Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

14 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт прийняття спадщини [PERSON], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Встановити факт проживання однією сім'єю його із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Визнати за ним, право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на те, що [INFO] року померла [PERSON] з якою він проживав без реєстрації шлюбу за адресою [ADDRESS], де і зареєстрований проживаючим. Перший чоловік [PERSON] - [PERSON], який був власником ? вищезазначеної квартири помер [INFO] року. Померлій [PERSON] належала інша ? частка квартири та після смерті свого чоловіка вона вступила в управління та володіння часткою квартири, яка належала йому. Таким чином позивач вважає, що він як спадкоємець четвертої черги має право на успадкування квартири, оскільки інших спадкоємців у [PERSON] немає. Сестра померлої [PERSON] - [PERSON] від спадщини відмовилась. Сам він прийняв спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяви про відмову від спадщини він не подавав. Постановою від 2 липня 2018 року державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з тих підстав, що ним не надано документів, які б підтверджували родинний зв'язок між ним та померлою, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його повноважний представник - адвокат [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити на підставах, викладених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку. Судову повістку отримала 07.09.2018 року. /а.с.49/ Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - ст. 2 ЦПК України. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ч. 1, 3 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на жито, виданого міським комітетом приватизації від 21 червня 1994 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. /а.с.10-11/ Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано в КП «Жовтоводське МБТІ» , що підтверджується записом в книзі №3, сторінка №9, реєстровий №9. /а.с.12/ [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1989 року відповідно до запису акту про укладення шлюбу №218. /а.с.52/ [PERSON] помер [INFO] року відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №771. /а.с.7/ Після смерті [PERSON], [PERSON] вступила в управління та володіння спадковою частиною квартири [ADDRESS], що підтверджується довідками виданими відділом ведення реєстру територіальної громади Жовтоводської міської ради №1/1-443 від 23.03.2018 року, довідкою №369 від 27.04.2018 року, якими підтверджується її проживання в зазначеній квартирі. /а.с.16-17/. Свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] не отримувала. На момент смерті [PERSON] діяв Цивільний Кодекс УРСР в редакції 1963 року, відповідно до ч.2 ст. 548 цього кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини, незалежно від того, чи одержав спадкоємець свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця. Таким чином підлягають задоволенню вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла [INFO] року, актовий запис №154 /а.с.8/. Із пояснень позивача у судовому засіданні та у позовній заяві, вбачається, що останній перебував із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах з 2002 року по день її смерті [INFO] року. З 26 січня 2002 року позивач [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS], що підтверджується довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №369/1 від 27.04.2018 року та копією його паспорта /а.с.13,17/. Факт перебування [PERSON] із [PERSON] також підтвердили свідки. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивача [PERSON], проживає у [ADDRESS]. [PERSON] проживає у [ADDRESS] його будинку вже близько 17-18 років. Проживав у цій квартирі із дружиною [PERSON] приблизно з 2001-2002 року до її смерті. До цього [PERSON] проживала у квартирі зі своїм чоловіком [PERSON], який помер. Спільних дітей у них не було як і не було дітей у [PERSON] Похованням [PERSON] займався [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає у [INFO] та знала померлу [PERSON], яка проживала у [ADDRESS] будинку разом зі своїм чоловіком [PERSON]. Спільних дітей вони не мали. Після смерті [PERSON], [PERSON] приблизно з 2001-2002 року стала проживати однією сім'єю із [PERSON] [PERSON] їй розповідала, що шлюб із [PERSON] вони не реєстрували. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться [PERSON] рідною сестрою. /а.с.43,44,57/ Згідно заяви [PERSON] від 05.06.2018 року, засвідченої приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченко М.Г., відповідачка відмовилась від належної їй спадщини, яка залишилась після смерті її сестри [PERSON], померлої [INFO] року. /а.с.19/ Відповідно до постанови державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюка В.О. від 02.07.2018 року, останній відмовив [PERSON]В, у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS], після померлої [INFO] року гр. [PERSON], оскільки [PERSON] не були надані документи, які б підтверджували факт родинних стосунків між ним та померлою [PERSON] /а.с.20/ Статтею 3 Сімейного Кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 74 Сімейного Кодексу України визначено, що якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 315 суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], померлої [INFO] року, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], то суд вважає що ці вимоги також підлягають задоволенню. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки вище суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS], інших спадкоємців після смерті [PERSON] окрім її рідної сестри [PERSON], яка відмовилась від спадщини та позивача [PERSON] судом не встановлено, то за [PERSON] можливо визнати право власності на вищезазначену квартиру в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved