Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

13.11.2020 року директор ПП «Ізюмжитлосервіс» Кравцова В. В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 6930,05 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є мешканцем будинку [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0579 від 08.07.2009 року приватне підприємство «Ізюмжитлосервіс» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, згідно додатку № 1 даного переліку увійшов і будинок [ADDRESS] . Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 24 липня 2017 року було визначено управителя багатоквартирним будинком ПП «Ізюмжитлосервіс», обрано уповноважених осіб співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійсненням контролю за його виконанням - [PERSON] та [PERSON] , обрано уповноваженого представника для надання заяви та протоколу до виконавчого комітету Ізюмської міської ради - [PERSON] . 01.10.2017 року між ПП «Ізюмжитлосервіс» та співвласниками багатоквартирного будинку в [ADDRESS] був укладений договір про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком. Послуги споживач отримує, але в порушення діючого законодавства та вищевказаного договору не сплачує їх вартість. Про суму та факт існування заборгованості споживача повідомляли, шляхом направлення квитанцій на оплату послуг з зазначенням суми боргу. Станом на жовтень 2020 року за відповідачем числиться заборгованість в розмірі 6930,05 гривень за період з 01.10.2017 року по 30.10.2020 року. Через несплату спожитих послуг ПП «Ізюмжитлосервіс» несе матеріальні збитки та вимушено звернутись до суду. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2020 року по справі № 623/1915/20 було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою про стягнення заборгованості (ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надав. На адресу суду повернулися рекомендовані відправлення «за закінченням терміну зберігання». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини: Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України користувачі комунальних послуг, до яких відносяться й послуги з утримання будинку та прибудинкової території, зобов`язані своєчасно здійснювати їх оплату по тарифам, затвердженим в установленому порядку. Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.41) Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . (а.с. 18) Співвласники багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] 01 жовтня 2017 року було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком з ПП «Ізюмжитлосервіс» (а.с. 12-14) Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закон удає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст.4 зазначеного Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується наКонституції Україниі складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч.3ст.20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок відповідає зустрічному обов`язку виконавця, визначеному п.3 ч.2ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Таким чином, відповідно до ч.3 ст.6, ч.1 ст.630ЦК України ст.ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Типового договору, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст. ст.627,630 ЦК Українита ст. ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Але сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не звільняє позивача від обов`язку щодо оплати за фактично надані послуги. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» №529 від 20.05.2009 затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 162 ЖК УРСР). Відповідно до п.2ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно дост.322ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач [PERSON] як власник квартири зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідач [PERSON] не здійснює оплату наданих послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з цим станом на жовтень 2020 утворилася заборгованість за період з 01.10.2017 року по 30.10.2020 року в сумі 6930,05 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь ПП «Ізюмжитлосервіс» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6930,05 грн. та понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, в розмірі 2102,00 грн. Згідно зі ст. ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 2138,82 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved