Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

14.03.2011р. ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся в суд з даним позовом, позовні вимоги уточнив 12.02.2013р., які обґрунтовує тим, що 20.09.2005р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Львівської філії АТ «Брокбізнесбанк»( надалі Банк) та [PERSON] укладений Кредитний договір №188, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 680 тис. грн. на споживчі потреби, терміном до 19.09.2008р, які пізніше були повернуті. 21.09.2006р., та 26.11.2007р. між сторонами були підписані Додаткові договори відповідно, №1 та №2, за якими кредит був переведений в долари США зі сплатою 13% річних, а ліміт заборгованості відклично-поновлювальної кредитної лінії збільшено до 300 000,00 дол.США, і встановлено графік погашення заборгованості з 01.02.2010р. по 19.09.2010р. Банк свої зобов'язання виконав, надавши [PERSON] в період з жовтня 2006р. по грудень 2007р. 300 000,00 дол. США. Але [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 19.09.2010р. - день кінцевого терміну повернення кредиту, не повернув отримані кошти в повному обсязі. Крім того, з листопада 2009р. [PERSON] почав порушувати умови сплати відсотків за кредит. Тому станом на 11.02.2013р. у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 3 820 266,58 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у розмірі 1820,00 грн. 15.05.2013р. [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Львівської філії АТ «Брокбізнесбанк», пославшись на те, що 20.09.2005р. між ним та Банком був укладений кредитний договір №188, за яким Банк надав йому кредит в сумі 680 тис. грн., які він пізніше повернув Банку. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 20.09.2005р. між ним і Банком був укладений Договір іпотеки, за яким він передав Банку в іпотеку належну йому квартиру [ADDRESS]. А 26.11.2007р. укладений Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 20.09.2005р. 21.09.2006р. та 25.11.2007р. між ним та Банком були укладені Додаткові договори №1 і №2 до кредитного договору №188, за якими банк надав йому кредит в загальній сумі 300 тис. дол.. США, з кінцевим терміном повернення 19.09.2010р. Незважаючи на підписання Додаткових договорів на отримання коштів, він даних коштів не отримував, так як потреба в них відпала у зв»язку із зміною економічної ситуації. Вважає, що під час укладення Кредитного договору Банк, всупереч ЗУ «Про захист прав споживачів», не повідомив його про можливість настання валютних ризиків, не надав консультації з питань виконання Кредитного договору, та із-за неналежного юридичного оформлення Банком самого договору, він не міг знати , що зміна курсу національної валюти може вплинути на його фінансову спроможність у майбутньому. Просить визнати недійсними в цілому, укладені між ним та Банком Додатковий договір №1 , укладений 21.09.2006р., та Додатковий договір №2, укладений 25.11.2007р., а також визнати недійсним договір про внесення змін до договору іпотеки від 20.09.2005р, укладений між ним та Банком 26.11.2007р. Ухвалою суду від 15.05.2013р. дані позови об»єднані в одне провадження. В судовому засіданні представник Банку свій первісний позов підтримав з вище зазначених підстав та просить його задовольнити. Зустрічний позов заперечив, в задоволенні якого просить відмовити. Подав заперечення та стверджує, що зустрічний позов є безпідставним, оскільки згідно наданих суду копій заявок на видачу готівки, [PERSON] особисто, а також за його довіреністю [PERSON], отримали в банку 300 тис. грн. Посилання [PERSON] на те, що він не був ознайомлений з усіма умовами укладених договорів та не попереджений про валютні ризики під час виконання зобов»язань, вважає надуманими. Зазначив, що Банк наділений правом проведення операцій в іноземній валюті та має на такий вид діяльності ліцензію. Також просить врахувати, що третя особа по зустрічному позову [PERSON], раніше зверталася в суд з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] про визнання недійсними вищезгаданих правочинів. За рішенням суду, яке перебуває в законній силі, в задоволенні даного позову відмовлено. [PERSON] та його представник [PERSON], будучи присутні в судових засіданнях 05.08.2013р., 29.10.2013р. та 09.01.2014р., первісний позов не визнали, в задоволенні якого просять відмовити. Свій зустрічний позов підтримали та просять його задовольнити. Стверджують, що Кредитний договір №188 та Договір іпотеки, а також додаткові договори №1 і №2, та договір про внесення змін до договору поруки , [PERSON] підписував, але 300 тис.дол. США в Банку не отримував, не знає хто їх отримав та не звертався у правоохоронні органи з цього приводу. Крім того вважають, що банк неправильно провів розрахунок заборгованості, так як борг на їх думку, є значно менший. В судове засідання, призначене на 24.02.2014р. [PERSON] та його представник, будучи належним чином повідомлені, не явилися , не повідомили причини неявки та не подали заяви про відкладення розгляду справи, тому суд згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, розглядає справу у їх відсутність. З»ясувавши повно та всебічно обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Встановлено, що 20.09.2005р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Львівської філії АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №188, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 680 тис. грн. на споживчі потреби, терміном до 19.09.2008р. які [PERSON] повернув( а.с.18-19). Одночасно, 20.09.2005р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Львівської філії АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений Договір іпотеки в забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором №188, за яким [PERSON] передав в іпотеку належну йому квартиру [ADDRESS]. ( а.с.22-23) 21.09.2006р. між Банком та [PERSON] укладений Додатковий договір №1, за яким були внесені зміни до кредитного договору №188, зокрема, банк надав [PERSON] кредит в сумі 134 тис. дол. США, зі сплатою під 13% річних, терміном до 19.09.2008р., ( а.с.21). 25.11.2007р. між Банком та [PERSON] укладений Додатковий договір №2 до кредитного договору №188, за яким сума кредиту була збільшена до 300 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення 19.09.2010р.( а.с.20) Також, 26.11.2007р. між Банком та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Договору іпотеки від 20.09.2005р., за яким [PERSON] передав в іпотеку належну йому квартиру [ADDRESS] , в забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] в сумі 300 тис. дол.. США, ( а.с.27). За період з 06 жовтня 2006р. по 19 грудня 2007р. [PERSON], а також за його дорученням (виданого на термін з 25.04.2005р. по 25.04.2008р.) [PERSON], отримали в касі банку 300 тис. дол.. США, що підтверджується Заявками на видачу готівки ( а.с.31-85, 197). Відповідно до п.2.3 і 2.4 Кредитного договору, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється на фактичну заборгованість за кредитом за фактичну кількість днів у періоді, щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця. Згідно п.5.1 Кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення кредиту або відсотків за його використання, [PERSON] зобов»язався сплачувати Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого боргу, за кожний день прострочення платежу. Згідно умов Кредитного договору №188, з рахуванням змін, внесених Додатковими договорами №1 та №2, [PERSON] зобов»язався щомісячно, в період з 01 лютого 2010 р. до 19 вересня 2010р., здійснювати погашення основної суми кредиту розміром 300 тисяч дол.США. На протязі 2009- 2010 років [PERSON] неодноразово направлялися Вимоги про сплату заборгованостей по чергових платежах та дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з дня їх отримання (а.с.29-30). Дані вимоги банку залишились не невиконаними, заборгованість не погашена. [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов»язання, а тому у нього, згідно розрахунку заборгованості по Кредитному Договору №188 від 20.09.2005р., станом на 11.02.2013 р. виникла заборгованість в загальній сумі 3 820 266,58 грн. , з яких: заборгованість по кредиту - 296 000,00 дол. США, що становить 2 365 928,00 грн.; прострочена заборгованість по відсотках за період за період з 01.08.2009р. по 11.11.2012р. в сумі 126 174,84 дол. США, що становить 1 008 515,50 грн.; пеня за період з 11.10.2010р. по 10.10.2011р. в сумі 455 823,08 грн. ( а.с.161-162). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.ст. 526,599,625 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином згідно умов договору, зобов»язання припиняється виконанням, і що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. З врахуванням встановленого суд приходить до висновку, що первісний позов є підставним, його розмір відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає до задоволення. Щодо зустрічного позову, то такий не підлягає задоволенню в силу наступного: Згідно зі статтями 11 і 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі . Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Позивач за зустрічним позовом не скористався своїм правом та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Зокрема, твердження [PERSON] про те, що він не отримував в касі Банку 300 тис. дол.США, спростовуються наданими Банком Заявками на видачу готівки ( а.с.31-85). Щодо тверджень [PERSON] про те, що банк неправильно здійснив розрахунок , тому сума заборгованості повинна бути меншою, то такі нічим не підтверджені, тому судом не приймаються до уваги. Як на підставу визнання зазначених правочинів недійсними , [PERSON] покликається на те, що на час укладення Кредитного договору Банк , всупереч вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», не повідомив (не роз»яснив) йому, як споживачу , про можливість настання валютних ризиків, не надав консультації з питань виконання Кредитного договору, та із-за неналежного юридичного оформлення Банком самого договору, він не міг знати , що зміна курсу національної валюти може вплинути на його фінансову спроможність у майбутньому. Дані обставини, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України, не потребують доказуванню, оскільки такі були встановлені рішенням Галицького районного суду від 21.10.2011р. у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Брокбізнесбанк» і [PERSON], про визнання недійсними укладених між [PERSON] та ПАТ «Брокбізнесбанк» Кредитного договору №188 від 20.09.2005р., Договору іпотеки від 20.09.2005р., Додаткового договору від 25.11.2007р. та Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 26.11.2007р. Зокрема суд, розглянувши дану справу встановив, що на момент укладення зазначених оспорюваних договорів, сторонами були дотримані всі необхідні умови дійсності укладених правочинів, відсутні загальні, передбачені ст.203 ЦК України, та спеціальні ( передбачені галузевим законодавством) підстави для визнання зазначених договорів недійсними, права позивача та відповідача [PERSON], як споживачів, при укладенні та виконанні оспорюваних договірних зобов»язань порушені не були, а відтак- позовні вимоги безпідставні. Тому суд відмовив в задоволенні позову. Дане рішення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.01.2013р. залишено в силі, та набрало законної сили ( а.с186-195). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також з [PERSON], згідно зі ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути понесені позивачем за первісним позовом судові витрати.

Outcome: approved