Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

14.03.2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди в розмірі 8817,71 гривень та судових витрат в сумі 243,60 гривень. В позовній заяві позивач зазначив, що 05.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК» (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство» «Іллічівське» (страховик), укладено генеральний договір № ФР6/2012 добровільного страхування фінансових ризиків, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з заподіянням страхувальнику прямих матеріальних збитків у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) позичальником своїх зобов'язань по кредитних договорах, укладених між страхувальником та позичальниками. Згідно умов генерального договору страхуванню підлягає ризик повного або часткового неповернення позичальниками кредитів та/або відсотків за його користування по угодам і при настанні страхового випадку позивач зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу, який за цим договором є ПАТ «МАРФІН БАНК», а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж в розмірі та строки, визначені цим договором, а також виконати інші умови цього договору. 04.04.2013 року між ПАТ «МАРФІН БАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 01118R30, згідно умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 9 800,00 гривень на строк з 04.04.2013 року по 03.04.2014 року, які позичальник зобов'язався використати за цільовим призначенням та повернути банку, а також сплатити за користування кредитом 0,01% річних, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, в нього станом на 01.10.2013 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 8 222,13 гривень. 18.10.2013 року ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на підставі заяви про виплату страхового відшкодування і страхового акта № ЦО-40090-ФР6/2012-04, виплатив ПАТ «МАРФІН БАНК» страхове відшкодування за генеральним договором добровільного страхування фінансових ризиків № ФР6/2012 від 05.06.2012 року у сумі 8 817,71 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з моменту здійснення такої виплати позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В грудні 2013 року позивач, направив на адресу [PERSON] письмову вимогу щодо добровільного відшкодування суми фактичних витрат страховика у розмірі 8 717,71 гривень, однак відповідач жодним чином на це не відреагував й на сьогоднішній день зазначену заборгованість не відшкодував, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача Єпур Н.М. не з'явилася, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити за наявними у матеріалах справи доказами. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує /а. с. 72/. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, але просив надати час для вирішення спору мирним шляхом. В подальшому, в призначене судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 69/. Від позивача уточнень або відмови від позову не надходило. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного. Судом установлено, що 05.06.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство» «Іллічівське» (страховик) та Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК» (страхувальник), укладено генеральний договір № ФР6/2012 добровільного страхування фінансових ризиків, предметом якого виступають майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з заподіянням страхувальнику прямих матеріальних збитків у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) позичальником своїх зобов'язань по кредитних договорах, укладених між страхувальником та позичальниками. Згідно умов генерального договору страхуванню підлягає ризик повного або часткового неповернення позичальниками кредитів та/або відсотків за його користування по угодам /а. с. 6-13/. Згідно пункту 1.5 генерального договору при настанні страхового випадку ПрАТ «Страхове товариство» «Іллічівське» зобов'язане здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу, яким за цим договором є ПАТ «МАРФІН БАНК», а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж в розмірі та строки, визначені цим договором та виконати інші умови цього договору. Пунктом 5.1 генерального договору № ФР6/2012 від 05.06.2012 року передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання страховиком і страхувальником,внесення нових угод до Реєстру закінчується з 24:00 годин 05.06.2013 року. При цьому сторони дійшли згоди, що зобов'язання страховика щодо оплати страхового відшкодування за всіма угодами, включеними до Реєстру до 24:00 годин 05.06.2013 року зберігаються до моменту повного виконання страховиком або до моменту повного своєчасного погашення позичальником своїх зобов'язань за всіма угодами, включеними до Реєстру до 05.06.2013 року в залежності від того, яка подія настане раніше. Як вбачається з матеріалів справи 04.04.2013 року ПАТ «МАРФІН БАНК» (банк) та [PERSON] (позичальник) підписали кредитний договір № 01118R30, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 9 800,00 гривень на строк з 04.04.2013 року по 03.04.2014 року, які позичальник зобов'язався використати за цільовим призначенням та повернути банку, а також сплатити за користування кредитом 0,01% річних, комісії, пені і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього договору /а. с. 32-39/. Копією довідки ПАТ «МАРФІН БАНК» від 01.10.2013 року підтверджується, що станом на 01.10.2013 року залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 01118R30 від 04.04.2013 року, складає у сумі - 8 222,13 гривень /а. с .15/. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 3.1. генерального договору № ФР6/2012 від 05.06.2012 року передбачено, що страховим випадком є невиконання або часткове виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми кредиту та/або комісій за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені в кредитній угоді (яку внесено до Реєстру) за умови, що прострочена заборгованість не була погашена позичальником протягом 30 календарних днів, починаючи з дня наступного, за днем. коли позичальник отримав письмову вимогу страхувальника щодо сплати суми простроченого чергового платежу, або дострокового повернення всієї суми кредиту, включаючи відсотки, комісії та суми нарахованих штрафних санкцій, в період чинності договору відносно кожної окремої угоди. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 07.10.2013 року страхувальник ПАТ «МАРФІН БАНК» звернувся до ПрАТ «Страхове товариство» «Іллічівське» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з настанням події, що згідно генеральний договір № ФР6/2012 добровільного страхування фінансових ризиків від 05.06.2012 року має ознаки страхового випадку /а. с. 14/. 18.10.2013 року на підставі вище вказаної заяви ПрАТ «Страхове товариство» «Іллічівське», складено страховий акт № ЦО-40090-ФР/2012-04 про те, що внаслідок відсутності надходжень до банку коштів на погашення заборгованості [PERSON], заявлена подія є страховим випадком передбаченим п. 3.1. генерального договору № ФР6/2012 від 05.06.2012 року та визначено, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті ПАТ «МАРФІН БАНК», складає - 8 817,71 гривень /а. с. 42, 43/. Наданою позивачем копією платіжного доручення № 9494 від 24.10.2013 року підтверджується, що 24.10.2013 року ПрАТ «Страхове товариство» «Іллічівське», виплатив на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» страхове відшкодування у сумі - 8 817,71 гривень /а. с. 44/. Пунктом 13.1. генерального договору № ФР6/2012 від 05.06.2012 року передбачено, що до страховика після виплати страхового відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа. що одержала страхове відшкодування. має до особи, відповідальної за завданий збиток. 26.12.2013 року ПрАТ «Страхове товариство» «Іллічівське», надіслав на адресу [PERSON] письмову вимогу щодо добровільного відшкодування суми фактичних витрат страховика у розмірі 8 717,71 гривень, про те на сьогоднішній день згадана вимога так і залишилася без задоволення /а. с. 58/. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах генерального договору № ФР6/2012 від 05.06.2012 року і підлягають задоволенню, оскільки у позивача виникло право вимоги на відшкодування фактично понесених страхових виплат до відповідача [PERSON], який внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору № 01118R30 від 04.04.2013 року, завдав шкоди позивачу і відповідно до вимог закону зобов'язаний її відшкодувати в порядку регресу. Згідно платіжного доручення № 185 від 28.02.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень /а. с. 5/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved