Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

13.11.2018 року позивач звернувся з даним позовом до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області на підставі положень статей 4,497 ЦПК України, статей 58,60,63 Закону України «Про міжнародне приватне право», Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Україною 10.11.1994 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.08.2012 року він уклав з відповідачкою шлюб, який був зареєстрований відділом РАГС Петродворцового району Комітету по справам РАГС уряду Санкт-Петербурга, про що складено актовий запис № 983. З серпня 2011 року до квітня 2017 року позивач проживав з дружиною за місцем її реєстрації в [ADDRESS] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Навесні 2017 року позивач повернувся на Україну за місцем реєстрації в [ADDRESS] . Приблизно півроку сторони проживали окремо, але потім вирішили спробувати відносити стосунки, після чого відповідач переїхала за місцем реєстрації позивача, де проживала з жовтня 2017 року. Повернути почуття сторонам не вдалося, після чого вони прийняли рішення щодо неможливості сумісного проживання та відповідач разом із сином повернулася до Російської Федерації за місцем своєї реєстрації, де проживає по цей час. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки шлюб носить формальний характер та не відповідає його суттєвому призначенню сімейного життя, позивач остаточно втратив почуття любові та поваги до відповідачки, відновлення стосунків з відповідачкою є неможливим. 05.12.2018 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження та на 11.01.2019 року призначено підготовче судове засідання. 11.01.2019 року позивач звернувся з клопотанням про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації в зв`язку з реєстрацією та проживанням відповідача на території вказаної держави. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2019 року клопотання позивача задоволено та прийнято рішення про направлення судового доручення щодо надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації - вручення відповідачу [PERSON] копії позовної заяви з додатками, повідомлення про судовий розгляд справи 11.07.2019 року, резервна дата судового засідання - 11.10.2019 року, та допит відповідача [PERSON] 21.01.2019 року судове доручення направлено на виконання. 02.09.2019 року на адресу суду надійшли документи в зв`язку з виконанням вищевказаного доручення. Відповідно до надісланих на адресу суду документів відповідач [PERSON] зареєстрована в с. Горбунки Ломоносівського району Ленінградської області, але судове доручення повернуто без виконання в зв`язку з неможливістю його виконання - неявка [PERSON] в судове засідання. 11.10.2019 року судом закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи на 07.11.2019 року. 16.10.2019 року позивач повторно звернувся з клопотанням про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації в зв`язку з реєстрацією та проживанням відповідача на території вказаної держави. Вказане клопотання позивача задоволено та прийнято рішення про повторне направлення судового доручення щодо надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації - вручення відповідачу [PERSON] копії позовної заяви з додатками, повідомлення про судовий розгляд справи 13.05.2020 року, резервна дата судового засідання - 13.08.2020 року, та допит відповідача [PERSON] 14.11.2019 року судове доручення направлено на виконання. 11.08.2020 року на адресу суду надійшли документи в зв`язку з виконанням вищевказаного доручення. Відповідно до надісланих на адресу суду документів відповідач [PERSON] з 10.09.2001 року зареєстрована в с. Горбунки Ломоносівського району Ленінградської області, але судове доручення повернуто без виконання в зв`язку з неможливістю його виконання - відповідач [PERSON] за місцем реєстрації кореспонденцію не отримує, сповістити відповідача про дату та час судового засідання не надається можливим. В судове засідання 13.08.2020 року сторони не прибули, в зв`язку з чим судовий розгляд відкладено на 14.09.2020 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просить шлюб розірвати, оскільки на протязі більше двох років з відповідачкою він не проживає, не підтримує з нею жодних стосунків, спільного господарства не ведуть, тому вважає, що шлюб розпався остаточно. Вважає можливим розгляд справи без належного повідомлення відповідача. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] народився та проживає в с. Новоіванівка Апостолівського району Дніпропетровської області, є громадянином України. 14.08.2012 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом РАГС Петродворцового району Комітету по справам РАГС уряду Санкт-Петербурга, про що складено актовий запис № 983. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту, виданого 30.08.2012 року ТП № 119 відділення УФМС Росії по Санкт-Петербургу і Ленінградській області в Ломоносівському районі, та зареєстрована в [ADDRESS] . [INFO] у м. Санкт-Петербург у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Оскільки позивачем зареєстровано шлюб з громадянкою Російської Федерації, судом згідно положень ст.498 ЦПК України двічі направлялися судові доручення про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації за місцем проживання відповідача [PERSON] , які повернуті без виконання в зв`язку з неможливістю вручити відповідачу копії судових документів та повідомлення про дату, час та місце судового розгляду вказаної цивільної справи. Відповідно до статей 28 та 29, ч.2 ст.53, ч.2 ст.54, ст. 55 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року в редакції Протоколу від 28.03.1997, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності. Клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. У визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо: а) відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення, воно не набуло законної сили або не підлягає виконанню, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набуття законної сили; б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду. Відповідно до п.4.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 № 1092/5/54, з метою звернення з клопотанням про визнання та виконання рішення суду України до компетентного органу запитуваної держави заінтересована особа звертається до суду України, який ухвалив рішення, для отримання документів, передбачених міжнародним договором України. Якщо міжнародний договір України не визначає переліку документів, що додаються до клопотання, судом України надаються: -засвідчена належним чином копія судового рішення (або у відповідному випадку - вироку); -довідка про те, що рішення (вирок) набрало законної сили, якщо це не випливає безпосередньо з тексту рішення чи вироку, за формою згідно з додатком 7. Довідка друкується на чистих аркушах паперу, без штампів суду; -довідка стосовно виконання частини рішення (вироку) або невиконання рішення (вироку) на території України за формою згідно з додатком 8. Довідка друкується на чистих аркушах паперу, без штампів суду; -якщо відповідач не брав участі в судовому засіданні - довідка про те, що відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду (за формою згідно з додатком 9), та копії документів справи, що підтверджують повідомлення відповідача належним чином про час та місце судового розгляду справи. Довідка друкується на чистих аркушах паперу, без штампів суду. Таким чином, на підставі встановлених судом обставин та враховуючи положення вищевказаного законодавства, враховуючи ту обставину, що шлюб між сторонами зареєстровано на території Російської Федерації та у разі задоволення позовних вимог підлягає виконанню на території Російської Федерації, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу з іноземним елементом, так як відповідач [PERSON] не була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, оскільки відсутність належного повідомлення відповідача про день та час судового розгляду являється безумовною підставою для відмови у визнанні та виконанні рішення суду України на території Російської Федерації, де був зареєстрований шлюб між сторонами.

Outcome: dismissed