Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

14.06.2021 року представник позивача звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, що розташовані на території Славгородської селищної ради, Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,140 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право приватної власності на землю І-ДП № 061165 на ім`я [PERSON] з кадастровий номер 1224856200:01:001:0296 та земельна ділянка площею 5,200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право приватної власності на землю Р2 №166332 на ім`я [PERSON] кадастровий номер 1224856200:01:001:0193. [PERSON] за життя склала заповіт на свою доньку, в якому вищезазначені земельні ділянки заповіла рідній сестрі позивача [PERSON] . [PERSON] заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом подала, але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину, так як померла [INFO] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який являється відповідачем по даній справі. Так як позивач на день смерті своєї матері [PERSON] був та на теперішній час є пенсіонером за віком, то має право на обов`язкову частку у спадщині, тобто на 1/4 частку спадщини після смерті матері [PERSON] незважаючи на наявність заповіту. У встановлений Законом строк позивач звернувся до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки, що розташована на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на ј частку земельної ділянки, що розташована на території Славгородської селищної ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, загальною площею 5,140 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті матері [PERSON] . Державним нотаріусом розглянуто заяву позивача та 25 листопада 2020 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії де зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом не може буде видане у зв`язку з тим, що [PERSON] не надав документів підтверджуючих право власності на вищезазначені земельні ділянки за померлою [PERSON] . Позивач заперечує даний факт, оскільки ним було надано в нотаріальну контору копії державних актів на земельні ділянки, так як оригінали державних актів знаходились у його сестри [PERSON] . Крім цього, підтвердженням факту наявності права власності на земельні ділянки кадастровими номерами 1224856200:01:001:0296 та 1224856200:01:001:0193 за [PERSON] є Інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, яка є у вільному доступі. У зв`язку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на ј частки земельних ділянок, що розташовані на території Славгородської селищної ради Синельниківського району, Дніпропетровської області, загальною площею 5,140 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 1224856200:01:001:0296 та загальною площею 5.200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер - 1224856200:01:001:0193. До початку\~судового засідання\~представником позивача [PERSON] \~адвокатомСашковим М.В., надано суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без присутності позивача та його представника. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України, визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 166332, [PERSON] належить земельна ділянка, загальною площею 5.200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 061165, [PERSON] належить земельна ділянка, загальною площею 5.140 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії заповіту від 17.05.2004 року, посвідченого секретарем виконкому Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Хохленко Т.Я., [PERSON] заповіла вищевказані земельні ділянки [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 травня 2020 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданої Славгородським відділом РАЦС Синельниківського району Дніпропетровської області 16 січня 1957 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області 08 червня 1978 року вбачається, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , прізвище дружини [PERSON] . Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 16 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину, так як померла [INFO] . Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 29 січня 2021 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Дніпро). Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 1958 року Славгородським бюро РАЦС [PERSON] є матір`ю позивача по справі [PERSON] . Позивач [PERSON] \~є пенсіонером\~за віком,\~згідно копії\~пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] виданого 07.08.2018 року. Відповідно до\~статті 1241\~Цивільного кодексу\~України право\~на обов`язкову\~частку спадщині\~мають:\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом» (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування») п. 19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Відповідно до положень статті 1270 цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, відповідно до положень статті 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У встановлений Законом строк [PERSON] звернувся до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки, що розташована на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,200 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на 1/4 частку земельної ділянки, що розташована на території Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,140 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті матері [PERSON] . Згідно копії постанови державного нотаріуса Другої Синельниківської нотаріальної контори Мельникова О.Ж. від 25 листопада 2020 року № 1001/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається що свідоцтво про право на спадщину за законом не може буде видане у зв`язку з тим, що [PERSON] не надав документів підтверджуючих право власності на вищезазначені земельні ділянки за померлою [PERSON] . Аналізуючи досліджені докази, суд вважає що є підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на вищезазначені земельні ділянки, оскільки він на момент смерті своєї матері [PERSON] являвся пенсіонером за віком, а отже згідно законодавства України має право на обов`язкову частку у спадщині. Також в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують право власності на вищезазначені земельні ділянки за померлою [PERSON] на відсутність яких ссилався нотаріус при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] як спадкоємця в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved