Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

13.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд Виселити [PERSON] із належного їй на праві приватної часткової власності житлового будинку за адресою [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення на підставі ст. 116 ЖК України, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначено, що вона є власницею 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за вказаною адресою, де значаться зареєстрованими вона, її дочка, та колишній чоловік [PERSON] , шлюб з яким розірвано за рішенняи суду від 06.07.2018 року. У добровільному порядку відповідач не бажає покинути вказане житло, хоча має таку можливість. Проживаючи спільно відповідач грубо порушував правила співжиття у домоволодінні, вчиняв домашнє насильство, нищив майно в помешканні, що робить неможливим подальше спільне проживання. Відповідач витрати на утримання житла не несе, наявність реєстрації відповідача у даній квартирі змушує позивача нести майнові витрати; подальше проживання відповідача у будинку загрожує позивачу розправою, постійним знущанням та побоями, що негативно вплине на психологічний стан дитини. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, з викликом всіх учасників справи. В межах строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.06.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 02.07.2019 року позивач [PERSON] та її адвокат Лазьовий Л.О. надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] 08.08.2019 року надав до суду заяву із запереченнями проти позову, а також заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням письмових заперечень. В обґрунтування заперечень зазначено, що частина житла, з якого його прохається виселити придбано з дозволу рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 14.10.2014 року № 252 ними від імені малолітньої [PERSON] , [INFO] ; документи щодо дарування вказаної частини житла позивачу, на який наявне посилання у позові, відповідач вважає такими, що здобути шахрайським шляхом та є недійсними, у зв`язку із чим необхідно порушити кримінальне провадження за ухилення від сплати державі Україна процентів за купівлю житла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником 11/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 18.10.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю., реєстровий номер 3702, а також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 28284282 від 18.10.2014 року (а.с. 8-10). У вказаному будинку значаться зареєстрованими позивач, її донька [PERSON] , 2002 року народження, колишній чоловік позивача, відповідач у справі [PERSON] , як колишній чоловік (член сім`ї), шлюб з яким було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2018 року (а.с. 11). Відповідач [PERSON] за адресою реєстрації не проживає фактично з березня 2018 року, на підтвердження чого позивачем надано акти про непроживання за підписами сусідів від 05.06.2018 р., 14.11.2018 р. та від 22.03.2019 р. (а.с. 14-15). Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку відповідач не бажає покинути вказане житло, забрати власні речі із житла. Судом встановлено також, що за час спільного проживання відповідач грубо порушував правила співжиття у домоволодінні позивача, вчиняв домашнє насильство щодо позивача, чинив сварки, що підтверджено інформацією Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області на адвокатський запит (а.с. 18). Так, встановлено з відповіді Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 02.11.2018 р. № 7584/115/101/01-2018, що за адресою [ADDRESS] за період з 03.12.2017 по дату надання відповіді на адвокатський запит (02.11.2018 р.) у Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Полтавського відділу поліції зареєстровано наступні повідомлення: -№ 35788 від 18.12.2017 р. повідомлення зі служби 102 про те, що чоловік заявниці, [PERSON] , наніс їй тілесні ушкодження та забрав паспорт (висновок № 1/12-158 від 04.01.2018 р.). -№ 36891 від 19.12.2017 р. чоловік заявниці, [PERSON] , не дає змоги користуватись документами (висновок № 1/12-10610 від 27.12.2017 р.). -36996 від 20.12.2017 р. чоловік потерпілої, [PERSON] , наніс їй тілесні ушкодження за місцем проживання. Заявник лікар травмпункту (висновок № 1/12158 від 04.01.2018 р.). -№ 685, № 690, №705 від 07.01.2018 р. о 16.32 год., 18.17 год. та 20.08 год. повідомлення зі служби 102 про те, що чоловік заявниці, [PERSON] , наніс їй тілесні ушкодження. № 714 від 17.01.2018 р. о 21.30 год. повідомлення від лікаря приймального відділення Полтавської міської лікарні, що чоловік потерпілої, [PERSON] , наніс їй тілесні ушкодження за місцем проживання (кримінальне провадження № 12018170040000076). - № 1233 від 12.01.2018 р. о 18.28 год. повідомлення від лікаря обласної лікарні, що на обстеженні гр. [PERSON] , пояснює, що наніс їй тілесні ушкодження чоловік, подія трапилась за місцем проживання 07.01.2018 р. (кримінальне провадження № 12018170040000076). - № 2359 від 24.01.2018 р. до 1 міської лікарні доставлена потерпіла, [PERSON] , пояснює, що чоловік наніс їй тілесні ушкодження, подія трапилась за місцем проживання (кримінальне провадження № 12018170040000076). - № 3134 від 01.02.2018 р. повідомлення зі служби 102 про те, що у заявниці, [PERSON] , сварка з чоловіком (висновок № 1/12-959 від 07.02.2018 р.). Встановлені судом відомості підтверджують систематичність порушення відповідачем правил співжиття, створення ним неможливих умов проживання позивача за адресою її власного домоволодіння, а також неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що проживає разом із нею. Із вказаної відповіді на адвокатський запит вбачається, що відносно [PERSON] порушено кримінальне провадження № 12018170040000076 за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , однак це не стало перешкодою для останнього продовжувати злочинну поведінку за місцем мешкання. Тобто, вжиті органами внутрішніх справ заходи не дали позитивного результату, поведінка [PERSON] не змінилась. Наслідками постійних сварок за місцем спільного проживання сторін стало нанесення тілесних ушкоджень позивачу, яка у зв`язку з цим перебувала на лікуванні, що підтверджується Довідкою травмпункту Першої міської клінічної лікарні м. Полтава № 283 від 07.01.2018 року (забій м`яких тканин голови), Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 158, відповідно до якої встановлено, що у період з 07.01.2018 року по 11.01.2018 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом струсу головного мозку, перелом кісток, забійні рани, гематоми (а.с. 16-17). Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 статті 116 ЖК України визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» При вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Таким чином, суд, встановивши систематичність порушення відповідачем правил співжиття з позивачем за адресою [ADDRESS] , а також відсутність позитивного результату вжиття заходів попередження органами внутрішніх справ, суд дійшов висновку про задоволення позову, та виселення відповідача за вказаною адресою без надання іншого житлового приміщення. Судом досліджено наданий відповідачем Витяг із рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 14.10.2014 року № 252, відповідно до якого вбачається, що виконавчим комітетом розглянуто заяви громадян про надання органом опіки та піклування дозволів на вчинення правочинів щодо нерухомого майна право власності на яке або право користування яким мають малолітні (неповнолітні), та за результатом розгляду вирішено дозволити батькам, [PERSON] та [PERSON] від імені малолітньої [PERSON] , [INFO] , укласти договір купівлі 11/50 частини житлового будинку у [ADDRESS] . Законність набуття прав позивача [PERSON] на 11/50 частини житлового будинку у [ADDRESS] не є предметом вказаної справи, та не ставиться судом під сумнів за наявності державної реєстрації прав на нерухоме майно, встановленої на підставі наданих документів, що посвідчують право власності. Посилання відповідача на шахрайські дії не є доказами у розумінні ст. 76 ЦПК України, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України є припущенням сторони, яке не може бути покладено в основу доказування. Заперечення відповідача не спростовують встановлених судом обставин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 768,40 грн. Оскільки витрати на правничу допомогу адвоката не підтверджені належними доказами (платіжними документами) суд дійшов висновку про відсутність підстав стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved