Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

12 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання [PERSON], такою, що втратила право користування квартирою № 22 будинку № 15 по вул. Е. Фукса в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У належній їй квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], з якою вона не перебуває в родинних відносинах. [PERSON] на протязі року винаймала у неї житло і попросила щоб вона зареєструвала її в квартирі, обіцяла після вирішення особистих проблем знятись з реєстраційного обліку. 01 вересня 2017 року відповідачка виїхала з квартири, однак у добровільному порядку не виписалась. Вважає, що наявність зареєстрованої особи в її квартирі, порушує її права на користування, володіння та розпорядження власністю. Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності\~ЦПК України\~в редакції від 15.12.2017 року, що передбачено ч. 1 п. 9 Розділу\~XІІІ\~Перехідних Положень ЦПК України. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, його право на пред'явлення зустрічного позову. Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача по справі. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого відповідача по справі. Позивач до суду не прибула, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у звязку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Представник третьої особи до суду не прибула, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~15, 16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу, згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 жовтня 1998 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом ААН № 962087, зареєстрованим в реєстрі за № 1-3737, спадкова справа № 233-98, копія свідоцтва міститься в матеріалах справи. Відповідно до довідки КОМ «НоваКом» № 5 від 07 вересня 2018 року, за адресою: [ADDRESS], окрім позивача зареєстровані: бабуся [PERSON], [INFO] та відповідачка [PERSON], [INFO], довідка долучена до матеріалів справи. Згідно акту від мешканців будинку № 15 по вул.. Е. Фукса в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та посвідчених майстром та директором ТОВ «Житлокомцентр», [PERSON], не проживає за адресою: [INFO] з вересня 2017 року, акт міститься в матеріалах справи. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири та правомірно набула право власності на неї. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживає у квартирі більше року, в звязку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється\~ протягом\~ семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за\~новим місцем проживання особи, рішення\~ суду яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. Так, відповідно до статей 3 та 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця поживання в Україні» такі повноваження, а саме зняття з реєстрації місця проживання/перебування надані органам реєстрації, якими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Таким чином обов'язок третьої особи по зняттю особи з реєстраційного обліку за рішенням суду виникає після набрання вказаним рішенням законної сили.

Outcome: approved