Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

13.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 04.10.1996 року відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 817, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, однак, подружні стосунки припинені з травня 2017 року, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, збереження сім'ї неможливо, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить слухати справу за її відсутності/ Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просив слухати справу за його відсутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату слухання справи та від яких надійшли письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, що не суперечить ч.3 ст.211 ЦПК України, та судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON]/ 04.10.1996 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 817, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.5/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи в суді є повнолітнім, та [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 12.12.2006 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.9/.З вимогами про стягнення аліментів позивачка не зверталась. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з травня 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved