Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

13.07.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем у зв'язку із звільненням позивача з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 18.11.2015 року рішенням установчих зборів засновників ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» позивача було призначено на посаду директора ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ». Нерезидент України Метілоніа ЛТД є єдиним учасником (засновником) ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ», тому рішення про призначення позивача на посаду директора приймалось представником Метілоніа ЛТД за довіреністю. 19.11.2015 року позивач приступила до виконання обов'язків директора ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» на умовах сумісництва з режимом роботи неповний робочий день (одна година на день) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Оскільки, конкретний строк трудової діяльності позивача не обумовлювався, тому на думку позивача, з останньою було укладено безстроковий трудовий договір. На посаді директора ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» позивач пропрацювала один рік та 6 місяців. 17.05.2017 року позивач подала заяву про звільнення її з посади директора за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП на ім'я загальних зборів учасників ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» як уповноваженого власником органу. Вказана заява була направлена відповідачу рекомендованим листом через відділення поштового зв'язку ПАТ «Укрпошта». У заяві, крім звільнення, позивач просила вирішити питання про призначення нового директора ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» та повідомити позивача про місце і час передачі йому документів, пов'язаних із господарською діяльністю ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ», а також печатки товариства. На момент подання заяви про звільнення, позивач не мала бажання здійснювати трудові обов'язки директора у зв'язку із втратою інтересу до діяльності товариства, оскільки за останні місяці ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» практично не здійснювало господарської діяльності, у зв'язку з відсутністю належного фінансування. У відповідь на вказаний лист від 17.05.2017 року, загальні збори учасників ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» мали двотижневий строк припинити повноваження позивача та обрати нового директора, та повинні бути були внесені зміни стосовно даних керівника товариства, які містяться у ЄДР. Однак, станом на сьогодні, позивач не отримала жодної відповіді, та вказана заява була повернута позивачу у зв'язку із неврученням і закінченням терміну зберігання. 16.06.2017 року позивач відправила заяву на ім'я засновника ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» - Метілоніа ЛТД, але відповіді не отримала і фактично позивач змушена продовжувати діяльність в особі директора. Ані уповноваженими особами ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ», ані засновником ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» не вчинено жодних дій про звільнення позивача з посади директора та внесення змін до запису керівника юридичної особи в ЄДР. На думку позивача, нею було вчинено всі можливі дії для інформування роботодавця про її звільнення як у межах України, так і поза її межами. Не дивлячись на інформування відповідача, в передбачений законом двотижневий строк роботодавець не вчинив жодних дій для звільнення позивача. Через вказане позивач не може обрати іншу роботу та укласти з іншим роботодавцем трудовий договір на умовах повного робочого дня, тижня. Тому позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки її право на звільнення з роботи з власної ініціативи, передбачене ч.1 ст. 38 КЗпП України, а також право щодо вільного вибору праці позивача було порушено відповідачем. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без своєї участі, розглянути справу за наявними у справі доказами, та ухвалити заочне рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило. Враховуючи, що причина неявки представника відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до протоколу №1 установчих зборів засновників ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» від 18.11.2015 року, було створено ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ», та призначено позивача на посаду директора з 18.11.2015 року. На підставі вказаного протоколу, позивачем було видано наказ з основної діяльності №01-ОД від 19.11.2015 року, відповідно до якого до виконання обов'язків директора ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» з 19.11.2015 року на умовах сумісництва з режимом роботи неповний робочий час (одна година на день) з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу приступила позивач. (а.с. 9-11). Державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» проведено 19.11.2015 року, та затверджено статут, відповідно до якого товариство є юридичною особою з законодавством України, засновником якого є Метілоніа ЛТД. Місцезнаходженням товариства є: 61057, Україна, м. Харків, вул. Скрипника, буд. 14-А. Відповідно до п. 12.3 ст. 12 вказаного статуту, директор призначається на посаду і звільняється з посади Загальними зборами учасників. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Так, відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 17.05.2017 року позивач на юридичну адресу відповідача надіслала рекомендованим листом заяву Загальним зборам ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ», в якій просить звільнити її з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, а також просить вирішити питання про призначення нового директора. (а.с. 12, 38). Вказаний лист був повернутий позивачем у зв'язку із закінченням терміну зберігання. (а.с. 39). 16.06.2017 року позивач також надіслала вказану заяву про звільнення на ім'я засновника ТОВ «МАРК МЕНЕДЖ» - Метілона ЛТД, який було також повернено позивачу. Відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. У постанові від 31 жовтня 2012 року у цивільній справі за позовом про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Верховний Суд України виклав правовий висновок про те, що за змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У даній ситуації роботодавець або уповноважений ним орган зобов'язаний розірвати трудові відносини в певний строк, зазначений у заяві, і видати наказ, у якому причини й дата звільнення мають бути чітко сформульовані. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою. В матеріалах справи відсутній наказ про звільнення позивача за ч.1 ст. 38 КЗпП України, що унеможливлює останню знайти нове місце роботи, тому позивач в своєму позові просить звільнити її на підставі ст. 38 ч.1 КЗпП України, тобто за власним бажанням, та вказує, що вона наполягає на звільненні. Крім того, представником відповідача було отримано позовну заяву з доданими до неї документами 24.07.2017 року (а.с. 49), але до цього часу жодних дій щодо звільнення позивача з займаної посади здійснено не було. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Пунктом 1.1 Порядку ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. У зв'язку з наведеним, суд встановив фактичні обставини справи, оцінивши докази (ст. 212 ЦПК України) дійшов до правового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, оскільки на даний час наказ про звільнення позивача за ст. 38 ч.1 КЗпП України в матеріалах справи відсутній, що є порушенням її прав, закріплених Конституцією України та чинним законодавством. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та визнає припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем на підставі ст. 38 ч.1 КЗпП України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 грн. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 60,61, 88,209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved