Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 68 200 гривень 28 копійку; моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень, а також стягнути сплачені нею судові витрати у розмірі 4 023 гривні 68 копійок. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 28 липня 2013 року о 13-45 год. на перехресті вул. Наріманова та пр-ту Постишева у м. Харкові сталося зіткнення автомобілів «БМВ», держ. номер [NUMBER] під керуванням її сина [PERSON] і автомобіля «Ауді-80», держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого належний їй автомобіль «БМВ» зазнав механічних ушкоджень. Робітниками ДАЇ був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП від 28.07.2013 року, відповідно до якого саме водій [PERSON] порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 «надати перевагу» та п.16.11 ПДР України, що привело до зіткнення з її автомобілем, який рухався по головній дорозі. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2013 року, водія [PERSON] безпідставно звільнено від відповідальності і справу відносно нього було закрито за відсутністю складу правопорушення. Однак вказану постанову Жовтневого районного суду м. Харкова було скасовано в апеляційному порядку. Апеляційний суд Харківської області своєю постановою від 15 листопада 2013 року встановив факт порушення вимог ПДР України з боку водія [PERSON], а саме: дорожнього знаку 2.1 «Надати перевагу» та п.16.11 ПДР, визнавши його винним у скоєнні цього адміністративного правопорушення, але в зв'язку зі сплином строків давності притягнення до адміністративної відповідальності провадження по справі про притягнення [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП. Закриття справи відносно [PERSON] не звільняє його від цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню шкоди, заподіяної його діями внаслідок даного ДТП. Внаслідок ДТП її автомобілю «БМВ», держ номер [NUMBER] були завдані значні механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження Харківського НДІСЕ №7316 від 06.09.2013 року матеріальна шкода від пошкодженого автомобіля складає 68 200,28 гривень. Також нею понесені витрати, пов'язані з розглядом зазначеної справи, а саме: витрати по сплаті висновку авто товарознавчої експертизи у розмірі 705,60 грн.; послуг Укртелекому по відправці телеграм відповідачу про проведення експертизи у розмірі 41,28 грн. та 43,80 грн.; послуг на юридичну допомогу адвоката по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 1600 грн.; послуг адвоката по складенню позовної заяви до суду про відшкодування шкоди у розмірі 800 грн.; сплати судового збору у розмірі 833 грн. Тобто всього судові витрати складають - 4 023,68 грн., які вона також просить стягнути з відповідача на її користь. Даною ДТП їй завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Пошкодження в результаті зіткнення транспортних засобів, її практично нового автомобіля «БМВ», до якого вона дуже бережно ставилася та слідкувала за його технічним станом і зовнішнім виглядом, доставило їй моральну шкоду. Вона не могла користуватися своїм автомобілем, як постійним транспортним засобом свого пересування, вимушена тратити особистий час на ремонт автомобіля, пошук запасних частин пошкодженого автомобіля. Вона вимушена була звертатися до адвоката за юридичною допомогою для оскарження незаконної постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.09.2013 року, тратити свій особистий час на судові засідання у апеляційному суді Харківської області. Вказану моральну шкоду вона оцінює у 15 000 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позов підтримала у повному обсязі та проти ухвалення заочне рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, а також оголошення в газеті «Слобідський край». За таких умов, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, позов підтримав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом 28 липня 2013 року о 13-45 год. на перехресті вул. Наріманова та пр-ту Постишева у м. Харкові сталося зіткнення автомобілів «БМВ», держ. номер [NUMBER] під керуванням сина позивачки [PERSON] і автомобіля «Ауді-80», держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого належний [PERSON] автомобіль «БМВ» зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні ДТП, що мало місце 28 липня 2013 року встановлена постановою апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року, а тому доказуванню не підлягає ( а..с. 4-8) . Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу , автомобіль «БМВ», держ. номер [NUMBER] належить [PERSON]. Право керування третьою особою [PERSON] вищевказаним автомобілем вказано в особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу . Внаслідок ДТП автомобілю «БМВ», держ номер [NUMBER] були завдані значні механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження Харківського НДІСЕ №7316 від 06.09.2013 року матеріальна шкода від пошкодженого автомобіля складає 68 200,28 гривень.( а.с. 13-19). Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином позивачці , як власнику автомобілю «БМВ», держ номер [NUMBER], відповідачем було завдано матеріальної шкоди у розмірі 68 200, 28 грн., що підтверджується документально. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 833 грн., який нею був сплачений, у зв'язку зі зверненням до суду з даним позовом та підтверджується документально. Що стосується вимог позивачки про стягнення на її користь витрат по оплаті висновку авто товарознавчої експертизи від 6 вересня 2013 року у розмірі 705,60 грн., послуг на юридичну допомогу адвоката по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 1600 грн. та по складенню позовної заяви до суду про відшкодування шкоду у розмірі 800 грн. , то такі не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не доведено суду, що такі витрати були понесені нею. Так, з наданих до суду в якості доказів квитанцій від 1 серпня 2013 року , 16 грудня 2013 року та 6 серпня 2013 року , вбачається , що оплата вищевказаних сум була проведена [PERSON], третьою особою по справі, а не як позивачкою у справі. Оскільки оплату за висновок авто товарознавчої експертизи від 6 вересня 2013 року проводив третя особа [PERSON] , що підтверджується документально , судом зроблено висновок , що ним же були понесені витрати на відправку телеграм , якими відповідачу повідомлялося про проведення експертизи у розмірі 41,28 грн. та 43,80 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування підстав , які дають право позивачці вимагати відшкодування моральної шкоди , остання посилається на спричинення їй діями відповідача душевних страждань , у зв'язку з пошкодженням її майна. Позивачка посилається на те,що вона не могла користуватися автомобілем, як постійним транспортним засобом свого пересування, вимушена тратити особистий час на ремонт автомобіля , пошук запасних частин пошкодженого автомобіля , вимушена була звертатися до адвоката за юридичною допомогою для оскарження незаконного рішення суді від 16 вересня 2013 року , тратити особистий час на судові засідання апеляційного суду. Зазначене позивачкою не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачкою не надано доказу тому,що вона самостійно керує автомобілем , а тому посилання на те,що вона не могла користуватися автомобілем , як постійним транспортним засобом свого пересування, є не доречним. Під час дорожньо -транспортної події, яка мала місце 28 липня 2013 року за кермом пошкодженого автомобіля був її син [PERSON]. З постанови судді апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року , вбачається , що апеляцію на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2013 року було подано [PERSON] , що спростовує посилання позивачки на той факт, що вона змушена була звертатися до адвоката за юридичною допомогою для оскарження незаконного рішення та тратити особистий час на судові засідання. Крім того з наданих позивачкою квитанцій від 1 серпня 2013 року , 16 грудня 2013 року та 6 серпня 2013 року , вбачається , що оплата вищевказаних сум була проведена [PERSON], третьою особою по справі, а не як позивачкою у справі. Вищенаведене дає підстави суду зробити висновок про не доведеність позивачкою позовних вимог в частині стягнення на її користь моральної шкоди . На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial