Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

14 червня 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення способів участі батька у вихованні дітей, мотивуючи свій позов тим, що з 15.05.2015 року по 29.05.2018 рік він разом з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення [PERSON] стягнула з нього аліменти на утримання доньок, які він виплачує. Його донечки до нього прив`язані, він постійно спілкує з ними, проте дане спілкування буває з великими перешкодами з боку відповідачки. [PERSON] заборонила відвідувати дітей в садочку, він постійно повинен то благати, то вимагати зустрічей з дітьми. Коли відповідачка не в настрої вона взагалі може відмовити в зустрічі з дітьми. Протягом року між ними існує спір щодо участі батька у вихованні дітей. В зв`язку з тим, що добровільно їм дане питання вирішити не вдалося, він звернувся до органу опіки та піклування Київської районної ради в м.Полтаві, але не зважаючи на місце реєстрації дітей і місце реєстрації відповідачки, його направили до Шевченківської районної в м.Полтаві ради, де 25.05.2021 року було прийнято рішення №137 щодо визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, а саме за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, визначено йому зустрічі кожні перші та треті, або другі та четверті вихідні місяця субота або неділя з 08.00 години до 18.00 години та щочетверга з 17.00 години до 20.00 години з правом відвідувати місце проживання батька, та інших розважальних місць, враховуючи стан дітей. Проте його даний графік не влаштовує. Оскільки він має рівні права з відповідачкою щодо виховання дітей. Окрім нього і його батьки мають бажання хоч іноді зустрічатися з онуками, проте згідно даного графіку їм це зробити не вдається. В зв`язку з чим просив визначити йому наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , особисте побачення з його доньками кожного вівторка і кожного четверга з 17 години до 20 години, без присутності матері, без обмеження місця проведення зустрічі, а також два рази на місяць починаючи з п`ятниці 17 години до неділі 16 години, без присутності матері без обмеження місця проведення зустрічі. 15.06.2021 року судом відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 07.07.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Роменської Т.В. на позовну заяву про встановлення способу участі батька у вихованні дітей. Відзив обґрунтовувала тим, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. При постановленні рішення суд посилався на вимоги ч.2 ст.110 СК України та на вирок Київського районного суду м.Полтави від 10.04.2018 року, яким визнано [PERSON] винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради визначено наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , а саме: за попередньо домовленістю з матір`ю дітей, спілкування батька з дітьми кожні перші та треті, або другі та четверті вихідні місяця субота або неділя з 08.00 години до 18.00 години та щочетверга з 17.00 години до 20.00 години з правом відвідування місця проживання батька, дитячих розважальних закладів, прогулянок по місту, враховуючи епідеміологічну ситуацію в зв`язку з респіраторною хворобою COVID-19, не порушуючи режиму для дітей, турбуючись про стан їх здоров`я. Відповідачка погоджується з встановленим графіком спілкування [PERSON] з дітьми та не чинить перешкод у спілкуванні батька з дітьми. Тому вважає, що зміна встановленого графіку, визначеної рішенням районної ради є недоцільним. Крім того, у відзиві відповідачка зазначає, що [PERSON] допускає нецензурну лайку на її адресу в присутності дітей та нанесення тілесних ушкоджень. Враховуючи такі прояви поведінки у позивача, його зустрічні з дітьми на усі вихідні дні є небезпечними, оскільки можуть негативно відобразитися на дітях, перешкоджати повноцінному фізичному, духовному, моральному розвитку і вихованню дітей. Крім того, твердження [PERSON] щодо вчинення нею перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми є не правдивими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки нею в повному обсязі виконується рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №137 від 25.05.2021 року, яким встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми. Тому на час звернення позивачем до суду з даною позовною заявою не існувало та не існує спору. Окрім цього, слід зазначити, що дане рішення органу опіки та піклування з цих питань може бути оскаржено до суду в поряду, встановленому чинним законодавством України, але у свою чергу, позивачем рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №137 від 25.05.2021 року не оскаржувалося, більш того він не звертався до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми. В зв`язку з чим просила суд заявлені [PERSON] позовні вимоги про встановлення способів участі батька у вихованні дітей залишити без задоволення. 14.07.2021 року на адресу суду від служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради надійшов лист, в якому вони просили слухати справу у їх відсутність, повністю довіряють складу суду. При винесенні рішення просили суд врахувати інтереси малолітніх дітей. 24.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення способів участі батька у вихованні дітей та призначено справу до розгляду. 24.09.2021 року [PERSON] надав суду письмові пояснення. 01.10.2021 року на адресу суду від служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради надійшов лист, в якому вони просили слухати справу у їх відсутність, повністю довіряють складу суду. При винесенні рішення просили суд врахувати інтереси малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник адвокат Яресько Н.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] , її адвокат Роменська Т.В. позовні вимоги не визнали, просили відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника адвоката Яресько Н.В., відповідача [PERSON] , її представника адвоката Роменська Т.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.05.2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29.05.2018 року було розірвано (а.с.8-10). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.2015 року, актовий запис №1042 (а.с.6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.08.2017 року, актовий запис №1066 (а.с.7). Після розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] . [PERSON] в позовній заяві, в судовому засіданні зазначає, що між ним та відповідачкою не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування з доньками. Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Суд зазначає, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для батьків (ст.158 СК України). Статтею 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Так, судом встановлено, що 21.05.2021 року рішенням №137 виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з дітьми, визначено наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , а саме: за попередньо домовленістю з матір`ю дітей, спілкування батька з дітьми кожні перші та треті, або другі та четверті вихідні місяця субота або неділя з 08.00 години до 18.00 години та щочетверга з 17.00 години до 20.00 години з правом відвідування місця проживання батька, дитячих розважальних закладів, прогулянок по місту, враховуючи епідеміологічну ситуацію в зв`язку з респіраторною хворобою COVID-19, не порушуючи режиму для дітей, турбуючись про стан їх здоров`я (а.с.11). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні доньок, то кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дітей. Позивач, як батько дітей, прагне і повинен приймати участь у вихованні дітей та створювати для них необхідні умови їх фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з доньками має бути систематичним і максимально забезпечувати, в першу чергу, саме інтереси дітей. Судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради № 137 від 21.05.2021 року про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька [PERSON] з дітьми, відповідачем [PERSON] виконується. В той же час, позивачем не доведено, що відповідачем йому чиняться перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей, тобто наявність спору між сторонами відсутній. Крім того, рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради №137 від 25.05.2021 року позивачем не оскаржувалося, більш того він не звертався до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні зі своїми малолітніми дітьми. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачем прав позивача, як батька щодо виховання дітей та права на спілкування з дітьми. Між тим, з боку позивача будь-яких належних та допустимих доказів, які б містили інформацію щодо предмету доказування, обставин, на які посилається позивач, суду не надано. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved