Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

14 грудня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину їй належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрований її онук - [PERSON] З 2004 року відповідач в зазначеній квартирі не мешкає, оскільки з власної волі мешкає за іншою адресою за межами України. Реєстрація [PERSON] в належній позивачці квартирі має наслідком порушення її прав як власниці, позбавляє можливості оформити субсидію на оплату вартості комунальних послуг, у зв'язку з чим позивач просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Пояснила, що її онук [PERSON] з 2004 року не мешкає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Будь-яких перешкод у проживанні в зазначеній квартирі онуку з її боку не чинилось. Відповідач відмовився від спадщини після смерті батька [PERSON] на її користь. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач по справі приблизно з 2004 року не мешкає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], оскільки переїхав на батьківщину матері до Узбекистану. Протягом цього часу не виявляв жодного інтересу до вказаної квартири, не виявляв намірів проживати в ній. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою з боку [PERSON] онуку не чинилось. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2018 року є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-11). Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] відмовився від частки у спадщині, яка складається із квартири [ADDRESS]), після смерті батька - [PERSON] на користь позивачки по справі [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 22 січня 2018 року № 236 [PERSON] з 19 лютого 2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається зі змісту актів перевірки паспортного режиму від 10 серпня 2017 року, від 10 грудня 2018 року, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 2004 року (а.с.13-14). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі не проживає в належній позивачці квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2004 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved