Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] предявили вказаний позов, посилаючи- сь на наступні обставини. 13.01.2012 р. у м.Татарбунари Одеської області помер їх батько [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка сільськогосподар- ського призначення для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №470337, виданого Нерушай- ською сільською радою 01.10.2001 р. Вказану земельну ділянку вони мають право успадкувати як спадкоємці першої черги за законом після смерті батька. Однак нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності померлого на спадкове майно. Дійсно, після смерті батька вони не знайшли оригінал державного акту на право на власності на земельну ділянку. Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нотаріальному порядку вони не мають можливості, просили виз- нати за ними право власності на спадкову земельну ділянку. Представник позивачів у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Нерушайської сільської ради у судове засідання не зявився, сільський голова на- дав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клоп- отання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допо- могою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК Украї- ни, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій паспортів та свідоцтв про народження (а.с.4-5,7-8) слідує, що позивач [PERSON] народився 16.01.1993 р., позивач [PERSON] народилась 16.05.1990 р., обоє в с.Нерушай Татар- бунарського району, їх батьком зазначено [PERSON] З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 273234 (а.с.9) вбачається, що [PERSON] 11.02. 2017 р. зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого їй присвоєне прізвище «Тодорова». Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 289550 (а.с.10), батько позивачів [PERSON] помер 13.01.2012 р. у м.Татарбунари Одеської області. Копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 470337 (а.с.12), під- тверджується, що земельна ділянка площею 0,60 га, яка розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передана у приватну власність [PERSON] Вартість зазначеної земельної ділянки становить 21886,41 грн., що вбачається з витягу з техніч- ної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 03.10.2017 р. відді- лом у Татарбунарському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області (а.с.22). Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадко- ване майно (а.с.13). Газета Татарбунарский вестник № 38 від 07.10.2017 р. містила оголошення про недійсність втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 470337, виданого на імя [PERSON], що видно з її копії (а.с.23). Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються рідними си- ном та дочкою померлого [PERSON], а отже, спадкоємцями за законом в порядку першої черги. Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину є те, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, а саме - втрачений державний акт на право приватної власності на землю, в результаті чого було опубліковано обяву в газеті. Отже, суд вважає, що за [PERSON] та [PERSON] має бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку в рівних частках, тобто по 1/2 частині земельної ділянки за кожним з позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved