Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

13.03.2014 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просить визнати [PERSON],[INFO] такою, що втратила право користування житлом -2/9 частин домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом від 03.01.1990 року, виданого Першою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №2-162, позивач є власником 2/9 частин домоволодіння [ADDRESS], відповідачка зареєстрована за вказаною адресою як дружина, однак рішенням Київського районного суду м.Одеси від 13.03.14 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачка у домоволодінні не проживає більш одного року та витрат по утриманню домоволодіння не несе. Реєстрація відповідачки у належному на праві власності домоволодінні створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності, що змусило позивача звернутись за захистом своїх прав до суду. До судового засідання представник позивача, діючий на підставі довіреності [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідачка повідомлялась шляхом оголошення у пресі. Через неявку у судове засідання відповідача за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 2/9 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за заповітом від 03.01.1990 року виданого Першою Одеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого реєстрі за №2-162 (а.с.2). Разом з ним за вказаною адресою зареєстрована його колишня дружина [PERSON], шлюб з якою розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 13.03.14 року (а.с.14-16). Згідно акту органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Чубаївка» №1226 від 06.09.13 року відповідачка зареєстрована за вищезазначеною адресою, але там не проживає з 2012 року, її особистих речей та майна в домоволодінні немає (а.с.6). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги ст. 405 ч.2 ЦК України наголошують на те, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки відповідач не проживає в домоволодінні більш одного року без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved