Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

12 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2015 року №б/н у сумі 14738,84 грн., а також судовий збір в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 24 червня 2015 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карта. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 8497,95 грн. на платіжну картку зі сплатою 18 % на рік, на строк 36 місяців, з 24 червня 2015 року по 30 червня 2018 року. За умовами угоди погашення заборгованості здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця позичальником в сумі 308,31 грн. У разі порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач сплачує штраф в сумі 446,89 грн., а також пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 07 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 14738,84 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, позивач з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням, а отже не тягне правонаступництва. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення повідомлення вручене 16 січня 2020 року. Відзив відповідачем не подано. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. На підставі ухвали суду від 10 лютого 2020 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. Судом встановлено, що 11 жовтня 2011 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк» (далі - Банк), за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг (а.с.5). Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на жовтень 2011 року, а також Тарифами банку. Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань 24 червня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карта (далі - Генеральна угода), умови якої були узгоджені сторонами. Відповідно пункту 2.1 Генеральної угоди відповідачу був наданий кредит в сумі 8497,96 грн. на строк 36 місяці, з 24 червня 2015 року по 30 червня 2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на залишок заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця позичальником в сумі 308,31 грн. (а.с.6). Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш як на 31 день, вона зобов`язалася сплатити штраф в сумі 446,89 грн. Крім цього, пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено сплату пені за кожен день прострочки, у разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, розмір якої вказаний в Умовах та правилах.. Позичальник погодилася з тим, що Генеральна угода разом із запропонованими Банком Умовами та правилами, тарифами складає між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір. Справа розглядається за поданими Банком доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, в свою чергу позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вчасно їх не сплачувала, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим станом на 07 листопада 2019 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитом у сумі 6073,82 грн. та відсотками за користування кредитом - 3827,91 грн., які підлягають стягненню в повному обсязі (а.с.4). Пунктом 2.8 Генеральної угоди, сторони визначили відповідальність позичальника у разі порушення зобов`язань, а саме: сплату пені за кожен день прострочки, у разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, розмір якої вказаний в Умовах та Правилах. Так, згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення статей 625, 1049, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Підлягає стягненню заборгованість відповідача станом на 07 листопада 2019 року у сумі 14738,84 грн., яка складається: заборгованість за кредитом - 6073,82 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3827,91 грн.; пені - 4837,11 грн.. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову у сумі 1921,00 грн..

Outcome: approved