Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану шляхом внесення змін в графі «національність нареченого» [PERSON] «поляк» замість «росіянин» в актовий запис про шлюб [PERSON] № 2972 від 18 серпня 1987 року, зроблений міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області. В обґрунтування заяви посилався на те, що він народився [INFO] у місті Чита Читінської області Росії, актовий запис № 833, зроблений РАГС міста Чита, про що видане відповідне свідоцтво про народження. Його батько [PERSON] народився [INFO] у селі Міньківці Дунаєвського району Хмельницької області, за національністю - поляк. За документами про народження його батька звали [PERSON], але свідоцтво про народження не збереглося, тому що архів було знищено під час німецької окупації. Зберігся запис у господарській книзі основних виробничих показників господарств колгоспників за 1944-1946 роки, де вказаний склад сім'ї. Його батько вказаний там, як [PERSON]. У зв'язку з геноцидом євреїв з боку німецьких окупантів, із страху за дітей його батька перейменували у [PERSON]. Це також відображено у записах господарської книги № 3 основних виробничих показників господарств колгоспників на 1950-1955 роки, де його батько вже вказаний як [PERSON]. За національністю його батько є поляком і він також вважав себе поляком. Але батько не виправив помилки у документах, тому що боявся якихось утисків на національному ґрунті і складностей при отриманні роботи і оформленні різних документів. І відповідно його записів в його документи, а саме в актовий запис про цивільний стан № 2972 від 18 серпня 1987 року, графа «національність нареченого» помилково було внесено запис «росіянин» замість «поляк». Пізніше після переїзду на останнє місце перебування, батько бажав виправити помилки в графах національність у своїх та його документах, але не встиг у зв'язку з похилим віком, хворобою, великою відстанню проживання і труднощами з пошуком документів. Крім того у зв'язку зі зміною законодавства у багатьох документах графу національність було виключено. Батько помер [INFO] у місті Слюдянка Іркутської області в Росії. Встановлення даного факту йому необхідно для правильного визначення національності його дітей, а також для можливого оформлення документів на проживання у Польщі. Просив суд встановити неправильність в актовому запису цивільного стану в графі «національність нареченого» [PERSON] «росіянин» замість «поляк» і зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції внести зміну до актового запису про шлюб [PERSON] № 2972 від 18 серпня 1987 року, зроблену міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ Донецької області, змінивши запис у графі «національність нареченого» з записи «росіянин» на запис «поляк». 16 січня 2015 року [PERSON] надав до суду уточнюючу заяву, в якій просив суд встановити факт належності його до польської національності по лінії батька [PERSON] та внести зміни в актовий запис цивільного стану в графу «національність нареченого» [PERSON] «поляк» замість «росіянин» в Орджонікідзевському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 2972 від 18 серпня 1987 року. У судове засідання заявник не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, від начальника Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутності представника відділу на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, виданого 15 серпня 1963 року міським ЗАГСом міста Чита Читінської обрості Росії, актовий запис 833, [PERSON] народився [INFO] в місті Чита Читинської області Росії, його мати [PERSON] за національністю - руська, а батько [PERSON] - українець (а.с. 11). Згідно свідоцтва про одруження, виданого 18 серпня 1987 року Будинком Одруження міста Жданова Донецької області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 18 серпня 1987 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2972 (а.с. 13). При цьому національність [PERSON] не зазначена. Проте, як вбачається з відповіді, наданої [PERSON] 08 листопада 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, в актовому записі № 2972 від 18 серпня 1987 року зазначено у графах національність: наречений - росіянин, наречена - українка (а.с. 4). Як вбачається з свідоцтва про одруження, виданого 11 серпня 1962 року залізничним відділом РАГС міста Чита, [PERSON], 1937 року народження, та [PERSON], 1946 року народження, 11 серпня 1962 року одружилися (а.с. 6). Як вбачається з запису у господарській книзі основних виробничих показників господарств колгоспників за 1944-1946 роки, де вказаний склад сім'ї [PERSON], батько заявника, 1937 року народження, вказаний, як [PERSON], національність дітей зазначена - поляки (а.с. 9). Із записів господарської книги № 3 основних виробничих показників господарств колгоспників на 1950-1955 роки, він вже вказаний як [PERSON], і зазначена національність усіх членів сім'ї - українці (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO], про що 24 травня 1999 року районним ЗАГСом міста Смодянська Іркутської області Росії видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). Як вбачається з листа-відповіді Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 08 листопада 2014 року (а.с.4) на заяву [PERSON] про зміну національності, йому було відмовлено за недостатністю підстав для внесення таких змін. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Приписами ст. 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» №2494-ХІІ від 25.06.19992р. зі змінами та доповненнями Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану« зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. При вирішенні факту щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року « Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник породжує юридичні наслідки для заявника, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а відтак є юридично значимим та підлягає встановленню у порядку визначеному ст. ст. 256, 258 ЦПК України. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Outcome: approved