Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

14.01.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на період навчання, у розмірі 1/4 частини від всіх доходів (заробітку) відповідача з моменту подання позову до суду та до закінчення нею навчання. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком. З 01 вересня 2019 року вона навчається в Державному закладі «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» в групі КС-319 за денною формою навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 04 червня 2023 року, що підтверджується довідкою про навчання від 24 грудня 2020 року за № 768. У зв`язку із навчанням їй потрібні грошові кошти для придбання канцелярських товарів, підручників. Також вона щоденно витрачає гроші на дорогу до навчального закладу. Крім того вона має ряд хронічних захворювань, а саме: кіста лівої верхньо-щелепної пазухи, синдром вегетативних дисфункцій, пролапс мі трального клапану Іст (3мм), дифузний зоб Іст. Еутиреоз, гіпоталомічний синдром пубертатного періоду, функціональна. Дані хвороби потребують періодичного лікування та майже щоденного вживання лікарських засобів. Із-за навчання та стану здоров`я вона не має можливості працевлаштуватися та самостійно себе забезпечувати. Грошові кошти , що надає її мати, не вистачає. У її матері є ще син [PERSON] , [INFO] . Окрім заробітної плати матері, інших доходів їхня родина не має. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою про стягнення заборгованості (ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надали. На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення 11.02.2021 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково. Просив стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини доходів, оскільки в нього нова сім`я, дитина ходить в 1 клас треба теж допомагати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачам для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції ( а.с.6). З довідки № 768 від 24.12.2020р. вбачається, що [PERSON] навчається в ДНЗ «Ізюмський регіональний центр професійної освіти» з 01.09.2019 року по 27.06.2023 року у групі КС-319 за денною формою навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні. (а.с.8) Надані виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2337 [PERSON] , консультативний висновок спеціаліста, направлення, чеки на придбання ліків. (а.с. 9-16) Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Матір позивача не може самостійно забезпечити дитину, яка продовжує навчання, в зв`язку з чим є потреба в матеріальній допомозі, а відповідач не навів суду доводів та не надав доказів неможливості надання такої допомоги. Таким чином, врахувавши обставини визначені ст.182 СК України в межах наданих доказів суддя приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх його доходів, оскільки вона потребує матеріальної допомоги на час навчання. Суд вважає, що такий розмір аліментів, а саме 1/6 частини всіх доходів відповідача, є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, можливість надання такого утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial