Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

14.12.2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до відповідача 1: [PERSON] , відповідача 2: [PERSON] , відповідача 3: [PERSON] , відповідача 4: [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 35 845,83 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачам 1,2,3,4, які проживають в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідачі 1,2,3,4 свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконали, внаслідок чого, за останніми утворилась заборгованість в сумі 35 845,83 грн. за період з 01.03.2014 року по 30.11.2020 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача Рекотова О.П. заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити. Відповідач 2 [PERSON] зазначила, що частково здійснювала оплату заборгованості, у зв`язку з чим просила долучити до матеріалів справи квитанції, а тому з заявленою сумою не погоджується. Крім того, просила суд застосувати строки позовної давності, про що надала відповідну заяву. Відповідачі 1,3,4 до зали судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення сторін у справі, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з п. 2.2 статуту КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). З матеріалів справи слідує, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) за період з 01.03.2014 року по 30.11.2020 року надано послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 35 845,83 грн. Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, отримувачами послуг за вказаною вище адресою є відповідачі (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Відповідачі 1,2,3,4 ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідями на запит з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 17.12.2020 року №№01-71/19210 (а.с. 17), 01-71/19211 (а.с. 18), 01-71/19212 (а.с. 19), 01-71/19209 (а.с. 20). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідачі 1,2,3,4 у справі зобов`язання з оплати наданих послуг в період з 01.03.2014 року по 30.11.2020 року належним чином не виконали, у зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги у розмірі 35 845,83 грн. Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень та як доказ часткового погашення заборгованості за отримані від позивача послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, долучено до матеріалів справи квитанції від 20.02.2019 року №2 на суму 1 080,74 грн., від 17.12.2019 року №10 на суму 1 059,13 грн., від 21.12.2020 року на суму 1 386,07 грн. та на суму 161,48 грн. (а.с. 50). Дослідивши надані відповідачем докази, перевіривши розрахунок заборгованості, наданий представником КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», судом встановлено, що позивачем при визначені суми заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] враховано сплачені відповідачем 4 кошти на погашення заборгованості в розмірі 2 139,87 грн., відповідно до квитанцій від 20.02.2019 року №2 на суму 1 080,74 грн., від 17.12.2019 року №10 на суму 1 059,13 грн. При цьому, відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, позивач при визначені суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів, не врахував погашення відповідачем 3 [PERSON] заборгованості за отримані від позивача послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 1 547,55 грн., тобто згідно з квитанціями від 21.12.2020 року на суму 1 386,07 грн. та на суму 161,48 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що при визначені суми заборгованості позивачем не враховано погашення відповідачем 3 ( [PERSON] ) заборгованості за отримані від позивача послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в загальному розмірі 1 547,55 грн., згідно з квитанціями від 21.12.2020 року на суму 1 386,07 грн. та на суму 161,48 грн., суд дійшов висновку, що станом на час розгляду справи по суті заборгованість за надані позивачем послуги в період з 01.03.2014 року по 30.11.2020 року складає 34 298,28 грн. (35 845,83 грн. - 1 547,55 грн.). Факт наявності заборгованості в розмірі 34 298,28 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами в ході її розгляду. Розглянувши заяву [PERSON] від 07.09.2021 року про застосування строку позовної давності по цивільній справі №333/7161/20, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачами 1,2,3,4, починаючи з травня 2016 року, здійснювалось часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Останній платіж у розмірі 157,29 грн. відповідачами 1,2,3,4 було здійснено в листопаді 2020 року. За таких обставин, враховуючи, що останній платіж з погашення суми боргу відбувся - в листопаді 2020 р., а позивач звернувся до суду - 14.12.2020 р., тобто в межах 3-річного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] від 07.09.2021 року про застосування строку позовної давності по цивільній справі №333/7161/20. Оскільки відповідачі 1,2,3,4 оплату наданих послуг в повному обсязі не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 34 298,28 грн. за період з 01.03.2014 року по 30.11.2020 р. є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовляється у зв`язку з недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 011,25 грн. покладається судом на відповідачів порівну.

Outcome: partial