Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

13 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він є власником квартири [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу від 30 січня 2008 року. Договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 30 січня 2008 року. У вересні 2012 року з його дозволу були зареєстровані його брат [PERSON] та його дружина [PERSON] з тих підстав, що вони продали своє житло та попросилися тимчасово пожити в його квартирі. Однак, відповідачі фактично жодного дня не проживали в його квартирі, не приймали участі в поточному ремонті житла та не сплачували за комунальні послуги. Крім того, відповідачі порушили правила співжиття та зробили неможливим проживання в квартирі, оскільки відповідачі, оформлюючи кредити в банках, зазначали адресу його квартири та як наслідок цього, на адресу квартири приходять листи колекторських фірм з погрозами відібрати його квартиру. В зв'язку з викладеним, позивач просив позбавити відповідачів права користування вищевказаним житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив винести заочне рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а саме: шляхом розміщення в пресі оголошення про виклик відповідачів в судове засідання (а.с.29, 30). На підставі викладеного, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: із договору купівлі-продажу квартири від 30 січня 2008 року та витягу з Державного реєстру правочинів вбачається, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.5, 6); із копії довідки Андріївської сільської ради Черняхівського району від 21 травня 2014 року за №204, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.9); відповідно до статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців; згідно абз. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк; відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі позивача більше двох років без поважних причин. Вказані обставини не спростовані відповідачами, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки такий спосіб захисту прав позивача не передбачений законом. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Судові витрати суд стягує з відповідача в зв'язку із задоволенням позову (а.с.1, 31). На підставі викладеного,

Outcome: partial