overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

14 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 157. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, сімейні відносини між ними припиненні, сумісне господарство не ведеться понад чотири роки, через втрату почуття взаємної поваги та любові, та що шлюб укладений між ними фактично розпався та подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Крім того, позивачка в заяві зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить розірвати укладений з відповідачем шлюб, судові витрати віднести на її рахунок. Відповідач в заяві вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 157. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися, мешкають окремо. Причинами розпаду сім`ї стали втрата почуття взаємної поваги та любові між подружжям. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати за клопотанням позивачки суд відносить на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

14 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 9 серпня 1997 року. Від шлюбу мають двох неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, виявилось, що вони мають різні погляди на сімейні відносини, шлюб, сім'ю та ставлення до спільного проживання. В 2019 році, бажаючи покращити матеріальне становище сім'ї, вона поїхала на заробітки до м.Київа. Відносини між ними як подружжям погіршилися, часто виникали сварки та скандали, з січня 2020 року вони остаточно припинили спільне проживання, шлюбних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно свідоцтва про шлюб від 11.02.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 09.08.1997 року виконавчим комітетом Корчицької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 05 листопада 2003 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Сторони сімейні відносини не підтримують, як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

14 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 17 квітня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №72. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. Вказав, що спору щодо спільного майна не має. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, також надала суду заяву, в якій позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17 квітня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №72. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, інтересам їх дітей, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

14 лютого 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 серпня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області згідно актового запису № 614 - розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 20 серпня 1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені більше двох років. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Крім того просила залишити їй прізвище [PERSON] , і судові витрати не стягувати з відповідача. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 20 серпня 1994 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане 20 серпня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області (арк.с.7). Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спору щодо майна немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть більше двох років, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

14 лютого 2020 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10.06.2006 року уклала шлюб з відповідачем, від спільного шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . 21.02.2013 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. На теперішній час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Батько неповнолітнього матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні відмовився від написання заяви через релігійні переконання, позов визнав. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27 березня 2007 року виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається що, батьками [PERSON] , [INFO] ,є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту фактичного проживання виданого головою КСН «Кальміуський» від 24.09.2019 року, вбачається що на даний час [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] про що свідчать сусіди [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст.180, ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів у вигляді ј частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

14 лютого року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 серпня 1989 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають повнолітню дитину. Зазначає, що сімя розпалася з вини відповідача, який зловживав спиртними напоями, піднімав на неї руку, у вихованні сина не допомагав. Спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з 1999 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач в судове засідання не зявилась, представник позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 19 серпня 1989 року зареєстрували шлюб у м. Суми у Відділі РАГСу виконкому, актовий запис № 1883, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Сторони мають повнолітню дитину. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає, спору про проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені ще з 1999 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

14 серпня 1982 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , зареєстрований 14.08.1982, Новомиколаївським районним відділом ЗАГС Запорізької області, актовий запис № 37, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.08.1982. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред`явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. \~ \~ \~ \~Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. \~ \~ \~ \~Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. \~ \~ \~ \~Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтакпозов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 09.07.2021 року № 67, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 908,00 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

14 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Заячківської сільської ради Христинівського району Черкаської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2017 року, (повторно). Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] . За твердженням позивача шлюбні відносини між подружжям не склались, шлюбні відносини припинені з 2010 року. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя та обов`язки, в результаті чого постійно виникали сварки та непорозуміння. За таких обставин сторони почали проживати окремо, спільне господарство не ведуть. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, на розлучення згідний, просить справу розглядати у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають, вільної згоди сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

14 серпня 2008 року в с.Медведівці Бучацького району померла [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 2,05 га селянської спілки ім.Шевченка с.Медведівці Бучацького району та земельної ділянки площею 2,11 га, кадастрові номера 6121283400:01:001:0092 та 6121283400:01:001:0554, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Медведівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Земельні ділянки належали спадкодавцеві на праві власності, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) та державним актом серії ЯБ №310603, однак позивачка не може отримати свідоцтво про право власності, оскільки, згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] Бучацького районного нотаріального округу, після смерті [PERSON] прийняли спадщину спадкоємці першої черги, а саме, [PERSON], який на момент смерті проживав разом із спадкодавцем та в шестимісячний строк з дня її смерті не подав заяви до Бучацької нотаріальної контори про відмову від спадщини, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали. Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 14 серпня 2008 року померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді земельних ділянок, яке належало їй на праві приватної власності; Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку фактично прийняла позивачка; Відповідачі від обов`язкової частки в спадковому майні відмовилися на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved