Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

14 січня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2021 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду [PERSON] ( далі- Позивач) пред`явила до суду позовну заяву до [PERSON] (далі-Відповідач), якою просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 жовтня 2007 року виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за актовим записом №39. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 жовтня 2007 року уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Будянській селищній раді Харківського району Харківської області. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін народилась двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, після народження молодшої дитини відносини між сторонами стали поступово погіршуватись, вони втратили взаєморозуміння. Подальше будування сімейних стосунків позивач вважає неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття довіри та любові, часто відбуваються сварки, відповідач не приділяв достатньої уваги сім`ї, вихованню дітей, всі побутові питання позивачу доводилось вирішувати самостійно. Згодом між позивачем та відповідачем стосунки остаточно погіршилися, що призвело до припинення шлюбно-сімейних стосунків, на теперішній час сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27 жовтня 2007 року виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, за актовим записом №39, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 05 травня 2018 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області). Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 січня 2009 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області). В силу статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. За змістом положень частини 1 статті 24 СК України та статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, дійшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. За таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] у своїй позовній заяві не виявила бажання змінити прізвище на дошлюбне, суд після розірвання шлюбу прізвище позивача залишає його без змін. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved