Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

13 жовтня 2017 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання як повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись щомісячно у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що вона є донькою відповідача [PERSON] З січня 2010 року вона з матір'ю та молодшим братом проживають окремо. На даний час є студенткою 2 курсу Національного університету біоресурсів та природокористування України, перебуває на повному утриманні матері. Батько добровільно надавати матеріальну допомогу донці відмовляється. Тому позивач вимушена звернутися до суду із заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася; звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 19.01.2018 року Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], позивач по справі є донькою відповідача - [PERSON]. Згідно довідки Національного університету біоресурсів та природокористування України, [PERSON] є студенткою ОС «Бакалавр» 2-го курсу економічного факультету денної форми навчання напряму підготовки «Облік та аудит» та закінчує навчання 30.06.2019 року. Відповідно до статей 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд, з врахуванням встановлених обставин, а також те, що [PERSON] є повнолітньою та потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті, а відповідач має можливість надавати утримання повнолітній дитині, однак, у добровільному порядку такої допомоги не надає, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів, в розмірі 1/6 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнень за один місяць. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а саме, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved