Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

14 березня 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 серпня 2015 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач постійно предявляв їй необґрунтовані претензії та ображав її, принижуючи її честь і гідність. Між ними втрачені всі фізичні і духовні звязки. Крім того, під час її перебування в шлюбі з [PERSON] у неї народилась донька Аліна, [INFO], батьком якої є інший чоловік, у звязку з чим вона має намір подавати позов на позбавлення батьківських прав і оспорювання батьківства. Фактично шлюбні відносини припинені ще у 2016 році. На даний час вона проживає з іншим чоловіком. Тому вона вважає, що примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і просила їх шлюб розірвати та покласти судові витрати на відповідача. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище «Горчаг». Позивач в судове засідання не зявилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.17/. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. [PERSON] визнає повністю /а.с.18/. Тому справа розглянута у відсутність сторін. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 13 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1820 /а.с.5/. Мають малолітню доньку Аліну, [INFO] /а.с.4/. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з 2016 року проживають окремо, у позивача утворилася інша сімя. На думку позивача, примирення та збереження сімї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сімї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved