Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

12 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~13 вересня 2018 року дану позовну заяву залишено без руху на надано строк для усунення недоліків. 24 вересня 2018 року на виконання ухвали Томашпільського районного суду від 13 вересня 2018 року надано позовну заяву з додатками з усуненими недоліками. 24 вересня 2018 року було відкрито провадження у даній справі. [PERSON], мотивувала свої вимоги тим, що 10 грудня 2015 року померла її мати [PERSON] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, розташований по вулиці Івана Франка, 145 в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області. Даний житловий будинок мати позивачки фактично прийняла після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 21 травня 1993 року. Спадщину позивач прийняла в установлений законом строк після смерті матері, оскільки в шестимісячний строк з моменту смерті [PERSON] з відповідачем по справі, подали в нотаріальну контру заяви про прийняття спадщини і 22 липня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину на спадкове майно на земельну ділянку. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак, надала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак, надав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 10 грудня 2015 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 340910 (а.с. 36). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І АМ № 345136 (а.с. 37). Згідно свідоцтва про одруження серії І-АМ № 086247 позивач уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.38). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 липня 2016 року передбачено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем є очка [PERSON] та син [PERSON], по ? (одній другій) долі кожному. Спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 3,4830 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території Томашпільської селищної ради (а.с.39). Згідно довідки № 2456 від 24 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району залишилось спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області по вул. Івана Франка 145, який належав до дня смерті бабі [PERSON], померлій 21 травня 1993 року, після смерті [PERSON] спадкоємцями залишилися [PERSON] та [PERSON] (а.с.48). Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 108 від 26 червня 2018 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] (а.с. 47). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 410878, 21 травня 1993 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області [PERSON] померла (а.с. 34).\~\~ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] належного їй житлового будинку фактично успадкувала її дочка [PERSON], яка 10 грудня 2015 року в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1276 ЦК України, передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як було встановлено, відповідачем [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнані повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved