Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

13.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 02 грудня 2003 року між ним - [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу 2/3 часток житлового будинку та 2/3 часток земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . За цим договором [PERSON] передала йому у володіння та користування вищезазначені 2/3 частки житлового будинку та 2/3 частки земельної ділянки,а він виплатив їй 35\~000 (тридцять п`ять тисяч) гривень. Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24.04.2003 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради, зареєстрованого 24.04.2003 року Синельниківським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі Д-4 стор.88,номер запису 2142/12. Земельна ділянка,загальною площею 0.0494 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СВ № 0678, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 0678. Вартість вищезазначеного житлового будинку становить 174\~570 (сто сімдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят) гривень, згідно технічного паспорта. Згідно зазначеного договору позивач придбав у власність вищевказані 2/3 частки житлового будинку та земельної ділянки, сплативши за них, а [PERSON] в свою чергу передала йому у власність зазначене нерухоме майно та правовстановлюючі документи на них, і зобов`язалася вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів. Проте через деякий час [PERSON] захворіла, у зв`язку з чим зобов`язання здійснити дії необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором не виконала. [PERSON] померла [INFO] так і не виконавши перед ним своє зобов`язання. Фактично він володіє та користується даним житловий будинком та земельною ділянкою з 2003 року на свій розсуд, та за власні кошти робить в ньому косметичні та капітальні ремонти. Згідно розпорядження Синельниківського міського голови № 31-р від 16.02.2016 року «Про перейменування Вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Жлоби`в м. Синельникове перейменована на «Ярова». Просить визнати договір купівлі-продажу 2/3 частки житлового будинку та 2/3 частки земельної ділянки, який відбувся між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони 02 грудня 2003 року, дійсним. Також, визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на: 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташований за адресою: [ADDRESS] ; 2/3 частки земельної ділянки,площею 0.0494 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, але до його початку надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак його представник до початку судового засідання надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, рішення прийняти згідно вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. \~ \~ \~ \~Факт належності [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.04.2003 року, а також копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.04.2003 року за №440845 (а.с.3-4). Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого станом на 02.04.2015 року, власником 2/3 частки вказаного будинку є [PERSON] (а.с.6-8). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ДПСв№0678 [PERSON] , на підставі рішення Синельниківської міської ради народних депутатів від 24.06.1999 року за №116-8/ХХІІІ, належить земельна ділянка площею 0,0494 га в межах згідно з планом та яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.5). Згідно розписки, складеної 02.12.2003 року вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] , [INFO] гроші у сумі 35000 (тридцять п`ять) грн. за продаж 2/3 частки будинку та 2/3 частки земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язалась до 20.12.2003 року оформити договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки в нотаріальному порядку (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 21.04.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №167. Свідоцтво про смерть видано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.13). Згідно розпорядження Синельниківського міського голови за №31-р від 16.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Жлоби» перейменована на вулицю «Ярова» (а.с.14). Таким чином, фактично договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено 02.12.2003 року, тобто на час дії\~Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року, однак на даний час діє\~Цивільний Кодекс України 2003 року. Відповідно до ч. 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року\~до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, застосуванню підлягають норми\~ЦК України 2003 року. Згідно зi\~ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч. 2\~ст. 219 ЦК України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Частиною 2\~ст. 220 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зi\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно\~ч.1 ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання, яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України. Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. З договору купівлі-продажу нерухомого майна встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , яка померла в 2009 році, була досягнута угода щодо всіх суттєвих умов вказаного вище договору і договір сторонами виконаний повністю. [PERSON] сплатив вартість за купівлю ним 2/3 часток спірного майна, а [PERSON] в свою чергу передала йому у власність зазначене нерухоме майно та правовстановлюючі документи на них. За таких умов, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу 2/3 частки житлового будинку та 2/3 частки земельної ділянки, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved