Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

13.04.2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з уточненим позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2006 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалася у квітні 2015 року. Примирення між ними неможливе, за взаємною згодою вирішили, що діти будуть проживати та виховуватися обома батьками. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено підсудність за Словянським міськрайонний судом Донецької області справ та матеріалів, які підсудні [PERSON], [PERSON] та Микитівському районним судам м. Горлівки Донецької області. 20 жовтня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( до шлюбу Осмоловська) [PERSON] (актовий запис № 1593 від 20.10.2006 року)(а. с. 17) Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 8-9). Шлюбні відносини між подружжям припинені у квітні 2015 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання малолітніх дітей немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved