Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

13 листопада 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 235 по пр. Незалежності, 18 в м. Южноукраїнську Миколаївської області та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 21 червня 2012 року їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій вона на даний час проживає. У даній квартирі зареєстровані її чоловік [PERSON], а також її зять [PERSON] та донька [PERSON] Однак, [PERSON] та [PERSON] у квартирі з дня прописки по даний час не проживають, без поважних причин. Перешкод у користуванні квартирою відповідачам вона не чинила. У звязку з тим, що відповідачі у квартирі не проживають у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних платежів. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 січня 2019 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] міську раду Миколаївської області. В судовому засіданні позивач\~\~\~позовні вимоги підтримала та просила суд\~ задовольнити позов.\~ Пояснила, що [PERSON] її зять, а [PERSON] донька, які з дня реєстрації в квартирі [ADDRESS], тобто більше одного року в квартирі не проживають. Вони проживали в гуртожитку №5 та зібрались виїжджати з міста, продавати житло. А оскільки її зять - працівник ВП «ЮУ АЕС», він повинен бути зареєстрованим в [INFO], тому вона їх зареєструвала в своїй квартирі. При цьому відповідачі пообіцяли, що знімуться з реєстрації, коли будуть виїжджати з міста, однак цього не зробили. В червні 2017 року донька та зять виїхали з міста разом з меблями та з цього часу в квартирі не проживали. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення на сайті «Судова влада України». Представник третьої особи [PERSON] міської ради Миколаївської області не зявився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує та просить розглядати справу без участі представника. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачів на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачі його родичі (донька його дружини та зять), у яких була кімната в гуртожитку, яка належала їм на праві власності. Оскільки у зятя не було карєрного зростання, орієнтовно він збирався виїжджати в Білорусь або на Хмельницьку АЕС. В червні 2017 року вони поїхали з міста. Позивач і він, [PERSON], в квартирі до червня 2017 року не проживали, вселились за рішенням суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є другом [PERSON] та періодично буває у нього вдома. Йому відомо, що діти [PERSON] влітку 2017 року виїхали з міста та в квартирі за місцем проживання [PERSON] він їх не бачив. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено збереження права користування займаним житловим приміщенням за членами сімї у випадку припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири). При відсутності згоди між власником будинку і бувшими членами його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року\~\~№ 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності, зокрема, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї, суд може продовжити пропущений строк.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що\~на підставі\~договору дарування від 21 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], [PERSON] є власником квартири № 235 по пр. Леніна (Незалежності), 18 в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Право власності на вказану квартиру зареєстроване за позивачем 29 серпня 2017 року /а.с.9, 11/. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) станом на 05 листопада 2018 року\~ в квартирі [ADDRESS] зареєстровані\~[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.10/.\~\~\~\~ Згідно копій актів про не проживання\~\~№186 від 01 вересня 2017 року та №108 від 10 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] у\~ квартирі [ADDRESS], зі слів сусідів, не проживають з червня 2017 року /а.с. 12,13/. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі\~ більше року у квартирі не проживають. Оскільки, [PERSON], [PERSON] з червня 2017 року, тобто більше року\~ не проживають у\~ [INFO], без поважних причин, вони втратили право користування нею, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. За змістом абз.3 ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, саме судове рішення, яким відповідачів буде визнано такими, що втратили право користування квартирою, стане підставою для вчинення дій органами реєстрації по зняттю відповідачів з реєстраційного обліку, тому дане питання не відноситься до повноважень суду, а позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial