Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

14 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2007 року на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 230 грн. щомісячно, визначивши їх спосіб стягнення у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що розмір аліментів, який визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2007 року і який має сплачувати відповідач, є недостатнім для забезпечення належного матеріального утримання сина, матеріальний стан відповідача теж змінився, оскільки він офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем та отримує відповідне щомісячне матеріальне забезпечення, а тому є підстави для зміни розміру аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 7). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 230 грн. щомісячно, починаючи з 10.11.2006 і до досягнення дитиною повноліття (а/с 8). 06.06.2015 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], їй присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а/с10). Позивач зазначила, що розмір аліментів, який має сплачувати відповідач згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2007 року не забезпечує належне матеріальне утримання дитини, матеріальний стан відповідача теж змінився, оскільки він офіційно працевлаштований, є військовослужбовцем та отримує відповідне щомісячне матеріальне забезпечення, а тому є підстави для зміни розміру аліментів до 1/4 частини заробітку відповідача. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що законом покладено на обох батьків обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей і на даний час розмір аліментів, який має сплачувати відповідач згідно рішення суду, є недостатнім та меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, суд, з метою як найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за можливе змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, стягнувши їх у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved