Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

13 листопада 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк» звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними, мотивуючи свій позов тим, що 06.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський [PERSON]», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00004/FР6 про надання кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на суму 265\~629,67 доларів США. 06.08.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №00003/СР6. 08.11.2013 року рішенням Київського районного суду м.Полтави було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 06.08.2008 року №00004/FР6 в сумі 202 393,25 доларів США та боргу за пенею в розмірі 200 965,41 грн. солідарно. 27.07.2017 року рішенням апеляційного суду Полтавської області було переглянуто рішення Київського районного суду м.Полтави від 08.11.2013 року та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором на користь банка в розмірі 167\~389,05 доларів США по кредиту та 10\~796,58 доларів США по відсотках. 14.12.2016 року між [PERSON] та рідним сином [PERSON] було укладено договір дарування ? частини житлового будинку, загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., який розташований на неприватизованій земельній ділянці, за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153. Договір дарування бланк НВІ 675750, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №4828. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 14.12.2016 року за індексним номером 32923913. Право власності за записом №18030601. Цього ж дня, між [PERSON] та його сином [PERSON] було укладено договір дарування ? частини житлового будинку, загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., який розташований на неприватизованій земельній ділянці, за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153. Договір дарування бланк НВІ 675751, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №4829. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 14.12.2016 року за індексним номером 32923913. Право власності за записом №18030675. [PERSON] є одним із позичальників та поручителем, а в подальшому і боржником перед ПАТ «Марфін Банк». З 2013 року на його майно були на накладені відповідні арешти за невиконання рішення судів, щодо стягнення з нього боргу перед банком. [PERSON], знаючи про наявність судового розгляду справи, здійснив безоплатне відчуження майна, для уникнення відповідальності та неможливості кредитора отримати кошти за рахунок реалізації його майна. Крім того, в позовній заяві банк вказував на те, що даний договір дарування в порушення вимог ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України був посвідчений приватним нотаріусом без урахування землі, її розміру, статусу та кадастрового номеру. Договір дарування частини житлового будинку посвідчено без відповідного виділення частини в натурі. Вважають, що дані договори дарування укладені [PERSON] з метою уникнути відповідальності за невиконання рішення судів про стягнення коштів, а тому повинні бути визнані судом недійсними. Просили суд визнати недійсним договір дарування ? частини житлового будинку загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., розташованого за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153, укладений 14.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4828, бланк НВІ 675750, право власності на підставі якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.12.2016 року за номером запису 18030601. Визнати недійсним договір дарування ? частини житлового будинку загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., розташованого за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153, укладений 14.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4829, бланк НВІ 675751, право власності на підставі якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.12.2016 року за номером запису 18030675. Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] за кожним на ? частину житлового будинку загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., розташованого за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153, здійснену на підставі рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за індексним номером 32923913 від 14.12.2016 року та поновити запис про право власності на житловий будинок за [PERSON]. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені протягом розгляду справи судові витрати. В судове засідання представник ПАТ «Марфін Банк» [PERSON] не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є розписка про вручення судової повістки. В судовому засіданні, що відбулося 15.01.2018 року, представник банку за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити за безпідставністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, але надала суду відзив на позовну заяву ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору дарування недійсним. Просила суд в задоволенні позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним відмовити в повному обсязі. Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.203, том 1). Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є розписка про вручення судової повістки. Враховуючи згоду представника відповідача [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 21.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00316/RP6, за яким банк надав позичальнику на придбання квартир кошти в розмірі 189\~225,00 доларів США, з яких 176\~000 доларів США на придбання, 13\~225 доларів США на сплату страхових платежів у випадках передбачених кредитним договором. 15.11.2013 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави по справі №10431/13-ц було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №00316/RP6 від 21.06.2007 року в розмірі 120\~294,17 доларів США основного боргу, 28 121,50 доларів США нарахованих відсотків та 1\~483\~196,15 грн. пені. 23.05.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23.05.2016 року скасовано заочне рішення суду від 15.11.2013 року та призначено справу до загального розгляду. 29.06.2016 року до Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ звернувся [PERSON] з заявою про закінчення виконавчого провадження та просив зняти арешти з майна. 26.07.2016 року старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС м.Полтави по виконавчому провадженню №42688023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту по даному виконавчому провадженню. 06.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №00004/FP6 про надання позичальнику кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної ліні на суму 265 629,67 доларів США, з терміном погашення по 04.08.2028 року. Цього ж дня в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №00004/FP6 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №00003/СР6. 08.11.2013 року рішенням Київського районного суду м.Полтави було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором від 06.08.2008 року №00004/FP6 в сумі 202\~393,25 доларів США та боргу за пенею в розмірі 200965,41 грн. солідарно. 01.04.2014 року на виконання рішення суду від 08.11.2013 року Київським районним судом м.Полтави було видано виконавчі листи. 23.04.2014 року по виконавчому провадженню №42977289 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно боржника. 26.09.2016 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС м.Полтави по ВП №42977282 та ВП №42976530 було винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду та припинення всіх обтяжень у звязку з цим і не набранням рішення законної сили. 27.07.2017 року по справі №552/5241/13-ц рішенням апеляційного суду Полтавської області було переглянуто рішення Київського районного суду м.Полтави від 08.11.2013 року та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором на користь банку в розмірі 167\~389,05 доларів США по кредиту, 10\~796,58 доларів США за відсотками. Крім того, судом встановлено, що 21 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», правонаступником якого є [PERSON] акціонерне товариство «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00029/RP6, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 107\~707,13 долара США, з яких 90\~000 доларів США на споживчі цілі, 17\~707,13 доларів США на сплату страхових платежів, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% з кінцевим поверненням боргу в строк до 18.05.2018 року. В рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №00029/ RP6 від 21.05.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №00026rP6 від 21.05.2008 року. 17.12.2013 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по справі №545/3761/13-ц було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь банка заборгованість за кредитним договором №00029/RP6 від 21.05.2008 року в розмірі 62\~300,23 долари США. 04.11.2016 року ухвалою апеляційного суду Полтавської області було відкрито апеляційне провадження, тобто рішення суду від 17.12.2013 року не набрало законної сили. 07.12.2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтава винесено постанову по ВП №50552868 про повернення виконавчого документу до суду та припинення арешту майна боржника, накладеного постановою від 04.03.2016 року по ВП №426880323. Судом встановлено, що 14.12.2016 року між [PERSON] та його сином [PERSON] було укладено договір дарування ? частини житлового будинку, загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., який розташований на неприватизованій земельній ділянці за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153. Договір дарування бланк НВІ 675750, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №4828. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 14.12.2016 року за індексним номером 32923913. Право власності за записом №18030601. Цього ж дня, між [PERSON] та його сином [PERSON] було укладено договір дарування ? частини житлового будинку, загальною площею 159,4 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., який розташований на неприватизованій земельній ділянці, за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153. Договір дарування бланк НВІ 675751, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №4829. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було прийнято 14.12.2016 року за індексним номером 32923913. Право власності за записом №18030675. Житловий будинок за адресою: місто Полтава, вулиця Лугова, 153 належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕА/040021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 10.07.2006 року за реєстровим №3231. Право власності за ним було зареєстровано 09.08.2006 року в книзі №148 за номером запису №19999. В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що на час укладання спірних договорів дарування, вищевказаний будинок не перебував під арештом та обтяженнями. А, отже, [PERSON], являючись власником даного будинку, міг ним розпорядитися на власний розсуд. Частиною 1 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 4 статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин 1, 3, 5 \~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частини 1\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою\~третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. В частині 3\~статті 215 ЦК України зазначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини 1\~статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Як зазначено в рішенні Верховного Суду України №6-849цс15 від 09.12.2015 року для визнання недійсним договору необхідно, щоб таким договором були порушені права позивача. Отже, при зверненні до суду, позивач повинен довести суду дві обставини: недотримання вимог діючого законодавства, які були допущені відповідачем під час укладення оспорюваного договору; дії відповідача спричинили порушення прав позивача. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач їх обґрунтовує лише тим, що відповідачі вчинили оспорювані договори дарування житлових будинків з метою уникнення матеріальної відповідальності за нікчемним правочином. На сьогоднішній день цивільні справи 552/5241/13-ц, 554/10431/13-ц, 545/,761/13-ц ще не розглянуті, а тому посилання позивача на ці обставини є передчасними. Статтею 319 ЦПК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також судом встановлено, що банк обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачі вчинили вищевказані правочини з метою уникнення майбутньої матеріальної відповідальності. Проте, жодного доказу наявності у [PERSON] дійсного наміру відчужити належне йому нерухоме майно саме з метою невиконання в подальшому судового рішення про стягнення з нього грошових коштів, суду надано не було. А тому, факт вчинення вказаних договорів дарування саме під час судового розгляду цивільної справи про стягнення з відповідача грошових коштів, не свідчать про їх вчинення з метою ухилення від виконання рішення суду. Також судом встановлено, що під час нотаріального посвідчення договорів, належне відповідачу нерухоме майно в заставі чи під арештом не перебувало, позовних вимог з приводу даного майна заявлено не було. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленими. Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними слід відмовити за безпідставністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed