Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

14 квітня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк), правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позовній заяві, що відповідно до укладеного договору № 002-27019-140108 від 14 січня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 2115,00 грн. зі сплатою відсотків та комісійних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 13 липня 2009 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 24 лютого 2014 року, має заборгованість у сумі 2830,53 грн., яка складається з наступного: 2235,80 грн. - заборгованість за кредитом; 108,07 грн. - заборгованість за відсотками; 486,66 грн. - заборгованість за комісіями. Мотивуючи свої вимоги, позивач послався на ст. ст. 526, 530,1046-1056 ЦК України зазначивши, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» - Духота І.В., який діє на підставі довіреності, не з'явився, в матеріалах справи є клопотання, відповідно до якого останній позовні вимоги Банку підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути дану позовну заяву за його відсутність. Не заперечував проти прийняття судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суду не наданні докази про поважну причину неявки відповідача в судове засідання, а тому, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, а також зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними доказами і прийняти заочне рішення. Суд, дослідивши додані письмові матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до загальних положень про зобов'язання ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами до ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором. Згідно з умовами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14 січня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 002-27019-140108 про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2115,00 грн. зі сплатою відсотків та комісійних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше ніж 13 липня 2009 року. Згідно розрахунку, станом на 24 лютого 2014 року, відповідач має заборгованість у сумі 2830,53 грн., яка складається з наступного: 2235,80 грн. - заборгованість за кредитом; 108,07 грн. - заборгованість за відсотками; 486,66 грн. - заборгованість за комісіями. Таким чином, аналізуючи всі зазначені по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Банку суми заборгованості по договору про надання банківських послуг з мотивів невиконання відповідачем умов цього договору, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути і понесені позивачем витрати за сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., сплата якого підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного та

Outcome: approved