overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

12 грудня 2014 року КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до суду в інтересах Добропільського ВУВКГ до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання й водовідведення мотивуючи тим, що відповідно до діючого законодавства відповідачам надаються послуги з водопостачання та водовідведення за місцем проживання в [ADDRESS]. Однак відповідачі оплату за надані послуги здійснюють не регулярно та не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість перед Добропільським ВУВКГ. Заборгованість за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року складає 803,12 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER]. У судовому засіданні представник Добропільського ВУВКГ, що діє на підставі доручення, позовні вимоги підтримала і просить суд стягнути з відповідачів на користь Добропільського ВУВКГ суму заборгованості в розмірі 803,12 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії особового рахунку відповідачі проживають за адресою [ADDRESS]. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, відповідачам надавалися послуги з водопостачання та водовідведення. Для розрахунку за надані послуги відповідачам було відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Згідно п.18 «Правил…» розрахунковим періодом оплати послуг водопостачання та водовідведення є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа поточного місяця, що настає за розрахунковим. На підставі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 67 ЖК України плата за послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. У відповідності до ст. 68 ЖК України наймачі повинні щомісячно сплачувати надані послуги по водопостачанню та водовідведенню. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що сума боргу доведена й тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачений при подачі позову. На підставі ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

12 грудня 2014 року КС «Еталон» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що між ним та відповідачем 21.05.2014 року було укладено кредитний договір № 1365-І, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 1 600 грн. 00 коп., зі сплатою 60 % річних за користування кредитними коштами, строком на 12 місяців до 21.05.2015 року. Відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконувала належним чином, тому заборгувала позивачу 1 470 грн. 00 коп. основної суми боргу, 1 503 грн. 96 коп. відсотків, 735 грн. 00 коп. штрафу, а всього 3 708 грн. 96 коп. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги позову визнала в повному обсязі. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

12 грудня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, позовні вимоги підтримав (а.с.62). Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.59). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 18.06.2008р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № VIXRRX10640094, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 4479,89 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 13040,15 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 24.11.2014р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 13040,15 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2002 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Їх сімейні відносини фактично припинені, між ними склались неприязні стосунки на грунті постійних сварок та конфліктів. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки їх сім?я розпалась остаточно і у подальшому не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не прибула, надіславши заву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, просить позов задовольнити. У телефонному режимі повідомила, що проти винесення заочного рішення не заперечує, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Судові повістки неодноразово надсилались рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позові. За таких обставин суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 13 червня 2002 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 262. Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює наявних підстав для розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинені з жовтня 2014 року. Розлад сімейного життя ставня через відсутність порозуміння, відмінність характерів та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення вона не згодна. Спір щодо поділу майна немає. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище залишити без змін. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та вказав, що на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №697. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 23 грудня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], в графі «батьки» вказані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду - 12 грудня 2014 року, та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 лютого 2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 144. Спільна донька - [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, згоди між батьками про добровільне виконання свого обов`язку з приводу утримання дитини до досягнення нею повноліття не досягнуто. У судове засідання з`явився позивач, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 14, 19). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 24.10.2009 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 635. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], 24.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 635. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 28.04.1994 року, який зареєстрували у Слов'янському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 214. Від цього шлюбу неповнолітню дітей не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила слухати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], 28 квітня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Слов'янському міськвідділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 214. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 14 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна з сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідачка зазначила, що вона згодна на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 14 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили задовольнити позов, а справу слухати за їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2005 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з квітня 2013 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 28 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 195. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 28 лютого 2009 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved