Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

14 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення витрат частини доходу у звязку з порушенням строків його виплати та плату за неправомірне користування коштами.Позовні вимоги, мотивує тим, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 28 листопада 2009 року визнане грошове зобов'язання Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (перетворене в Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат», а надалі в товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат») перед [PERSON], та ухвалено стягнення в сумі 55 656,39 грн. 11 грудня 2009 року Заводським ВДВС Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження №16362042 та визначений строк для добровільного виконання рішення до 18 грудня 2009 року. Станом на 1 липня 2017 року ТОВ «ЗТМК» не в повному обсязі виконало свої зобов'язання. Залишок боргу становить 10 649,30 грн. 18 вересня 2017 року відповідач сплатив залишок заборгованості в сумі 10649,30 грн., тобто виконав свої зобовязання в повному обсязі. Разом з тим позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню інфляційні втрати частини доходу у звязку з порушенням строків його виплатиякі становлять:заборгованість з урахуванням індексу інфляції з жовтня 2017 року по вересень 2017 року: 10649,30 х 102,4% х 101,9% х 103,0% х 143,% х 112,4% х 101,1% х 101,0% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6 х 100,2% х 99,9% х 102,0%=20318,56 грн., інфляційні втрати становлять різницю між сумою заборгованості з урахуванням індексу інфляції та сумою основного зобовязання: 20318,56 грн. 10649,31 грн. = 9669,25 грн., плата за неправомірне користування коштами в сумі 10649,31 грн. в розмірі 3% річних в межах строку позовної давності становить: 10649,31 грн. х 3% х 3 = 958,44 грн. та судові витрати. Представник відповідача надав заперечення згідно яких заперечував проти задоволення позовних вимогпосилаючись на те, що правовідносини, що склались між сторонами, регулюються договором № 140 від 29.2.2008 року про добросовісне заохочення за використання раціоналізаторської пропозиції та нормами Глав 35,41 Цивільного кодексу України, які не передбачають стягнення інфляційних втрат та компенсації за користування грошовими коштами. Надавши розрахунок згідно якого втрати від інфляції: (102,4%:100%) х (101,9%:100%) х (103,0%:100%) х (143,3%:100%) х (112,4%:100%) х (101,1%:100%) х (101,0%:100%) х (101,8%:100%) х (100,9%:100%) х (101,3%:100%) х (101,6%:100%) х (100,2%:100%) х (99,6%:100%) х (102,0%:100%) х (101,2%:100%) = 182,8 %. 10649,30 грн. х 182,8% : 100% = 19467,84 грн. 19467,84 грн. 10649,30 грн. = 8818,54 грн. 3% річних: кількість днів з 14.11.2014 р. по 09.08.2017 р. 999 днів. (10649,30 грн. * 3% : 100% : 365 днів) * 999 днів = 874,41 грн. Надання розрахунку з зазначенням свого бачення розміру цього розрахунку суд сприймає як визнання позовних вимог в частині зазначеній відповідачем в наданому розрахунку, тобто визнання позовних вимог в розмірі 8818,54 грн. - сума інфляційних витрат та 874,41 грн. - 3% річних. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні погодились з розрахунком відповідача та не заперечують проти стягнення зазначеної суми, що суд сприймає як уточнення розміру позовних вимог. Судом встановлено, що правовідносини виникли між сторонами після стягнення з відповідача на користь [PERSON] грошової суми за рішенням суду. Так, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2009 р. було стягнуто з КП «ЗТМК» на користь [PERSON] винагороду за використання раціоналізаторської продукції № 120 у розмірі 55656, 39 грн. 11 грудня 2009 року Заводським ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження №16362042 та визначено строк для добровільного виконання рішення до 18.12.2009 року. Станом на 1 липня 2017 року відповідач не в повному обсязі виконав рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-1552/2009 р. Залишок боргу становить 10649,30 грн. Відповідно до платіжного доручення № 77788 від 09.08.2017 року виконання рішення в повному обсязі відбулось 19.08.2017 року. Заборгованість з урахуванням індексу інфляції становить 19467,84 грн. Інфляційні втрати становлять різницю між сумою заборгованості з урахуванням індексу інфляції та сумою основної заборгованості, що складає суму в розмірі 8818,54 грн. При визначені терміну, за який нараховується компенсація (плата) за користування утримуваними коштами, трирічний термін позовної давності, що передує дню звернення до суду та до виконання зобовязань у повному обсязі тобто з 11 листопада 2014 року до 09 серпня 2017 року. Таким чином, тривалість затримки становить 999 днів. Отже, три відсотки річних за прострочення з 14 листопада 2014 року по 09 серпня 2017 року становить суму в розмірі - 10 649,30грн. х 3% / 365 днів х 999 днів = 874,41 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про стягнення боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. За таких обставин висновок представника ЗТМК про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин (правовідносин права інтелектуальної власності) положень ч.2 ст.625 ЦК України не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного ст.ст.526,598,599,611,625 ЦК України,

Outcome: approved