Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

12 квітня 2005 року померла [PERSON]. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 29 березня 2005 року за № 125, є позивач [PERSON], однак із обєктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом 16 березня 2018 [PERSON] звернувся до суду. Ухвалою від 18 березня 2018 року (а.с. 18) відкрито підготовче провадження у справі. Представники позивача за довіреністю (а.с. 16) у підготовче засідання не зявилися. просили провести розгляд справи за їх відсутності (а.с. 21). Представник відповідача сільський голова Морозівської сільської ради подала до суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у її відсутності (а.с. 22). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: 12 квітня 2005 року померла [PERSON] (а.с. 8). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, що розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 13). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Заповітом, вчиненим 29 березня 2005 року, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 9). За даними сільської ради (зворот а.с. 9) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51499070 від 05 квітня 2018 року (а.с. 29) заповіт від імені [PERSON] є чинним, не зміненим і не скасованим. Приватний нотаріус Мурованокуриловецького районного нотаріального округу своїм розясненням № 43/01-16 від 08 лютого 2018 року (а.с. 15) відмовила [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З довідки Морозівської сільської ради № 54 від 05.02.2018 (а.с. 13) слідує, що на день смерті разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки про наявність заповіту на своє імя дізнався лише на початку 2018 року, крім того, вважав, що проживаючи разом зі спадкодавцем без реєстрації місця проживання та здійснюючи за ним догляд, а в подальшому поховання, набув право на спадщину. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи…) № 51499061 від 05.04.2018 (а.с. 30) слідує, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилася). Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved