Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

13 травня 2014 року представник позивача звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, в якому просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,150 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1221455400-02-007-0172; земельну ділянку загальною площею 0,0191 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1221455400-02-007-0171; житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать на праві приватної власності [PERSON], шляхом реалізації з прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року в розмірі 358798 грн. 49 коп., зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною, яка буде встановлюватися на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30 липня 2008 року між між [PERSON] та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Банк Восток» було укладено кредитний договір № 88.980.08.10, згідно п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 250000 грн. 00 коп. зі сплатою 12,99 процентів річних строком з 30 липня 2008 року по 29 липня 2013 року (а.с. 6 - 11). Згідно п. 4.1 договору позичальник зобов'язаний використовувати кредитні кошти на вказані в договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту і сплату нарахованих відсотків у встановлені договором строки. Позичальник, починаючи з місяця серпня, наступного за датою видачі кредиту, щомісячно в період з 10 по 17 число вносити грошові кошти: в сумі 4166,66 гривень за цим договором. При цьому, погашенню підлягають нараховані проценти за користування кредитом в попередньому календарному місяці, нарахована комісія в поточному місяці. Сума, яка залишилася після погашення заборгованості по процентам та комісії в сумі 1400 гривень, направляється на погашення заборгованості за кредитом та іншими платежами, передбаченими даним договором. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за цим договором в наступній черговості: неустойка, передбачена п. 5.10 даного договору; прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за нарахованою комісією; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими відсотками; строкова заборгованість за нарахованою комісією; кредитом; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та процентів чи комісії. За порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи процентів за його використовування та/чи комісії позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню в розмірі 0,5 відсотків від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості (п. 4.14 договору). Згідно п. 5.1 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та уплати штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, та/або при настанні подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобов'язання за цим договором, в односторонньому порядку достроково розірвати договір згідно ст. 651 Цивільного кодексу України з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. 30 липня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого, в свою чергу, стало ПАТ «Банк Восток» було укладено іпотечний договір № 88.980.08.10.1 від 30 липня 2008 року (а.с. 19 - 21). Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодержатель надає іпотекодавцю кредит у сумі 250000,00 гривень на строк по 29 липня 2013 року зі сплатою 12,99 відсотків річних по строковій заборгованості, комісії за розрахункове обслуговування кредиту, та сплатою ним за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи процентів за його користування, згідно з пунктом 4.4 основного договору, пені у розмірі 0,5 відсотка від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості з правом іпотекодержателя звертати стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно, вказане у п. 1.2 цього договору. Згідно ст. 1.2 іпотечного договору предметом цього договору є іпотека земельних ділянок та будинку, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30 липня 2008 року, в реєстрі №6234, та буде набуте ним у майбутньому (після державної реєстрації договору купівлі-продажу в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та Управлінні земельних ресурсів, тобто отримання державних актів про право приватної власності на землю). Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами у сумі 464949 грн. 00 коп. Згідно п. 5.1 іпотечного договору у разі порушення зобов'язань, встановлених основним договором, та/або умов цього договору у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у строк не більше ніж 30 днів (з моменту відправлення повідомлення іпотекодавцем) та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у розі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 5.2 договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за основним договором у наступних випадках: при повному або частковому неповерненні у встановлений основним договором строк суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені договором строки сум процентів, та/або несплаті комісії в строк, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені основним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Пунктом 5.3 договору передбачено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем зобов'язання за основним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не було задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки, у разі, зокрема, порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором. Даний іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6243. 30 липня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було накладено заборону на відчуження зазначених в договорі земельних ділянок та будинку та зареєстровано в реєстрі за № 243, 244, 245. Також судом було встановлено, що 29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «УкрКредит» було укладено договір відступлення права вимоги № 8. Відповідно до цього договору ПАТ «Банк Восток» відступило, а ТОВ «УкрКредит» прийняло право вимоги за Кредитним договором № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року (а.с. 23 - 26). 29 вересня 2011 року між ТОВ «УкрКредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фемілі Кредіт» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110929-Г. Відповідно до цього договору ТОВ «УкрКредит» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги за кредитним договором № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року (а.с. 33 - 35). 29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «Фемілі Кредіт» було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами. Відповідно до цього договору ПАТ «Банк Восток» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги за іпотечним договором № 88.980.08.10.1 від 30 липня 2008 року (а.с. 42 - 43). Крім того, судом було встановлено, що 22 травня 2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позичальником було укладено додатковий договір до кредитного договору № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року (а.с. 12 -14). Відповідно до п. 1 додаткового договору в зв'язку зі зміною кредитора на підставі відповідного договору відступлення права вимоги сторони домовились за текстом кредитного договору замінити словосполучення ЗАТ «ХК Банк» на ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відповідно. Згідно з п. 2.1 додаткового договору кредитор здійснює консолідацію суми прострочених процентів та суми простроченої комісії за розрахункове обслуговування кредиту, у зв'язку з чим кредитор збільшує позичальнику суму кредиту за кредитним договором на суму 125823 грн. 47 коп. з цільовим призначенням - на погашення заборгованості за простроченими процентами за кредитом та простроченої комісії за розрахункове обслуговування кредиту. Відповідно до п. 3 додаткового договору сторони погодились, що на дату укладання цього додаткового договору сума фактичної заборгованості позичальника перед кредитором, з урахуванням консолідації простроченої суми кредиту, простроченої суми комісії за розрахункове обслуговування кредиту та залишку заборгованості за кредитом, з урахуванням попередньо погашеної заборгованості за кредитом, становить 350824 грн. 15 коп. Відповідно до п. 5.1 додаткового договору сторони погодились пункт 1.1 кредитного договору викласти в наступній редакції: «Кредитор надає позичальнику грошові кошти у сумі 375823 грн. 47 коп. на термін користування з 30 липня 2008 року до 17 квітня 2027 року, зі сплатою процентів позичальником за користування кредитом у розмірі 12,99 процентів річних». В порушення умов п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 кредитного договору відповідач не повертає кредит в строки, визначені умовами кредитного договору та додаткового договору, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим у позивача перед ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» виникла заборгованість, яка станом на 09 квітня 2014 року становить 358798 грн. 49 коп., з яких: - сума заборгованості за кредитом складає 337795 грн. 87 коп.; - сума заборгованості за відсотками - 15429 грн. 48 коп.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 18 квітня 2013 року по 09 квітня 2014 року - 5573 грн. 14 коп. (а.с. 53 - 56). Крім того, 06 березня 2014 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога, згідно якої, у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 05.03.2014 року становить 348822 грн. 18 коп., яку банк і просить погасити [PERSON] у повному обсязі у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги. Крім того, банк попереджає відповідача, що у разі невиконання даної вимоги боржником, банк має намір реалізувати предмет іпотеки з метою погашення існуючої заборгованості відповідача (а.с. 59). Дану вимогу відповідач отримала особисто. Дані вимоги банку у добровільному порядку відповідачем виконані не були, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», кредитним договором № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року та іпотечним договором № 88.980.08.10.1 від 30 липня 2008 року. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (ст.ст. 3, 18 Закону України «Про іпотеку»). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається в договорі (ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до норми ст. 1050 ЦК України, в контексті положення ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов'язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, відповідно до норми ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до нього або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пенею, відповідно до ст. 549 ЦК України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України), а також така пеня підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ст. 624 ЦК України). Нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 41 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні даного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання вимог п. 41 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5, з метою встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, судом було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 09 квітня 2014 року становить 358798 грн. 49 коп., розмір якої в судовому засіданні стороною відповідача спростовано не було. Розмір вартості предмету іпотеки, погоджений позивачем та відповідачем, в укладеному між ними іпотечному договорі № 88.980.08.10.1 від 30 липня 2008 року складає 464949 грн. 00 коп. З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ТОВ ФК «Бізнесфінанс» є співмірними, доведеними та обґрунтованими. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № 88.980.08.10 від 30 липня 2008 року та іпотечного договору № 88.980.08.10.1 від 30 липня 2008 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання [PERSON] як позичальником, на відміну від кредитора, своїх зобов'язань за кредитним договором, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору на суму 3587 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved