Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

13 червня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] в особі представника [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимого зазначила, що з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , на яку позивач за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повнолітня в особі позивача, про що було відкрито виконавче провадження. З причини відсутності можливості працевлаштування [PERSON] працює за межами України на сезонних роботах, а донька [PERSON] проживає разом з бабусею (матір`ю позивача [PERSON] ). Відповідач уникає матеріального утримання їхньої доньки, є безробітним, однак отримує мінливий дохід від виконання сезонних робіт як на території України, так і за її межами. [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів стягнутих судовим рішенням на утримання донки [PERSON] в її особі з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 5000,00 гривень з індексацією. Представники позивача - [PERSON] та адвокат Рябенко В.В. у судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені вище та на задоволенні позовних вимог наполягали. За письмовими поясненнями представника відповідача вбачається, що позивач свою дитину не виховує, уваги не приділяє, вихованням не займається, оскільки після досягнення дитиною трирічного віку [PERSON] перетнула державний кордон з Республікою Польща та офіційно працевлаштувалась. Це дозволило їй отримувати заробітну плату та аліменти з відповідача, який сумлінно виконував обов`язок з щомісячної сплати аліментів. Також [PERSON] надсилав для дитини подарунки, передавав додаткові кошти на лікування, на новорічну сукню в дитячий садок підтвердженням чого є скриншоти переписки з [PERSON] У квітня 2019 року [PERSON] декілька тижнів перебував в смт Межова, за весь час він кожного дня бачився з дитиною, гуляв з нею, зустрічав з дитячого садка, чим належним чином здійснював батьківські обов`язки. [PERSON] офіційно працює в Республіці Польща, отримує заробітну плату в розмірі 2397 польських злотих 02 цента, з яких витрачає на оренду житла 1000,00 злотих, сплачує комунальні послуги, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що має вплив на його фінансовий стан. Позивачем не надано жодного належного доказу та обставини для збільшення розміру аліментів, а тому така вимога є необґрунтованою. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] та адвокат Петровська І.Ю. проти задоволення позову заперечували у повному обсязі за обставин, викладених у письмових поясненнях (а.с.136-141). Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/1016/16-ц від 12 січня 2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повнолітня в особі позивача, починаючи з 19 грудня 2016 року. На підставі виконавчого листа №181/1016/16-ц від 12 січня 2017 року постановою в.о.начальника відділу Межівського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29 травня 2019 року встановлено, що донька сторін по справі - [PERSON] , проживає без реєстрації разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , хоча фактично зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки в.о. начальника Межівського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області №140 від 25 липня 2019 року [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] починаючи з 19 грудня 2016 року. Станом на 25 липня 2019 року заборгованість відсутня. Довідкою в.о. начальника Межівського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області №13.36-34/4054 від 12 серпня 2019 року підтверджується, що заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на утримання [PERSON] відсутня. Аліменти сплачуються у розмірі 1516,75 гривень щомісячно. Згідно довідки КЗДО «Межівський яла-садок №3 «Барвінок» Межівської селищної ради №35 від 24 липня 2019 року [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує ясла-садок №3 «Барвінок» з 25 листопада 2016 року. Письмовою інформацією відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Межівської селищної ради №315 від 26 липня 2019 року підтверджується сплата за харчування [PERSON] в КЗОД №3 «Барвінок» за період з 01 січня по 07 липня 2019 року в сумі: січень - 202,95 гривень, лютий - 411,35 гривень, березень - 342,43 гривень, квітень - 393,41 гривень, травень - 276,34 гривень та червень - 489,40 гривень. Згідно довідки з місця роботи й про заробітну плату м.Лодзь від 06 серпня 2019 року пан [PERSON] дійсно працює в BSH Побутова техніка на посаді працівника внутрішньовиробничого транспорту. Договір укладено на визначений строк з 18 травня 2019 року по 31 травня 2020 рік. Заробітна плата за період з 01 лютого 2019 року по 31 липня 2019 рік складає середнє арифметичне Брутто - 3343,65, Нетто - 2397,02. Згідно договору оренди, укладеного 13 травня 2019 року у м.Лодзь [PERSON], як орендар, орендує у [PERSON] , як орендодавця, житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . За користуванням приміщенням орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 1000 злотих щомісяця, яка включає в себе комунальні послуги. Договір укладено на визначений строк до 14 травня 2020 року. Довідкою з місця роботи [PERSON] також підтверджується, що вона працює у Республіці Польща та отримує заробітну плату у розмірі 2732,94 злотих щомісяця. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] проживає та працює в Республіці Польща. Як вбачається з пояснень сторін по справі, остання виїхала з України у лютому 2018 року. Донька [PERSON] залишилась в Україні та проживає разом із бабусею. Відповідач також проживає та працює в Республіці Польща, що підтверджується довідкою з місця роботи, договором оренди житла в м.Лодзь , Польща. На момент розгляду даної справи заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджується відповідними довідками ДВС. Суд критично ставиться до тверджень сторони позивача, що окрім основної роботи у «BOSCH побутова техніка» відповідач отримує додатковий дохід, оскільки належних та допустимих доказів цього суду не надано. Крім того, твердження сторони позивача, що донька сторін [PERSON] часто хворіє, тобто в неї погіршився стан здоров`я. також не підтверджено жодним доказом, що не дає підстав суду вважати, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою зміни способу та розміру стягнення аліментів. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 лютого 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст.360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що мати малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] проживає та офіційно працює в Республіці Польща з лютого 2018 року, а відповідно отримує заробітну плату, фактично вихованням дитини не займається, отримує аліменти з відповідача, дитина постійно проживає разом з бабусею - [PERSON] не за адресою реєстрації дитини, а за місцем проживання бабусі, відповідач регулярно сплачує аліменти, на момент розгляду справи заборгованості з їх виплати немає, надає додаткову матеріальну допомогу на лікування, дарує доньці подарунки. Оскільки сторони перебувають за межами України, проживають та офіційно працевлаштовані в Республіці Польща, тому вони як громадяни однієї договірної сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до органів іншої договірної сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, пред`являти позови, а також здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї договірної сторони, як це передбачено ч.2 ст.1 Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованим Постановою Верховної Ради №3941-XII (3941-12) від 04 лютого 1994 року, тому підстави для зміни способу стягнення аліментів з частки доходу відповідача на тверду грошову суму не знаходять свого підтвердження у даній справі. Відповідач офіційно працевлаштований, тому порядок стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, як встановлено рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року. відноситься до повноважень органу ДВС, де перебуває на виконанні відповідний виконавчий лист. Суд наголошує, що між Україною та Республікою Польща, як зазначено вище, ратифікований відповідний договір, яким врегульовано відповідні питання. Неправомірність дій державного виконавця, або бездіяльність, щодо визначення розміру стягуваних аліментів, в даній справі не заявлялись позивачем та судом не розглядались. Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Проте, як вже зазначено судом, отримувач аліментів - у даному випадку мати [PERSON] , не проживає разом із дитиною, тому на теперішній час не наділена повноваженнями та відповідними правами, що передбачені СК України в частині зміни способу та розміру стягнення аліментів, як особа з якою дитина не проживає. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, виходячи зі сталих критеріїв добросовісності, справедливості, пропорційності та розумності, суд приходить до висновку, що позивачем, не доведено належним чином ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, чого було б достатньо для їх задоволення, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими зібраними у справі доказами та задоволенню не підлягають. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору по даній категорії справ, тому їх слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed