Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

12 вересня 2018 року представник заявника [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, посилаючись на те, що останній є її рідним батьком. [PERSON] проживав в [INFO] та в липні 2007 року пішов з дому та до цього часу не повернувся. З цієї причини заявниця звернулася до органів поліції із заявою про його розшук, проте до цього часу ніяких відомостей про його місце перебування не надійшло. У місці постійного проживання [PERSON] немає з липня 2007 року, місця його перебування заявниці невідомі, у звязку з чим він може бути визнаний безвісно відсутнім, що необхідно заявниці для реалізації права власності на нерухоме майно. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 14.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник та її представник в судове засідання не зявилися, до суду надали заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Просили задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими , речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. В даному провадженні суд вважає достатнім письмових доказів, наданих заявником. Згідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Дослідивши записи із домової книги для прописки громадян, проживаючих в [INFO], суд встановив, що [PERSON] був зареєстрований за даною адресою 28.08.1997 року і знятий з місця проживання 01.06.2006 року. Згідно довідки Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 18.11.2016 року, [PERSON], [INFO], дійсно перебуває в державному розшуку, місце його перебування невідоме. Даний факт Глобинським ВП ГУНП в Полтавській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016170140000149 від 10.03.2016 року та здійснюється розшук в рамках оперативно-розшукової справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали письмові заяви, в яких підтвердили, що з липня 2007 року [PERSON] не проживає за адресою постійного проживання і місце його знаходження невідоме. Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи не має, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. З урахуванням викладених обставин, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], безвісно відсутнім з 01 серпня 2007 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджуються доказами, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, і ці докази суд приймає до уваги, так як вони не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved