Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

13.11.2014 року позивачка звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 24.03.2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, рішенням Бериславського районного суду №2-1081/11 від 15.09.2011 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі,на ім'я чоловіка була придбана квартира за адресою:[ADDRESS], шляхом укладання договору купівлі продажу. Оскільки вищевказану квартиру придбано під час шлюбу, просить визнати її спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 її частину. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач та представник відповідача позов не визнали та пояснили, що спірна квартира дійсно була придбана після укладення шлюбу, але за кошти відповідача. Суд, заслухавши сторони та представників, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, встановив наступне. 24.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Чарівненьській сільській раді Великоолександрівського районуХерсонської області, актовий запис № 2 ( а.с. 5). 23.05.2007 року на ім'я відповідача було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], про що був складений договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2105683 «23» травня 2007 року за відповідачем зареєстровано право власності на дану квартиру в бюро технічної інвентаризації в Бериславському районі і записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 2105683. ( а.с. 7- 8 ) Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не потребують доведення при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 14 березня 2013 року Бериславський районний суд Херсонської області своїм рішенням, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області, відмовив в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно набуте під час шлюбу - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При цьому суд встановив, що 24.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, та під час якого 23.05.2007 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої в [ADDRESS], тобто дане житло було набуте подружжям за час шлюбу, а таким чином належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Суд вважає, що заслуговують на увагу докази позивачки, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя і визнання за кожним з подружжя права власності на 1/2 частину у спільній сумісній власності.

Outcome: approved