Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

14.08.2019 позивач ОКП «Донецьктеплокомуенерго» в інтересах ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , згідно якого просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за період з 01.10.2012 по 01.04.2019 в розмірі 25 791,56 грн. та судові витрати в розмірі 1 921 грн., посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачем комунальних послуг з централізованого опалення, які надає ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуенерго». Стверджує, що не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг, відповідачі не здійснювали їх оплату в повному обсязі (користувалися субсидією), в результаті чого за період 01.10.2012 по 01.04.2019 виникла заборгованість в сумі 22 597,47 грн. Також, на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідачів інфляційні збитки в розмірі 2557,56 грн. та 3% річних в розмірі 636,53 грн., нараховані на суму боргу. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2019 року за вказаною цивільною справою було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження для розгляду справи по суті, відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачами подано не було. Представник позивача Літвін Б.Г., який діє на підставі довіреності від 29.12.2018 № юр/3281, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, вони у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] про застосування до заборгованості за житлово-комунальні послуги строк позовної давності, та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Часовоярської міської ради від 27.08.2019 № 02-57/1250, № 02-57/1251 (а.с.14-15) та є споживачами послуг з централізованого опалення, які надає ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». За вищевказаною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] . Між відповідачами та позивачем немає письмового договору, боржники здійснюють споживання комунальних послуг, чим проявляють добровільне волевиявлення, та у зв`язку з фактичним споживанням комунальних послуг, тобто одностороннім правочином, у них виникає зобов`язання з оплати спожитих послуг на користь виконавця послуг ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є правочин. З ч. 5 ст. 202 ЦК України вбачається, що до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2012 року по 01 квітня 2019 року по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість в розмірі 22 597,47 грн. (а.с.4-5). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ВО «Костянтинівкатепломережа» Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» надавало відповідачам послуги з централізованого опалення. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг відповідачі не надали. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем відповідно до цієї норми закону були нараховані наступні суми: інфляційні збитки в розмірі 2 557,56 грн., 3% річних в розмірі 636,53 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] суми вказаної заборгованості, однак ухвалою суду від 23.04.2019 йому було відмовлено у видачі судового наказі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (а.с.6). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити отримані ним житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідачі відмовлялися від споживання послуг з централізованого опалення у встановленому порядку, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Однак, як вбачається з заяви відповідача [PERSON] вона просила суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача за даним позовом. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Визначаючи період стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в межах трирічного строку позовної давності, відповідно до заявлених позовних вимог, перебіг позовної давності був перерваний у зв`язку з подачею ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго`заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості. В правовій позиції, викладеній в постанові Верховного суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів, роз`яснено наступне. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2019 року ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, однак ухвалою суду від 23.04.2019 йому було відмовлено у видачі судового наказі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України. Таким чином, оскільки вперше з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулася до суду 04 квітня 2019 року в порядку наказного провадження, вчинення вказаної процесуальної дії перервало перебіг позовної давності. За таких обставин, оскільки відповідач заявив про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а позивачем жодних поважних причин пропуску цього строку зазначено не було, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в межах строку позовної давності з 04.04.2016 по 01.04.2019, оскільки 04.04.2019 позивач вперше звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу з спірними у даному позові вимогами. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та стягує на його користь з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 22 597,47 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості), а також інфляційні збитки в розмірі 1 878,02 грн., 3% річних в розмірі 582,63 грн. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн. Оскільки позовні вимоги ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» щодо стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 1 866,37 грн. (25058,12х1921/25791,56). Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Окрім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. За таких обставин слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір по 933,19 грн. з кожного в рівних частках, тобто пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Outcome: partial