Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

13 червня 2018 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання інваліда з дитинства І групи «А» в розмірі 3000,00 грн. щомісяця довічно. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 16 жовтня 1999 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано 27 травня 2011 року. У неї на утриманні перебуває [PERSON], який є інвалідом І групи «А» з дитинства, який потребує постійного догляду, значних фінансових витрат на утримання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 серпня 2018 року замінено суддю Волчка А.Я. на Пінкевич Н.С. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка надала суду заяву, якою підтримала позов і не заперечувала про розгляд справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, відзиву не надав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 жовтня 1999 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 452. Від шлюбу 28 березня 2000 року у них народився син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у місті Києві 04 травня 2000 року, актовий запис № 477. 27 травня 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-2423/11р шлюб між сторонами розірвано. Син позивачки та відповідача [PERSON] є інвалідом І групи «А» з 28 березня 2018 року по причині інвалідності з дитинства. Інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0964719 від 26 березня 2018 року, виданої на підставі ату МСЕК № 246 б. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] фактично проживає з позивачкою, яка здійснює за ним догляд. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу Українимати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За нормами статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 13 червня 2018 року. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що повнолітний непрацездатний [PERSON] проживає з матір'ю, вартість повноцінного харчування, одягу і взуття, ліків, предметів особистої гігієни, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку, що розмір аліментів 3000,00 (три тисячі) гривень є достатнім для задоволення потреб [PERSON] Відповідно до п. 1 частини першої ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини шостої ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved