Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

13 березня 2000 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 1,59 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Нове життя» с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON], який помер 18 жовтня 2008 року. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, успадковане від [PERSON] право на земельну частку (пай). Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, спадщину прийняла, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове право, а тому за захистом своїх прав та інтересів 04.10.2017 з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у п. 3 позовної вимоги, просила справу слухати у її відсутності (а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Жванської сільської ради подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с. 38). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 083053 (а.с. 7), стверджується, що [PERSON] померла 13 березня 2000 року у с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради (а.с. 14), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Ш-359/0-0.29-510/141-17 від 26 липня 2017 року (а.с. 16), випискою із списку громадян, членів КСП «Нове життя», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю № Ш-2817/0-2860/6-16 від 24 жовтня 2016 року (а.с. 17) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Нове життя» с. Жван площею 1,59 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). На випадок своєї смерті [PERSON] 06 січня 1993 року склала заповіт (а.с. 9), яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Факт чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується відміткою секретаря сільської ради у цьому ж заповіті (зворот а.с. 9) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 49391430 від 09.10.2017. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою Жванської сільської ради (а.с. 14) стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном (а.с. 14), йому з 13 березня 2000 року належить право на земельну частку (пай) площею 1,59 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Нове життя» с. Жван Мурованокуриловецького району Вінницької області, яке посвідчувалося сертифікатом серії ВН № 040693. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49391410, виданої 09 жовтня 2017 року вбачається, що спадкові права [PERSON] не оформив (а.с. 37). 18 жовтня 2008 року [PERSON] помер (а.с. 8). Вище наведеним, а також довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON] Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 10 жовтня 2008 року склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і те на що за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с. 10). За даними виконавчого комітету Жванської сільської заповіт від імені [PERSON] є чинним не зміненим і не скасованим (відмітка на заповіті). Такий же факт стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи…) № 48337173 від 07.07.2017 (а.с. 19-21). Свідоцтвами про смерть (а.с. 7, 8), рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07 серпня 2017 року, яке набрало чинності 18 серпня 2017 року (а.с. 11-12), довідкою виконавчого комітету Жванської сільської ради № 302 від 14 червня 2016 року (а.с. 15) стверджується, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], яка має право і прийняла спадщину. Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48337268 від 07.07.2017 (а.с. 22) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилась. З оголошення в газеті «33 канал» від 05 жовтня 2016 року (а.с. 13), слідує, що сертифікати на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити його права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд вона також не може, про що свідчить постанова державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 269 від 26 липня 2017 року (а.с. 18). Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved