Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

12 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8079,20 грн. за період з 01.02.2014 по 31.05.2014. Позивач та представник відповідача до суду не з'явилися, у поданих письмових заявах позивач просила задовольнити позов, представник відповідача позов визнав, справу просили розглядати за їх відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Управлінням виробничо-технічного забезпечення і комплектації Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» з 1981року. На підставі наказу № 6-к від 28 січня 2014 року позивач звільнена з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4). Наказом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» № 72 від 08 листопада 2013 року відокремлений структурний підрозділ підприємства - Управління виробничо-технічного забезпечення і комплектації ліквідовано та згідно п. 11 цього наказу правонаступником Управління виробничо-технічного забезпечення і комплектації визначено ДП Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» (а.с. 5). При звільненні 28 січня 2014 року позивача з роботи відповідач своєчасно не виплатив [PERSON] заробітну плату в сумі 11493 грн. 82 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.02.2014 по 31.05.2014, що визнано і відповідачем, а тому компенсація в розмірі 8079 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved