Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

14.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн., у зв'язку з порушенням його честі та гідності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, 01.07.2014 року він прийшов в банк «Меркурій» з приводу повернення депозитного вкладу. Підійшов до охоронця та спитав, як пройти в прийомну, на що йому останній сказав, що необхідно подзвонити. Він сказав охоронцю, що «якщо хочеш зіпсувати діло, подзвони по телефону». На що охоронець [PERSON] грубо виразився у його адресу нецензурною лайкою. З приводу цього інциденту банк надав йому відповідь, у якій вказано, що охоронця притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Він - людина вразлива, в наслідок хвилювань потрапив до лікарні, знаходився у лікарні з 01 по 12 серпня 2014 року. У зв'язку з хвилюваннями його здоров'я різко погіршилося, його було направлено на реабілітаційне лікування. Через неправомірні дії працівника банку були порушені його честь та людська гідність, спричинена моральна шкода. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зазначив, що неправомірними діями працівника банку йому була завдана моральна шкода, оскільки були порушені його честь та людська гідність, його було прилюдно в похилому віці принижено, через зазначений інцидент він потрапив до лікарні. Представник відповідача вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено розмір завданої шкоди, не надано доказів наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями відповідача. Суд, вислухавши сторони процесу, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.12.2014 року у цивільній справі №640/17885/14-ц - у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Банк «Меркурій» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» про стягнення матеріальної шкоди - відмовити за недоведеністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.01.2015 року цивільну справу повернуто до суду для вирішення питання стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу порушенням честі та гідності. Сторони подавали докази і давали пояснення з приводу вказаних позовних вимог, однак судом ухвалено рішення з приводу вказаних вимог не було, тому суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення. Позивач посилається на те, що 01.07.2014 року відбувся інцидент, в ході якого охоронець [PERSON] грубо виразився у його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого йому було завдано моральні шкоду через приниження його честі та гідності, зазнавши сильні душевні хвилювання. Згідно з відповіддю уповноваженої особи ФГВВО з ліквідації АТ «Банк «Меркурій» від 29.09.2014 року, співробітник банку [PERSON] вів себе недопустимо грубу відносно [PERSON], який є клієнтом банку. Було прийнято рішення про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, вина працівника Банку в протиправній поведінці щодо позивача є доведеною матеріалами справи, в зв'язку з чим такі дії працівника відповідача принижують гідність та честь позивача. Відповідно до ч. 1 ст.275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканими (ч.ч.1.2 ст.297 ЦК України). Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (ст.280 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 5 вказаної Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підтвердження того, що саме через протиправні дії відповідача позивач потрапив до лікарні, позивачем надано виписку із медичної картки стаціонарного хворого від 12.08.2014 року, з якої вбачається діагноз позивача нестабільний постінфарктний кардіосклероз; супровідний листок №3623/402, з якого вбачається, що позивача з квартири доставлено до лікарні 01.08.2014 року з гострим вірусом (В); довідку від 03.12.2014 року, відповідно до якої позивачу виділено санітарно-курортну путівку №616 до санаторію. Вказані документи підтверджують лише факт наявності у позивача захворювання, однак не надано доказів існування причинного зв'язку між виникненням хвороби та неправомірними діями співробітнику банку. Зокрема, з довідки вбачається, що позивачу вже з 29.04.2014 року встановлено інвалідність другою групи загального захворювання, тобто не виключається можливість погіршення стану позивача через інші чинники та причини. Крім того, інцидент відбувся 01.07.2014 року, а до лікарні відповідач потрапив 01.08.2014 року, тобто через значний проміжок часу. В силу ст. 60 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, враховуючи доведеність самого факту заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилася в прилюдній протиправній поведінці та нецензурній, грубій лайці працівника банку, яка ображає честь та гідність позивача, враховуючи вік потерпілого (66 років), виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір віднести за рахунок Держави. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved