Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

14 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітет Бердянської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. 05 листопада 2018 року позивач [PERSON] остаточно визначилася з позовними вимогами, подавши уточнену позовну заяву. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Так, позовні вимоги обґрунтовує тим, на підставі ордеру на житлову площу у гуртожитку № 166 [PERSON] користується житловою кімнатою № 82, розташованою за адресою: вул. Шаумяна, 22, м. Бердянськ Запорізької області. За наведеною адресою вона зареєструвала колишнього чоловіка відповідача [PERSON] для отримання останньому довідки, при цьому він ніколи не мешкав у кімнаті гуртожитку і не зберігав там особисті речі. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року, шлюб між ними розірваний. Відповідач [PERSON] приходиться їй сестрою, у 2013 році звернулася з проханням зареєструвати її у кімнаті гуртожитку. Проте, у 2014 році, відповідач виїхала із кімнати до свого чоловіка і проживає із ним і на разі. У 2015 році у сестри народилася донька [PERSON], і її було зареєстровано за місцем реєстрації матері у кімнаті, що перебувала у користуванні [PERSON] Починаючи з 2014 року відповідач не проживає у кімнаті, витрати по утриманню майна не несе, особисті речі у житловому приміщенні відсутні. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, матеріали справи містять заяву про підтримання позовних вимог та не заперечення проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Відзиву та заперечень проти позову не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, відповідно до листа, що надійшов на адресу суду 07 лютого 2019 року, не заперечувала проти позовних вимог відносно неї та її малолітньої дитини [PERSON], стверджуючи, що у неї та дитини є житло, де вони постійно мешкають. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки у судове засідання всіх відповідачів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітет Бердянської міської ради у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 21 січня 2019 року, просили справу вирішити без участі представника, згідно чинного законодавства буз порушення права та законних інтересів малолітньої дитини. Представник Бердянської міської ради Запорізької області у судове засідання не зявився, згідно листа № 01-7574/48 від 13 листопада 2018 року, просили справу розглянути без участі представника з урахуванням вимог чинного законодавства. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приймаючи до уваги заяви учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ордеру на житлову площу у гуртожитку № 166 [PERSON] користується житловою кімнатою № 82, розміром 17,8м.2, розташованою за адресою: вул. Шаумяна, 22, м. Бердянськ Запорізької області (а.с.7). За наведеною адресою [PERSON] зареєструвала колишнього чоловіка відповідача [PERSON] Судом встановлено, що останній не мешкає у кімнаті гуртожитку, не несе витрати по утриманню та ремонту, не зберігає там особисті речі, наведене не спростовується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ» за № 643 від 10 грудня 2018 року, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 22 листопада 2018 року, складеним ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ». Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] приходиться позивачу сестрою, а [PERSON], [INFO], відповідно племінницею. У 2013 році [PERSON] зі згоди [PERSON] зареєстрована у кімнаті гуртожитку. Проте, у 2014 році, відповідач виїхала із кімнати до свого чоловіка і проживає із ним і на разі. В 2015 році у [PERSON] народилася донька [PERSON], яку було зареєстровано за місцем реєстрації матері у кімнаті № 82 по вул. Шаумяна, 22 у м. Бердянськ. Починаючи з 2014 року відповідач [PERSON] не проживає у кімнаті, витрати по утриманню майна не несе, особисті речі у житловому приміщенні відсутні, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ» за № 643 від 10 грудня 2018, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 22 листопада 2018 року, складеним ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго Бердянськ». Також суд\~враховує \~лист відповідача\~[PERSON],\~який надійшов\~на адресу\~суду \~07\~лютого \~2019\~року,\~ про\~визнання позовних\~вимог \~останньою та\~не заперечення\~проти визнання\~такими,\~що втратили\~право користування\~ кімнатою,\~з огляду\~на те,\~що,\~вона \~з 2013\~року не\~мешкає у\~спірній кімнаті,\~виїхала та\~постійно \~мешкає у\~Канаді.\~Зазначила про\~те,\~що \~у неї\~ та\~її малолітньої\~ дитини\~ [PERSON]\~є житло\~для \~постійного проживання\~та користування. З огляду на викладене, права та законні інтереси [PERSON] і малолітньої дитини [PERSON], при визнанні такими, що втратили право користування кімнатою у гуртожитку не порушено. Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. З огляду на те, що правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняні до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 Житлового Кодексу України. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Таким чином, відповідачі більше ніж півроку не мешкають у гуртожитку, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved