Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

13 травня 2016 року заявник [PERSON], звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO], який є рідним батьком заявника, померлим. Необхідність оголошення батька померлим обґрунтовує тим, що заявнику необхідно провести державну реєстрацію його смерті та оформити спадщину, оскільки батько у 1998 році виїхав з свого постійного місця проживання в [INFO] до м.Київ на заробітки безслідно зник і додому не повернувся. За адресою своєї реєстрації [PERSON], не зявляється, місце його перебування нікому не відоме. З моменту його зникнення минуло більше 18 років. Згідно вимог заяви [PERSON], просив винести рішення, яким оголосити його рідного батька [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO], померлим. У судовому засіданні 25.05.2016 року представник заявника [PERSON], - [PERSON], яка діє від імені заявника на підставі доручення, подану заяву її доручителя підтримала у повному обсязі, із зазначених у заяві підстав і просить її задовольнити. При цьому суду пояснила, що про місцезнаходження батька заявника [PERSON], - [PERSON] нічого не знає, оскільки 17.09.1998 року він виїхав з свого постійного місця проживання в [INFO] до м.Київ на заробітки безслідно зник і додому не повернувся. Встановлення даного факту заявнику необхідно для проведення державної реєстрації смерті батька та оформлення спадщини після [PERSON] Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції в Житомирській області у судове засідання не прибув, але надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо, заяви [PERSON], про оголошення його батька [PERSON], померлим, не заперечує. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], надали суду аналогічні свідчення про те, що вони проживають по сусідству із заявником. Так дійсно [PERSON], в 1998 році виїхав з свого постійного місця проживання в [INFO] до м.Київ на заробітки безслідно зник. З даного часу по теперішній час [PERSON], додому не повернувся, на території Олевської міської ради Житомирської області не зявлявся. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO] являється рідним батьком заявника [PERSON] (а.с.12). До 17.09.1998 року [PERSON], постійно проживав за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] (а.с.11), а 17.09.1998 року виїхавши до м.Київ на заробітки безслідно зник і додому не повернувся. З даного часу по теперішній час [PERSON], додому не повернувся, на території Олевської міської ради Житомирської області не зявлявся. Згідно повідомлення Коростенського відділу поліції Олевського відділення поліції ГУНП в Житомирській області від 04.03.2016 року за № 1709, інформація щодо [PERSON], по Олевському відділенню поліції відсутня. Будь-які відомості щодо [PERSON], до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилося (а.с.14-16). Відомостей щодо актового запису про смерть громадянина [PERSON] за період з 11.10.2000 по 11.10.2006 року, та за 12 років по поновленим актовим записам з 2004 року по теперішній час в архівах відділу державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції не виявлено (а.с.13). Оголошення померлим [PERSON] необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті батька та оформлення спадщини після [PERSON] Приписами ч.1 ст.46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України передбачено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом пяти років нерухоме майно, що перейшло до них у звязку з відкриттям спадщини. Таким чином, оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Положеннями підпункту г) пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що рішення суду про оголошення особи померлою, є підставою для державної реєстрації смерті. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті, у звязку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Враховуючи, що у місці постійного проживання [PERSON] вже більше вісімнадцяти років немає відомостей про місце його перебування, встановити місце його знаходження не представляється можливим, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для оголошення останнього померлим. Разом із тим, статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 цього Кодексу). Частиною 3 ст.46 ЦК України визначено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Пунктом 13\~Постанови ПВСУ № 5 від 31.03.1995 року\~розяснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON], суд не може встановити, тому його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі наведеного та

Outcome: approved