Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

13 березня 2020 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 09 серпня 2002 року він уклав з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі реєстрації громадянського стану міста Рівне, про що зроблений актовий запис № 979. Вказує, що у шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що донька, [PERSON] проживає разом зі ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 03.03.2020 року, складеним в присутності сусідів та посвідченим головою правління ОСББ «Ювілейна 5». Зазначає, що дитина повністю перебуває на його утриманні. Донька є особою з інвалідністю, шо підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 280 від 12.07.2016 року, а також копією направлення на консультацію в КЗ РОДЛ від 23.01.2020 росу. Мати [PERSON] не цікавиться справами дочки, не підтримує її матеріально, фактично не з`являється, на зв`язок виходить рідко. Вказує. Що сам він не зможе забезпечити дитину всім необхідним, оскільки має інвалідність. Крім того дитина має проходити лікування та обстеження, що потребує значних витрат, мати, яка є здоровою та працездатною людиною, зможе сплачувати аліменти утримання дитини у розмірі 2500 гривень. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, суд проводить до висновку про розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) її батьками вказані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою [ADDRESS] разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] з травня 2019 року, відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Вказана обставина підтверджується актом від 03.03.2020 року, складеним на підписаним сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та головою ОСББ «Ювілейна 5» [PERSON] . Дитина є особою з інвалідністю, шо підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 280 від 12.07.2016 року, а також копією направлення на консультацію в КЗ РОДЛ від 23.01.2020 росу. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~та ст. ст.\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1\~ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державнийбюджет Українина 2020рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:з 1січня 2020року -1779гривень,з 1липня -1859гривень,з 1грудня -1921гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам\~Сімейного кодексу України\~та не порушує прав позивача як отримувача і прав відповідача як платника аліментів. Отже, враховуючи фактичні обставини цієї справи, досліджені докази, виходячи з принципу справедливості та розумності,\~те що згідно статті 141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тобто обидві сторони у даній справі зобов`язані у рівних обсягах матеріально утримувати малолітню доньку, тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог\~статті 182 СК України\~розмір аліментів в розмірі 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним та достатнім. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідач є працездатною особою. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved