Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

14.05.2018 р. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна малолітній дитині, в якому просить позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], встановити опіку над малолітньою [PERSON], [INFO] та призначити [PERSON] опікуном дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку у Службі у справах дітей, як дитина, що знаходиться у складних життєвих обставинах. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками розірваний 20.09.2011 р. мати дитини перебуває у шлюбі з [PERSON], має іншу родину, виховує сина. З донькою [PERSON] не спілкується, матеріально не утримує. [PERSON] відмовилась від виконання батьківських обов'язків та надала нотаріальну заяву - згоду щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Батько [PERSON] [PERSON] також не займається вихованням дитини. Негативно характеризується за місцем проживання, вживає алкогольні напої, допускає сварки с сусідами. Перебуває на обліку у Шевченківському ВП ГУ НП в Харківській області, як насильник у сім'ї. На теперішній час вихованням [PERSON] займається [PERSON] та її чоловік. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, висновок про доцільність встановлення опіки над малолітньою [PERSON] підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою, яка нотаріально посвідчена, у якій зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON], просить слухати справу за її відсутності, правові наслідки щодо позбавлення її батьківських прав їй зрозумілі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, яка нотаріально посвідчена, у якій зазначив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], справу просить розглядати за його відсутності, правові наслідки позбавлення батьківських прав йому зрозумілі. Третя особа [PERSON] у судовому засідання пояснила, що є родичкою малолітньої [PERSON], дитина більше двох років проживає в її сім'ї, батьки дитини ухиляються від виховання [PERSON], не цікавляться здоров'ям, не займаються освітою, не надають матеріальної підтримки дитині. Просила призначити її опікуном малолітньої дитини, зазначила, що її чоловік [PERSON] не заперечує проти призначення її опікуном. Приписами ч.3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідачами [PERSON], [PERSON] надані заяви про визнання позовних вимог Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області суд вважає можливим ухвали рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, зацікавлену особу, малолітню дитину [PERSON], приходить до наступного: Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 9). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2011 р. №2-5595/11 розірвано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] 20.09.2017 року уклала шлюб з [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу змінила на «[PERSON]» (а.с 13). З довідки - повідомлення головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №4» вбачається, що [PERSON] знаходиться під наглядом лікарів- фахівців комунального закладу охорони здоров'я, лікуванням дитини займається баба дитини, яка виконує всі рекомендації лікаря (а.с.10). Як випливає з характеристики, наданої директором Харківської загальноосвітньої школи №129 [PERSON] навчається у школі з першого класу. Мати дівчинки, [PERSON], до школи не приходила, навчанням дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Вихованням дитини займається батько дитини та прабаба. Протягом останніх двох років шкільним життям дівчинки стала цікавитись [PERSON], яка декілька разів приходила на виховні заходи, та за згодою класного керівника, 15.02.2018 р. була присутня на батьківських зборах (а.с.14). З нотаріально посвідченої заяви [PERSON], матері дитини, та нотаріально посвідченої заяви [PERSON], батька дитини вбачається, що вони не заперечують проти позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с.9а,а.с.55). Відповідно до довідки начальника Шевченківського відділу поліції Головного управління національної поліції [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, однак неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 175-1 КУпАП, ст. 152 КУпАП, ч.1 ст. 173-2 КУпАП. [PERSON] перебуває на обліку в Шевченківському ВП як насильник у сім'ї, за місцем проживання характеризується негативно, допускає вживання алкогольних напоїв та вчиняє сварки з сусідами (а.с.11). З пояснень, наданих представником позивача [PERSON] у судовому засіданні випливає, що до служби у справах дітей була запрошена для бесіди мати дитини [PERSON] Під час бесіди було з'ясовано, що після розірвання шлюбу з батьком [PERSON], вона перестала спілкуватися з донькою та підтримувати з нею будь-який зв'язок. До служби у справах дітей також був запрошений батько дитини [PERSON], який пояснив, що до виховання доньки він залучив бабу, оскільки не мав можливості самостійно виховувати дитину, у бесіді батько проявляв байдужість до подальшої долі дитини, звинувачував дитину у негативному ставленні до себе. У судовому засіданні була допитана малолітня дитина [PERSON], яка пояснила, що своїми батьками вважає, [PERSON] та її чоловіка. З біологічною матір'ю вона не підтримує стосунків, вважає її тіткою. Біологічного батька бачить тільки коли він приходить до прабаби просити гроші. [PERSON] не заперечувала щоб її біологічних батьків позбавили батьківських прав та щоб над нею була встановлена опіка та призначена опікуном [PERSON] Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року ), держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню до дитини, матеріально її не забезпечують, а тому підлягають позбавленню батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виходячи з положень ст. 167 СК України, дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Особам, зазначеним у ч. 4 ст. 167 СК України, дитина може бути передана лише за їх заявою або за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку про доцільність встановлення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO] та відповідність її інтересам дитини від 19.01.2018 р. №1 - [PERSON] своє рішення стати опікуном мотивує тим, що між нею та [PERSON] склались люблячі стосунки, заявниця не байдужа до долі дитини, бажає і надалі займатись її вихованням. Кандидат в опікуни з великою відповідальністю ставиться до проблеми опіки, почуває себе готовою прийняти, а фактично уже прийняла на себе всю відповідальність за долю [PERSON]. З правовими аспектами та станом здоров'я малолітня [PERSON] ознайомлена. У зв'язку з чим служба у справах дітей вважає, що встановлення опіки над [PERSON], [INFO] та призначення її опікуном [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Кандидат в опікуни має необхідні умови для виховання та розвитку дитини. (а.с.17-18). Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved