Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

13.06.2019 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановивши заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладенням на нього терміном на 6 (шість) місяців - заборони перебування в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом із дружиною та двома малолітніми дітьми 2009 та 2013 року народження. З [PERSON] у заявника напружені відносини, постійно виникають сварки, він систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, з данного приводу заявник неодноразово викликала працівників поліції в 2011, 2013, 2015 роках. З 2019 року [PERSON] почав систематично знущатись над дружиною, постійно погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою, принижує та ображає, внаслідок чого заявник перебуває під постійним психологічним тиском свого чоловіка. 12.06.2019 року [PERSON] вигнав дружину босоніж з квартири та не впускав, [PERSON] викликала патруль поліції та написала з цього приводу 3 заяви. В судовому засіданні заявник не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом із дружиною та двома малолітніми дітьми 2009 та 2013 року народження. З [PERSON] у заявника напружені відносини, постійно виникають сварки, він систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, з данного приводу заявник неодноразово викликала працівників поліції в 2011, 2013, 2015 роках. З 2019 року [PERSON] почав систематично знущатись над дружиною, постійно погрожує фізичною розправою, висловлюється нецензурною лайкою, принижує та ображає, внаслідок чого заявник перебуває під постійним психологічним тиском свого чоловіка. 12.06.2019 року [PERSON] вигнав дружину босоніж з квартири та не впускав, [PERSON] викликала патруль поліції та написала з цього приводу 3 заяви. Відповідно до відповіді з ГУ НП в Хмельницькій області від 08.04.2019 року, в Хмельницькому ВП ГУНП в Хмельницькій області та його територіальних підрозділах в Журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення зареєстровано звернення [PERSON] від 15.07.2001 ЄО№2142 [PERSON] наніс тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких частин тулуба; від 20.02.2013 ЄО№812 чоловік не впускає додому; від 14.11.2015 ЄО№2015000438 сімейна сварка. Згідно відповіді від 13.06.2019 року, [PERSON] 12.06.2019 року чотири рази телефонувала на номер « [NUMBER] » з повідомленням про те, що чоловік чинить відносно неї фізичне насильство та не впускає додому. 13.06.2019 року [PERSON] повідомила, що чоловік у стані алкогольного сп`яніння наніс тілесні ушкодження та зачинив на балконі. Розділом IV глави 13\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як налогошує п.3, 6, 7, 8 ч.1,\~ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених уКУпАПтаКК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст.\~26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Беручи до уваги всі обставини справи суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 3 місяці. На підставі викладеного,

Outcome: partial