Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

14.09.2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] 22.05.2015 року о 12-20 год., в м. Миколаєві, керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. [NUMBER], не впевнився в безпеці руху, не надав перевагу іншому транспортному засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2016 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу, не була застрахована, тому 14.09.2016 року МТСБУ сплатило потерпілій особі 4847,96 грн. страхового відшкодування. Відповідач відмовляється компенсувати позивачу понесені ним витрати в добровільному порядку, а тому МТСБУ на підставі ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просило стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу 4847,96 грн. сплаченого страхового відшкодування, понесені судові витрати, витрати на послуги аварійного комісара. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявився, про день, час, місце розгляду справи сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Зокрема судом встановлено, що [PERSON] 22.05.2015 року о 12-20 год., в м. Миколаєві, керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. [NUMBER], не впевнився в безпеці руху, не надав перевагу іншому транспортному засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2016 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] - власнику автомобіля [NUMBER] було завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, у розмірі 4847,96 грн., що підтверджується звітом за № 94/06-16 від 04.06.2016 року. Разом з тим на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу, не була застрахована. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед потерпілим, а саме 14.09.2016 року сплатив потерпілій особі 4847,96 грн. страхового відшкодування, що підтверджується копією платіжного доручення за № 7033рв від 13.09.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи обставини справи, а також вищенаведені положення закону, виходячи з того, що [PERSON] не виконав вимогу позивача щодо сплати в порядку регресу витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування в добровільному порядку, суд вважає вимоги МТСБУ в частині стягнення понесених витрат страхового відшкодування в розмірі 4847,96 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, МТСБУ понесло додаткові витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 600,20 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 3888рв від 12.08.2016 року. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved