Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

14 жовтня 2006 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 24 жовтня 2017 року звернулася до суду. У судове засідання [PERSON] не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Рівненської сільської ради в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про слухання справи за її відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 25). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). [PERSON] померла 14 жовтня 2006 року в с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідками виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 820, № 821 від 14 серпня 2017 року (а.с. 12, 14), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № С-538/0-0.29-798/141-17 від 02 жовтня 2017 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 03 лютого 1995 року склала заповіт (а.с. 8), яким все своє майно і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49299236 від 30 вересня 2017 року (а.с. 16-18). 02 вересня 2001 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). Оглянутою в судовому засіданні спадковою справою № 73/2007 доведено факт прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті [PERSON], а також обставина, що інших спадкоємців не виявлено і ніхто інший за оформленням спадкових прав не звертався (а.с. 33-34). З оголошення в газеті «33 канал» від 27 вересня 2017 року (а.с. 11) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с.15). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved