Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

14 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, про усунення перешкод в користуванні власне належним майном - квартирою [ADDRESS] , визнання відповідача такою, що втратила право користування даною квартирою та зняття останньої з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є єдиним власником квартири [ADDRESS] . У спірній квартирі окрім членів її сім`ї зареєстрована також відповідач [PERSON] , яка фактично не проживає за даною адресою з травня 2012 року, проте реєстрація в квартирі позивача тягне за собою нарахування комунальних послуг. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , в судове засідання не з`явились, в наданих суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в судове засідання не з`явився, в наданому до суду клопотанні просив розглядати справу за його відсутності, просив прийняти рішення згідно до вимог чинного законодавства. Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.6,7) Згідно довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова Ком» за №71 від 26.02.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , власник майна [PERSON] за даною адресою не зареєстрована. (а.с.9) Згідно акту, посвідченого директором ТОВ КК «Дом.Ком» від 04.03.2019 року, за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , 1981 року народження, не проживає з травня 2012 року (а. с. 8). Статтею 41 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що відповідач не є членом сім`ї власника житла та позивачем доведено про не проживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причини. Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в задоволенні цієї частини позову слід відмовити, так як відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для звернення позивача до виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, для вирішення зазначеного питання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: partial