Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

12 грудня 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті його родича - сина [PERSON], [INFO], померлого [INFO]; місце смерті - [ADDRESS], - для державної реєстрації. Заява мотивована тим, що [PERSON] проживав в м.Луганську до останнього часу. [INFO] [PERSON] помер за вищевказаною адресою в результаті нещасного випадку: отруєння окисом вуглецю під час пожежі у будинку. Заявник вказує, що факт смерті сина підтверджується документами, які були видані на непідконтрольній Україні території. Проте, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» ці документи є недійсними і не створюють правих наслідків. Тому, у зв'язку з необхідністю реєстрації смерті свого сина [PERSON] та для встановлення опіки над малолітньою донькою [PERSON] заявник просить задовольнити вищевказану заяву. У судове засідання заявник не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви судом повідомлений. Від заявника надійшла до суду заява, у якій остання підтримала заявлені вимоги та просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Заінтересована особа - Шевченківський районний у м.Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про розгляд справи повідомний належним чином, у судове засідання свого представника не направив. Суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м.Луганську помер [PERSON], [INFO], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1391 від 31.10.2016 року, довідкою №112 від 07.11.2016 року та свідоцтвом про смерть (а.с.5, 9, 10). Вказана особа є родичем заявника [PERSON] (а.с.6 - копія паспорту [PERSON]; а.с.8 - копія паспорту [PERSON]). Відповідно до наданих заявником документів [PERSON] помер у місті Луганську, яке згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року за №1276-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до вимог ч.3, ч. 4 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України в заяві про встановлення факту має бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Згідно з п.8 ч.1ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до вимог ст.257-1 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до вимог частини 2 зазначеної статті така категорія справ розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи те, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом, ніж судовим, не вбачається можливим, та оскільки заявник [PERSON] не може отримати документ встановленої форми про смерть і на його підставі зареєструвати смерть свого родича, що необхідно для встановлення опіки над малолітньою дитиною померлого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до правил ст. 257-1 ЦПК України, якою доповнено ЦПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» №990-VIII від 04.02.2016 року, рішення суду про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця м.Луганська, який помер [INFO] в м.Луганську, допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved