Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

13.12.2017р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі - відповідач), в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON],\~зареєстрований в реєстрі № 6348 від 10.07.2017р. про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованості у розмірі 31 261 (тридцять одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 38 коп. таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 10.07.2017р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]М було вчинено виконавчий напис № 6348 за кредитним договором № SAMDN03000002661838 від 27.05.2005р., що був укладений між позивачем та відповідачем. Зазначеним виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги банку шляхом перерахування на рахунок № 29092829003111 в ПАТ КБ ПриватБанк коштів у розмірі 31 261 грн. 38 коп., які складаються: з заборгованості за кредитом - 6 920 грн.60 коп., заборгованості по відсоткам - 21 340 грн. 78 коп., витрат пов'язаних із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн. 00 коп. Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як вона не має боргових зобов'язань перед відповідачем. Крім того зазначає, що відповідачем не було надано нотаріусу документів, які підтверджували факт безспірності суми заборгованості станом на 10.07.2017р., що є обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису, крім того посилається на пропущення нотаріусом строку позовної давності. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, відзиву на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не з'явилася, проте 07.03.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Таким чином, враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, та те, що відповідачу було достатньо часу для подання до суду відзиву на позов з доказами на підтвердження своїх заперечень, організації і забезпечення участі свого представника в судовому засіданні, а також належного повідомлення останнього про час, дату і місце судового розгляду та не повідомлення суд про поважні причини нез'явлення в судове засіданні, суд вважає за можливе розглянути спір по суті за наявними у справі доказами. Заслухав пояснення позивача, дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. 27.05.2005р. між відповідачем та позивачем укладено договір № SAMDN03000002661838 про відкриття картрахунку, обслуговування платіжної картки. Згідно умов вказаного договору відповідач на дав позивачу кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту та платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При чому згідно п. 1.2. вказаного договору, Правила користування платіжними картами є невід'ємною частиною договору. 01.11.2011р. Врадіївським районним судом Миколаївської області винесено рішення у справі № 2-287/2011р., яким з позивача на користь відповідача стягнено заборгованість за договором № SAMDN03000002661838 від 27.05.2005р. станом на 31.05.2011р. в розмірі 15 847 грн. 62 коп., в тому числі: 6 920 грн. 60 коп. - заборгованості за кредитом та 8 927 грн. 02 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом. Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] від 12.03.2012р., за заявою відповідача, на підставі виконавчого листа № 2-287, виданого Врадіївським районним судом Миколаївської області, відкрито виконавче провадження № 31635560 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 847 грн. 62 коп. Постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] від 30.03.2016р. виконавче провадження № 31635560 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 847 грн. 62 коп. закінчено у зв'язку фактичним повним виконанням згідно з виконавчим документом. При чому факт виконання підтверджується звітами про здійснення відрахувань із заробітної плати по виконавчому документу № 2-287 від 01.11.2011р. за періоди з 01.06.2012р. по 31.12.2014р. та з 01.01.2015р. по 31.01.2016р. 28.04.2015р. Врадіївським районним судом Миколаївської області винесено рішення у справі № 474/135/15-ц, яким у задоволенні позову позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.05.2005р. у розмірі 9 178 грн. 54 коп. відмовлено у зв'язку з пропуском позовної давності. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.07.2015р. рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28.04.2015р. скасовано, позов відповідача задоволено частково. Так, з урахування строку позовної давності, з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість по відсоткам за період з 24.01.2012р. по 30.11.2014р. за кредитним договором від 27.05.2005р. станом на 30.11.2014р. у розмірі 6 136 грн. 00 коп. та 244 грн. 27 коп. судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.04.2016р. рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09.07.2015р. залишено без змін. Постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] від 15.01.2016р., за заявою відповідача, на підставі виконавчого листа № 474/135/15-ц, виданого 15.10.2015р. апеляційним судом Миколаївської області, відкрито виконавче провадження № 49802513 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 27.05.2005р. станом на 30.11.2014р. в розмірі 6 136 грн. 00 коп. Постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] від 28.09.2017р. виконавче провадження № 49802513 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 27.05.2005р. станом на 30.11.2014р. в розмірі 6 136 грн. 00 коп. закінчено у зв'язку фактичним повним виконанням згідно з виконавчим документом. При чому факт виконання підтверджується звітами про здійснення відрахувань із заробітної плати по виконавчому документу № 474/135/15-ц від 15.10.2015р. за періоди з 01.11.2016р. по 31.08.2016р. 10.07.2017р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинений виконавчий напис за реєстровим № 6348 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № SAMDN03000002661838 від 27.05.2005р. за період з 27.05.2005р. по 30.04.2017р. у розмірі 28 261 грн. 38 коп., а саме: заборгованості за кредитом - 6 920 грн.60 коп., заборгованості по відсоткам - 21 340 грн. 78 коп., а також витрат, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Статтями 87 та 88 Закону України Про нотаріат визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р., стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У відповідності до п.п. 3.1.-3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.99 № 1172. При чому Верховний Суд України у постанові від 05.05.2017р. у справі № 6-887цс17 висловив правову позицію, згідно якої з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З наданих до суду приватним нотаріусом [PERSON] доказів слідує, що до заяви про вчинення виконавчого напису представником відповідача, зокрема надано кредитний договір SAMDN03000002661838 від 27.05.2005р., однак не додано Правила користування платіжними картами, які згідно з п. 1.2. вказаного договору є його невід'ємною частиною. Також до заяви додано засвідчену виписку з особового рахунку боржника, згідно якої станом на 30.04.2017р. за позивачем перед відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором SAMDN03000002661838 від 27.05.2005р. в сумі 28 761 грн. 38 коп., в тому числі: 6 920 грн. 60 коп. - заборгованості за наданим кредитом та 21 840 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість. При чому заборгованість обраховується за період з 27.05.2005р. по 30.04.2017р. з перевищенням строку визначеного законодавством для вчинення виконавчого напису. Водночас, як вбачається з вказаних вище судових рішень та матеріалів виконавчих проваджень, позивачем станом на 30.03.2016р., задовго до вчинення виконавчого напису, сплачено відповідачу заборгованість по кредиту в сумі 6 920 грн. 60 коп. та суму відсотків, які нараховані станом на 30.11.2014р., однак відповідач продовжив обліковувати сплачену позивачем суму кредиту як прострочену заборгованість та здійснювати нарахування на неї відсотків, що свідчить про неправомірність вимог відповідача зазначених у виконавчому написі. Тобто, в даному випадку відповідачем зі своєї сторони, в порушення вимог чинного законодавства, не надано нотаріусу оригінал кредитного договору, а лише його частину, надано документи, які не свідчать про безспірність вимог та не відповідають дійсності, при чому нотаріусом, зі своєї сторони, не виконано приписів чинного законодавства щодо перевірки надання відповідачем документів що свідчать про безспірність вимог та не дотримано строків протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Крім цього, суд вважає, що відповідач при зверненні із заявою до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не повідомив про попереднє звернення до суду першої інстанції, та інших судів, які зокрема вирішували питання щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, що свідчить про спір, тобто відсутня вимога закону про безспірність заборгованості, що і потягло за собою вчинення виконавчого напису, який суперечить закону і повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved