Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

12 квітня 2019 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що 30 серпня 2003 року між ним та [PERSON] , громадянином Російської Федерації, укладено письмовий договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,11 га, призначеної для сільськогосподарського використання, розташованої на території Жуківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, належної останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Одразу після укладення договору позивач сплатив, а [PERSON] передав земельну ділянку, однак нотаріальне посвідчення договору не здійснено. На даний час [PERSON] помер. Враховуючи вище викладене, позивач прохає суд визнати договір-купівлі продажу дійсним та визнати за ним право власності на придбану земельну ділянку. Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року відкрито провадження по даній справі. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат Пелих О. В., будучи належним чином повідомленими\~ про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак [PERSON] подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без участі сторони позивача, а позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю. Справу прохала розглядати без її участі. Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 лютого 2003 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, передану у приватну власність для сільськогосподарського використання, площею 3,11 гектарів, яка знаходиться на території Жуківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Оскільки [PERSON] є громадянином Російської Федерації йому роз`яснено про необхідність проведення відчуження успадкованої земельної ділянки на протязі одного року (а.с.6). 30 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 3,11 га, призначену для сільськогосподарського використання, розташовану на території Жуківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, яка належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кобеляцькою державною нотаріальною конторою від 26.02.2003 року. Крім цього договором визначено, що продавець зобов`язується здійснити нотаріальне посвідчення цього Договору після його підписання (а.с.11). [INFO] [PERSON] , громадянин Російської Федерації, помер (а.с. 33-34). На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в смт. Білики Кобеляцького району Полтавської області разом із своєю сестрою, [PERSON] (а.с.12). Спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня. Частиною 4 статті 81 ЗК України ( в редакції на час укладення договору), визначено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. 16 січня 2013 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі № 10-71/0/4-13 роз`яснив деякі особливості застосування норм Земельного кодексу. Зокрема, було звернуто увагу на те, що норми п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу щодо мораторію на продаж сільгоспземель не стосуються іноземців та осіб без громадянства, які отримали такі землі у спадок, оскільки положення ч. 4 ст. 81 ЗКУ, що зобов`язують іноземців відчужувати успадковане, мають імперативний характер. Статтею 128 ЗК України ( в редакції на час укладення договору) передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно статті 47 ЦК України ( в редакції на час укладення договору) встановлено, що якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, оскільки [PERSON] помер, в зв`язку з чим здійснити нотаріальне посвідчення договору на даний час не можливо, а тому іншим шляхом захистити права позивача не можливо, враховуючи також те, що сторона продавця передала, а сторона покупця прийняла земельну ділянку та користується нею з 2003 року, відповідач позов визнав, тому суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за [PERSON] право власності на придбану земельну ділянку.

Outcome: approved