Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач не з'явився на розгляд справи, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. У відповідності до ст.280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5), але з січня 2017 року спільно не проживають через різні погляди на сімейне життя, втрату взаєморозуміння та постійні сварки. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини позивача, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2 вересня 2010 року (а.с.6). Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також підтверджується довідкою ОСББ «ДАНА» від 10 січня 2017 року (а.с.8). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки дитина знаходяться на утриманні позивача та в матеріалах справи відсутні будь які докази про те, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання сина, то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказує на те, що у разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача на користь позивача. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved