Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

13.08.2014 позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просять визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками спірної квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.2004 року відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. В спірній квартирі відповідач [PERSON] був зареєстрований у лютому 2012 року як член сім`ї власника, а саме чоловік доньки [PERSON], з якою відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15.08.2014. З травня 2013 року відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, житлом не цікавиться, не несе витрати по його утриманню, ніяких платежів за комунальні послуги та квартплату не здійснює, особистих речей відповідача в квартирі також немає. З огляду на те, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі відсутній більше року без поважних причин, дій як б свідчили про наміри та бажання зберегти за собою право користування спірним житлом відповідач не вчиняв, позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі. Позивачі у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином в порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши думку позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Солом`янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання свого представника не направила про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Вислухавши пояснення позивачів, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.02.2004 року відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно довідки форми №3 виданої ВСП «Залізничний» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» 24.12.2012 року за номером 2131 в спірній квартирі зареєстровані: позивачка [PERSON], позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON], а також малолітні [PERSON] та [PERSON] Позивачі у судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] був поселений та зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї співвласника за згоди всіх співвласників житла. В даній квартирі відповідач ніколи не проживав, оскільки після укладення шлюбу з позивачкою [PERSON] вони проживали в іншій квартирі. Таким чином минуло більше року як відповідач в спірній квартирі не проживає, витрати на утримання житла, оплату комунальних послуг не несе, його речей в спірній квартирі немає. За цей час відповідач [PERSON] житлом не цікавився, дій, які б свідчили про його наміри та бажання зберегти за собою право користування спірним житлом не вчиняв, з заявами про його вселення в спірну квартиру не зверталася. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивачів, відповідач [PERSON] більше року не проживає у спірній квартирі, перешкод у користуванні нею позивачі йому не чинили. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивачів, відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі близько двох років. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивачів, відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі біля п'яти років. Факт не проживання відповідача [PERSON] в спірній квартирі більше одного року підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 18.08.2014 року, засвідченого директором КП «Залізничне» Глотовим В. Обставин, які б свідчили, що позивачка чинила відповідачеві перешкоди в користуванні спірною квартирою судом не встановлено. Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні більше одного року. Таким чином, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідач більше одного року не проживає в спірній квартирі, не цікавиться нею, не несе витрат по її утриманню, по оплаті комунальних послуг та квартплаті, ніяких його речей в спірній квартирі немає, поважних причин через які відповідач був відсутнім понад рік в спірній квартирі судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин і тому втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], в зв`язку з чим вимоги позивачів про визнання відповідача такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню. Разом з цим, згідно положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому спосіб захисту порушеного права має відповідати змісту порушеного права та характеру його порушення. Вбачається, що вимога позивачки про зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягає задоволенню, оскільки по своїй суті не спрямована на захист порушеного права, крім того згідно ст. 16 ЦК України не відноситься до можливих способів захисту. Фактично, згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання такої особи. За змістом ст. 11 вказаного Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування осіб, в тому числі зняття з реєстрації місця проживання, здійснюється органом реєстрації. Таким чином, зважаючи на те, що зняття особи з реєстраційного обліку, являє собою визначену чинним законодавством процедуру, здійснення якої не віднесено до компетенції районного суду, вказана процедура не відноситься до способів захисту порушеного права визначеного ст. 16 ЦК України та за своїм змістом не спрямована на захист порушеного права, в задоволенні вимог позивачки про зняття відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити.

Outcome: partial