Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

13 липня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 05.05.2012 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] в них народився син [PERSON]. 04.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Син на даний час проживає разом з нею. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.05.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] в них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2012 року, а/з №614. 04.03.2015 року Київським районним судом м.Полтави шлюб зареєстрований між сторонами було розірвано. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 вищевказаної статті при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Тому приходжу до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, отже з 13.07.2016 року. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved