Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

13 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 15 липня 2017 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу спільних дітей не мають. З жовтня 2020 року шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що спільне життя і збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09 листопада 2020 року. Розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача на 27 листопада 2020 року. Ухвалою суду від 27.11.2020 року роз?єднано позовні вимоги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визнання права власності на грошові кошти, стягнення грошових коштів, виділивши у окреме провадження вимоги про визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на грошові кошти в сумі 93 503,81 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 93 503,81 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримав, представник відповідача позов в частині розірвання шлюбу визнала. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 15 липня 2017 року Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №415, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9) . Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Визнання відповідачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідач також звільнена від сплати судового збору як учасник бойових дій, судові витрати, пов`язані з розглядом справи необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: approved