Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

14 липня 2017 року , [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельні частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. У судовому засіданні представники позивача, які діють на підставі довіреностей, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] зазначив, що [INFO] в с.Колісниківка Шевченківського району Харківської області помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), площею 7.62 умовних кадастрових га, розташованої на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яку прийняла у спадок дружина померлого - [PERSON], але оформити належним чином правовстановлюючі документи не встигла бо [INFO],померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначену земельну частку (пай). Заповіту померлі не залишили. Сертифікат на право на земельну частк (пай) батьком було втрачено. Про його втрату подано оголошення в районну газету «Краєвид». Після смерті батька він весь час до смерті матері мешкав разом з нею. Вони вели спільне господарство , він їй опікувася , а після смерті поховав але місце реєстраціїї мав інше. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання відповідного свідоцтва про спадщину, йому було відмовлено, враховуючи, що він не був зареєстрованим разом з матір'ю на час відкриття спадщини та пропустив строк для її отримання, також через відсутність правовстановлюючих документів. За таких обставин він вимушений звернутися до суду за захистом свого не визнаного права та просить суд, встановити факт постійного проживання з матір'ю на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розташовану на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні представник [PERSON] просив позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову позивача [PERSON] не заперечував. Залучена у якостві відповідача [PERSON],в судове засідання не з'явилася надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності проти задоволення позову [PERSON], не заперчує. Суд заслухавши пояснення представників позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження ( серія [NUMBER] виданого Олександрівською сільською радою 26 листопада 1964 року) вбачається, що позивач за справою, народився, [INFO], його батьками в свідоцтві про народження відповідно вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Свідоцтво про смерть ( серія [NUMBER], яке видане повторно Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 31 травня 2017 року), засвідчує факт смерті - [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в с.Колісниківка Шевченківського району Харківської області. За життя батько позивача отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 7.62 умовних кадастрових га, розташовану на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) батьком був втрачений про, що було надано повідомлення в газету «Краєвид» за №№ 41-42 (1763 - 1764) від 27 травня 2017 року. Після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняла його дружина [PERSON], але оформити належним чином не встигла бо померла, [INFO], в с.Колісниківка Шевченківського району Харківської області, про що свідчить свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] видане Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 31 травня 2017 року). З довідок №460, №461 Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 1 червня 2017 року вбачається, що [PERSON] та його дружина [PERSON], були зареєстровані та проживали разом в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що підтверджується записами в погосподарській книзі даної сільської ради №7 (особовий рахунок №263). З відповіді № П-30/0-0.23.29-43/150-17 начальника відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області від 19 червня 2017 року вбачається, що сертифікат (серія [NUMBER]) площею 7.62 умовних кадастрових гекрата зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 328 від 5 лютого 1997 року по реформованому КСП «Надія» на ім'я [PERSON] та отримано його власником, що посвідчено підписом. Згідно інформаційних довідок зі спадкового реєстру №164/01-09, №163/01-09 від 19 серпня 2017 року Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] та [PERSON], померлої [INFO] заповітів не залишили, спадкові справи не заводилися. Позивачу рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з померлою [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] пояснили, що знають позивача та його родину тривалий час. Після смерті батька він проживав разом зі своєю матерю , піклувався про неї, вони вели спільне господарство , посіля її смерті здійснив поховання. Положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином враховуючи пояснення позивача , свідків надані докази суд дійшов до висновку ,що вимога про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволеню. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 1216 Цивільного кодексу України , передбачено ,що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Зі змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину чи відмовитися від її прийняття. Спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким ,що прийняв спадщину , якщо протягом , встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини. Як зазначалось вище та підтверджується показаннями свідків, належними та допустимими доказами [PERSON] на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом 6 місяців не подавав. З правової позиції викладеної у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь - яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за ним права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved