх участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила, однак на електронну адресу (скриньку) суду, надіслала заяву, в якій вона не заперечувала проти задоволення позову та просила слухати справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований06 березня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області від 06.03.2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 28, від якого сторони маютьдвох спільних дітей - малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] , які за домовленістю сторін залишаються проживати разом з батьком. З позову та матеріалів справи вбачається, що спільне життя у подружжя не склалося через різні характери та інтереси, різні погляди на сімейне життя та побут, втрату один до одного необхідних почуттів любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, внаслідок чого, останні два роки подружжя припинило фактичні шлюбні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, а тому, на думку позивача збереження їхньої сім`ї є неможливим, так як шлюб носить формальний характер, а збереження шлюбу в даному випадку буде суперечити його інтересам та інтересам дітей. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її не можливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити моральним засадам суспільства, інтересам, свободам позивача та дітей, яких суд вважає можливим залишити проживати разом з батьком (позивачем), про що він просив у своєму позові. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсязі, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved