Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

13 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, мотивуючи позовні вимоги тим, що у вересні 2007 року Фастівським міським головою Тимофієвим В.О . [PERSON] , як працівнику освіти, що приїхала до м. Фастові з іншого населеного пункту було надано дозвіл на вселення в квартиру [ADDRESS] . 08.09.2007 року на підставі усної домовленості, отримавши ключі від квартири у Фастівській ЖЕК позивач вселилась у вищевказану квартиру де й проживає до сьогодні. Переїхавши в помешкання [PERSON] зробила ремонт, на її ім`я були відкриті особові рахунки в установах та організаціях, що надають послуги з електро-водо-, теплопостачання, з жовтня 2007 року позивач щомісяця сплачувала комунальні послуги. За весь час користування квартирою вона фактично була наділена правами власниками та здійснювала обов`язки щодо утримання майна, а саме здійснювала поточні ремонти, сплачувала комунальні послуги та взагалі використовувала помешкання для власного проживання. Починаючи з вересня 2007 року і до теперішнього часу ніхто не заявив своє право на вказану квартиру, а позивач, в свою чергу, продовжує безперешкодно використовувати квартиру для власних потреб. Також представник позивача зазначила, що відповідно до довідки МБТІ квартира [ADDRESS] по праву власності ні за ким не зареєстрована. На підставі зазначеного, представник позивача просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. 16 вересня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі їхнього представника, винести обґрунтоване та законне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Так судом встановлено, що відповідно до довідки ОСББ «Л.І. Л .Е.Я» №21 від 31.07.2019 року [PERSON] , 1968 року народження проживала (є) за адресою: [ADDRESS] в період з 07.09.2007 року по теперішній час без реєстрації /а.с.10/. Згідно довідки Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» №01-12/М-94 від 09.09.2019 року станом на 01.09.2019 року у КП «Фастівська ЖЕК» договір оренди квартири [ADDRESS] відсутній /а.с.9/. Відповідно до довідки Фастівського БТІ №196 від 13.08.2019 року квартира [ADDRESS] по праву приватної власності ні за ким не зареєстрована, що також підтверджується копією технічного паспорту на будинок /а.с.11, 12-14/. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наданою Фастівською міською радою Київської області вбачається, що квартира [ADDRESS] не зареєстрована за територіальною громадою м. Фастова та не перебуває в комунальній власності Фастівської міської ради. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач, шляхом надання письмових доказів, довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном протягом більше, ніж 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свобод чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved