Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

14.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06.08.1994 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу має двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним, перебуває на його утриманні. В зв'язку з постійно виникаючими сварками, рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02.03.2015 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. В зв'язку з ухиленням відповідачки від утримання дитини, з неї було стягнуто аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів її доходів. З липня 2014 року відповідачка за місцем проживання дитини не з'являлась. В жовтні 2014 року вона перебувала на лікуванні в Харківській обласній психіатричній лікарні №3. Де вона мешкає на даний час, йому не відомо. Ніякого зв'язку з сім'єю відповідачка не підтримує, вихованням, утриманням дитини не займається. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити та зазначив, що оскільки відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків, в інтересах дитини буде правильним позбавити її батьківських прав. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації. Причини неявки суду не відомі, даними про поважність причин неявки, суд не володіє, заяви про розгляд справи за її відсутності, письмових пояснень або заперечень не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - Балаклійської районної державної адміністрації -Дериведмідь Н.Є. пояснила, що 18.06.2015 року Балаклійська районна державна адміністрація прийшла до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки підстави, передбачені законодавством для позбавлення відповідачки батьківських прав, відсутні. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися , як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України). Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла 14 років. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави для позбавлення батьківських прав, це ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною, коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 18.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4.). Рішенням Балаклійського районного суду від 02.03.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії виконачого листа, виданого Балаклійським районним судом 21.04.2015 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, починаючи з 19.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, або зміни сімейного чи матеріального стану сторін (а.с.5). Як встановлено з довідки №222, виданої 30.01.2015 року КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] дійсно має склад сім'ї: [PERSON] - донька, [PERSON] - донька,[PERSON] - дружина, [PERSON] - мати (а.с.9). Згідно довідки, виданої дошкільним навчальним закладом №7 м.Балаклія, [PERSON] відвідує ясла-садок з 2011 року. Її мати не цікавиться життям дитини, у дитячий заклад не приходить (а.с.10). Лікар амбулаторії загальної практики сімейної медицини [PERSON] надала довідку (а.с.11), згідно якої [PERSON] на протязі 2014 - 2015 років здійснює догляд за дитиною [PERSON], виконує рекомендації медичного персоналу. Зі слів батька, мати дитини знаходиться в Росії(а.с.11). 18.06.2015 року Балаклійська райдержадміністрація дійшла висновку №01-41/2488 про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO] (а.с.28-29). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. Вже рік вона не проживає разом з батьком. Її мати - [PERSON] в липні 2014 року поїхала на заробітки, щоб сплатити за її навчання. З тих пір вона не дзвонить, не з'являється, грошей не висилає. Долею [PERSON] не цікавиться. Вона не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав щодо [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її братом по матері. [PERSON] бачила в останній раз у минулому році, коли разом з нею поїхали на заробітки до Росії. Пропрацювали разом з нею тиждень, а потім вона пішла працювати в інше місце. За весь той час, що вона знає [PERSON], остання вела аморальний спосіб життя і вважає, що дитині така мати не потрібна. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з сім'єю [PERSON] спілкується на протязі 5 років, знає що у [PERSON] є схильність до зловживання алкоголем. Восени 2014 року бачив її в місті Харкові у нетверезому стані в одній футболці, тоді як вона повинна була знаходитись в Росії на заробітках. Зі слів позивача знає, що [PERSON] грошей на утримання дитини не надсилає, не дзвонить своїм дітям і перебуває в м.Бєлгород. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Судом встановлено, що до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.184 КУпАП, тобто за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини [PERSON] не притягалася. Посилання позивача на те, що [PERSON] не сплачує присуджені судом аліменти на утримання доньки, суд не розцінює як факт ухилення від виконання батьківських обов'язків, оскільки виконавчий документ перебуває на виконанні лише з 23.04.2015 року (а.с.38) і доказів того, що відповідачка обізнана про існування рішення суду про стягнення з неї аліментів та свідомо ухиляється від його виконання, суду не надано. Критично суд ставиться і до показів свідків, які були допитані в судовому засіданні, та до наданих довідок з дитячого садка та довідки дитячого лікаря, оскільки про ухилення відповідачки від своїх обов'язків щодо виховання та утримання дитини, їм відомо зі слів позивача. Аналізуючи вищенаведе, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надав достатніх та беззаперечних доказів, які б підтверджували тривале ухилення матері від виконання батьківських обов'язків та підтверджують її винну поведінку, та приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 150,151,155,164,165,166,180,184 Сімейного кодексу України, Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

Outcome: dismissed