Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

12 липня 2019 року адвокат Шамардін В.М., який діяв від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Костянтинівської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю посилаючись на наступні обставини. Будинок [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності - [PERSON] та [PERSON] , які були батьками позивачки [PERSON] та її рідного брата [PERSON] . Після смерті батька позивачки - [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина на Ѕ частину спірного будинку. Спадщину отримали в рівних частках [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , після чого [PERSON] стало належати 2/3 частки будинку, а [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частки кожному. [PERSON] , отримавши спадщину після смерті батька, виїхав на постійне проживання до Тюменської області РРФСР. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 5/6 частини буд. [ADDRESS] . [PERSON] отримала спадщину після смерті матері, після чого її частка стала дорівнювати 5/6 у спірному будинку. [INFO] за місцем свого постійного мешкання в Тюменській області РФ помер брат позивачки [PERSON] . Позивач з 1975 року постійно проживає та зареєстрована у спірному будинку, робить ремонт та сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними договорами з комунальними службами та квитанціями про сплату наданих послуг за період з 2006 року по 2018 рік. Таким чином позивач фактично користується та розпоряджається майном, яким добросовісно заволоділа. Тому просив визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] . Представник позивача Шамардін В.М. у судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав у письмовій заяві на адресу суду, посилаючись на наведені у позові доводи та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.34). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, заперечень по суті позову не надав, вирішення питання залишив на розсуд суду згідно письмової заяви, також просив розглянути справу за його відсутності (а.с.28). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства, ст.47 Конституції України, ст.ст.39,328,344 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), відповідно до яких кожен має право на житло. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Ураховуючи положення п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українипро те, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч. 1ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.03.1975 року постійно проживає та зареєстрована у домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної організації про склад сім`ї за вказаною адресою від 16.07.2018 року №2516 ( а.с.10). З 1981 року, з часу смерті матері, вона користується вказаним житловим будинком, уклала договори від свого імені з відповідними комунальними службами: на постачання електроенергії, з водопостачання, на постачання природного газу та сплачує надані послуги. Зазначені обставини підтверджується копіями розрахункових книжок та квитанціями за період з 2006 року по теперішній час (а.с.12-19). Попередній власник будинку [PERSON] , якому належала 1/6 (одна шоста) частка будинку, помер [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Право власності [PERSON] на 1/6 частку будинку [ADDRESS] підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 січня 1978 року (а.с.7). Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, - підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування нерухомим майном. У звязку з чим, позовні вимоги Шамардіна В.М. в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11,15,16,344 ЦК України,

Outcome: approved