Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

14 листопада 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання незаконною відмови державного нотаріуса у вчинені нотаріальних дій та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Шлюб між нею та [PERSON] укладений 03 жовтня 2009 року. За час перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] . Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 621/2015 на належне йому майно, а саме 1/2 частина автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] та на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . 07 жовтня 2015 року вона звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцями є вона та батьки померлого - [PERSON] , та [PERSON] . Після відкриття спадкової справи вона звернулась до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори стосовно видачі їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя - на 1/2 частину автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 10 червня 2016 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, мотивуючи тим, що вона звернулась з позовом до Солом`янського районного суду м. Києва про поділ спадкового майна. 01 листопада 2016 року Дев`ята Київська державна нотаріальна контора направила її представнику лист, в якому відмовила у видачі свідоцтва з посиланням на главу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати незаконною відмову Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 01 листопада 2016 року у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя; - зобов`язати Дев`яту Київську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року замінено неналежного відповідача на належного - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, що діє в інтересах Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року залучено до участі в справі третю особу - [PERSON] Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи [PERSON] про зупинення провадження в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що відмова нотаріуса не відповідає вимогам закону. Навіть після усного звернення з такою заявою, нотаріус має видати свідоцтво на частку в майні іншому з подружжя. Правовстановлюючі документи надавались нотаріусу на огляд. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 132). У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що спадкова справа була заведена за заявою матері померлого [PERSON] 07 жовтня 2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. 02 лютого 2016 року до нотаріальної контри надійшло повідомлення Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1059/125/23-2016 від 01 лютого 2016 року про те, що у провадженні слідчого відділу є кримінальне провадження № 42015100070000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. 10 травня 2016 року [PERSON] , подала до нотаріальної контори заяву з проханням не видавати свідоцтво про право власності на 1/2 частку автомобіля [PERSON] у зв`язку з тим, що вона буде звертатись до суду. 21 червня 2016 року та 01 листопада 2016 року до нотаріальної контори надійшли заяви від представника [PERSON] з проханням видати їй свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 01 листопада 2016 року було направлено повідомлення про те, що згідно глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом (а.с. 105-107). Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що нотаріусом не допущено будь-яких порушень. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона зверталась з письмовою заявою про видачу свідоцтва до нотаріуса. Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачем не підтверджений факт належності автомобіля до майна, придбаного під час шлюбу. Фактично сторона позивача не надала жодного доказу, що нотаріусу подавались правовстановлюючі документи на автомобіль, а без надання таких документів видача свідоцтва неможлива. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 7). З позову вбачається, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали автомобіль марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 621/2015 на належне йому майно, а саме 1/2 частина автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] та на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 51-80). 20 серпня 2015 року [PERSON] подала до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 51). 07 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 57). З позову вбачається, що [PERSON] зверталась з заявами до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори стосовно видачі їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя - на 1/2 частину автомобіля марки «Subaru Forester» державний реєстраційний номер [NUMBER] . У судовому засіданні представник позивача зазначив, що з такими заявами позивач зверталась лише усно. Відповідно до п. 1.1. глави 11 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Вбачається, що Порядком визначена необхідність такого звернення до нотаріуса лише письмово. Згідно з п. 2.2. глави 11 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку. Суду не надано доказів, що [PERSON] подавала правовстановлюючі документи на спірний автомобіль до нотаріальної контори. Позивач оспорює відмову Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 01 листопада 2016 року у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі їй свідоцтва. Відповідно до п. 3 глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим, у матеріалах спадкової справи відсутня постанова державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва. Фактично позивачем оспорюється лист завідувача Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 01 листопада 2016 року, що окремому оскарженню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд вважає, що в діях відповідача відсутні ознаки неправомірності, оскільки саме позивачем не дотримано вимог нормативного документа, при дотриманні яких свідоцтво має бути видане нотаріусом. За таких обставин, підстав для визнання незаконною відмови державного нотаріуса у вчинені нотаріальних дій не вбачається. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed