Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

12 серпня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони спільно побудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла позивач [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються також його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадщину не претендують. До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та належав покійному [PERSON] Позивач [PERSON], її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяву, в якій просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких також просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 60, 70 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Камінь-Каширського району Волинської області, загальною площею 60 кв.м. Решта будинковолодіння належить позивачу на праві спільної сумісної власності. [INFO] року [PERSON] помер. Заповіту не залишив. Спадщину після його смерті своєчасно, у визначений законом строк прийняла його дружина [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом являються діти спадкодавця - відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадкове майно не претендують та не заперечують щодо визнання права власності на нього за позивачем. Зазначене підтверджується поданими до суду письмовими заявами відповідачів та дослідженими судом: свідоцтвами про одруження серії [NUMBER] від 15.02.1962 року, серії [NUMBER]від 18.06.1983 року, серії [NUMBER] від 01.10.1990 року, серії [NUMBER] від 15.01.2004 року, свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14.03.1972 року, серії [NUMBER] від 17.09.1965 року, серії [NUMBER] від 20.01.1977 року, серії [NUMBER] від 26.08.1978 року, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2014 року, довідкою Пнівненської сільської ради № 1933 від 16.07.2014 року, витягом з погосподарської книги № 2 Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району за 2011-2015 роки, повідомленням Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 595/02-14 від 14.07.2014 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАВ 360501 від 14.07.2014 року, звітом про оцінку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 18.07.2014 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за результатом розгляду запиту № 02-1.1.03/558 від 18.08.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за законом та співвласником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Камінь-Каширського району Волинської області, фактично набула на нього право власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказане будинковолодіння за позивачем.

Outcome: approved