Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 січня 1987 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Старозагорівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 1. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалось у зв`язку з тим, що у них різні інтереси та погляди на сімейне життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, повага та довіра один до одного. Сімейні плани, побутові обов`язки та поступки між ними також відсутні. Тривалий час вони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть, домашнім побутом не пов`язані. Вважає, що розірвання шлюбу не порушить їх з відповідачем особистих та майнових прав. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 20 січня 1987 року, зареєстрований Старозагорівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 1. 23 січня 2020 року позивач у судове засідання не з`явився. Одночасно з матеріалами позовної заяви подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач 23 січня 2020 року у судове засідання не з`явилась також. Подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Заперечень щодо поданого позову не має, з усіма вимогами позивача остання повністю погоджується. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 січня 1987 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Старозагорівською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 січня 1987 року (а.с. 5). Від спільного шлюбу на їх утриманні неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя сторін не склалося. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу із позивачем, що стверджується її письмовою заявою (а.с. 9). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved