Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

13.09.17 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу за укладеним договором позики у розмірі 5400,00 дол. США, що становить згідно курсу Національного Банку України 144936,00 гривень, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень, витрати на правову допомогу сумою 12500,00 гривень та судові витрати сумою 2074,37 гривень. До судового засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову та просив справу розглядати за його відсутністю, що розгляду справи в заочному порядку, заперечень не зазначив. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 17.03.15 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші у розмірі 2400,00 дол. США. На підтвердження отримання грошової суми [PERSON] була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму до 24.03.2015 року зі сплатою 10 % за користування грошовими коштами. Розписка підписана Відповідачем. Через тиждень [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші у розмірі 3000,00 дол. США. На підтвердження отримання грошової суми [PERSON] була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму до 15.04.2015 року зі сплатою 15 % за користування грошовими коштами. Розписка підписана Відповідачем. Таким чином, з моменту передання Позивачем Відповідачу грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій Відповідачем, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню. Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), в якому Відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, як позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання Відповідачем свого обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В розписках Відповідач однозначно взяв на себе обов'язок по поверненню отриманої грошової суми у розмірі 2400,00 дол. США, із процентами за їх користування розміром 10%, до 24.03.15 року та 3000,00 дол. США із процентами за їх користування 15% до 15.04.15 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До теперішнього часу Відповідачем досі не повернуто позичені грошові кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями статей 625,1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, застосовуються лише положення ст. 625 ЦК України. Суд звертає увагу на те, що в розписках зазначені процентні ставки за користування грошовими коштами, однак відповідних позовних вимог щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами позивачем заявлено не було. Загальна сума боргу становить 5400,00 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 07.09.16 року еквівалентно 144936,00 гривень Оскільки відповідач не повернув суму боргу відповідно до договору, суд вважає можливим позов в частині стягнення коштів за договорами позики задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму боргу у розмірі 5400,00 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 07.09.16 року еквівалентно 144936,00 гривень. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань з повернення коштів за розпискою відповідачем позивачу нанесена моральна шкода, яку позивач оцінює у 50000,00 гривень. Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 3 ч. 2 даної статті визначає, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що в результаті неповернення його особистих коштів, при чому значною сумою, їй завдана моральна шкода, яка полягає у душевних страждання та дискомфорті, оскільки позивач змушений був докладати додаткові зусилля та витрачати свій час на судові процеси. У позивачки у зв'язку з відмовою [PERSON] повернути позичені кошти, погіршився її і так незадовільний стан здоров'я, враховуючи її вік, [PERSON] неодноразово зверталась за медичною допомогою до швидкої медичної допомоги Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача у спричиненні моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] у розмірі 50000,00 гривень буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України. При зверненні до суду з дійсним позовом, позивачем було сплачено судовий збір сумою 2074,37 гривень, що підтверджено документально. Також позивач звертався за правовою допомогою, витрати на яку становлять 12500 гривень, що підтверджено документально. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ч.1 ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2074,37 гривень. Також відповідно до п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних із розглядом судової справи належать зокрема витрати на правову допомогу, які також згідно з положенням ч.1 ст. 88 ЦПК України належать стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved