Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

12 червня 2017 року ПАТ року «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], яка була призначена на посаду менеджера з обслуговування клієнтів відділу роздрібного бізнесу Обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» та звільнена з роботи через втрату довір'я згідно п.2 ст.41 КЗпП України, про відшкодування матеріальних збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок неправомірних дій останньої (дострокового розірвання договорів банківського депозиту, підписання заяви він імені клієнта [PERSON] заяви на видачу готівки, отримання такої готівки) банком було виплачено зайві грошові виплати на користь клієнта банку [PERSON] згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2016 року в цивільній справі №686/13565/16-ц, а саме проценти від простроченої суми на загальну суму 1 734,66 гривень, інфляційні втрати на загальну суму 122 220,00 гривень, виконавчий збір на загальну суму 12 395,47 гривень, витрати на проведення виконавчих дій на загальну суму 233,64 гривень, судовий збір в розмірі 1 239,44 гривень, виконавчий збір та витрат на проведення виконавчого провадження на суму 423,94 грн., а також сплата податку на доходи фізичних осіб на суму 21 999,60 грн. та військовий збір на суму 1 833,30 грн., а всього 162 080, 05 грн., які просить стягнути з відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог, зазначивши, що вина відповідача у таких виплатах банком (інфляційних, відсотків та збору) відсутня, оскільки саме банк невчасно виконав зобов'язання перед клієнтом банку [PERSON] згідно рішення суду від 25.11.2015 р., на що і було стягнуто проценти та інфляційні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову, внаслідок наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так судом встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] (клієнт банку) 19 жовтня 2012 року були укладені три договори банківського депозиту «Довгостроковий» на суму 180 000,00 гривень, 10 000,00 гривень та на суму 20 000,00 гривень на строк по 20 жовтня 2014 року. Клієнт банку [PERSON] звернулася до суду з позовом про повернення депозитних вкладів та нарахованих відсотків оскільки кошти в сумі 206 685, 14 грн. за даними договорами банківського депозиту «Довгостроковий» нею отримані не були, у зв'язку із чим рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року було стягнуто з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь [PERSON] банківський вклад та відсотки за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 14 576 грн. 74 коп.; банківський вклад та відсотки за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 263 257 грн. 68 коп.; банківський вклад та відсотки за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 29 424 грн. 00 коп. У зв'язку із несвоєчасним виконанням вищезазначеного рішення, [PERSON] звернулася до суду з позовом до банку про відшкодування збитків у зв'язку з інфляцією та відсотків від простроченої суми за договорами банківських депозитів, у зв'язку із чим рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17.10.2016 р. було стягнуто із банку на користь [PERSON] інфляційні втрати за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 5 820 грн.; за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 104 760 грн.; за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 11 640 грн. 00 коп. та зменшено судовий збір до 1239,44 грн. В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.09.2016 р. залишено без змін, яким стягнуто з банку на користь [PERSON] проценти від простроченої суми за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року в розмірі 1 486,85 грн.; за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року в розмірі 82 грн. 60 коп.; за договором банківського депозиту № [NUMBER] від 19.10.2012 року у розмірі 165, 21 грн. Всього з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відсотків від простроченої суми за договорами банківських депозитів було стягнуто 1 734,66 грн., а інфляційних 122 220 грн. У зв'язку із примусовим виконанням такого рішення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» також поніс витрати на виконавчий збір на загальну суму 12 395,47 гривень, витрати на проведення виконавчих дій на загальну суму 233,64 гривень, виконавчий збір та витрат на проведення виконавчого провадження на суму 423,94 грн., а також сплата податку на доходи фізичних осіб на суму 21 999,60 грн. та військовий збір на суму 1 833,30 грн. Позивач звертаючись з даним позовом до суду просить стягнути дані кошти з відповідача [PERSON], посилаючись на наказ № 2554-к від 16.08.2012 р., посадову інструкцію, наказ від 25.11.2013 р., заяву про отримання готівки, витяг із ЄРДР від 04.04.2014 р., копію висновку експерта від 19.03.2014 р., проведеної у кримінальному провадженні, постанови ДВС, платіжні доручення, оскільки вважає, що саме внаслідок неправомірних дій останньої (дострокового розірвання договорів банківського депозиту, підписання заяви він імені клієнта [PERSON] заяви на видачу готівки, отримання такої готівки) банком було виплачено зайві грошові виплати на користь клієнта банку [PERSON], які полягають у інфляційних та відсотках від простроченої суми за договорами банківських депозитів, судовому та виконавчому зборі, у зв'язку із несвоєчасним виконанням позивачем ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» рішення суду про стягнення банківського депозиту та відсотків. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач посилається на ч.1 ст. 1191 України, яка передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом та ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття визначає загальні підстави для відшкодування - в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Для застосування деліктної відповідальності як виду цивільно-правової відповідальності необхідною є наявність відповідних умов: а) завдання шкоди; б) протиправності у поведінці заподіювана шкоди; в) причинного зв'язку між першими двома елементами; г) вини заподіювана шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р.). Позивач не навів жодних належних та допустимих доказів, а судом таких не встановлено, які б доводили, що у діях відповідача є протиправна поведінка та причинний зв'язок такої поведінки із шкодою, яка була заподіяна позивачу у зв'язку із несвоєчасним виконанням ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» рішення суду від 25.11.2015 р. про стягнення банківського депозиту та відсотків. Такі кошти, а саме проценти від простроченої суми на загальну суму 1 734,66 гривень, інфляційні втрати на загальну суму 122 220,00 гривень, виконавчий збір на загальну суму 12 395,47 гривень, витрати на проведення виконавчих дій на загальну суму 233,64 гривень, судовий збір в розмірі 1 239,44 гривень, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчого провадження на суму 423,94 грн., а також сплата податку на доходи фізичних осіб на суму 21 999,60 грн. та військовий збір на суму 1 833,30 грн., а всього 162 080, 05 грн. було сплачено позивачем за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань згідно рішення суду від 25.11.2015 р. Вина відповідача у тому що банком несвоєчасно було виконано рішення суду від 25.11.2015 р. судом не встановлена, а позивачем така не доведена. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed