Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Монашівської сільської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.07.2014 року померла її мачуха [PERSON], якій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії II ОД № 008691 належала земельна ділянка площею 6,419 га в межах згідно з планом, розташована на території Монашівської сільської ради і призначена для товарного сільськогосподарського виробництва. Проте при зверненні позивачем до нотаріальної контори з приводу оформлення її спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на землю. [PERSON], стверджуючи, що вона фактично прийняла спадщину померлої [PERSON] згідно заповіту, просить суд: визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 6,419 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, масив № 1а, ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташована на території Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 008691, виданого 04.08.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 121/14. Ухвалою Білгород-Дністровсього міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2015 р. у відповідності до п.5 ст.209 ЦПК України до участі у справі залучено у якості співвідповідача [PERSON] (а.с.59-60). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав наведених в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник Монашівської сільської ради у судове засідання не \~зявився, в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність, з позовними вимогами згодні (а.с.21). Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2014 року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 379156, виданим виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 23.07.2014 року (актовий запис № 8) (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] належала земельна ділянка, площею 6,419 га в межах згідно з планом, розташована на території Монашівської сільської ради, масив № 1а ділянка №10, масив № 1 ділянка №61 (а.с.9). За життя [PERSON] 04.07.2014 року склала заповіт на імя [PERSON], відповідно до якого із належного їй майна земельну ділянку площею 6,419 га, що знаходиться на території Монашівської сільської ради масив №1а ділянка №10, масив №1 ділянка №61 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідала [PERSON] (а.с.8). Однак при зверненні [PERSON] до нотаріальної контори з приводу оформлення її спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.10). До того ж на вимогу спадкодавця до нотаріуса зробити запит до реєструючих органів щодо видачі державного акта замість втраченого (пошкодженого, зіпсованого), нотаріусом було повідомлено, що Інструкція для вчинення вищевказаних нотаріальних дій втратила свою чинність (а.с.66) Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця. Згідно відповіді з відділу з Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 02.06.2015 року № 9-1510-0.13-1092/2-15, відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, Монашівська сільська рада, масив № 1а, 1, ділянка № 10,61 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва являється [PERSON] (державний акт серії ІІ-ОД № 008691). За таких обставин, враховуючи те, що позивач є спадкоємицею за заповітом до майна [PERSON], а саме до земельної ділянки площею 6,419 га, що знаходиться на території Монашівської сільської ради масив №1а ділянка №10, масив №1 ділянка №61 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивач зверталася до нотарільної контори з приводу оформлення її спадкових прав, проте їй було відмовлено, позовні вимоги не визнаються одним із відповідачів, іншого способу захистити її права, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку.

Outcome: approved