Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

14.01.2021 позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.07.2008 у сумі 16774,49 грн., а також судових витрат. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 31.07.2008, згідно з якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого згодом було збільшено до 20000 грн. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком договір, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві. Остання померла [INFO] й на день її смерті заборгованість за кредитним договором становила 16774, 49 грн., яка складається з наступного: 16774, 49 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Вказує, що 11.09.2020 позивач направив спадкоємцям померлої [PERSON] , якими позивач зазначає осіб, що проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак останні не відреагували на лист-претензію позивача, ніяких дій щодо погашення заборгованості за кредитом відповідачі не вчинили в порушення вимог ст. 1282 ЦК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. З анкети-заяви № б/н від 31.07.2008 видно, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», де підписала вказану заяву з метою отримання банківських послуг. [PERSON] підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, підписавши вказану анкету-заяву. Позивач зазначає, що підписавши вказану анкету-заяву, між сторонами було укладено Договір про надання банківських послуг. На підстав якого [PERSON] було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який згодом було збільшено до 20000 грн. Вказане підтверджується довідкою про надання відповідних карток з кінцевою датою дії картки 05/21 та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] по договору №б/н. До кредитного договору позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку; наказ про внесення змін в договірну базу тощо. З копії свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що остання померла [INFO] . 25.02.2021 на виконання ухвали суду Першою Ужгородською ДНК надіслано до суду засвідчену копію спадкової справи №165/2019 року на майно померлої [INFO] [PERSON] . У спадковій справі міститься зокрема заява [PERSON] (доньки померлої [PERSON] ) від 30.11.2019, за якою остання відмовляється від прийняття спадщини після смерті матері; заява [PERSON] (сина померлої [PERSON] ) від 30.11.2019, за якою останній прийняв спадщини після смерті матері; довідка з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 06.12.2019, за якою на момент смерті [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] були зареєстровані померла [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] ; свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.01.2020, видане [PERSON] , на майно померлої [PERSON] ; претензія-кредитора за вхідною датою 25.05.2020, адресована зокрема Першій Ужгородській ДНК з вимогою зокрема щодо включення вимоги кредитора в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед банком; лист нотаріуса, адресований банку, від 02.06.2020 про прийняття спадщини за померлою [PERSON] її сином [PERSON] . З довідки від 05.02.2021, наданої відділом обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області, з`ясовано, що [PERSON] значиться як померлий [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. З листа Першої Ужгородської ДНК від 02.06.2020 №232/01-16 видно, що претензія в порядку ст. 1281 ЦК України з вимогами до спадкоємців померлої [PERSON] зареєстрована 25.05.2020 за №246. З листа Першої Ужгородської ДНК від 02.06.2020 №232/02-14, адресована банку, видно, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] . Тож, враховуючи інформацію, що міститься у спадковій справі №165/2019 року на майно померлої [INFO] [PERSON] , право вимоги позивач має лише до сина померлої [PERSON] - [PERSON] , оскільки відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за померлої матір`ю, а [PERSON] - чоловік померлої [PERSON] - значиться померлим [INFO] . В матеріалах справи наявний лист-претензія від 21.07.2020, адресована банком зокрема відповідачу [PERSON] , про наявну заборгованість померлої [PERSON] за кредитним договором №б/н від 31.07.2008 в сумі 17274, 49 грн. З наявної в матеріалах справи виписки по рахунку за договором №б/н станом на 13.11.2020 видно, що після смерті [PERSON] зокрема [PERSON] здійснював зарахування коштів на погашення заборгованості. Разом з тим, за твердженням позивача, спадкоємець позичальника [PERSON] відповідач [PERSON] вимоги позивача АТ КБ «Приватбанк» щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором в повному обсязі не задовольнив, що свідчить про порушення прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк» як кредитора у даних правовідносинах, з огляду на наступне. Наявність заборгованості за кредитним договором №б/н від 31.07.2008 стверджується й розрахунком заборгованості станом на 08.11.2020. Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз наданих позивачем доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що АТ КБ «Приватбанк» виконав прийняті на себе зобов`язання у повному обсязі, надав позичальнику [PERSON] кредитну картку з можливим кредитним лімітом у визначеному сторонами розмірі відповідно до умов кредитного договору № б/н від 31.07.2008, однак [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, що стверджується вищеописаним розрахунком заборгованості, який відповідачем [PERSON] не спростований. У відповідності до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що позивачем надано докази порушення та невиконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] як спадкоємець, що отримав свідоцтво про право на спадщину на майно померлої [PERSON] , не задовольнив претензії позивача як кредитора в порядку статті 1282 ЦК України, не спростував наявну заборгованості померлої [PERSON] перед позивачем як банком, а тому суд приходить до переконання, що даний позов підлягає до задоволення в обсязі заявлених позовним вимог - стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 16774,49 грн., розраховану за твердженням позивача станом на дату смерті позичальника. Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Тож, у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір, який згідно з платіжний доручень від 14.12.2020 та 26.11.2020 становить 2269 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved