Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

14.07.2021 позивач [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2004, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2893. В належному позивачу будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача. За вказаною адресою він не проживає з червня 2014 року, його особистих речей в будинку не має. Вказує, що відповідач в оплаті комунальних послуг участі не приймає. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.07.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гостренко С.Д. в судове засідання не з`явилися, разом з тим, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 874,0 кв.м, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2004 (ВВЕ № 040882), посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2893 (а.с.9). \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.02.2018 року комітетом РАЦС адміністрації міста Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного округу Югри, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано 21.02.2018 (а.с.11). \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою № 1107, виданою 09.07.2021 головою квартального комітету № 21, за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (з 30.03.2000), який фактично за даною адресою не проживає (а.с.8). Факт реєстрації відповідача за цією адресою також підтверджується витягом з домової книги та печаткою в його паспорті серії [NUMBER] на стор.11 (а.с.6-7, 10). Відповідно до акту, складеного 09.07.2021 комісією в складі голови квартального комітету Калашник Л.В. і сусідів [PERSON] та [PERSON] , в присутності власниці будинку [PERSON] , було встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але за вказаною адресою не проживає з 2014 року (а.с.7). Глава 23\~ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3\~ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] не знятий з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику будинку, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 383\~ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як зазначено в\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Виходячи з того, що\~Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або\~заперечень. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи\~позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підставі своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку з 2014 року, ним\~не користуються, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved