Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

14 грудня 2016 року співпозивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, реєстраційна служба Приазовської районної державної адміністрації про визнання права власності на 1/9 частину земельної ділянки за кожним в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що 11 травня 2010 року померла [PERSON], яка доводиться їм матір*ю. За життя померла [PERSON] спільно володіла з [PERSON] , [PERSON] земельною ділянкою площею 9,2800га для ведення особистого селянського господарства на території Приазовської селищної ради, право власності на яку померлої матері з іншими співвласниками підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЯК № 825748 виданого Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області 04 серпня 2010 року , реєстраційний номер акта 011027700368. Частки у власності на земельну ділянку померлої матері [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рівними по 1/3 кожного співвласника. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки земельної ділянки від загальної площі 9,2800га , що знаходиться на території Приазовської селищної ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний об*єкт нерухомого майна, що входить до складу спадщини, яка відкрилася зі смертю матері, вони [PERSON], [PERSON]І звернулися до приватного нотаріуса Приазовського районного нотаріального округу [PERSON] , але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документу на об*єкт спадкового майна. Отже, позивачі вважають, що вони позбавлені можливості у позасудовому порядку отримати документ на право власності на земельну ділянку, що входить до спадкового майна. Тому і змушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON]І в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщено про день та час розгляду справи (а.с. 45,69,87 ). Позивач [PERSON] судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщено про день та час розгляду справи (а.с.52,57,79). Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи (а.с.81,82). Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги та відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 6-9,11) і який здійснює представництво інтересів позивачки [PERSON]І на підставі доручення про надання безоплатної правової допомоги від 24 листопада 2016 року № ММЦ 462 (а.с.10) в судове засідання не прибув, спрямував заяву щодо розгляду справи в його відсутність та відсутності його довірителів і просив суд позов задовольнити (а.с.124). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщено про день та час розгляду справи (а.с. 51,56,86). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи (а.с.46,61,85). Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду ( а.с. 41,47,58,72,80,84). Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - реєстраційна служба Приазовської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність ( а.с. 48,59,70,83). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу набуття права власності за рішенням суду. 11 травня 2010 року в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області померла [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про смерть серія I-ЖС № 172643 ( а.с. 17,91). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить: 1/3 частки земельна ділянка площею 9,2800 га, яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства і належала покійній на підставі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2009 року , виданого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №31 (а.с.12). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2009 року (а.с.12) складено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 825748, виданого Приазовською районною державною адміністрацією від 04.08.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011027800368 (а.с. 15-16 ), держаний акт на право власності на зазначену земельну ділянку складено на ім.*я [PERSON] . У додатку до вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку зазначено, що співвласниками земельної ділянки є [PERSON], [PERSON], [PERSON], частка кожного у спільній власності становить по 1/3 частині (а.с. 15-16). Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, що є спадковим майном, послужила підставою для відмови нотаріуса у вчинені нотаріальної дії від 15 листопада 2016 року ( а.с. 35 ). Спадкоємцями за законом першої черги, після смерті [PERSON] , є її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Підтвердженням того, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON]М є свідоцтво про її народження (а.с.95 ), де зазначено, що її матір*ю є [PERSON], яка , розірвавши шлюб з [PERSON], змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . А сама [PERSON], уклавши шлюб з [PERSON] 17 вересня 1977 року, змінила прізвище з [PERSON] на Зорбу (а.с. 22 ). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 95 ) її матір*ю є [PERSON], а уклавши 09 лютого 2001 року шлюб з [PERSON] , змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.95). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , його матір*ю є [PERSON] (а.с.27,32). У довідці № 1536 від 16.11.2016 року (а.с.18), яка видана Приазовською селищною радою, зазначено, що звісними спадкоємцями [PERSON], яка померла 11 травня 2010 року, є донька [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. З долучених до матеріалів справи свідоцтв про народження, свідоцтв про укладення шлюбу (а.с.27,32,95), вбачається, що [PERSON], [PERSON] є доньками померлої [PERSON], а [PERSON] сином померлої [PERSON]. Отже позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги. З матеріалів спадкової справи (а.с.99,108,122) вбачається, що з заявами про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті 11 травня 2010 року [PERSON], до приватного нотаріуса Приазовського районного нотаріального округу [PERSON] звернулися спадкоємці діти померлої [PERSON], [PERSON]О та [PERSON] Із тексту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 листопада 2016 року (а.с. 35) вбачається, що приватний нотаріус Приазовського районного нотаріального округу [PERSON] відмовив спадкоємцям [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва у праві на спадщину за законом з підстави не надання правовстановлюючих документів на спадкове майно. А із відповіді приватного нотаріуса Приазовського районного нотаріального округу [PERSON] від 06.02.2017 року (а.с.88) вбачається, що оформлення спадщини [PERSON] є також неможливим у зв*язку з відсутністю у останнього право встановлювальних документів на спадкове майно. Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкуванням від 30.05.2008 р. встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на зе\-мельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними прави\-лами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право кори\-стування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753 / 0 / 4 -13 від 16. 05. 2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» мають місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів , зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину ,оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та / або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Отже, кожен із спадкоємців за законом першої черги і [PERSON], і [PERSON], і [PERSON] позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину через відсутність право встановлювального документу на спадкове майно земельну ділянку 1/3 частки земельна ділянка площею 9,2800 га, яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства. Згідно ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України 1. Право власності набувається на підставах , що не заборонені законом.... 2. Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2\~ст. 126 ЗК). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , за життя, набула права власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 9,2800 га, яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області для ведення особистого селянського господарства, про що зазначено у додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку зазначено, що співвласниками земельної ділянки є [PERSON], [PERSON], [PERSON], частка кожного у спільній власності становить по 1/3 частині (а.с. 15-16) і які, в свою чергу, набули права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, 28,від 23.09.2009 року (а.с.12). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 825748, виданого Приазовською районною державною адміністрацією від 04.08.2010 року та який зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011027800368, виданий на прізвище одного із співвласників - [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до вимог пункту 37 постанови Кабінету Міністрів України від 5 лютого 2014 року № 50 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про надання дубліката свідоцтва державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє дублікат правовстановлюючого документу, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. \~ Аналізуючи зміст наведеної норми, слід зазначити, що діючим законодавством передбачено видачу дубліката державного акту про право власності лише його власнику.\~ Отже позивачі за даним позовом не були власниками або користувачами спірної земельної ділянки, оригінал державного акту втрачений, визнання права позивачів на спадщину на зазначені земельні ділянки можливе в судовому порядку. За таких обставин, за кожним із співпозивачів: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом по 1/9 частині земельної ділянки площею 9,2800 га, яка розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства і належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2009 року , виданого державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за №31, на підставі якого складено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 825748, виданого Приазовською районною державною адміністрацією від 04.08.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011027800368, держаний акт на право власності на зазначену земельну ділянку складено на ім.*я [PERSON] . У додатку до вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку зазначено, що співвласниками земельної ділянки є [PERSON], [PERSON], [PERSON], частка кожного у спільній власності становить по 1/3 частині. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений Законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved