Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

14.04.2016 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в обґрунтування якого зазначила, що 20 жовтня 2011 р. між нею і [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача 1 500 000 грн. (один мільйон п'ятсот тисяч гривень), які зобов'язався повернути до 1 листопада 2015 р. На підтвердження зобов'язань за договором відповідач надав позивачу розписку. В обумовлений строк грошові кошти, надані в борг, повернуто не було, боргове зобов'язання відповідач досі не виконав. Таким чином, право позивача, що виникло з укладеного договору позики, на повернення позичальником в обумовлений строк наданих у борг коштів, є порушеним. В зв'язку з викладеним, з посиланням на ст.ст.526, 530, 629, 1049 ЦК України, вона просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 1 500 000 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він дійсно отримав у борг від позивача вказану суму, яку повинен був повернути до 01.09.2015 року. Він сплатив 250 000 грн. позивачу, але підтвердження цього у нього не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позо обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 20 жовтня 2011 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач взяв у борг у позивача 1 500 000 грн. (один мільйон п'ятсот тисяч гривень), які зобов'язався повернути до 1 листопада 2015 року та на підтвердження зобов'язання за договором відповідач надав позивачу розписку, що підтверджується долученою до матеріалі справи копією розписки та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Такий обов'язок позичальника кореспондується з правом позикодавця на повернення позики. Як передбачено ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до абзацу першого ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням того, що відповідачем зобов'язання в установлений термін не виконано, суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення позову. При цьому суд не приймає до уваги та критично відноситься до пояснень відповідача про повернення позивачу 250 000 грн, оскільки це не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Outcome: approved