Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій зазначила, що з 20 серпня 2003 року перебуває у шлюбі із [PERSON] , мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . 02 грудня 2014 року чоловік пішов на роботу до ТОВ «Інтор-Авто-Транс», де обіймав посаду директора, і з цього часу про місцезнаходження і долю чоловіка їй нічого не відомо. 04 грудня 2014 року звернулась до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про розшук [PERSON] , але розшукові заходи виявились безрезультатними, місцезнаходження чоловіка встановити не вдалось. [PERSON] перебуває у розшуку як особа, яка зникла без вісті. Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2017 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Станом на теперішній час їй невідомо місцезнаходження чоловіка. Визнання чоловіка померлим необхідно для виїзду неповнолітнього сина [PERSON] за кордон, реалізації законного права неповнолітньої дитини на отримання пенсії по втраті годувальника, визначення правового статусу майна, врегулювання питання щодо витрат з утримання майна, оформлення субсидії. Заявниця [PERSON] просить: -визнати [PERSON] , [INFO] померлим; -зобов`язати відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості щодо смерті фізичної особи. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила оголосити її чоловіка - [PERSON] померлим, зазначивши, що 2 грудня 2014 року чоловік пішов на роботу і додому не повернувся. Зверталась до правоохоронних органів з метою розшуку чоловіка, самостійно вживала заходів для встановлення місця його знаходження, але вони виявились безрезультатними. В період часу з 02 грудня 2014 року до теперішнього часу відсутні будь-які відомості про місцезнаходження [PERSON] , в цей період часу він жодного разу не дав про себе знати ані їй, ані родичам та знайомим. Представник Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви і оголошення [PERSON] померлим. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що останній раз спілкувались із [PERSON] 02 грудня 2014 року. Цього дня [PERSON] мав намір їхати до м.Бахмута, більше його ніхто не бачив. Розшукові заходи не дали результатів. З 2014 року до теперішнього часу [PERSON] за місцем проживання жодного разу не з`являвся, будь-яких звісток про себе не давав ані рідним, ані знайомим. На теперішній час його місце знаходження не відоме. Заслухавши пояснення заявниці, з`ясувавши позицію представника заінтересованої особи, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 20 серпня 2003 року (а.с.4). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копії паспорту, [PERSON] , [INFO] , з 10 серпня 2005 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно до довідки Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 10 квітня 2017 року № 6232/ 204/06-17 [PERSON] , [INFO] перебуває у розшуку Костянтинівським ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області як безвісно зниклий, на теперішній час місце його знаходження не відомо (а.с.12). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2017 року, яке набрало законної сили 27 червня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутнім, оскільки, як встановлено вказаним рішенням, відсутні відомості про місце перебування [PERSON] з 02 грудня 2014 року (а.с.13,59). Згідно довідки Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 29 червня 2019 року № 125623/204/06-19 [PERSON] , [INFO] знаходився у розшуку, ОРС «Розшук» № 38-31 від 13 грудня 2014 року. 17 серпня 2017 року ОРС «Розшук» № 38-31 від 13 грудня 2014 року відносно [PERSON] було закрито у зв`язку з визнанням [PERSON] безвісно відсутнім, активний розшук припинений (а.с.49). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, інформація про доходи [PERSON] в період часу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2019 року відсутня (а.с.38-39). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27 червня 2019 року № 0.184-23243/0/15-19-Вих відомості про перетинання [PERSON] , [INFO] , державного кордону відсутні (а.с.41-42). [PERSON] , [INFO] на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Донецької області не перебуває, пенсію не отримує, що підтверджується довідкою № 16805/13/14-50 від 05 липня 2019 року (а.с.50). Відповідно до листа ТОВ «Інтор-Авто-Транс» від 01 липня 2019 року № 44 [PERSON] посадові обов`язки директора ТОВ «Інтор-Авто-Транс» не виконує, фактичне місцезнаходження його невідоме (а.с.51). Відповідно до частини 1\~статті 46 Цивільного кодексу України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Оцінивши вищенаведені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт відсутності з 02 грудня 2014 року відомостей про місце перебування [PERSON] , [INFO] , за місцем його простійного проживання, знайшов своє підтвердження, з огляду на що заява [PERSON] про оголошення [PERSON] померлим є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України \~після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Враховуючи наведені вище положення ч.2 ст.308 ЦПК України, відсутні підстави для зобов`язання в судовому порядку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про смерть фізичної особи. Частиною 7\~статті 294 ЦПК України\~передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved