Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

14 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що на вул. Привокзальна, 18 смт Зарічне, Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 25 травня 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що на вул. Привокзальна, 18 смт Зарічне, Рівненської області. Цей будинок було побудовано у 1976 році за час перебування її у шлюбі з [PERSON] Вона є спадкоємцем першої черги за законом, та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно. Відповідачі по справі також є спадкоємцями першої черги за законом, які також прийняли спадщину. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] предявлений позов визнав повністю, просив суд визнати право власності на житловий будинок за його матірю [PERSON] На спадщину не претендує. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] предявлений позов визнав повністю. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] на спадщину не претендує, у шестимісячний строк після смерті батька від спадщини не відмовилася унаслідок юридичної необізнаності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2011 року помер чоловік позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 107350 від 26 травня 2011 року (а.с.7). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом садибного (індивідуального) житлового будинку № 18 на вул. Привокзальній, смт Зарічне, Рівненської області вказаний житловий будинок належить спадкодавцю [PERSON] (а.с.11-15). Рішенням виконкому Зарічненської селищної ради Рівненської області від 28 лютого 2017 року № 18, поштову адресу житлового будинку за № 17 по вул. Привокзальна в смт Зарічне, Рівненської області, який належить [PERSON], замінено на будинок № 18, вул. Привокзальна, смт Зарічне, Рівненської області (а.с.16). Судом встановлено, що позивач з 06 вересня 1975 року є дружиною померлого [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії I-АН № 346639 від 06 вересня 1975 року (а.с.8), а тому згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. З паспортної книжечки позивача [PERSON] видно, що вона на час відкриття спадщини, а саме 25 травня 2011 року, була прописана в житловому будинку № 18 на вул. Привокзальній, смт Зарічне, Рівненської області (а.с.10). Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця, що стверджується дослідженими в ході судового розгляду копіями свідоцтв про народження (а.с.30-31). З довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області від 13 березня 2017 року № 1310 видно, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини також проживали та були зареєстровані за адресою проживання спадкодавця (а.с.28), а отже є такими, що прийняли спадщину. В судовому засіданні було зясовано, що відповідачі не відмовилися у нотаріуса від свого права на спадщину після смерті батька унаслідок юридичної необізнаності. Поряд з цим, в судовому засіданні відповідачі визнали предявлений позов. В абзаці третьому п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків встановлених законом. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одним із загальних засад цивільного законодавства. Оскільки закон не містить обмежень з приводу визнання відповідачами позову про право на спадщину, а визнанням [PERSON] та [PERSON] позову своєї матері не порушуються будь-які субєктивні цивільні права, свободи чи інтереси не лише відповідачів, але й інших осіб, тому ці обставини не можуть бути перешкодою для визнання права власності на спадкове майно за позивачем. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22 серпня 2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], 20 червня 2017 року заведено спадкову справу № 60822073, номер у нотаріуса 74 (а.с.26). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 20 червня 2017 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: вул. Привокзальна, 18 смт Зарічне, Рівненської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документа на цей житловий будинок (а.с.5). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Оскільки позов задоволено повністю, відтак з відповідачів на користь позивача слід присудити 640,00 грн. документально підтверджених судових витрат (а.с.1). На підставі ст.ст. 12, 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved