Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

13 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2005 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя має двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком, однак належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, неповнолітні діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні, власних коштів їй не вистачає, щоб забезпечити належний розвиток та матеріальне забезпечення неповнолітніх дітей. Вважає, що відповідач, як батько дітей, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2005 року, від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дітей відповідач записаний їх батьком (а.с. 7-8). Як вбачається з матеріалів справи та про це підтвердила позивач у суді, сторони на даний час проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального уповноваженого виконкому Охтирської міської ради Сумської області № 576 від 10 листопада 2015 року (а.с. 9). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7 і 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» станом на 01 січня 2015 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1032 грн. (1032 грн. х 30%= 309 грн. 60 коп.), з 1 вересня - 1167 грн. (1167 грн. х 30% = 350 грн. 10 коп.). Станом на 1 січня 2015 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень (1286 грн. х 30% = 385 грн. 80 коп.), з 1 вересня - 1455 гривень (1455 х 30% = 436 грн. 50 коп.). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, що діти проживають з позивачкою, вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судовому засіданні було встановлено, що батько дитини є фізично здоровим, є працездатною особою, працює по найму по будівництву, даних про незадовільний стан здоров'я ним не надано. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, та з урахуванням принципів розумності і справедливості, в даному випадку суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Разом з тим слід зазначити, що позивачка в позові прохає крім твердої грошової суми, розмір аліментів визначити не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак у даному випадку це суперечить положенням ст. 184 Сімейного кодексу України, тому в решті вимог відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до вимог ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання в частині судових витрат, суд враховує, що відповідно до Ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial