Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати починаючи від дня предявлення позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Крім цього, позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), які стягувати починаючи від дня предявлення позовної заяви і до досягнення сином трьохрічного віку, а саме до 20 січня 2018 року. Зазначала те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з вересня 2014 року. Від шлюбу з [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки з відповідачем подружні відносини не підтримуються, шлюб фактично розпався, вони мешкають окремо і спільного господарства не ведуть, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Крім цього, вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч.2 ст.224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, як було передбачено ст.184 СК України в редакції до 08.07.2017 р., не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 р. 2017 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров»я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов»язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ №080945, між сторонами зареєстровано шлюб 20 вересня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Світловодськ реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 237. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ №173123 батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. 14 липня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та про стягнення з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), які стягувати починаючи від дня предявлення позовної заяви і до досягнення сином трьохрічного віку, а саме до 20 січня 2018 року. Встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторонни не ведуть спільного господарства та мешкають окремо, дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, тому суд визнає, що не сплата аліментів відповідачем негативно впливає на достатній рівень для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, або непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України суду не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, працює, може утримувати дитину, а визначений судом розмір суми аліментів буде відповідати інтересам та потребам дитини. На підставі викладеного позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та слід стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати починаючи від дня предявлення позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Також слід стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], від дня предявлення позовної заяви і до досягнення їх сином трьохрічного віку, а саме до 20 січня 2018 року. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір за дві позовні вимоги: про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1280 грн. ( по 640 грн. за кожну позовну вимогу). На підставі викладеного,

Outcome: approved