Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

13.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про повернення 344931 гривень вартості належної їй на праві власності квартири [ADDRESS]. В позові зазначає, що зазначену квартиру придбала у власність відповідно до рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Правовий центр підприємництва» від 05.04.2006 року, яким визнано дійсним договір купівлі - продажу від 31.03.2006 року квартири [ADDRESS], укладеного між нею та [PERSON] та визнано за нею право власності на зазначену квартиру. Відповідно до п. 4 договору купівлі - продажу, продаж вчинено за 114750 гривень, які одержано продавцем [PERSON] в момент підписання договору. У зазначену квартиру вона [PERSON] заселилась і проживала до 10.04.2014 року. В період її проживання в зазначеній квартирі їй стало відомо, що дана квартира є спірною і що її продаж від первинного власника були проведені незаконно, на підставі підроблених документів. В зв'язку з цим, рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 29.04.2010 року визнано недійсним доручення видане від первинного власника квартири [PERSON] на ім'я [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі - продажу даної квартири, укладеним за дорученням від імені [PERSON] - [PERSON] з [PERSON]. [PERSON] до вирішення цієї справи переоформила дану квартиру на свою сестру [PERSON], а остання продала її [PERSON] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2012 року було задоволено позов [PERSON] (матері первинного власника квартири [PERSON].) до неї [PERSON] і усунено перешкоди в користуванні [PERSON] спірною квартирою, витребувано квартиру з чужого незаконного володіння, виселено її з придбаної нею квартирою [ADDRESS]. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 25.02.2013 року дане рішення скасовано і прийнято нове рішення яким позов [PERSON] задоволено частково, витребувано квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] і усунуто перешкоди , які чинилися [PERSON] в користуванні її власністю, шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Дане рішення набуло законної сили і 10.04.2014 року [PERSON] була примусово виселена з спірної квартири. Посилаючись на вказані обставини позивач [PERSON] просить посилаючись на ст.. 216 ЦК України про правові наслідки недійсного правочину, стягнути з продавця спірної квартири відповідача по справі [PERSON] кошти і відшкодувати їй вартість купленої і відібраної в неї квартири в розмірі визначеному висновком про вартість однокімнатної квартири яка розташована в [ADDRESS] наданого оцінювачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Профсервіс» в розмірі 344931 гривень. В судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали обґрунтовуючи його викладеними в ньому обставинами. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем, що позивач пропустили строк позовної давності, про що надав суду письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи і матеріали інвентаризаційної справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення враховуючи наступне. По справі встановлено, що рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації «Правовий центр підприємництва» від 05.04.2006 року визнано дійсним договір купівлі-продажу від 31.03.2006 року квартири [ADDRESS] укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на зазначену квартиру. Відповідно до п. 4 договору купівлі - продажу, продаж вчинено за 114750 гривень які одержані продавцем [PERSON] в момент підписання договору. Реєстраційним посвідченням Вінницького ОБТІ від 07.04.2006 року посвідчено, що зазначена квартира зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення постійно діючого третейського суду, про що зроблено запис в реєстрову книгу за № 1465/5195, книга № 583. Дана квартира складається з житлової кімнати площею 17,4 кв.м., коридору, комори, санвузла, кухні. Всього загальна площа квартири складає 31,1 кв.м., жила 17,4 кв.м. Позивач [PERSON] заселилась в дану квартиру і зареєструвалась в ній 12.04.2006 року про що свідчить запис в паспорті (а.с. 4) В подальшому належність даної квартири стала предметом кримінального розслідування, в ході якого з'ясувалось, що за недійсною довіреністю ніби від власника квартири [PERSON] її було оформлено спочатку на [PERSON] в подальшому на її сестру [PERSON], яка в свою чергу продала її без нотаріального посвідчення [PERSON] Первинний власник квартири [PERSON] був знайдений мертвим і його мати [PERSON] почала звертатись до суду про визнання права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом після померлого сина [PERSON] Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 29.04.2010 року визнано недійсним доручення, видане від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений за дорученням від імені [PERSON] - [PERSON] з [PERSON] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2012 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] і усунуто перешкоди в користування спірною квартирою, витребувано квартиру з чужого незаконного володіння і виселено [PERSON] зі спірної квартири. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 25.02.2013 року дане рішення скасовано і прийнято нове рішення яким позов [PERSON] задоволено частково, витребувано квартиру [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] і усунуто перешкоди , які чинилися [PERSON] в користуванні її власністю, шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Дане рішення набуло законної сили і 10.04.2014 року [PERSON] була примусово виселена з спірної квартири. Таким чином, [PERSON] уклавши з [PERSON] договір купівлі - продажу спірної квартири і сплативши за квартиру 114750 гривень, що не заперечувалось представником відповідача, була на підставах, передбачених законом позбавлена житла і виселена з нього. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Посилання представника відповідача на роз'яснення Пленуму Верховного суду України викладеного в п. 10 постанови № 9 від 06.11.2009 року «про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», відповідно до якого норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі і що не підлягає задоволенню позов власниці майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину і як наслідок цього роз'яснення зроблений представником відповідача висновок, що позивач [PERSON] може звернутись з вимогою про стягнення коштів лише до особи, яка першою продала квартиру, тобто із [PERSON] є недоречним, поскільки предметом даного позову є повернення грошових коштів, які безпосередньо одержали від позивача продавець спірної квартири [PERSON], яка і є стороною даного правочину. Будь - які підстави для стягнення цих коштів з [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України кожна із сторін недійсного правочину зобов'язана повернути іншій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину за цінами які існують на момент відшкодування. По справі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Профсервіс», що діє на підставі сертифікату Фонду Державного майна України № 12932/12 від 03.02.2012 на підставі аналізу ринку жилої нерухомості у м.Вінниці визначена ринкова вартість об'єкту оцінки і станом на 09.11.2014 року вартість квартири [ADDRESS] визначена в розмірі 344 931 гривень. Оцінюючи матеріали звіту і винесений висновок суд приходить до висновку, що проведене оцінювачем ТОВ «Профсервіс» визначення ринкової вартості об'єкту оцінки є об'єктивним і заслуговуючим на довіру , а тому вважає вартість спірної квартири у зазначену суму як таку, що підлягає до застосування. Суд, критично оцінює твердження представника відповідача про те,що позивач пропустила строк позовної давності на звернення до суду, поскільки початок строку слід рахувати від дня винесення Вінницьким міським судом Вінницької області рішення від 26.11.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] щодо виселення зі спірної квартири, а отже позивач звернулась до суду у передбачений ст.. 257 ЦК України 3-х річний строк. Поскільки позивачка як член сім»ї загиблих (померлих) ветеранів війни, згідно ч. 1 п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору суд стягує відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: approved