Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

13.08.2015 року позивач [PERSON] підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17\~125,95 грн., завданих відповідачем під час виконання трудових обовязків. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що громадянин [PERSON] в період з 13.10.2005 року по 22.04.2011 року та з 01.02.2012 року по 23.01.2013 року працював у Філії «Тернівська дорожня експлуатаційна дільниця» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (надалі Філія «Тернівська ДЕД») на посаді начальника Новобузького дорожньо-ремонтного пункту (ДРП-3), а в певний період часу на посаді його дорожнього робітника на умовах Договору про повну матеріальну відповідальність. 01.11.2010 року, 01.09.2012 року та 01.11.2012 року в ході проведення інвентаризації матеріальних цінностей ДРП-3, було виявлено їх нестачу у загальному розмірі 26\~022,63 грн. Визнавши частково вказаний борг, [PERSON] відшкодував частину вказаних збитків Філії «Тернівська ДЕД», однак повністю шкоду, яка залишилася у розмірі 17\~125,95 грн. останній до цього часу Філії, попри її претензії, не відшкодував, що і змусило ДП «Миколаївський облавтодор» звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.\~\~\~\~ Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 3.8. Статуту ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», останнє за рішенням засновника може створювати на території України, а також за її межами філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. На підставі якої згодом було створено Філію «Тернівська ДЕД». За змістом п. 3.4. Статуту Філії «Тернівська ДЕД», до складу останньої входять відділи, дільниці, підсобні виробництва, ремонтно-механічні майстерні та інші підрозділи. Відповідно до наказу начальника Філії «Тернівська ДЕД» за № 5 К від 13.10.2005 року, громадянина [PERSON] з 13.10.2005 року прийнято начальником Новобузького ДРП. Цього ж дня, між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до п. 1 вказаного Договору працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством Філією «Тернівська ДЕД» матеріальних цінностей, у звязку з чим зобовязується: дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей і вживати заходи для відведення шкоди; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей. Крім цього, згідно п. 4.3 посадової інструкції начальника ДРП, з якою [PERSON] був ознайомлений під розпис, останній несе відповідальність за облік, зберігання, розподілення та списання паливно-мастильних матеріалів. Разом з цим, 01.11.2010 року при проведенні, на підставі наказу начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 01.11.2010 року № 200, інвентаризації товарно-матеріальних цінностей Філії в ДРП-3 було виявлено нестачу на суму 27 557,06 грн. Інвентаризаційну відомість відповідач підписав особисто. Згідно наказу начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 06.01.2011 року № 1 К, у звязку з виявленою нестачею [PERSON] було переведено на посаду дорожнього робітника 5-го розряду, і так як начальника ДРП-3 призначено не було, то останній продовжував тимчасово виконувати обовязки начальника ДРП -3. Відповідач [PERSON], як вбачається з власноруч написаної ним заяви від 28.01.2011 року, визнав нестачу матеріальних цінностей лише у сумі 17\~857,66 грн. і запропонував її погасити шляхом щомісячного вирахування із його заробітної плати 150 грн. У звязку з чим, із заробітної плати відповідача за період з лютого по квітень 2011 року було утримано 450 грн. 22.04.2011 року відповідача було звільнено згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків, на підстав наказу № 65 К від 22.04.2011 року. Згодом, на підставі заяви відповідача від 10.05.2011 року, з його заробітної плати за квітень 2011 року, було утримано в рахунок погашення недостачі 7\~000 грн. Таким чином, з суми недостачі, яку відповідач визнав за результатом інвентаризації від 01.11.2010 року, непогашеним залишився борг у сумі 10\~407,66 грн. (17\~857,66 4560 - 7000), який він, згідно своєї заяви від 10.05.2011 року, адресованої керівництву Філії «Тернівська ДЕД», обіцяв повернути в повному обсязі щомісячними внесками по 150 грн. в касу підприємства. 01.02.2012 року відповідача було знову прийнято на роботу на посаду дорожнього робітника 6 розряду ДРП-3 (м. Новий Буг) (наказ начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 01.02.2012 року № 10 К). 14.05.2012 року на [PERSON] покладено постійне виконання обовязків начальника ДРП-3 (наказ начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 14.05.2012 року № 54 К) Дещо раніше, 01.03.2012 року, між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність як працівника, що виконує обовязки начальника ДРП-3. Вказаний договір за змістом покладених на працівника обовязків, не відрізнявся від аналогічного договору, який укладали сторони 13.10.2005 року. 01.09.2012 року у звязку з проведеною перевіркою працівниками КРУ було виявлено нестачу матеріальних цінностей Філії у ДРП-3 у розмірі 2013,55 грн. [PERSON], як вбачається з його заяви від 04.09.2012 року, вказаний борг визнав повністю та зобовязався його добровільно повернути. Зокрема, 06.11.2012 року останній вніс в касу підприємства в рахунок погашення недостачі 580 грн., 29.11.2012 року ще 620 грн. При цьому з його заробітної за листопад 2012 року було утримано 246,68 грн. Таким чином, згідно вищевказаної перевірки, відповідачем залишилися невідшкодовані збитки у розмірі 566,87 грн. (2013,55 580 620 246,68). 09.10.2012 року [PERSON] було переведено на посаду дорожнього робітника 6 розряду ДРП-3 м. Новий Буг (наказ начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 09.10.2012 року № 108/1 К) Згодом, відповідно до наказу начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 01.11.2012 року № 303, було проведено щорічну інвентаризацію матеріальних цінностей Філії, за результатами якої було виявлено нестачу МЦ у ДРП-3 на суму 6151,42 грн. Підписати інвентаризаційну відомість, де було зафіксовано відповідну недостачу, [PERSON] відмовився, що було засвідчено відповідним актом від 20.11.2012 року. Судом встановлено, що вказану недостачу МЦ [PERSON] взагалі не відшкодовував. Надалі, відповідача з 23.01.2013 року було звільнено з роботи за прогули (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) на підставі наказу начальника Філії «Тернівська ДЕД» від 23.01.2013 року № 10 К. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 130 КЗпП України, передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Як роз`яснено в\~\~п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~«Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,\~\~заподіяної\~\~підприємствам,\~\~установам, організаціям їх працівниками», за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. Пунктом 11 цієї ж Постанови роз`яснено, що суди\~\~повинні\~\~мати\~\~на\~\~увазі,\~\~що\~\~відповідно до\~\~п. 5 ст. 134\~\~КЗпПУ працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям\~\~\~\~матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а\~\~ також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів,\~\~виданих підприємством, установою,\~\~організацією працівникові в користування. Таким чином, сукупність досліджених доказів вказує на доведеність вини [PERSON] у заподіяні матеріальних збитків Філії «Тернівська ДЕД» за фактами недостач матеріальних цінностей, виявлених 01.11.2010 року, 01.09.2012 року та 01.11.2012 року в результаті проведених інвентаризаційних перевірок. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 17125, 95 грн заподіяної працівником З відповідача на користь позивача, згідност. 88 ЦПК України, підлягають стягненню в повному обсязі понесені останньою судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved