Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

14 березня 2016 року позивач звернулась з вищевказаним позовом, який при розгляді справи уточнила і просила скасувати рішення по державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 25692494 від 29.10.2015 року та запис про право власності № 11814706 щодо реєстрації земельної ділянки № 55 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 25685694 від 29.10.2015 року та запис про право власності № 11811747 щодо реєстрації земельної ділянки № 1177, скасувати розпорядження голови Троїцької райдержадміністрації № 23 від 28.01.2014 року « Про виділення земельних часток ( паїв) в натурі ( на місцевості) територіальній громаді Вівчарівської сільської ради» в частині надання дозволу на виділення в натурі ( на місцевості) земельних часток ( паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП « Комуніст» земельної ділянки № 55 ріллі та № 1177 пасовища , визнати право власності на спадкову земельну частку ( пай) із земель колективної власності колишнього КСП « Комуніст» посвідчену сертифікатом серії ЛГ № 0067903 реєстраційний номер № 169 від 11.01.1997 року на ім.,я [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що\~ після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла 07 березня 2000 року залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну частку ( пай) із земель колективної власності колишнього КСП « Комуніст», яка посвідчена сертифікатом серії ЛГ № 0067903 , реєстраційний номер № 169 від 11.01.1997 року . На час смерті разом із [PERSON] були зареєстровані та мешкали протягом 6-ти місяців її донька - [PERSON] та зять - [PERSON], які на підставі ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину. 24.05.2008 року [PERSON] померла, у зв,язку з чим усе спадкове майно фактично було прийнято її чоловіком [PERSON]. На підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 18.07.2013 року за останнім було визнано право власності на спадкове майно після смерті його дружини [PERSON] 12.10.2013 року помер [PERSON]Д, який є двоюрідним братом позивача - [PERSON] На підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 27.02.2014 року за позивачем було визнано право власності на спадкове майно [PERSON] Однак про спадкове майно після смерті [PERSON], яка залишилась у вигляді земельного паю і яка фактично була прийнята [PERSON] та за час його життя не була оформлена на останнього , їй стало відомо лише у 2015 році, коли вона звернулась за інформацією до Вівчарівської сільської ради з приводу спадщини [PERSON], де їй повідомили, що рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08.02.2013 року спадщину у вигляді земельної частки ( паю) посвідчена сертифікатом № 0067903 від 11.01.1997 року на ім., [PERSON] визнано відумерлою. На підставі рішення суду сільською радою отримано дублікат сертифікату серії РН № 410449 від 30.10.2013 року замість втраченого серії ЛГ № 0067903 від 11.01.1997 року на ім.,я [PERSON] . На підставі рішення суду про визнання спадщини відумерлою за заявою голови Вівчарівської сільської ради відповідачем , Троїцькою районною державною адміністрацією , 28 січня 2014 року було видано розпорядження за № 23 «Про виділення земельних часток ( паїв) в натурі ( на місцевості) територіальній громаді Вівчарівської сільської ради» , згідно з яким надано дозвіл на виділення в натруї ( на місцевості) земельних часток( паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП « Комуніст» земельні ділянки № 55, № 90-96 ріллі тв. № 1177, № 1136-1142 пасовища, серед яких земельна ділянка [PERSON] № 55 ріллі ,а № 1177 пасовища. На даний час зазначені земельні ділянки належним чином зареєстровані за Вівчарівською сільською радою Троїцького району Луганської області , про що свідчать витяги з державного земельного кадастру про земельну ділянку та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки позивач вважає себе спадкоємцем земельної частки ( паю) посвідчену сертифікатом серії ЛГ № 0067903 реєстраційний номер 169 від 11.01.1997 року на ім,я [PERSON] , просила задовольнити вищевказані вимоги в повному обсязі. Представники сторін в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно\~ до статті 60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61\~ цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.2\~ статті\~ 59 ЦПК України\~ обставини\~ справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені\~ судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Судом встановлено, що\~ 07.03.2000 року померла [PERSON], що підтверджується копією\~ свідоцтва про смерть\~ ( а.с. 13). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку ( пай) Серія ЛГ № 0067903 від 03 січня 1997 року померлій [PERSON] належало право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Комуніст» , розміром 12,28 в умовних кадастрових гектарах ( а.с. 11). Згідно з рішеннями Троїцького районного суду Луганської області від 18.07.2013 року, яке набрало законної сили померла [PERSON] була рідною матір,ю [PERSON] , а остання дружиною [PERSON] . 24.05.2008 року померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть ( а.с.16). Вищевказаним рішенням Троїцького районного суду Луганської області за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 022211, виданого 28 жовтня 2004 року, яка належала його померлій дружині [PERSON] 12.10.2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть ( а.с.17). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 27.02.2014 року за позивачем [PERSON] було визнано право власності за заповітом на земельні ділянки, які залишились після смерті [PERSON]. ( а.с. 20). Згідно з вищевказаними рішеннями Троїцького районного суду Луганської області від 18.07.2013 року та від 27.02.2014 року право власності на спадкову земельну частку ( пай ) посвідчену сертифікатом серії ЛГ № 0067903 від 11.01.1997 року на ім., [PERSON], ні за дочкою [PERSON] [PERSON], ні за чоловіком останньої [PERSON], не визнавалось. Згідно з рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08.02.2013 року, яке набрало законної сили, спадщина після смерті [PERSON] у вигляді земельної частки ( паю) із земель колективної власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства « Комуніст» згідно сертифікату на право власності на земельну частку ( пай) серії ЛГ № 0067903 , реєстраційний номер 169 , дата реєстрації 17.01.1997 року визнана відумерлою і передана у власність територіальній громаді с. Вівчарове Троїцького району Луганської області в особі Вівчарівської сільської ради Троїцького району Луганської області ( а.с.,а.с. 33-34). Вказаним вище рішенням суду було встановлено, що згідно відомостей наданих на запити суду щодо наявності спадкоємців після смерті [PERSON] , спадкоємці відсутні. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02.09.1993 року № 3425- « Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709- « Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно - правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у 2000 році тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому відносини спадкування в даному випадку повинні регулюватися нормами, які діяли на момент її відкриття, а саме ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкуванням є перехід прав і обов,язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини ходять усі права та обо,язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач у своєму позові посилалась на те, що на час смерті [PERSON] разом із нею були зареєстровані та мешкали протягом 6-ти місяців її донька - [PERSON] та зять- Торянік [PERSON], які на підставі ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину. Однак зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. Відповідно до ч..ч.1.2 та 4 статті 25 ЦК України здатність особи мати цивільні права та обов, язки ( цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як було встановлено судом єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] була її дочка - [PERSON], яка померла 24.05.2008 року і не оформила у встановленому законом порядку спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що було встановлено рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 18.07.2013 року, що також визнала позивач у своїй позовній заяві та , в результаті чого втрачена здатність [PERSON] мати цивільні права і обов.язки, зокрема і спадкові права після смерті її матері [PERSON] Тому посилання позивача, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її суб,єктивною думкою . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] взагалі ніякого відношення до спадкування після смерті [PERSON] за законом не має., оскільки ні до якої черги спадкоємців за законом не відноситься . З огляду на зазначене, оскільки у позивача [PERSON] не виникло право на спадкування після смерті [PERSON] , то це право не є порушеним , а тому не підлягає захисту. Таким чином підстав для скасування рішень по державну реєстрацію прав та їх обтяжень із записами про право власності за № 11814706 щодо реєстрації земельної ділянки № 55 , за № 11811747 щодо реєстрації земельної ділянки № 1177, скасування розпорядження голови Троїцької райдержадміністрації № 23 від 28.01.2014 року « Про виділення земельних часток ( паїв) в натурі ( на місцевості) територіальній громаді Вівчарівської сільської ради» в частині надання дозволу на виділення в натурі ( на місцевості) земельних часток ( паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП « Комуніст» земельної ділянки № 55 ріллі та № 1177 пасовища у суду не має. Крім того суд зазначає, що в розпорядженні голови районної державної адміністрації від 28 січня 2014 року за № 23, яке просила скасувати позивач взагалі не зазначено номеру сертифікату серії ЛГ № 0067903 , а надані дозволи на виділення в натурі ( на місцевості) земельних часток ( паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП « Комуніст» земельні ділянки № 55 ріллі та № 1177 пасовища не містять у собі даних про те , що саме земельні ділянки за № 55 та № 1177 повинні бути виділені в натурі із земельної частки ( паю) згідно сертифікату серії ЛГ № 0067903 реєстраційний номер 169 від 11.01.1997 року на ім,я [PERSON] Тобто належних доказів позивачем з цього приводу не надано.. За таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі\~ ст.ст. 529-533, 548,549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) , ст. 25 ЦК України,\~\~ Постанови\~ № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» ,\~

Outcome: dismissed