Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання права власності на квартиру № 182, розташовану за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця 30 років Перемоги, будинок № 2. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 14.01.2016 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру № 182, розташовану за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця 30 років Перемоги, будинок № 2. Позивач має право спадкувати за законом майно матері, у порядку першої черги спадкування та у передбачений законом шестимісячний строк звернувся в державну нотаріальну контору міста Рубіжне. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності на спадкове майно та право власності на це майно не зареєстроване на імя спадкодавця, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 31.10.2016 року подала до суду заяву, в якій не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову, просить розглядати справу без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, які містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії повторного свідоцтва про народження І-ЕД № 374031 від 26.04.2016 року, [PERSON] народився 10.12.1972 року у місті Рубіжне Луганської області, актовий запис № 1073 від 15.12.1972 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕД № 481912 від 15.01.2016 року [PERSON] померла у віці 66 років 14.01.2016 року у місті Рубіжне, Луганської області (а.с. 5). Згідно копії довідки Житлового будівельного кооперативу «Старт» [PERSON] 100% вартості квартири [ADDRESS] кооперативу «Старт» у сумі 6032 карбованців виплатила повністю в 1991 році (а.с. 9). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 22.07.2016 року № 35177 у квартирі [ADDRESS] з 21.10.1982 року була зареєстрована [PERSON], яка знята з реєстрації в звязку зі смертю 20.01.2016 року, на даний час ніхто не зареєстрований (а.с. 15). Згідно копії постанови державного нотаріуса [PERSON] від 18.10.2016 року № 666/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON], так як у спадкоємця відсутні документи, які підтверджують право власності на спадкове майно та право власності на це майно не зареєстроване на імя спадкодавця (а.с. 39). Відповідно до п. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і у розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час придбання спірної квартири, цивільні права та обовязки виникали з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час придбання спірної квартири, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно, ставши власником якого він набуває право розпоряджатись ним на свій розсуд. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як члену ЖБК «Старт» було виділено спірну квартиру, вартість якої вона повністю сплатила в 1991 році, проте не зареєструвала право власності на квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину після його матері [PERSON], яка померла 14.01.2016 року. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину за законом на імя позивача не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», так як відсутні документи, які підтверджують право власності на спадкове майно та право власності на це майно не зареєстроване на імя спадкодавця, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved