Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

14 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2021 року, який посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченком О. М. та зареєстрованого у реєстрі за № 489. У належній їй квартирі зареєстровані двоє осіб: [PERSON] , 1974 року народження, та [PERSON] , 2000 року народження, які є відповідачами у справі. Позивач зазначає, що відповідачі більше одного року не проживають у зазначеній вище квартирі, не приймають участі в утриманні житла, їх особисті речі у квартирі відсутні, при цьому відповідачі добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою не бажають, чим перешкоджають позивачеві повноцінно користуватися та розпоряджатися її власною квартирою на свій розсуд. У зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом та просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28 липня 2021 року позовну заяву позивача було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 16). Сторони відзиву, відповіді на відзив та заперечень не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи зі встановлених таких обставин. Судом установлено, що позивач [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченком О. М. та зареєстрованого у реєстрі за № 489, який наданий суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Указаний факт належності на праві приватної власності позивачеві зазначеного нерухомого майна також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 254241122 від 24 квітня 2021 року (а.с. 9). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2199 від 06 липня 2021 року, виданої Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, власникові житлового приміщення [PERSON] , установлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано двоє осіб: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, а саме відповідно до акта № 2932 та акта № 2933 від 07 липня 2021 року, складених головним спеціалістом Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Ткалею І. А., за підписами жителів квартир [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , гр. [PERSON] , 1974 року народження, є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , проте з 2014 року за вказаною адресою не проживає, крім того, гр. [PERSON] , 2000 року народження, також є зареєстрованою за вищевказаною адресою, проте не проживає у квартирі з 2017 року (а.с. 11,12). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають більше одного року у квартирі [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, при цьому відповідачі не зняті з реєстрації, доказів поважності причин не проживання відповідачів за вказаною адресою суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі порушують права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved