Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

14 липня 2020 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката Новікова І.О. звернувся до Заводського районного суду м.\~Запоріжжя з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються з позивача по користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття з 1/4 частини всіх його видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову вказав, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх його видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак на цей час, на його утриманні також знаходяться його діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також його мати пенсійного віку [PERSON] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2020 року цивільну справу за вказаною позовною заявою постановлено передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Хортицького районного суду м. Запоріжжя відповідно до вимог ч.1 ст.27 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача), в передбаченому ч.1 ст. 31 ЦПК України порядку. Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2020 року справу прийнято до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 15 грудня 2020 року [PERSON] надала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись в тому числі на не доведення перебування [PERSON] на утриманні позивача, наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів та на стан здоров`я [PERSON] . До суду представник позивача адвокат Новіков І.О. надав заяву про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] до засідання не з`явилась з невідомих причин, що з урахуванням наданого відзиву та долучених доказів не перешкоджає вирішення спору по суті. Таким чином, суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] (а.с.14). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року у справі ЄУН №332/4086/14-ц, Провадження №2/332/1191/14 (а.с.12), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] : аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.08.2014 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Також заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2018 року у справі ЄУН №332/1475/18, Провадження №2/332/899/18 (а.с.62-64), яке набрало законної сили 01.10.2018 року, задоволено позов [PERSON] , та позбавлено [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, в силу вимог ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом стягувача аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів, чи суттєві зміни у його сімейному стані, можуть бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як було встановлено судом, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] і [PERSON] (а.с.15). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2020 року у справі ЄУН №332/1674/16-ц, Провадження №2/332/891/16 (а.с.45), яке набрало законної сили 22.06.2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] : аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.05.2016 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] і [PERSON] (а.с.13). 07.12.2018 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с.9). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2020 року у справі ЄУН №332/3352/19, Провадження №2/332/148/2020 (а.с.7-8), яке набрало законної сили 31.03.2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] : аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.08.2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Таким чином, на цей час дійсно відбулись суттєві зміни у сімейному стані [PERSON] , і тепер він є батьком не однієї, а трьох неповнолітніх дітей, на яких стягуються аліменти в загальному щомісячному розмірі 4/6 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , а отже у справі наявні передбачені законодавцем підстави для зміни розміру аліментів. Також за виконавчими провадженнями [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів (а.с.10, 11, 68-72). Вирішуючи питання про частку доходу, яку належить стягувати з відповідача в рахунок аліментів на утримання дитини [PERSON] , згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, вік і стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище, однак також, що [PERSON] не надав суду відомості щодо поточного працевлаштування, чи відсутності такого, інформації про рівень своїх доходів. При цьому суд виходить з необхідності забезпеченню інтересів, прав, потреб і гармонійного розвитку кожної дитини відповідача, і вважає що справедливим буде стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини доходів [PERSON] . Однак суду не доведено підстав, при визначенні нового розміру аліментів враховувати частину заробітку [PERSON] , що витрачається на утримання його матері [PERSON] . Так суду в порушення ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, ч.1 ст. 202 СК України не підтверджено ні їх факт спільного проживання, ні потреба [PERSON] у наданні їй матеріальної допомоги (рівень її доходів, що може не дозволяти самостійно придбати необхідне лікування, вартість і обсяг такого лікування). Саме посилання на стан здоров`я [PERSON] (а.с.16, 17, 46) не є підставою виникнення обов`язку утримувати батьків. Щодо посилання відповідачки [PERSON] на особливості розвитку і хвороби дитини [PERSON] (а.с.56, 57-58, 65, 66, 67), то суд звертає увагу сторони відповідача, що викликані такими обставинами витрати, є додатковими витратами на дитину, і повинні вирішуватись в передбаченому статтею 185 СК України порядку. При цьому участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення аліментів, з урахуванням кількості дітей відповідача, в розмірі однієї третьої частин від половини його доходу, що буде відповідати принципу справедливості, та при цьому, буде можливим для виконання. Обмеження розміру аліментів суд вважає за необхідне встановити не до максимального розміру, як про це просить позивач, оскільки таке положення застосовується в наказному провадженні (ч.5 ст. 183 СК України), а для захисту прав і інтересів дитини, щодо мінімального гарантованого розміру аліментів не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до абз.2 ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, а аліменти у зміненому розмірі необхідно стягувати з дня набрання чинності цього рішення суду. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial