Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

13.03.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 30.10.2004 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Їх спільне життя не склалося: відповідач постійно проявляв неповагу до позивача та вчиняв сварки, зникав на тривалий час без пояснення причин своєї відсутності, зловживав спиртними напоями. Неспівпадіння у поглядах на права та обов'язки подружжя і відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення стосунків і, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин. З травня 2017 р. вони разом не проживають і шлюбно- сімейних відносин не підтримують, а з липня 2017 вони взагалі припинили будь-яке спілкування. Між ними немає ніяких почуттів, окрім неприязні, а тому відновлення шлюбних стосунків неможливе. З липня 2017 р. відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на дітей, а позивачу тяжко самостійно забезпечувати їх потреби. Згоди з приводу виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків між ними не досягнуто. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з'явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Зважаючи на повторну неявку відповідача в судове засідання суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.10.2004 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1616. Подружжя має двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності, права і обов'язки подружжя сторони втратили почуття взаємної любові та довіри і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який тривалий час існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Після припинення шлюбних відносин діти залишились з матір'ю і перебувають на її утриманні. Ст. 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З позовної заяви вбачається, що після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дітей. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України). Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі відповідач не подав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить належне і достатнє утримання дітей обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться 2/3 часток його доходу. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК покладає на відповідача судовий збір, сплачений позивачем за вимогу про розірвання шлюбу. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved