overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: м/р Молодіжний 18, кв. 40 м.Добропілля, та мешкає вул. Переїздна 32, м. Синельникове. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.09.2017 р. о 04 год. 00 хв. [PERSON], був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат також не заперечує задовольнити. [PERSON], письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.09.2017р. о 04 год. 00 хв. [PERSON], був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ОЦЕМД та МК». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий злобний, напружений, негативістичний, агресивний, підозрілий. [PERSON], було поставлено попередній діагноз Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

14 вересня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13 вересня о 21 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13 вересня о 21 год. 07 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Живодер КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, висловлює маячні ідеї відносин, некритичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

14 вересня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.05.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 09.08.2017 року має заборгованість 18163.72 грн., з яких: - 7780.22 грн. тіло кредиту; - 3119.20 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 5923.17 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 грн. штраф (фіксована частина); -841.13 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18163.72 грн. та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1600.00 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідність ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 22.05.2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 09.08.2017 року має заборгованість 18163.72 грн., з яких: - 7780.22 грн. тіло кредиту; - 3119.20 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 5923.17 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500.00 грн. штраф (фіксована частина); -841.13 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10-11). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1 ст. 623 ЦК України). На підставі вище викладеного необхідно стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.05.2012 року в розмірі 18163.72 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1600.00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 12 серпня 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Благодатнівської сільської ради Амвросіївського району Донецької області, актовий запис № 10. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов, та розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 12 серпня 2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Благодатнівської сільської ради Амвросіївського району Донецької області, актовий запис № 10, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 224723 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] (а.с.7), [PERSON], [INFO], (а.с.8) та [PERSON], [INFO] (а.с.9) Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 травня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №240. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з травня 2017, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Подружні стосунки сторони фактично припинили в травні 2017 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 грудня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 1119. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з травня 2017, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Подружні стосунки сторони фактично припинили в травні 2017 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 26 квітня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, від сумісного проживання вони мають доньку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки припинені повністю з жовтня 2016 року, спільне господарство з відповідачем не ведеться, основна різниця розпаду сім?ї це різниця характерів відсутність взаєморозуміння і довіри, вважає що подальше спільне життя та збереження сім?ї не є можливим. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем (а.с. 2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 15) В судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 16) Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 26 квітня 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу виданим повторно [NUMBER] від 26 квітня 2014 року, актовий запис 80 (а.с.3). Також судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами розірвані в жовтні 2016 році. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача, зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

14 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позові він зазначив, що 27.04.2012 року він з [PERSON] зареєстрував шлюб у виконавчому комітеті Великодолинської селищної ради Овідіопольського районну Одеської області, актовий запис №13. Від цього шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Посилаючись на те, що у позивача та відповідачки різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивач просив шлюб розірвати, дитину залишити на виховання матері. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав, просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, однак надала заяву, у якій позов визнала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2012 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Великодолинської селищної ради Овідіопольського районну Одеської області, актовий запис №13. У сторін від спільного життя є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

14 вересня 2017року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача [PERSON] Позивач посилається на те, що 10 січня 2007року в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області померла його матір [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не зміг вчасно звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини оскільки протягом періоду часу з 05.02.2007року по 18.05.2007року він хворів, а в травні 2007року померла його теща і він займався її похованням та проведенням 6 днів. Також позивач хворів у період з 05.07.2007року по 17.07.2007року. Коли ж позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено через те що було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивач просив визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи видно, що 10 січня 2007року в с. Піски Новоодеського району Миколаївської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП №042815 видане 12.01.2007року [PERSON] сільською радою Новоодеського району у Миколаївській області). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю І-МК №4308 виданим 23.12.1994року [PERSON] сільською радою Новоодеського району Миколаївської області. Згідно довідок Новоодеської ЦРЛ та Себинської АЗПСМ в період з 05.02.2007роу по 18.05.2007року та 05.07.2007року по 17.07.2007року [PERSON] хворів. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved