Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

14 липня 2014 року до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача посилався на те що, відповідно до укладеного договору без номеру від 28 листопада 2011 року [PERSON] отримав кредит 28 листопада 2011 року у розмірі 15200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Умовами та правилами банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 26 червня 2014 року має заборгованість сумі 16197 гривень 45 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 12436,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 2213,69 грн., заборгованості з пені та комісії за користування кредитом у сумі 300,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 747,50 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 16197 грн. 45 коп. за кредитним договором без номеру від 28 листопада 2011 року; судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача, Пархоменко М.О., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про проведення слухання справи у її відсутність, а також письмові пояснення, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд за наявності письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір без номеру про відкриття карткового рахунку та обслуговування карти, відповідно до умов якого, останньому наданий кредит у розмірі 15 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості станом на 26 червня 2014 року сума заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору без номеру від 28 листопада 2011 року складає 16197 гривень 45 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 12436,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 2213,69 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 300,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 747,50 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином судом встановлено у судовому засіданні факт наявності у відповідача відповідальності перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за невиконане зобов'язання по кредитному договору від 28 листопада 2011 року. Не з`явившись у судове засідання та не скориставшись своїм процесуальним правом надання доводів або заперечень проти позову, тим самим відповідач [PERSON] не оспорює позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст. 551 предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, суд вважає необхідним відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у його вимогах до відповідача щодо стягнення фіксованої суми штрафу за порушення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у кредитному договорі від 28 листопада 2011 року, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України, тобто неустойкою не може бути фіксована сума штрафу. При зверненні до суду позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією, та яка на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial