Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

14 листопада 2016 року ПАТ «Оснастка» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 47777 грн. Вимоги мотивує тим, що згідно наказу по підприємству №06-к від 29.10.2015 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду водія на ВАТ «Оснастка». 29.10.2015 року з відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до п. 1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 29.10.2015 року робітник зобовязується нести повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Пунктами 2,3 посадової інструкції водія автотранспортних засобів передбачено, що водій здійснює заправку автомобіля паливом, мастильними матеріалами та охолоджувальною рідиною, перевіряє технічний стан автомобіля перед виїздом. Право власності на автомобіль «ГАЗ» 31105, номерний знак [NUMBER] посвідчується технічним паспортом та належить ВАТ «Оснастка». Згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля №313 від 09.09.2016 року відповідач був направлений у відрядження до міста Львова та прийняв від механіків справний автомобіль «ГАЗ 31105», державний номер [NUMBER]. Знаходячись у службовому відрядженні, він повертаючись ввіреним йому автомобілем зі Львова виявив поломку двигуна. При поверхневому огляді автомобіля було виявлено відсутність охолоджувальної рідини, що призвело до пошкодження мотора даного автомобіля. Автомобіль був технічно пошкоджений, тобто підприємству нанесена матеріальна шкода. Автомобіль до місця знаходження підприємства був доставлений на евакуаторі. При огляді на станції технічного обслуговування автомобілів Бош Сервіс Формула був оглянутий автомобіль, та було встановлено, що у звязку з відсутністю охолоджувальної рідини стався перегрів блоку двигуна і його поломка. Вартість відновлювального ремонту двигуна становила приблизно 60000 грн., тому було придбано новий двигун за 37000 грн. У добровільному порядку відповідач відмовився відшкодовувати шкоду. Наказом №06/1-квід 14.09.2016 року відповідача було звільнено за ст. 38 КЗпП України. Вказує, що технічні прилади автомобіля були у належному стані, відповідач не контролював роботу приладу, не слідкував за приладами, що контролюють технічні відповідні показники автомобіля. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 10777 грн., вартість двигуна 37000 грн.. Розмір матеріальної шкоди складає 47777 грн., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечує щодо задоволення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в звязку з наступним. Згідно наказу № 06-к від 29.10.2015 року відповідач [PERSON] прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів у ВАТ «Оснастка» з 29.10.2015 року з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю (а.с.5,6). Згідно наказу № 06/1-к від 14.09.2016 року [PERSON] звільнено з ВАТ «Оснастка» з 14.09.2016 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (а.с.8). Згідно подорожнього листа № 313 від 09.09.2016 року (а.с.9) відповідач перебував у службовому відрядженні до міста Львова та керував автомобілем марки ГАЗ 31105 номерний знак АС03607АР, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ВАТ «Оснастка» (а.с.10) Як встановлено в судовому засіданні, під час службового відрядження сталалася поломка двигуна, автомобіль до місця знаходження був доставлений на евакуаторі. В своїх письмових поясненнях від 14.09.2016 року відповідач [PERSON] пояснив, що на зворотньому шляху у автомобіля, яким він керував, пошкодився двигун, та витікло мастило. Вказав, що перед виїздом, ним було перевірено рівень мастила та охолоджувальної рідини. Відповідно до довідки станції технічного обслуговування автомобілів Бош Сервіс Формула від 15.09.2016 року (а.с.12) двигун автомобіля ГАЗ31105, номерний знак [NUMBER] був пошкоджений в звязку з відсутністю охолоджувальної рідини, саме внаслідок цього стався перегрів блоку двигуна і його поломка. Двигун потребує капітального ремонту, або заміни. ВАТ «Оснастка» було придбано двигун Крайслер, 2,4 л вартістю 37000 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу №2909 від 29.09.2016 року та рахунком на оплату №60 від 29.09.2016 року, платіжним дорученням №5172 від 30.09.2017 року (а.с.13,14,15). Вартість технічного обслуговування та ремонт ГАЗ 31105 становив 10777 грн., що підтверджується рахунком №137 від 17.10.2016 року та платіжним дорученням №5211 від 19.10.2016 року (16,17). Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 131 КЗпП України працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. У відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. 29.10.2015 року між ВАТ «Оснастка» та [PERSON]О укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.6) відповідно до якого [PERSON] прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей та зобовязувався дбайливо ставитися до переданих йому на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків. Як вбачається з посадової інструкції водія автотранспортних засобів ВАТ «Оснастка», затвердженої 01.01.2012 року (а.с.7) одними із обовязків водія транспортних засобів є здійснювати заправку автомобіля паливом, мастильними матеріалами та охолоджувальною рідиною, перевіряти технічний стан автомобіля перед виїздом. В розділі IV вказано, що водій автотранспортних засобів несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обовязків, що передбачені цією посадовою інструкцією. У відповідності до ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку. Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Враховуючи вищенаведені норми законодавства, докази надані стороною позивача, суд приходить до висновку, що саме з вини відповідача підприємству - позивачу заподіяно майнову шкоду, що становить 47777 грн., яку стягує з відповідача в користь ВАТ «Оснастка». Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору 1378 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved