Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

13.04.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним та про визнання частки права власності відносно квартири [ADDRESS].. В обґрунтування позову вказує, що з 29.09.2001 року вінперебував з зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON]. В період шлюбу за сумісні кошти вони придбали квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що між ними не склалися відносини, 16 листопада 2004-року шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу за актовим записом № 402. Але вини продовжували жити за однією адресою. 09 червня 2007 року вони знову шлюб зареєстрували, актова запис № 159. В березні 2012 році він поїхав на роботу, а коли приїхав то виявилося, що його дружина змінила замки в квартиру і в цей час він не може користуватися житлом. В зв'язку з тим, що квартира придбана в період шлюбу, вона являється спільною сумісною власністю, він зареєстрований за адресою м. Кривий Ріг, вул, 23 Лютого, 132, кв. 13 з 10.10.2003 року, а відповідач зареєстрована за вказаною адресою з 02.11.2004 року. Ці обставини підтверджується випискою з домової книги, запис за № 212 та № 220. Дітей у них не має. У добровільному порядку відповідач не бажає вирішити житлову проблему. Все майно, яке придбано ними у період зареєстрованого шлюбу, його речі, документи на квартиру, документи на автомобіль залишилися в квартирі. Про те, що він не може користуватися своїм приватним житлом був складений акт від 05.04.2012 року, який підписаний свідками і завірений головою правління житлово- будівельного кооперативу «Гірник - З». Тому він змушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкоди користування приватним житлом. 09 липня 2012 року відповідач звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. 06.08.2015 року з письмовою заявою до суду звернувся позивач [PERSON], в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відмовити йому в позовних вимогах, а зустрічні позовні вимоги відповідача задовольнити в повному обсязі. Відповідач також звернулася з заявою про розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти заяви позивача. Суд вважає що в первісному позові слід відмовити а зустрічний позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач зустрічний позов визнав, відповідно до ст.130 ч.4, 174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову позивачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Згідно ст.57 ч.3 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте під час шлюбу, але за кошти які належали їм особисто. Належність сторонам квартири підтверджується наданими позивачем та витребуваними судом доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 328 ЦК України - згідно якої визнається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів а також вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 328 ЦК України,

Outcome: approved