Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

14.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 31.10.2016 року уточнила та просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. 26.06.2012 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого усе своє майно заповів позивачу. [PERSON] прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що наданий договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для індивідуального будівництва житлового будинку, який був посвідчений 01.07.1964 року, за реєстровим № 13-183 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори не підтверджує його належності спадкодавцю. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутність. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була відведена земельна ділянка площею 500 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 26.06.1964 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 3-183. Згідно до матеріалів інвентаризаційної справи, провулок Чайковського був перейменований на вулицю Леонтовича. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], рік побудови житлового будинку вказаний 1966 рік. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.08.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 26.06.2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 3116, [PERSON] заповів усе його майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право - [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36305031 від 13.01.2014 року, наданого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., заповіт [PERSON] від 26.06.2012 року, зареєстрований за № 2116 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. № 02-14/481 від 12.08.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що наданий договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для індивідуального будівництва житлового будинку, який був посвідчений 01.07.1964 року, за реєстровим № 13-183 державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори не підтверджує його належності спадкодавцю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved