Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

13 листопада 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року. Шлюб зареєстрованим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №280. Від спільного життя сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач і які після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Їх спільне життя з відповідачем не склалося. У них були різні погляди на життя, вони не знаходили спільну мову при вирішенні сімейних питань. Останні декілька років, відповідач постійно влаштовував сварки, постійно був нею невдоволений, ображав її. Зі сторони відповідача не було прикладено жодних зусиль для того, щоб створити нормальні умови для проживання сім`ї. Такі взаємостосунки призвели до того, що вони втратили почуття поваги та любові одне до одного та стали чужими людьми. Вони припинили спільне проживання подружні стосунки не підтримують. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, так як їх сім`я розпалася і відновлення подружніх стосунків неможливе. Спору про майно у них немає. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач практично не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати дітей. Відповідач є працездатною особою, немає інвалідності, інших утриманців немає, тому може працювати та регулярно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітної плати та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. 14 листопада 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.16-17). 13 грудня 2019 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.21-23). 18 грудня 2019 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.24-25). Від позивача до початку судового засідання надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 червня 2009 року, шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №280 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі сімейні стосунки припинились. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоров`я дітей, а також обов`язок відповідача по належному утримуванню дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2019 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 768,40 грн., також з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved