Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

14 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди та зобов'язання здійснити певні дії. (а.с. 1) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що 10 травня 2014 року відповідач доставив позивачу рекомендований лист за номером № 4900015000380, на конверті якого був проставлений відбиток календарного штемпеля про відправлення цього листа 08 травня 2014 року, тоді як он-лайн сервіс електронної системи «відстеження пересилання поштових відправлень» містив відомості про те, що цей лист нібито ще 19.04.2014 року був направлений до Києва, а потім його було повернено за зворотною адресою за відсутності адресата за вказаною адресою, а 24.04.2014 року його нібито було навіть вже вручено. Відповідно до викладеного позивач звернувся до відповідача зі скаргою щодо недостовірних відомостей в електронній системі стосовно цього листа, за результатами розгляду якої 18 червня 2014 року позивач отримав відповідь від відповідача в якій було зазначено що на сайті УДППЗ «Укрпошта» містилася інформація про стан одночасно двох поштових відправлень, але позивачу не повідомили інформацію про друге поштове відправлення. Крім того, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на відсутність пояснень з боку відповідача, а саме, як оператор [PERSON] подвоїла штрихкодовий ідентифікатор, тому позивач вважає, що відповідач своїми діями намагається приховати від нього дійсну причину, за якої вищезазначений рекомендований лист не був доставлений йому вчасно. Такі дії відповідача на думку позивача призвели до порушення його звичайного життєвого укладу, тому у позивача з'явилася необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато свого особистого часу, позивач був змушений прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму свого життя, що безпосередньо пов'язано з вищезазначеними неправомірними діями відповідача і відповідно викликало у позивача глибокі душевні страждання, тому позивач звернувся до суду та просив суд відшкодувати йому моральну шкоду, а також зобов'язати відповідача надати йому повну та достовірну інформацію про результати розгляду скарги від 25.05.2014 року. (а.с. 1) У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. (а.с. 83) Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому просила суд відмовити у їх задоволенні. (а.с. 83) Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2014 року рекомендоване поштове відправлення № 4900015000380 було прийнято від відправника та 10 травня 2014 року надійшло до відділення поштового зв'язку № 125 Поштамту-Центру поштового зв'язку № 1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» і цього ж дня було доставлено листоношею [PERSON], через відсутність адресата [PERSON] вдома повідомлення про надходження рекомендованого листа було залишено в поштовій скриньці, яка знаходилась в належному стані. Крім того, судом встановлено, що 10 травня 2014 року лист було отримано позивачем особисто при зверненні до відділення поштового зв'язку № 125 м. Дніпропетровська, що підтверджується копією конверту з штрих-кодовий ідентифікатор № 4900015000380, копією книги ф. 8 про поштові відправлення і повідомлення та копією інформації з електронної пошукової системи УДППЗ «Укрпошта» (відстежень пересилання поштових відправлень), наявними в матеріалах справи. (а.с. 13-15) Встановлено, що відповідачем було присвоєно рекомендованому поштовому відправленню номер 4900015000380 під час направлення конверту позивачу, що підтверджується копією конверту долученої до матеріалів справи. (а.с. 13) Під час дослідження матеріалів справи та встановлених фактичних обставин справи судом було встановлено, що у квітні 2014 року за номером штрих-кодового ідентифікатору: 4900015000380 відбулася відправка іншого поштового відправлення до м. Києва з відділення поштового зв'язку Дніпропетровськ, оскільки відбулося подвоєння штрих-кодового ідентифікатора, однак викладене не вплинуло на термін доставки та проходження рекомендованого листа № 4900015000380 від 08.05.2014 року на ім'я [PERSON], що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні. (а.с. 83) Встановлено, що 26 травня 2014 року позивач звертався до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» зі скаргою, за результатом розгляду якої просив відповідача повідомити йому у письмовій формі чи був рекомендований лист (штрих-кодовий ідентифікатор: 4900015000380) дійсно надісланий спочатку до Києва 19.04.2014 року до того, як він був вручений позивачу 08.05.2014 року, про що містять відомості он-лайн сервіс відповідача «відстеження пересилання поштових відправлень», що підтверджується копією скаргою позивача від 26.05.2014 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 30) З матеріалів справи встановлено, що за результатами розгляду відповідачем вищезазначеної скарги позивача від 26.05.2014 року, позивачу було повідомлено наступне, що рекомендований лист від 08.05.2014 року № 4900015000380 надійшов на адресу позивача 10.05.2014 року та в цей же день був вручений йому особисто. Також позивачу було повідомлено про те, що у травні 2014 року з вини оператора відділення поштового зв'язку № 125 м. Дніпропетровська [PERSON] відбулося подвоєння штрих-кодового ідентифікатора, у зв'язку з чим інформація, яка була розміщена на корпоративному сайті УДППЗ «Укрпошта» містила відомості про стан пересилання обох поштових відправлень, однак дане порушення не вплинуло на пересилання листа позивачу. Крім того, позивачу було надано відповідь про те, що його звернення не було залишено без уваги, оскільки з працівниками поштового зв'язку було проведено додатковий інструктаж щодо використання штрих-кодових ідентифікаторів при прийманні поштових відправлень, а також начальнику Поштамту ЦПЗ № 1 [PERSON] було вказано на посилення контролю за роботою підлеглих працівників, внаслідок чого позивачу було висловлено вибачення та сподівання на розуміння, що підтверджується копією наказу № 2144/вк про прийом на роботу [PERSON], копією наказу № 573/вк про припинення трудового договору відповідача з [PERSON], поясненнями свідка [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2014 року та копією листа УДППЗ «Укрпошта» від 18.06.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 17, 41-43, 66-68) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до абз. 2 п. 102 Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 року № 270 (надалі - Правила) в об'єкті поштового зв'язку вручаються рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому. Згідно п.п. 1 п. 1 Розділу II Наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» (надалі - Нормативи) нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д + 2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання, 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. Згідно п. 2 Розділу II зазначених Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в п. 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Частинами 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодуванням збитків та моральної шкоди. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами) до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами) оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги дослідженні у судовому засіданні докази та встановлені під час розгляду справи фактичні обставини, відповідно до яких поштове відправлення № 4900015000380, яке було направлено відправником від 08 травня 2014 року надійшло до відділення поштового зв'язку № 125 Поштамту-Центру поштового зв'язку № 1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» - 10 травня 2014 року, і цього ж дня було доставлене відповідачем позивачу та отримане особисто позивачем, тому суд приходить до висновку, що поштове відправлення було доставлено відповідачем в строки та без порушення порядку вручення таких відправлень, а отже відсутні законні підстави для стягнення моральної шкоди. Також, суд при вирішенні позовних вимог в частині визначення розміру спричиненої позивачу моральної шкоди, приймає до уваги доводи позивача щодо характеру та обсягу завданих йому моральних і душевних страждань, внаслідок порушення Закону України «Про захист прав споживачів», характер немайнових витрат, їх тривалість й можливість відновлення, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, порушення нормальних життєвих зв'язків і стосунків з оточуючими людьми, та вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки вони не були підтверджені належними та допустимими доказами під час розгляду справи. Окрім цього, суд при вирішенні позовних вимог виходив з того, що позивач не надав до суду доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому з боку відповідача моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) відповідача вони були заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, враховуючі зазначені обставини, які спростовують вину з боку Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», оскільки позивачем було отримано рекомендоване поштове відправлення від відповідача через день після направлення відправником листа, а саме 10 травня 2014 року, тому відповідно до норм законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо заявленої позивачем вимоги про зобов'язання відповідача надати позивачу достовірну та у повному обсязі інформацію щодо результатів розгляду його скарги від 25.05.2014 року, суд враховуючи результати розгляду відповідачем зазначеної скарги та інформацію викладену в листі від 18.06.2014 року, відповідно до якої подвоєння штрихкодового ідентифікатора відбулося з вини оператора [PERSON], у зв'язку з чим з працівниками поштового зв'язку було проведено додатковий інструктаж щодо використання штрихкодових ідентифікаторів при прийманні поштових повідомлень відправлень, начальнику Поштамту ЦПЗ № 1 [PERSON] було вказано на посилення контролю за роботою підлеглих працівників, а позивачу висловлено вибачення та сподівання на розуміння шляхом направлення на адресу позивача листа від 18.06.2014 року, тому суд приходить до висновку, що окрім надісланого відповідачем листа від 18.06.2014 року за результатом розгляду скарги позивача, судом під час розгляду справи була встановлена у повному обсязі, достовірна інформація щодо викладених в скарзі позивача обставин та повідомлена позивачу, тому суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги в даній частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed