Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Часів Яр, вул. ІІ Матросова, 34, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 1990 року, зареєстрованого Артемівським бюро технічної інвентаризації за № 12-2984 позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м. Часів Яр, вул. ІІ Матросова, 34. Відповідач [PERSON], яка є дочкою позивача [PERSON], до 2014 року проживала у вказаному будинку, а потім виїхала за межі країни для постійного проживання. Відповідач погоджується припинити свою реєстрацію за вказаною адресою, однак у нього немає можливості зробити це у добровільному порядку. Факт реєстрації відповідача порушує права позивача та заважає отримати житлову субсидію. За відсутності добровільної згоди відповідача він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 22 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19 грудня 2018 року на 09-20 годину. 19 грудня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 січня 2019 року на 14-30 годину. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 18 грудня 2018 року за № ЕП-3773 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Просить розглянути справу без її участі. До вказаної заяви додала копію паспорту. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] Знає, що у нього є дві дочки. [PERSON] в 2013 році поїхала з будинку батька та з того часу проживає в Росії. Більше вона її не бачила, її речей у будинку немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON], який проживає з дружиною. Знає, що їх дочка [PERSON] вийшла заміж та з того часу не проживає з батьками. Вона поїхала до Росії та проживає там. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, врахувавши думку відповідача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 липня 1990 року, зареєстрованого Артемівським бюро технічної інвентаризації 29 серпня 1990 року за № 12-2984, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: м. Часів Яр, вул. Друга Матросова, 34 (а.с. 6-7). Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Часовоярською міською радою 09 листопада 2018 року за № 7282, за адресою: м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії паспорту відповідача [PERSON] та довідки Часовоярської міської ради, яка надійшла згідно запиту суду 21 листопада 2018 року за № 38521, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], вул. 2-га Матросова, 34 з 05 липня 2011 року. До теперішнього часу у спірному будинку залишається зареєстрованою відповідач [PERSON], яка у будинку за адресою: м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34 з 2014 року не проживає, будинком не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, її особистого майна та речей у будинку немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання від 12 листопада 2018 року (а.с. 8). Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно\~\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з вимогами ч. 2\~ст. 78 Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України)\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірному будинку відповідача [PERSON], тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. 2-га Матросова, 34. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно посвідчення серії АГ № 189984, позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням (а.с. 10). У звязку з чим, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved