Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

13 липня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2011 року № б/н посилаючись на те, що згідно кредитного договору відповідач отримала в Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що договір між банком та відповідачем укладено шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При цьому вказує, що відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому станом на 02 червня 2020 року за нею утворилась заборгованість в сумі 22635,61 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13606,50 грн, пеня - 7475,03 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн та штраф (процентна складова) - 1054,08 грн. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, до позовної заяви надав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 травня 2011 року [PERSON] підписала заяву, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому [PERSON] в заяві від 19 травня 2011 року та в довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 04 липня 2011 року засвідчила, що базова процентна ставка за кредитом на залишок заборгованості складає 2,5 % на місяць, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Зазначені обставини підтверджуються заявою [PERSON] від 19 травня 2011 року та довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 04 липня 2011 року. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обстави АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду: заяву [PERSON] від 19 травня 2011 року; довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 04 липня 2011 року; витяг з Умов і Правил надання банківських послуг; розрахунки заборгованості за договором від 19 травня 2011 року. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що надана позивачем на підтвердження позовних вимог і з якою особисто ознайомилася відповідач, засвідчивши власним підписом, визначає, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] допустила заборгованість перед банком, розмір якої станом на 02 червня 2020 року складає 22635,61 грн, з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту - 13606,50 грн, пеня - 7475,03 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн та штраф (процентна складова) - 1054,08 грн. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу (простроченого тіла кредиту) та пені підтверджуються відповідними розрахунками і підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, зокрема 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1054,08 грн. штрафу (процентна складова), то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами, які визначені в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, а також в той же час, згідно умов цієї ж довідки, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 347/1910/15-ц. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми штрафу (фіксованої частини та процентної складової). Враховуючи вищевикладене, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 13606,50 грн та пеню в сумі 7475,03 грн, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1957,68 грн. (21081,53 грн. (розмір задоволеного позову) х 2102 грн. (розмір сплаченого позивачем судового збору) : 22635,61 грн. (сума пред`явленого позову)). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial