Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

14.02.2014 року до суду звернувся [PERSON] із позовними вимогами про поділ майна, набутого в шлюбі - а саме грошових коштів у сумі 130300 грн., витрачених на створення нерухомого майна під час шлюбу, право власності на яке було формально оформлене вже після розлучення, шляхом стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 65150 грн. У судовому засіданні позивач, та його представник, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги у судовому засіданні не визнала у повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, а докази надані позивачем у вигляді квитанції до прибуткового ордера №26 і договір підряду №62, сфальсифікованими. Третя особа підтримавши відповідача також наполягав на фальсифікованості наданих позивачем доказів, та стверджував, що реконструкцію гаражу під літ. «Я» зробив власними силами та за особисті кошти у 2005 році. Крім того у судовому засіданні з боку відповідача та третій особі було заявлено про застосування строків позовної давності до вимог заявлених у 2014 році, які стосуються використання грошових коштів у 2003 році, як коштів набутих у шлюбі, який було розірвано у 2009 року. Представник позивача вважає. що строки позовної давності не сплинули, у зв'язку із тим, що позивач довідався про порушення його права після отримання відповідачем та її батьком ( третя особа) у жовтні 2011 року свідоцтва на право власності на об'єкт нерухомості, саме на реконструкцію якого були витрачені спільна сумісна власність подружжя у вигляді коштів. Суд оглянувши надані сторонами докази, та прослухавши пояснення учасників процесу, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1999 року по 18.06.2009 року ( а/с 5,6). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить за адресою [ADDRESS] приватизована частина домоволодіння під літ. «В», загальною площею 76,1 кв.м. та прибудови у вигляді сараю літ «Ч» ( площ. 14,4 кв.м.) та гараж літ. «Ш» ( площ. 15,7 кв.м.), що складає 23/100 частин домоволодіння. Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №995 від 07 грудня 2010 року було погоджено прийняття в експлуатацію 2-го поверху над житловим будинком літ. «В», гаража літ. «Я», зведені в частині домоволодіння по [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON], та здійснити перерахунок ідеальних часток у домоволодіння. Згідно свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2011 року 27/100 частин об'єкту, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається у житловому будинку літ. «В», загальною площею 161,9 кв.м, сараю літ. « Ч», гаражів літ. «Ш», « Я», відображених у технічному паспорті від 23.12.2010 року належить [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожному, на праві спільної часткової власності ( а/с 13,14, 26, 29,30). Позивач, та його представник, у судовому засіданні наполягали на тому, що у 2003 році, на кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя, було зроблено реконструкцію сараю для зберігання вугілля у гараж, на якій у 2011 році [PERSON] та [PERSON] отримали право власності, як на гараж під літ. « Я». Для підтвердження того, що реконструкція була проведена саме у 2003 році, та на гроші, які надав саме позивач, до суду були надані в якості доказів договір підряду №62 від 21.02.2003 року, укладений між [PERSON], як «замовником», та Спеціалізованим ремонтно-будівельним управлінням №9 комунального міського ремонтно-будівельного підприємства « ОдесРемБуд», як « підрядником», щодо реконструкції сараю для зберігання вугілля, розташованого за адресою: [ADDRESS]; кошторисна документація для проведення вказаної реконструкції; квитанція до прибуткового касового ордера №26 від 01.02.2003 року про сплату [PERSON] 130300,20 грн.; акт прийняття виконаних робіт від 30.01.2003 року ( а/с 7- 18). З боку відповідача та третій особи, в якості заперечень проти стверджень позивача, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні пояснили, що реконструкцію гаражу літ. «Я» була проведена особисто [PERSON], десь у 2003 році, а також витребуваний судом акт планової документальної перевірки спеціалізованого ремонтно-будівельного управління №9 КП « Одесрембуд» за період з 01.10.2001 року по 01.04.2003 року, згідно якого в п. 2.1 зазначено, що валовий дохід підприємства за перший квартал 2003 року дорівнював 51,5 грн.(а/с72). Таким чином, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав : предметом даного спору є правовідносини, які виникли при створенні новоутвореної або ж переробленої речі - об'єкту нерухомості - гаражу під літ. «Я», та які врегульовані главою 24 Цивільного Кодексу України, щодо підстав набуття права власності. Кошти, про які ставиться питання у позовних вимогам, не існували на момент розторгнення браку, тому не можуть бути визнані об'єктом спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає розподілу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed