Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

14.03.2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом. Обґрунтовуючи вимоги позову, позивачка вказувала, що є власником 3/4 частини будинковолодіння по вул. Першотравневій, 108 в с. Михайлівка Гайсинського району, 1/4 частина цього будинку належить її синові [PERSON], будинок збудовано на земельній ділянці площею 0,31 га виділеній під забудову колгоспом в 1964 році, відповідно до рішення сесії [PERSON] сільської ради від 09.12.2009 року надано дозвіл на виготовлення документації з землеустрою щодо користування земельною ділянкою площею 0,28 га. суміжна земельна ділянка по вул. Першотравневій, 106 в с. Михайлівка Гайсинського району площею 0,26 га перебуває в користуванні [PERSON] З приводу суміжного користування у них виник спір, який довготривалий час не вирішується. Після ухвалення судового рішення про зобовязання [PERSON] сільської ради Гайсинського району встановити межу між суміжними земельними ділянками, комісія сільської ради 11.12.2013 року встановила межу між суміжними земельними ділянками по вул. Першотравневій, 108 і вул. Першотравневій, 106 в с. Михайлівка Гайсинського району по фактичному використанню земельних ділянок, за яким у користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,259 га, у її та [PERSON] користуванні земельна ділянка площею 0,261 га, акт про встановлення межі було затверджено рішенням сесії сільської ради 11.12.2013 року. Вважаючи, що сесія сільської ради порушила її права землекористувача, позбавивши її права користування земельною ділянкою площею 0,019 га та встановивши межу за 0,2 м від належної їй господарської будівлі, просила суд визнати недійсним і скасувати рішення [PERSON] сільської ради 41 сесії 6 скликання №1 від 25.12.2013 року про затвердження акту від 11.12.2013 року про встановлення меж між суміжними земельними ділянками по вул. Першотравневій, 108 і вул. Першотравневій, 106 в с. Михайлівка Гайсинського району та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом встановлення меж між суміжними земельними ділянками по вул. Першотравневій, 108, користувачами якої є [PERSON] і [PERSON], та по вул. Першотравневій, 106 в с. Михайлівка, користувачем якої є [PERSON], за 1 м від належного їй господарського приміщення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник просили суд задовольнити вимоги позову. В своїх доводах посилалися на вищезазначені викладені в позовній заяві обставини, крім того позивач пояснила, що спір існує довготривалий час, вирішувався судами різних інстанцій, проте судове рішення від 2006 року про встановлення межі було скасовано Верховним судом України через не зясування обставин про встановлення меж землекористування. Вказувала, що в 90-х роках відповідач [PERSON] самовільно змістив межу в сторону її господарських будівель, без погодження меж приватизував земельну ділянку, через що судовим рішення державний акт на право власності на землю був визнаний недійсним, також судовими рішеннями визнавались незаконними дії та рішення про зменшення розміру земельної ділянки на яку їй видавався дозвіл на виготовлення технічної документації. Обґрунтовувала вимоги про встановлення межі за 1 м від належного їй господарського приміщення тим, що межа встановлена за актом від 11.12.2013 року і затверджена рішенням [PERSON] сільської ради 41 сесії 6 скликання №1 від 25.12.2013 року не відповідає тій, яка існувала на час відведення земельної ділянки під забудову та на час зведення господарських будівель, суперечить вимогам законодавства, будівельних норм, унеможливлює здійснення догляду та ремонту будівель. Представник [PERSON] сільської ради вимоги позову заперечив, вказував, що встановлення меж між суміжними земельними ділянками по вул. Першотравневій, 108, користувачами якої є [PERSON] і [PERSON], та по вул. Першотравневій, 106 в с. Михайлівка, користувачем якої є [PERSON] проведено з дотримання вимог земельного законодавства, встановлена межа за фактичним землекористуванням, яке склалось історично і відповідає земельнокадастровій документації. Заперечуючи доводи позивачки про неможливість обслуговування господарської будівлі, вказував, що зазначена будівля побудована після 1992 року самочинно, без дотримання вимог будівельних норм про відстань від межі 1 м, через що відстань від межі однієї сторони будівлі 80 см, другої 20 см, а доводи позивачки про зменшення розміру земельної ділянки вважав безпідставними так як ці зміни повязані з затопленням частини земельної ділянки та більш точним інструментальним виміром її площі. Відповідач [PERSON] вимоги позову не визнав, вважав, що [PERSON] сільська рада правомірно встановила межу відповідно до фактичного історично складеного порядку суміжного землекористування. Доводи позивачки про перенесення ним межі в сторону її господарської будівлі вважав безпідставними, вказував, що зазначений спір виник на час вирішення питання про узаконення позивачкою самочинного будівництва господарських будівель, які були збудовані після 1993 року без дотримання вимог про відстань від межі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази та витребувані судом за їх клопотаннями, суд вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На час виникнення спору сторони є володільцями суміжних земельних ділянок по вул. Першотравневій в с. Михайлівка Гайсинського району. [PERSON] згідно із свідоцтвом про право власності на домоволодіння №152 від 14.09.1990 року , виданим на підставі рішення [PERSON] сільської ради №220 від 10.09.1987 року належить 3/4 частини будинковолодіння по вул. Першотравневій, 108 в с. Михайлівка Гайсинського району, [PERSON] згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом належить 1/4 частина цього будинку з господарськими будівлями (а.с.15-17,174). [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Першотравневій, 106 в с. Михайлівка Гайсинського району. Забудовником цього будинку відповідно до дозвільних документів на будівництво (рішення про дозвіл на будівництво, акт встановлення меж, план забудови) станом на 16.02.1989 року була [PERSON], а [PERSON] був членом колгоспного двору. Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради №56 від 12.10.2005 року [PERSON] надано дозвіл на оформлення часткової зміни плану забудови по вул. Першотравневій, 106 (а.с. 49-54,69-71, 171). Згідно плану забудови по вул. Першотравнева, 106 в с. Михайлівка на той час сусідня господарська будівля по вул. Першотравневій, 108 в с. Михайлівка належна [PERSON] розташована окремо від житлового будинку на відстані 1м від межі (а.с.52). За даними технічного паспорту на належний [PERSON] житловий будинок по вул. Першотравневій, 108 в с. Михайлівка, виготовлений 27.09.1990 року сарай (П) 1970 року забудови мав площу 45,5 м3, сарай (В) 1968 року забудови мав площу 31,2 м3. (а.с.13-18) На час виникнення спору, згідно технічного паспорту від 15.11.2014 року на належний [PERSON] житловий будинок по вул. Першотравневій, 108 в с. Михайлівка сарай (Б) 1970 року забудови 45,5 м3, господарська будівля (Г) 1991 року побудови 62,1 м3 примикає до житлового будинку та має добудову (г) 1991 року побудови 16,4 м3, яка зміщена до межі, погріб, 1991 року побудови, ці будівлі за даними Гайсинського МБТІ відповідно до інструкції про порядок технічної інвентаризації не є самочинними (а.с.141-147). Позивачем визнається, що будівлі будувались на місці знесеного сараю, дозвільні документи на забудову відсутні. Рішенням №1 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільська рада затвердила акт про встановлення межі між суміжними земельними ділянками по вул. Першотравнева, 108 і вул. Першотравнева, 106 користувачами яких є [PERSON] і [PERSON] складений комісією з регулювання земельних відносин 11.12.2013 року, відповідно до межа встановлена по фактичному використанню суміжних земельних ділянок і закріплена межовими знаками в кількості 4 штук відповідно до схеми по краю існуючої огорожі на бетонній основі від А до Б на відстані 29 м та по краю деревяної огорожі на відстані 16,8 м, площа земельної ділянки в користуванні [PERSON] і [PERSON] 0,261га у користуванні [PERSON] 0,259 га (а.с. 72). Сторони не надали суду доказів, які б свідчили, що до 11.12.2013 року складались акти відведення в натурі земельних ділянок, які знаходяться у їх користуванні та встановлювались межові знаки. Дослідженими в судовому засіданні архівними документами та записами господарських книг [PERSON] сільської ради встановлено, що рішенням правління колгоспу Перемога с. Михайлівка 12.04.1964 [PERSON] було виділено присадибну ділянку 0,31 га, за даними особових рахунків №289/108 і №290/108 до 1990 року землекористувачами земельної ділянки по вул. Першотравнева в с. Михайлівка були [PERSON] площею 0,31 га, де 0,01 га під будівлями, який помер 27.09.1989 року, та [PERSON], яка в 1976 році вибула до Москви, площею 0,31 га, де 0,01 га під будівлями. Питання про виділення земельної [PERSON] на сесіях [PERSON] сільської ради не розглядалось. Згідно записів земельнокадастрової книги у користуванні [PERSON]І знаходиться земельна ділянка площею 0,26 га, відомості про підстави на право користування відсутні (а.с.102). Рішенням 36 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 09.12.2009 року [PERSON] надавався дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою площею 0,28га (а.с.9,84,161,172,173). Судами неодноразово вирішувались спори за позовами [PERSON] повязаними із захистом права власності та права землекористувача. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа , щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Гайсинського районного суду від 16.07.2013 року було визнано протиправним та скасовано рішення 36 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради про затвердження технічної документації і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0156 га для ведення особистого селянського господарства в с. Михайлівка по вул. Першотравнева, 106, [PERSON] так як встановлено, ці рішення прийнято без погодження меж із суміжним землекористувачем [PERSON] (а.с.21-22). Згідно записів земельнокадастрової книги у користуванні [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,36 га, право користування якою посвідчується рішенням 9 сесії 22 скликання [PERSON] сільської рад від 08.08.1997 року (а.с.100). За змістом рішення 9 сесії 22 скликання [PERSON] сільської рад від 08.08.1997 року [PERSON] значиться в списках громадян, яким приватизовано земельні ділянки 0,31 га (а.с.84) Спірні правовідносини регулюються: чинними на час виникнення спірних правовідносин нормами\~ Земельного кодексу України\~ (в редакції 1990 р.), зокрема: - відповідно до\~ ст. 22 ЗК України\~ (в редакції 1990 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право;приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. - згідно із\~ ст. 23 ЗК України\~ (в редакції 1990 р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів; - згідно із\~ ст. 24 ЗК України\~ (в редакції 1990 р.) право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором; чинними на час продовження спірних правовідносин нормами\~ Земельного кодексу України\~ (в редакції 2001 р.) та\~ Закону України Про місцеве самоврядування в Україні: - згідно із\~ ст. 125 ЗК України\~ право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; - відповідно до ч.1\~ ст. 126 ЗК України\~ право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті; ч. 3 цієї статті передбачає, що право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, а ч. 5\~ ст. 126 ЗК України\~ встановлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону; - відповідно до ч. 3\~ ст. 158 ЗК України\~ органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства; - згідно із ч. 5\~ ст. 158 ЗК України\~ у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом; - відповідно до п. а), п. д), п. й)\~ ст. 12 ЗК України\~ до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; д) організація землеустрою; й) вирішення земельних спорів; - відповідно до п. 34 ч.1\~ ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Українівиключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються питання відповідно до Закону регулювання земельних відносин; - відповідно до п.п. 9 п. б) ч.1\~ ст. 33 Закону України Про місцеве самоврядування в Українідо відання виконавчих органів сільських рад належить організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; - за ч.1\~ ст. 212 ЗК України\~ самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними; - відповідно до ч.1\~ ст. 106 ЗК України\~ власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними; - відповідно до ч.2\~ ст. 107 ЗК України\~ у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки; - згідно із ч. 2\~ ст. 152 ЗК України\~ власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Сукупний аналіз встановлених судом обставин та норм права, що регулюють правовідносини між сторонами свідчить про таке. З часу набуття [PERSON] і [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Першотравнева, 108 в с. Михайлівка та права користування присадибною ділянкою, а [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Першотравнева, 106 в с. Михайлівка та права користування присадибною ділянкою землевпорядними організаціями, органами місцевого самоврядування межі, конфігурація вказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлювались до 11.12.2013 року; документація із землеустрою на ці земельні ділянки не виготовлялась; сторони не одержували передбачені Земельним кодексом України документи, що посвідчують їх право власності або користування на ці земельні ділянки, (одержані [PERSON] документи визнані недійсними та скасовані). Тому у позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] в розумінні ст.ст. 22, 23, 24 ЗК України (в редакції 1990 р.) та ст.ст. 125, 126 ЗК України (в редакції 2001 р.) до часу затвердження рішенням №1 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільська рада акта про встановлення межі між суміжними земельними ділянками по вул. Першотравнева, 108 і вул. Першотравнева, 106 в с. Михайлівка та визначення площі земельних ділянок в користуванні [PERSON] і [PERSON] 0,261га у користуванні [PERSON] 0,259 га не виникло право право користування, або ж право оренди на земельними ділянками. Межа між суміжними земельними ділянками визначена за фактичним використанням земельних ділянок, зокрема в частині земельної ділянки, що прилягає до господарських будівель по вул. Першотравнева, 108, де частина межі оспорююється, вона проходить по лінії встановленого паркану, що розмежовує ці суміжні земельні ділянки. Встановити, чи відповідає встановлена межа тій яка існувала до 1991 року до часу забудови [PERSON] господарських будівель та який розмір і конфігурація спірної земельної ділянки є неможливим так будь-які межові знаки, які б дозволяли визначити цю межу відсутні. Встановлені обставини свідчать, що відповідачем [PERSON] сільською радою розглядалось питання щодо встановлення межі між суміжними земельними ділянками, що фактично перебувають у користуванні [PERSON], [PERSON] і відповідача [PERSON], в межах повноважень, відповідно до вищезазначених норм Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та ЗК України, тому вимоги про скасування рішення №1 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільська рада є безпідставними . Доводи позивачки [PERSON] про те, що межа між суміжними земельними ділянками має проходити за 1 м від її господарських будівель є безпідставними так як технічна документація свідчить, що на збудовані нею господарські будівлі Г і г є інші за конфігурацією і більші за площею майже в три рази ніж сарай, який був за 1м від межі, дозвільні документи, які б фіксували розташування цих будівель відносно межі відсутні. Також позивачка [PERSON] не довела, що її права землекористувача і перешкоди та обмеження у здійсненні прав власника по догляду та ремонту господарських будівель повязані із діями [PERSON] чи діями або бездіяльністю [PERSON] сільської ради. При відмові у задоволенні позову і відсутності доказів про судові витрати відповідачів, необхідно віднести судові витрати на сторони в обсязі понесених На підставі викладеного,

Outcome: dismissed