Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

12 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Одеська товарна біржа, про визнання угоди дійсною, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати дійсною угоду купівлі - продажу квартири за [ADDRESS] від 26 червня 1996 року, укладену між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO], [PERSON], якій діяв від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] та [PERSON], зареєстровану на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний [NUMBER] від 26.06.1996 року, посилаючись на те, що сторони вказаного вище договору купівлі-продажу квартири дійшли згоди по усіх суттєвих умовах угоди, дідусь позивача [PERSON] оплатив її вартість та відкрито користувався нею. [INFO], дідусь позивача [PERSON] помер. Після смерті дідуся позивач у встановлений законом строк звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. з заявою про прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS], яка належала дідусю позивача. Проте, нотаріусом було роз'яснено позивачу, що Договір купівлі - продажу квартири за [ADDRESS] від 26 червня 1996 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищезазначеному договорі в числі учасників правочину є неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду із зазначеним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, до суду надано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за останньою відомою суду адресою, а також в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, тому з опублікуванням оголошення про виклик відповідачі вважаються повідомленими про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеської товарної біржі в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 26 червня 1996 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO], [PERSON], якій діяв від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] та [PERSON] укладений письмовий договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був зареєстрований Одеською товарною біржею відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» за [NUMBER] від 26.06.1996 року. Сторони вказаного вище договору купівлі-продажу квартири дійшли згоди по усіх суттєвих умовах угоди. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на зазначену квартиру є договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 26 червня 1996 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO], [PERSON], якій діяв від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] та [PERSON], зареєстрований Одеською товарною біржею за [NUMBER] від 26.06.1996 року. Зазначений договір зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 13.08.1996 року під [NUMBER] стор.170 кн.184 пр.. Як вказано в тексті договору від 26.06.1996 року, він не підлягає нотаріальному посвідченню, в зв'язку з чим [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO], [PERSON], якій діяв від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] як продавці та покупець [PERSON], не звертались до нотаріальної контори. Домовляючись про укладення договору купівлі-продажу, між сторонами були обумовлені усі істотні умови угоди, в тому числі вартість квартири, яка повністю передана відповідачам до укладання угоди, що вбачається із п.12 договору. Зазначена квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 20.11.1995 року, виданого Управлінням житлового-комунального господарства м.Одеси, зареєстрованого у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за [NUMBER] пр.стр.153 р№ 152 від 01.02.1996 року. Після звільнення квартири відповідачами дідусь позивача вселився до спірної квартири та оформив постійну реєстрацію за вказаною адресою, зазначене підтверджуються довідкою (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) №413 від 24.07.2014 року [INFO], [PERSON] помер, що вбачається із Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 06 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 6970. Після смерті дідуся позивач у встановлений законом строк звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. з заявою про прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS], яка належала її дідусю. Листом Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Петкової Н.М. №12/02-14/02-14 від 04.02.2015р., було роз'яснено позивачу що Договір купівлі - продажу квартири за [ADDRESS] від 26 червня 1996 року не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору. В вищезазначеному договорі в числі учасників правочину є неповнолітні діти, які не можуть бути членами біржі. Згідно ст.227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Аналогічна норма міститься у ст. 657 ЦК України, що діє станом на теперішній час. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об'єктів нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., а також ч.2 ст. 220 ЦК України в редакції 2004 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд праві за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На сьогоднішній момент нотаріально посвідчити договір, вчинений на товарній біржі, сторони не можуть, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі На підставі викладеного,

Outcome: approved