Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

13.05.2019 року до суду звернулася з позовом [PERSON] до відповідача, в якому вона просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18 серпня 1995 року виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №45. В обґрунтування позовупосилається на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та шлюбні обов`язки, відсутність взаєморозуміння, погіршення шлюбних відносин, припинення шлюбних відносин, втрати почуття любові та поваги один до одного. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач зазначає, що фактично подружні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, тому подальше сімейне життя між ними неможливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою судді від 15.05.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено до підготовчого судового розгляду. Згідно ухвали суду від 25.07.2019 року по даній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, направила 27.07.2019 до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином завчасно про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не надавав, за таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином завчасно повідомлений про дату, місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 18 серпня 1995 року виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №45. (а.с.6) Сторони спільного господарства та бюджету не ведуть, примирення не бажають. Їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спору між сторонами про поділ майна не має. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, суд після розірвання шлюбу в рішенні суду зазначає про залишення відповідачу прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved