overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

13.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій вказала, що з 15.09.2000 року до 17.07.2007 року вони з відповідачем перебували у шлюбних відносинах. Від даних відносин мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданняне зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №217754, виданого 10.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №1376 від 06.08.2015 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що під час рейдової перевірки в с. Злинка в будинку № 105 по вул. Привокзальна Маловисківського району у відповідача виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення у вигляді розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення проводки до електромережі. Працівниками позивача складений акт та нараховані збитки в сумі 2052 грн. 28 коп. Просять суд стягнути з відповідача завдані збитки в сумі 2052 грн. 28 коп., та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надіслала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує посилаючись на вказані обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Відповідач проживає в [INFO] і є споживачем послуг, які надає позивач. 25.11.2015 року в будинку у відповідача виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення у вигляді самовільного підключення електропроводки до електромережі, про що складено акт-обстеження від 25.11.2015 року, акт про порушення № 003549 від 25.11.2015 року та нараховані, відповідно до розрахунку кількості недоврахованої електроенергії та її вартості № 003549, збитки в сумі 2052 грн. 28 коп.. Відповідачем порушено вимоги Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 та з внесеними до них змінами та доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 26.10.2000 року № 1607 та від 26.09.2001 року № 1275, тому він зобов'язаний відшкодувати збитки заподіяні позивачу, суд погоджується з розрахунками позивача та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] яким просить суд позбавити відповідача права користування квартирою №90 у будинку №17 по вул. Чарівна (Косигіна) в м. Кривому Розі. Вказує що є власником зазначеної квартири відповідно до договору дарування від 24.04.2013 р., відповідач є сином позивача, який не проживає у спірній квартирі з 2011 року, комунальні послуги не сплачує. В судове засідання позивач не зявився, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до догору дарування ? частини квартири від 24.04.2013 року та витягу про реєстрацію прав власності, позивачу належить квартира [ADDRESS] (Косигіна) в м. Кривому Розі, а.с. 4,5,6,8. Згідно акту від 12.09.2016 р. відповідач не проживає у спірній квартирі з 2011 року, а.с. 10. Згідно довідки у квартирі [ADDRESS] (Косигіна) в м. Кривому Розі зареєстрований [PERSON], а.с. 9. Згідно\~ст.405 ч.2 ЦК України\~- члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,\~\~ яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла може бути позбавлений права користування житлом. На підставі ст. 405\~ч. 2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2011 року по 2016 рік, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У звязку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на підстави зазначені у позові та на свої пояснення надані в судовому засіданні, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу не вистачає коштів, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»,\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.05.2013 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею, всі зобовязання по утриманню та вихованню дитини позивач виконує самостійно, відповідач же в свою чергу допомогу на утримання дитини не надає, хоча стан здоровя та матеріальне становище дозволяє це йому робити. Просила суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, щомісячно та досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду надіслала заяву з клопотанням справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, визнавши причину неявки відповідача неповажною, ухвалив справу розглянути заочно, у відсутність відповідача, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2013 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, актовий запис № 174 від 24.10.2013 року, виданим Віддлом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 10). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до\~ст. 182 СК України\~\~враховує, що аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує, наявність інших непрацездатних осіб на утриманні не має, вад здоров'я які б заважали сплачувати аліменти у даному розмірі не має,\~\~\~\~тому суд вважає, що він може і повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, виходячи з вимог ст. 181-182, 183 Сімейного кодексу України, враховуючи той факт, що матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає, аліментів на утримання інших дітей не сплачує, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 04 листопада 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 493 зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка про\-живає з матір'ю.Спільне подружнє життя не склалося, бо мають різні характери та погляди на сімейне життя. Подружжя припинило подружні стосунки з 30 березня 2015 року, спільного господарства не ведуть. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 04 листопада 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 493 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спільне подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на сімейне життя. З позовної заяви вбачається, що подружжя припинило подружні стосунки , не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивачка не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що у разі розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 18.08.1995 року відділом РАЦС Димитровського МУЮ Донецької області зареєстрований шлюб між ними, актовий запис № 268. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що подружнє життя не склалося через несумісність поглядів на життя, у них постійно виникають сварки, зникло порозуміння, відбулася втрата взаємоповаги. Подружні відносини припинені у 2013 році. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем не є можливим. Спор відносно розподілу спільного майна на цей час між ними відсутній. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила шлюб розірвати та судові витрати покласти на неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги та проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положенням ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього кодексу в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін визнає, що збереження сім'ї неможливо. Суд у відповідності до ч. 2 ст. 112 Сiмейного кодексу України постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їх дiтей, що має iстотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.08.1995 року відділом РАЦС Димитровського МУЮ Донецької області, актовий запис № 268, що підтверджено свідоцтвом про шлюб. Між сторонами шлюбні відносини припинені у 2013 році, об'єктивна можливість збереження сім'ї відсутня. Від надання строку на примирення і позивач, і відповідач відмовилися, їх рішення щодо розірвання шлюбу свідоме та остаточне. Зазначене дає суду підстави для висновку про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-04 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Вона категорично відмовилася від примирення з відповідачем і пояснила, що відповідач постійно ображає її та повнолітню дочку [PERSON], в звязку з чим дочка перебуває на межі психологічного зриву. За таких обставин, вона не бажає жити з відповідачем однією сімєю. Відповідач позов не визнав зазначивши, що причиною образ позивача і дочки є нервові зриви, повязані з роботою. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.06.1996 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Хоча сторони проживають за однією адресою, проте вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.07.2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 403. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Волинець», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року, про що є актовий запис № 403 у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

13.09.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 3-4). Діти проживають разом із позивачем, що підтверджується копією довідки ОЖБК м. Чернігова від 01.07.2015 року (а.с. 9). Позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], у звязку із одруженням, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний, не повідомив про інших утриманців. А також враховуючи той факт, що позивачем не доведено, що відповідач не працює офіційно, або має нерегулярний дохід, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial