Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

12 серпня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення донькою навчання або досягнення нею двадцятитрирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 26 березня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано. Увесь час донька проживала з нею і перебувала на її утриманні. З позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до суду не зверталась, оскільки мала можливість самою утримувати доньку. 20 липня 2021 року донька вступила на навчання до Університету іноземних мов імені Самуїла Богуміла Лінде (м. Познань, Республіка Польща) та зарахована на навчання на період з 1 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2024 року стаціонарної форми навчання, на платній основі, за напрямком - «філологія». Загальна вартість навчання за шість семестрів складає 18480 злотих, що в перерахунку у гривні за курсом НБУ становить - 126588 гривень. При цьому, донькою було здійснено часткову оплату навчання, за перший семестр. Крім того, донька орендує житло. На момент звернення до суду із позовною заявою, донька перебуває у м. Познань де займається облаштуванням орендованого помешкання та готується до навчального процесу. На від`їзд доньки до Республіки Польща, оплату частини вартості навчання та оплату орендованого житла нею були здійсненні значні витрати, які вона змогла зробити за рахунок свої заощаджень Проте, сплачувати наступні платежі за Договором про навчання та за орендовану квартиру вона не взмозі, оскільки її рівень доходів не дозволяє у повному обсязі оплачувати щомісячні витрати доньки, пов`язані з навчанням. Донька навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості працевлаштуватися щоб забезпечити собі заробіток для оплати навчання і проживання, а тому вважає, що батько повинен брати участь в утриманні доньки і має допомогти отримати їй бажану освіту. Розмір заробітної плати відповідача їй не відомо, але вона припускає, що є достатнім для того аби відповідач брав участь в утриманні доньки. Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа про стягнення аліментів є малозначною, вона розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, встановленому статтею 274 ЦПК України. Ухвалою Вишгородського районного суду від 2 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 20 жовтня 2021 року. 12 жовтня 2021 року до суду відповідачем подано відзив не позовну заяву. Відповідно до змісту якого, відповідач зазначає, що припущення позивача, щодо достатнього розміру його заробітної плати та можливості надавати матеріальну допомогу дитині на навчанняч за кордоном є хибними, оскільки на даний час він офіційно безробітний та зареєстрований у Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості з 17 червня 2021 року. Дохід за період з 17 червня по 31 липня 2021 року становив - 5364,45 гривень. Крім того, він одружений, має біологічну доньку - [PERSON] , яка народилася раніше офіційної реєстрації шлюбу, та на даний час він здійснює офіційне доведення батьківства. При цьому, стосовно матеріальної допомоги на навчання доньки, то ні вона ні позивач перед вступом до вищого навчального закладу не погоджували з ним вибір майбутньої професії доньки та розмір оплати за навчання, а тому відповідач у своєму відзиві просить призначити розмір аліментів у розмірі ј частини від його офіційного доходу, або фіксовану суму - 1500 гривень. Розглянути справу за його відсутності. Також, відповідачем подано заяву про перенесення дати судового засідання у зв`язку з тим, що його представник на дату розгляду справи буде знаходитися у відрядженні. У судове засідання, призначене на 20 жовтня 2021 року з`явилася позивач, проте зважаючи на клопотання відповідача, розгляд справи було відкладено на 1 грудня 2021 року. У судове засідання 1 грудня 2021 року з`явилися позивач, відповідач та представник відповідача. Позивач підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач та її представник підтримали поданий ними відзив. Просили врахувати його під час ухвалення рішення та призначити розмір аліментів, який зазначений у відзиві. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Як убачається із позовної заяви позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2002 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження [PERSON] батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із довідки від 20 липня 2021 року про зарахування іноземця на стаціонарну форму навчання, [PERSON] зарахована на період з 1 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2024 року на стаціонарну форму навчання першого ступеню за напрямом - «філологія» на платній основі і продовжить це навчання протягом 1 року. Також, відповідно довідки від 20 липня 2021 року, [PERSON] була зарахована на І рік навчання до Університету іноземних мов імені Самуїла Богуміла Лінде, розташованому в Познані, на 2021/2022 академічний рік. Згідно копій підтвердження для платника від 4 травня 2021 року [PERSON] здійснено оплату за орендну плату за травень у розмірі 850 злотих, а 23 липня 2021 року - оплату за навчання за І семестр у розмірі 2772 злотих. Позивач, відповідно до довідки про доходи відділу освіти Димерської селищної ради, працює на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи та отримує заробітну плату, яка за період з лютого по липень 2021 року становила 108919,11 гривень. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі статті 198СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року (справа №346/103/17-ц). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцятитрирічного віку. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, передбачені статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідач [PERSON] , батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Відсутні також докази, що відповідач має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, тому в сукупності оцінених судом доказів, та у зв`язку з тим, що відповідач визнав позовні вимоги, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Перебування відповідача тимчасово непрацездатним, не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти. Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона, як передбачає частина перша статті 81 ЦПК України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцятитрирічного віку, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 12 серпня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved