Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

13.04.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила визнати право власності на спадкове майно, а саме на квартиру № 8, яка розташована за адресою місто Миколаїв, вулиця Фалєєвська, 9. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців на зазначене майно немає, але при зверненні до нотаріуса із заявою про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на спадкове майно, а саме свідоцтво про право на житло, належить трьом особам, а також відсутній оригінал свідоцтва про право на спадщину\~ отриманий її матірю після смерті брата. Вищевказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Агєєвої Л.І. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва №99 від 07.02.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи в звязку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 01.02.2018 року [PERSON] звільнено з посади судді Заводського районного суду м. Миколаєва у звязку з неспроможністю виконувати повноваження за станом здоровя, тому вказаний суддя не зможе брати участь у розгляді даної цивільної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим\~ суддею по зазначеній справі призначено [PERSON] Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.02.2018 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.03.2018 року представником позивача було надано заяву про уточнення позовних вимог, а саме правильно вказано: квартира [ADDRESS], замість неправильного квартира [ADDRESS], у звязку з чим у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву. Ухвалою суду від 13.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, в підготовчому судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. підтримав уточнені позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач та третя особа не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, до канцелярії суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши усі обставини справи, врахувавши пояснення позивача у підготовчому судовому засіданні, суд дійшов до наступного. У судовому засідання встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про права власності на житло, виданого ДП СЗ Ім. 61 Комунара від 25.11.1997 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності батьку позивача [PERSON], матері позивача [PERSON] та рідному брату позивача [PERSON]. 22.09.2002 року помер рідний брат позивача [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії 1-ФП №0144493 від 25.09.2002 року). Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану квартиру. З копії матеріалів спадкової справи №952/2002, заведеної 18.10.2002 року після смерті [PERSON], яка була витребувана судом з Державного нотаріального архіву Миколаївської області, вбачається, що відповідно до копії заяви від 18.11.2002 року, батько [PERSON] відмовився від спадщини, яка залишилась після смерті сина на користь матері померлого [PERSON], яка, в свою чергу, 18.04.2003 року отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS], але фактично своє право власності не зареєструвала, що підтверджується копією довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації №2-1226 від 23.03.2016 року, в якій зазначено що станом на 28.12.2012 року квартира [ADDRESS] належить трьом особам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до положень ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30.07.2009 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії 1-ФП №103457 від 30.07.2009 року). Згідно положень ст.1261 ЦК України, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були донька (позивач), яка на час смерті матері проживала в Російській Федерації та чоловік [PERSON], який проживав разом дружиною. Так, відповідно до частини 3 ст. 1268\~ЦК\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.\~ Статтею 1220 ЦК України передбачено, що \~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Таким чином, 30.07.2009 року спадщину, яка складається з частини квартири [ADDRESS] фактично прийняв батько позивача [PERSON], який фактично постійно проживав зі спадкодавцями разом до моменту їх смерті та у встановлений законом порядок не заявив про відмову від спадщини. 29.01.2016 року помер батько позивача [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ФП №236117 від 01.02.2016 року). Відповідно до копії спадкової справи №125/2016, яка була заведена 11.03.2016 року після смерті [PERSON], вбачається що позивач звернулась до державного нотаріусу Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] за заповітом, складеним [PERSON] 13.08.2015 року за реєстровим №3-221. Державним нотаріусом [PERSON]П, 26.08.2016 року, було винесено постанову №2083/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, у звязку з тим, що право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] не зареєстровано належним чином, не надано оригіналу свідоцтва про право на спадщину від 18.04.2003 року після смерті [PERSON], а тому право власності на спадкове майно згідно копії свідоцтва про право на житло, виданого ДП СЗ Ім. 61 Комунара від 25.11.1997 року належить трьом особам. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільного права може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Отже, враховуючи викладене, з метою захисту прав позивача, суд вважає що є усі законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved