Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

13.01.2017 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, укладеним 17.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], яка станом на 31.10.2016 року становить 18588,25 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 17.08.2011 року договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 гривень, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (договір), із встановлених ним же порядком та строками погашенням кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с. 4, 39). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 43), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з'явився (а.с. 53, 54), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 17.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; зі сплатою штрафів в розмірі 500 гривень+5% від суми позову в разі порушення строків погашення кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов і Правил). Своїм підписом [PERSON] підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 7-32). Внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.10.2016 року становить 18588,25 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом 1156,78 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 13070,12 гривень; заборгованості за пенею і комісією 3000,00 гривень; а також відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафів: 500 гривень (фіксована частина) і 861,35 гривень (процентна складова). Викладене підтверджується розрахунком (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved