Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

14.02.2017 року до Волноваського районного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Протягом 2013 2016 років він проживав однією сімєю з відповідачкою в с. Сонячне Волноваського району Донецької області в домі його матері. В листопаді 2016 року відповідачка пішла від нього та вони почали проживати окремо. Але весь цей час позивач спілкувався з сином, проводив з ним час, забирав зі школи. На теперішній час відповідачка чинить перепони в його спілкуванні з сином, забороняє приходити до дитини, гуляти з нею. У звязку з чим, він вимушений звернутись до суду для усунення перешкод у спілкуванні з сином, встановлення графіку та місця зустрічей. Позивач та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні позовної заяви, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що вивозити дитину на відпочинок у межах України вона не дозволяє, зустрічі проводити тільки у денний час, без залишення дитини на ночівлю у батька. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, заперечень не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню з наступних підстав.\~\~ \~\~\~\~ Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання,навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Згідно п. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися є дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Так у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого повторно виконкомом Краснівської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис №3,\~ [PERSON] народився 12 червня 2009 року. Позивач та відповідачка вказані батьками дитини (а.с.6). [PERSON] звертався до органу опіки та піклування Сонячної сільської ради Волноваського району Донецької області з проханням про встановлення днів та часу для спілкування з сином, але йому було відмовлено, оскільки його сімя не підпадає під категорії, якими займається даний орган (а.с.7). З постанови про відкриття виконавчого провадження та довідки-розрахунку встановлено, що з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але у звязку з тим, що позивач не працює, має заборгованість за аліментами. Крім того, з відповіді начальника Волноваського ВП від 02.03.2017 року вбачається, що [PERSON] зверталась із заявою до Волноваського ВП, у звязку з тим, що позивач [PERSON] взяв сина без її дозволу та не повертав деякий час. Виходячи з того, що ст.ст. 153,157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку,\~\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові. Відповідачем в судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Звернення відповідача із заявою до поліції не підтверджує факт вчинення позивачем протиправних дій, а доводить необхідність встановлення графіку зустрічей батька з сином. Суд вважає за можливе визначити, як спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина [PERSON] періодичні побачення з дитиною, а саме надати можливість спілкування батька з сином щотижня за попередньою домовленістю сторін у щосереди з 15.00 години до 20.00 години з можливістю перебування у батька вдома, щопятниці з 15.00 години з можливістю залишитись на ніч у батька до суботи до 20.00 години. Спілкування можливе за місцем проживання батька, на вулиці, на дитячому майданчику, в дитячому кафе, в інших розважальних комплексах для дітей як з участю матері дитини, так і без її участі, а також надання можливості вивозу дитини на відпочинок до інших населених пунктів в межах України. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено. На підставі наведеного,

Outcome: approved