Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

14.11.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Артемівського міськрайонного суду з позовною заявою про позбавлення батьківських праві відповідача [PERSON] В обґрунтування позову вказала, що 12.09.2009 року між нею та відповідачем був кладений шлюб, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.04.2013 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу їх донька залишилася проживати разом з позивачем та знаходиться на повному її матеріальному утриманні. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2017 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Грошові кошти відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, а на даний момент зовсім припинив платити. Заборгованість за аліменти на даний час складає 37 335 грн. 76 коп. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її долею, життям, не відвідує її дома, в дитячому садку та в школі. Жодної участі у вихованні доньки він не бере, усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач зазначає, що протягом останнього року, незважаючи на її неодноразові звернення до відповідача щодо прийняття ним участі у вихованні своєї дитини і надати матеріальну допомогу дитині, він постійно ображає нецензурними словами, не вживає заходів щодо забезпечення своєї дитини достатнього життєвого рівня, повноцінного, всебічного виховання і розвитку та захисту її законних прав і інтересів, не піклується про її здоров'я, фізичний,духовний і моральний розвиток, не цікавиться життям і навчанням своєї дитини, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. У зв'язку із вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду та просити суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 24.01.2018 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що дійсно після їх розірвання шлюбу з позивачем, їх малолітня донька залишилася проживати разом з матір'ю. Рішення суду було призначено до стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання їх дитини. Після розірвання шлюбних відносин між ними склались конфліктні відносини, у зв'язку з чим позивач не дозволяє йому бачитись з донькою та проводити з нею час, усілякими способами перешкоджає їх спілкуванню. Крім того зазначив, що 21.01.2014 року він уклав новий шлюб з [PERSON], з якою у них народилась спільна донька - [PERSON], також на утриманні у нього знаходиться й син нинішньої дружини, так як його рідний батько матеріально сину не допомагає. Оскільки він зараз офіційно не працевлаштований, а також беручи до уваги те, що у нього на утриманні є ще дві неповнолітні дитини, тому не завжди має можливість сплачувати аліменти на свою доньку вчасно та в повному обсязі, але цілком визнає суму заборгованості по сплаті аліментів та постійно вживає заходів до зменшення заборгованості. Зауважив, що він зовсім не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, але позивач фактично не дає змоги відвідувати доньку, піклуватися про неї, брати участь у її житі. Всі його спроби та прохання побачитися з донькою зводились лише до вимоги по отриманню грошових коштів. Створення перешкод з боку позивача спілкуванню батька з донькою порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні на підставах, викладених у позові. Крім того пояснила, що твердження відповідача про те, що вона перешкоджає йому спілкуватися з донькою не відповідають дійсності, він також не звертався до органу опіку з питання встановлення порядку побачень з дитиною за наявності якихось перешкод. Також вважає, що знаходження на його утриманні ще двох дітей, не є поважною причиною не сплачувати аліменти на їх спільну дитину, а те, що він не з'являвся на виклики державного виконавця свідчить про умисне ухилення він сплати аліментів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, підтримав пояснення, викладені у відзиві на позов. У судовому засіданні додатково пояснив, що з березня 2018 року він щомісяця сплачує аліменти, у нього є велике бажання спілкуватися і проводити час зі своєю донькою, дарувати їй батьківську любов та турботу. До органу опіки щодо встановлення порядку спілкування з дитиною не звертався, оскільки до останнього мав надію домовитися з цього питання з позивачем, але згоди так і не дійшли. Йому складно спілкуватися з позивачем, так як остання постійно його провокує на скандал, частина з яких відбувається на очах дитини. На підтвердження своїх доводів про те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою надав відповідь з Бахмутського відділу поліції від 29.01.2018 року. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Бахмутької райдержадміністрації Врублевська К.О. у судовому засідання пояснила, що орган надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки на засідання комісії з питань захисту прав дитини Бахмутської райдержадміністрації 23.01.2018 року під час розгляду вказаного питання [PERSON] не з'явився, та вказане рішення було прийняте за його відсутності. Представник третьої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву із клопотанням розглянути справу у її відсутність, вказавши, що дитина проживає разом з матір'ю на території Бахмутського району (с. Іванівське), що не відноситься до компетенції правління Бахмутської міської ради. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи,вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із наступним. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00019003217 від 09.11.2017 року, 12 вересня 2009 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], актовий запис № 360 (а. с. 13). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2013 року, набрало законної сили 05.04.2013 року (а. с. 14), шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], їх спільна дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], згідно даних довідки № 2609 від 09.11.2017 року виконавчого комітету Іванівської сільської ради (а. с. 18), та знаходиться на її утриманні. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 квітня 2013 року, набрало законної сили 29.04.2013 року (а. с. 15), по цивільній справі № 219/1575/2013-ц (провадження № 2/219/1040/2013) позов [PERSON] задоволено, призначено до стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 25.02.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а. с. 12), [PERSON] станом на 01 листопада 2017 року має заборгованість по аліментам, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2/219/1040/2013, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області 15.05.2013 року, у розмірі 37 335 грн. 76 коп. Із висновку органу опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації від 29.01.2018 року встановлено, що Бахмутська РДА вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 61). Суд, заслухавши доводи позивача, пояснення відповідача, який заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він є батьком позивача та дідусем малолітньої [PERSON], проживає поряд з ними у с. Іванівське (Красне). Онука часто буває у нього вдома, коли донька на роботі, він водить її на заняття з танців, робить разом з нею уроки. З того часу, як відповідач перестав сплачувати аліменти, приблизно 5 років тому, він не бачив відповідач [PERSON], ані в дитячий садок, ані до школи він до своєї доньки не навідувався, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Йому відомо, що останні три місяці відповідач стабільно сплачує аліменти, подарував онуці планшет, але він не працює. Аналогічні покази у судовому засіданні надав свідок [PERSON], який є другом батька позивача. Разом з тим, свідок [PERSON], яка є дружиною відповідача, у судовому засіданні пояснила, що позивач усіляко перешкоджає тому, щоб відповідач приймав участь в житті їх спільної дитини (не бере слухавку, коли той дзвонить, заносить його номер до чорного списку). На новій рік, коли відповідач прийшов привітати доньку зі святом, йому прийшлося чекати біля під'їзду дві години. Коли бабуся дівчинки (мати відповідача) брала онуку до себе, її віддавали з умовою, що з дитиною не буде спілкуватися [PERSON] Зазначила, що у відповідача є заборгованість по аліментам у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки [PERSON] офіційно не працює, має дохід лише з тимчасових заробітків, навесні 2018 року купував доньці [PERSON] взуття. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що не у повній мірі виконує відповідач [PERSON] Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно з п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлення судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. [PERSON] як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на те, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, має заборгованість по аліментам, не навідується до неї, не займається вихованням дитини. Однак вищезазначені підстави для позбавлення батьківських прав вичерпні, кожна із них має самостійний характер і підлягає окремому доказуванню, тому жодні інші обставини, наприклад, ухилення матері чи батька від утримання дитини або не відвідування дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні встановлено, що у відповідача є велике бажання спілкуватися і проводити час зі своєю донькою, дарувати їй батьківську любов та турботу, що також підтвердила його нинішня дружина, однак реалізувати це йому заважають постійні перешкоди з боку позивача, на підтвердження чого ним був наданий лист Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 29.01.2018 року (звернення по факту того, що [PERSON] не віддавала доньку [PERSON] для побачення). З позивачем проводилися з цього приводу профілактичні бесіди. Крім того, несвоєчасність сплати аліментів на користь доньки [PERSON], відповідач пояснює скрутним матеріальним становищем та наявністю ще двох дітей від другого шлюбу, що не є небажанням надавати їх спільній дитині з позивачем матеріальної допомоги , як про це вказувала [PERSON] В матеріалах справи також містять копії квитанцій про переказ коштів на ім'я [PERSON] від позивача в період з листопада 2017 по березень 2018 року (а. с. 46-47). З огляду на викладене, позивач не надала належних доказів та не переконала суд в тому, що відповідач самоусунувся від виховання дитини та ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо та умисно і позбавлення батьківських прав відповідача за встановлених судом обставин не є в інтересах дитини. Тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав слід відмовити . Разом з тим суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на необхідність приділяти більше уваги до участі у вихованні дитини.

Outcome: dismissed