Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

14 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2011 року на нього покладено обов'язок сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач вважає, що визначений розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки 14 лютого 2011 року позивач одружився з [PERSON], яка має дитину-інваліда [PERSON], 2006 року народження, а [INFO] року у нього з [PERSON] народився син [PERSON] Дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 19 жовтня 2012 року по [INFO] року. Таким чином, позивач зазначає, що змінилося його сімейне становище, і на його утриманні тепер знаходяться дружина, її син [PERSON] та їх з дружиною спільний син [PERSON] Крім того, позивач вказує, що його з відповідачкою діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у повній мірі забезпечені матеріально та мають засоби для повноцінного проживання та виховання, оскільки на підставі мирової угоди, визнаної ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 серпня 2010 року при поділі спільного майна, відповідачка має право розпоряджатися в інтересах дітей до їхнього повноліття грошовими коштами, розміщеними на депозитних рахунках, у сумі 20000 грн. на кожну дитину. Розпорядження цими коштами здійснюється за погодженням з позивачем, проте відповідачка жодного разу не зверталася до позивача з приводу використання цих коштів. Згідно тієї ж мирової угоди позивач та відповідач відступили на користь своїх доньок по 90% майнових прав кожний на квартири [ADDRESS], які можуть бути джерелом доходів відповідачки для утримання дітей. Також при поділі майна відповідачка отримала у власність квартиру в м. Києві та автомобіль. Враховуючи наведене позивач просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на утримання дітей 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги (а.с. 138), просив зменшити розмір аліментів та стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Після досягнення повноліття [PERSON] позивач просить стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові. Додатково зазначили, що дружина позивача працювала бухгалтером в ТОВ «Теплопостачсервіс» та отримувала заробітну плату близько 4500 грн., зараз перебуває у декретній відпустці по догляду за їх спільною з позивачем дитиною до досягнення дитиною трьох років. Витрати на дитину складають близько 2000-2500 грн. на місяць. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, посилаючись на те, що судом, при ухваленні рішення від 15 листопада 2011 року про зменшення розміру аліментів, врахована та обставина, що позивачем укладено шлюб з [PERSON], яка має дитину-інваліда. Позивач не зобов'язаний утримувати дитину-інваліда своєї дружини, оскільки дитина позивачем не усиновлена і жодного відношення до нього не має. Народження у позивача дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки відповідно до законодавства позивач зі своєю дружиною отримують державну допомогу при народженні дитини; матеріальний стан позивача не змінився; наявність у позивача будинку у сел. Гостомель та кількох автомобілів, утримання яких вимагає значних коштів, свідчить про достатній рівень доходів позивача, в тому числі й неофіційних. Щодо майна, яке отримала відповідач у власність за умовами мирової угоди, зазначили, що вказане майно потребує утримання і доходів не приносить. Крім того, відповідач зверталася до позивача за письмовим погодженням на використання коштів, які знаходяться на депозитних рахунках, проте отримала відмову. Крім того, відповідач звернулась до суду із зустрічною позовною заявою (а.с. 27) до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що діти [PERSON] та [PERSON] часто хворіють, мають проблеми зі здоров'ям, у зв'язку з чим потребують додаткових витрат на проведення обстежень, лікування, збалансоване харчування та оздоровлення у санаторіях. Позивач купує для дітей медичні засоби, які виписуються лікарями, придбала дочці [PERSON] окуляри. Позивач за зустрічним позовом працює фахівцем операційного обліку СК «ІНГО» та отримує заробітну плату близько 3800 грн. на місяць. У зв'язку зі значними витратами коштів на медичне обслуговування доньки [PERSON] позивач за зустрічним позовом застрахувала її за програмою добровільного страхування дітей «ЛЮКС» на період з 01.05.2014 року по 30.04.2015 року. Крім того, позивач за зустрічним позовом вказує, що займається фізичним розвитком дітей та розвитком їх здібностей, зокрема обидві доньки відвідують гурток хореографії підліткового клубу «Поєдинок» на самооплатній основі. Все це потребує значних витрат, у зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судовому засідання позивач за зустрічним позовом додатково пояснила, що до відповідача з приводу відшкодування фактично понесених додаткових витрат не зверталася, оскільки до 2014 року аліментів вистачало на утримання дітей, а починаючи з 2014 року зросли ціни. Відповідач за зустрічним позовом заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що сплачених ним аліментів повністю вистачає на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2011 року (справа №2-5512/2011) зменшено розмір аліментів, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи вказане рішення суд виходив з того, що [PERSON] припинив підприємницьку діяльність, працює на посаді директора ТОВ «Теплопостачсервіс», має стабільний дохід, його посадовий оклад становить 6000 грн. і його заробіток після відрахування податків складає 4916 грн. 40 коп. в місяць. Також суд врахував зміну сімейного стану позивача, зокрема реєстрацію шлюбу з [PERSON], яка має дитину інваліда. Судом встановлено, що матеріальний та сімейний стан позивача після ухвалення рішення суду змінився. Зокрема, згідно довідок про доходи позивача (а.с. 140-143), він працює на посаді директора ТОВ «Теплопостачсервіс», його посадовий оклад з січня 2012 року зменшився з 6000 грн. до 5200 грн., з заробітної плати позивача відраховуються аліменти за вказаним рішенням суду у розмірі від 2150,60 грн. до 2182,84 грн. на місяць і в такому ж розмірі позивачу після відрахування аліментів виплачується заробітна плата. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 11 вересня 2012 року виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області, у позивача народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 11 червня 2014 року № 1039 КП «Управління ЖКГ Гостомельської селищної ради «Гостомель» позивач з дружиною [PERSON], сином дружини та їхнім спільним сином [PERSON] проживають в [ADDRESS]. Згідно наказу ТОВ «Теплопостачсервіс» № 13-к від 18 жовтня 2012 року [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку з 19 жовтня 2012 року по [INFO] року. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає на можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Оболонського районного суду м. Києва №2-5512/2011 від 15 листопада 2011 року з [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави для задоволення позовних вимог про визначення аліментів, які підлягають стягненню з позивача на утримання дочки [PERSON] після досягнення повноліття старшою дитиною [PERSON], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, відсутні оскільки відповідно до ч. 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд вважає, що та обставина, що позивачу та його дружині виплачується державна допомога у зв'язку з народження дитини, не є підставою для відмови у первісному позові, оскільки вказана допомога має тимчасовий характер, а аліменти стягуються до досягнення дітьми повноліття. Посилання відповідача на те, що матеріальне становище позивача не змінилося, оскільки він має неофіційні доходи, не підтверджені будь-якими доказами. При цьому з відповіді Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції на запит суду вбачається, що позивач має одне джерело отримання доходів - робота в ТОВ «Теплопостачсервіс» і дані про доходи позивача у вказаному товаристві, надані ДПІ, відповідають даним довідок про доходи позивача. Наявність у власності позивача приватного будинку та автомобілів свідчить про необхідність несення позивачем витрат на їх утримання, проте доказів, що позивач отримує від вказаного майна додаткові доходи, суду не надано. Зустрічний позов [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих позивачем за зустрічним позовом виписок з медичних карт, листів огляду пацієнта, висновків спеціалістів вбачається, що [PERSON] рекомендовано спостереження у гастроентеролога, хірурга та кардіолога, [PERSON] рекомендовано спостереження у кардіолога, гастроентеролога, окуліста. Діти періодично проходять огляди у вказаних лікарів. З фіскальних чеків з аптек вбачається, що позивач за зустрічним позовом періодично купує для лікування дітей медикаменти вартістю від 14 до 80 грн., а також придбавала окуляри вартістю 384 грн. Позивачем надано довідку №25-35-47 від 21 серпня 2014 року, видану Оболонським районним в м. Києві центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, про те, що [PERSON] та [PERSON] відвідували гурток «Хореографії» підліткового клубу «Поєдинок» з вересня 2012 року по травень 2014 року, оплату занять у розмірі 150 грн. з кожної дитини здійснювала мама. Оцінивши надані позивачем за зустрічним позовом на підтвердження позовних вимог докази, суд вважає, що позивачем не доведено ту обставину, що додаткові витрати на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей чи їх хворобами) фактично становили і становитимуть у майбутньому 2000 грн. на двох дітей. Вимоги про стягнення з відповідача фактично понесених та документально підтверджених витрат позивачем не заявлено. Понесені позивачем витрати на утримання дітей, що полягають у придбанні продуктів харчування та одягу, на які позивач посилається у своєму позові та на підтвердження яких позивач надав фіскальні чеки, не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про стягнення додаткових витрат. На підставі ст.ст. 180-183, 185, 192 Сімейного кодексу України, пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial