Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позивачі у судове засідання не з'явилися, але надали заяву про те, що позов підтримують та просять справу розглянути у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають. Із позову вбачається, що [INFO] померла дружина відповідача, [PERSON] у якої залишилося двоє дітей від відповідача: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Позивачка, [PERSON] є матірью відповідача, [PERSON]. Позивачка, [PERSON], є рідною сестрою по матері. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, свідоцтв про розірвання шлюбів, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про смерть. В зв'язку з тим, що померла [INFO] жінка відповідача [PERSON], яка хворіла, відповідач з нею фактично не проживав, був не в змозі виховувати і утримувати дітей. З листопада 2009 року [PERSON] [INFO] мешкає у позивачки, [PERSON], а [PERSON] [INFO] з листопада 2012 року мешкає у позивачки, [PERSON]. Позивачі весь цей час виховували та піклувалася про [PERSON] і [PERSON]. 22 листопада 2013 року відповідач на підставі ст.151 СК України, надав нотаріальну згоду, щоб [PERSON] [INFO] мешкала у позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] [INFO] мешкала і виховувалася у позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується нотаріальними заявами відповідача. Позивачі, [PERSON] [PERSON] виконують всі обов'язки по догляду, вихованню, навчанню, лікуванню і матеріальному забезпеченню дітей, організовують їх літній відпочинок і оздоровлення. Відповідач самоусунувся від виховання, утримання і матеріального забезпечення дітей, не займається їх вихованням та утриманням, не спілкується з ними, не цікавиться їх розвитком, життям, здоров'ям, навчанням, жодної допомоги дітям не надає. Він не в змозі забезпечувати достатній рівень життя дітей, їх фізичного, інтелектуального, соціального і психологічного розвитку, умов для проживання та виховання дітей. Не має постійного місця роботи. Відповідач не заперечує проти того щоб діти перебували і виховувалися позивачами. Позивачі повністю опікуються дітьми. Позивачі намагаються максимально забезпечувати всі потреби, займаються вихованням, піклуються про стан здоров'я, проявляють турботу про фізичний та духовний розвиток дітей. Позивачі просять суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити, позбавити батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Стягувати щомісячно із гр. [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] у розмірі 16,5 % від усіх видів його заробітку з 10 квітня 2014 року і до досягнення її повноліття. Позбавити батьківських прав гр. [PERSON] [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Стягувати щомісячно із гр. [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] у розмірі 16,5 % від усіх видів його заробітку з 10 квітня 2014 року і до досягнення її повноліття. У судове засідання відповідач не з'явився, але надав суду заяву про те, що проти задоволення позову у повному обсязі не заперечує. Просить справу розглядати у його відсутність. У судовому засіданні прокурор просить позовні вимоги задовольнити, вважає, що батько не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків. Представник третьої особи - органа опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради суду просила суд позов задовольнити, надала письмовий висновок та заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши думку прокурора, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, відповідач [PERSON], є батьком [PERSON] (а.с.6) [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Як вбачається з нотаріальної заяви відповідача, останній надав згоду на виховання своїх малолітніх дітей позивачами (а.с. 11). Згідно характеристики (а.с. 39) щодо [PERSON], [INFO], вихованням дівчинки займається [PERSON] , яка відповідально відноситься до створення для дитини умов для повноцінного розвитку. Дівчинка завжди охайна, забезпечена шкільним приладдям, сезонним одягом. Відповідач життям дитини не піклується. Згідно характеристики (а.с. 40) щодо [PERSON], [INFO], вихованням дівчинки займається [PERSON] , яка відповідально відноситься до створення для дитини умов для повноцінного розвитку. Дівчинка завжди охайна, забезпечена шкільним приладдям, сезонним одягом. Відповідач життям дитини не піклується. За весь час навчання жодного разу не відвідував доньку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які приймають участь у розгляді справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін, які беруть участь у розгляді справи виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дітей, долею, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дітей, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved