Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

12 квітня 2021 року КС «Самара» звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року було постановлено про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 05 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 494/19, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 24 місяці, починаючи з 05 листопада 2019 року по 04 листопада 2021 року, та зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Однак, [PERSON] своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 16 березня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 14 910 гривень 31 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 910 гривень 31 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7 500 гривень 00 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7 410 гривень 31 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов суду не направив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 2019 року між КС «Самара» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 494/19 відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 7 500 гривень (а.с. 5-7), про що свідчить видатковий касовий ордер від 05 листопада 2019 року (а.с. 8), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, строком на 24 місяці, починаючи з 05 листопада 2019 року по 04 листопада 2021 року, а відповідач [PERSON] зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 16 березня 2021 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 14 910 гривень 31 коп. (а.с. 4). Листами № 552/20 від 02 квітня 2020 року та № 1203/20 від 03 серпня 2020 року КС «Самара» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 494/19 від 05 листопада 2019 року (а.с. 9, 10), які відповідачем залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, то позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Таким чином, судом установлено неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, що передбачає стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості згідно з розрахунком. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню за договором № 494/19 від 05 листопада 2019 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 500 гривень 00 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 410 гривень 31 коп., а всього 14 910 гривень 31 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 гривень (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved