overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернувся з позовом до Чернігівської міської ради про визнання за ним право власності на 2/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування та зобов'язати Першу Чернігівську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Судом до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Співвідповідач [PERSON] позов визнала. Представник відповідача Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Представник Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» та Першої Чернігівської державної нотаріальної контори подали заяву проти розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 24.12.2003 року [PERSON] мати позивача подарувала на підставі договору дарування від 24.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). За час життя [PERSON] не зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування. Після смерті брата [PERSON] позивач подав заяву про прийняття спадщини, проте не оформив спадщину оскільки брат позивача за життя не зареєстрував право власності. Співвідповідач [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.11.2003 року спірна квартира належить на підставі договору купівлі-продажу [PERSON]. Дане знайшло своє підтвердження в усіх матеріалах справи та нічим не спростовано у судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування, оскільки померлому за час життя на підставі договору дарування належала лише 1/3 частина спірної квартири. Інших спадкоємців судом не встановлено. Одночасно суд, не знаходить правових підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання Першої Чернігівської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину 2/3 частини квартири [ADDRESS].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30 липня 2005 року, про що було зроблено актовий запис № 1094. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2011 року і спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Примирення між сторонами неможливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 30 липня 2005 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Також через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких вказує, що проти розірвання шлюбу не заперечує, однак не погоджується із підставами позовних вимог (а.с. 18-19). Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 липня 2005 року, актовий запис № 1094 (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач до суду не з'явилась, подала письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила суд розглядати справу без її участі та дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, згідно зі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2012 року (а.с.3). Від шлюбу дітей не мають. Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 12.07.2008 року. Від даного шлюбу у подружжя є двоє дітей, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернулася до суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 17 травня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей немає. Між подружжям шлюбні відносини припинені, спільно не проживають. Шлюб носить формальний характер, подальше його збереження, примирення неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Направила в суд заяву в якій просить суд слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку судовою корреспонденцією, однак до суду не з'явився, причин неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.3) позивач та відповідач одружилися 17.05.1913 року зареєструвавши шлюб у ВРАГС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 266. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя подружжя не бажає, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. Судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини з 20.07.2014р., дітей від шлюбу немає, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вони спільно з відповідачем не проживають, їх шлюб розпався і існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

12 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить роз'яснити рішення суду від 11 вересня 2013 року, яким визнано недійсним акт на право приватної власності [PERSON] і зобов'язано [PERSON] шляхом знесення будівлі лазні усунути перешкоди для [PERSON] користуватися належною їй земельною ділянкою. Просить роз'яснити резолютивну частину рішення в такому вигляді: «усунути перешкоди [PERSON] у користуванні нею належною земельною ділянкою від точки №14 до точки №15 згідно висновку судово-технічної експертизи від 16 липня 2013 року, що належить [PERSON] на праві приватної власності в [ADDRESS]». Позивачка [PERSON] в суді вимоги підтримує і пояснила, що [PERSON] лазню розвалила, а паркан з її земельної ділянки не забирає, фактичний розмір земельної ділянки в [PERSON] менший, ніж зазначено в державному акті, а в [PERSON] - більший. Відповідачка [PERSON], представник Інспекції, представник Архітектури, представник міської ради в суд не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Представник Держемагентства подала письмову заяву про розгляд заяви без їх участі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав. Рішення суду прийняте в межах позовних вимог - відповідачку [PERSON] зобов'язано усунути перешкоди для [PERSON]. шляхом знесення приміщення лазні. Під час розгляду справи після отримання висновку будівельної експертизи позивачка не збільшувала і не уточнювала позовні вимоги. Тому конкретні дані про земельну ділянку не були предметом розгляду з участю всіх сторін. У разі задоволення даної заяви [PERSON] фактично необхідно ухвалювати нове рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

12 серпня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дітей самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дітей. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, але направив лист в якому зазначив, що позов визнає просить справу розглянути в його відсутність. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], ([NUMBER]) який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] мешкає за адресою: [ADDRESS], не працює, є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матір»ю [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

12 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 жовтня 2011 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, від спільного проживання до укладення шлюбу у сторін народилась неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з травня 2012 року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. З метою належного допиту відповідача в зв'язку з тим, що він мешкає в м.Дзержинськ, на підставі ухвали суду від 22 серпня 2014 року було направлене окреме доручення про його допит до Дзержинського міського суду Донецької області. Зазначене доручення було повернуто на адресу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 02 жовтня 2014 року. Відповідач [PERSON] викликався до суду для отримання пакету документів та допиту в якості відповідача на підтвердження чого в матеріалах окремого доручення містяться відповідні розписки та протокол судового засідання, в якому він не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглянути у його відсутності (а.с.15-17). Суд, заслухавши позивачку, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного проживання до укладення шлюбу у сторін народилась неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.3). З травня 2012 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

12 серпня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що вона 01 липня 2014 року розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] згідно рішення Коломийського міськрайонного суду. Від спільного подружнього проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не виявляє бажання займатись вихованням дочки та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй одній важко утримувати дитину та забезпечити її всім необхідним. Відповідач працює помічником інспектора чергового ЧЧ ІТТ Надвірнянського РВ УМВС, стан його здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати аліменти, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву, згідно якої з позовом згідний та просить справу розглядати без його участі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] /а.с.2/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має регулярний дохід, оскільки працює помічником інспектора чергового ЧЧ ІТТ Надвірнянського РВ УМВС, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

12 серпня 2 014 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів зазначивши, що перебуває з ним в шлюбі з 21 червня 2013 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці до догляду за дитиною до 3 річного віку. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, донька проживає з нею і перебуває на її утриманні , матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає . У зв'язку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною вона не працює, матеріальної допомоги відповідач їй не надає , тому вона просила суд винести рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. відповідача щомісяця до досягнення донькою трирічного віку , а також судові витрати у справі . Позивачка у судове засідання не з'явилась , надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримала . Відповідач у судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , проти позову не заперечував . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в шлюбі з 21 червня 2013 року . Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO] , яка перебуває у позивачки на утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у сумі 500 грн. щомісяця , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Згідно ст. 84 СК України особа, з якої проживає дитина, має право на одержання аліментів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку 3-х років. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє . На підставі викладеного та

Outcome: approved