Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

13 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Відповідач у свідоцтві про народження дитини записаний його батьком. З 10 листопада 2006 року сторони проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний 10 листопада 2006 року (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає із позивачкою, що стверджується довідкою про склад сім'ї(а.с.7). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний її надавати, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, будь-яких стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Наведені обставини відповідачем не спростовані. В ч. 2 ст. 181 СК України, зазначається, що за рішенням суду кошти на утримання дітей можуть бути присуджені у частці від доходу батька(матері). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи те, що [PERSON] власних доходів не має, має задовільний стан здоров'я, а також те, що відповідач працездатний, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, а отже може надавати матеріальну допомогу у вказаному в позовній заяві розмірі, суд стягує з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Крім того суд, у відповідності із ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved