overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 13795 грн. 43 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13-62). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року становить 13795 грн. 43 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 5998,65 грн., заборгованості за відсотками - 5263,66 грн., 1400,00 грн. - заборгованості з комісії та 1133,12 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України, та скасування реєстрації її місця проживання за вказаною адресою. Позов мотивує тим, що відповідач з 2013 року постійно не проживає в належному йому будинку без поважних причин і не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником будинку [ADDRESS], в якому зареєстрована й відповідач. Як убачається з матеріалів справи і пояснень позивача, які узгоджуються між собою, з 2013 року відповідач постійно не проживає в цьому будинку без поважних причин, при цьому вона не бере участі в оплаті витрат на його утримання. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведеністю факту не проживання відповідача в будинку позивача без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування цим будинком. Враховуючи те, що вимога позивача про скасування реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], заявлена до неналежного відповідача, оскільки до компетенції останньої не входить здійснення реєстрації місця проживання фізичних осіб, в цій частини позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредитної лінії в розмірі 5237 грн 98 коп. та судових витрат в розмірі 243 грн 60 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі про причини неявки не повідомили, в зв'язку з чим, суд поставив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05.12.2011 року сторони уклали договір кредитної лінії № 279, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн, строком на 12 місяців, зі сплатою за користування кредитними коштами 45% річних (далі по тексту - Договір, а. с. 4, 5). Відповідно до пункту 6.3 Договору, порушення відповідачем строків розрахунку є підставою для нарахування пені в розмірі 0.27% від несплаченої суми кредиту, за кожний день прострочення. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Договору, того ж дня позивач уклав зі співвідповідачем Договір поруки № 279 (а. с. 6). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови Договору не виконав і в установлений строк не повернув суму кредиту та не сплатив відсотки за користування ним. У зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 08.12.2014 року складає 5237 грн 98 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 2440 грн, заборгованість по сплаті відсотків - 1606 грн 48 коп., пеня - 1191 грн 50 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 8), правильність якого відповідачами не спростована, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] року померла його дружина - [PERSON]. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON], [PERSON] Після смерті дружини позивача відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на частку квартири, що розташована в [ADDRESS]. Вказана квартира належить на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 08.10.1996 року по 1/3 частини [PERSON], померлій [PERSON] та [PERSON] За вищевказаною адресою позивач мешкав разом зі своєю дружиною та фактично прийняв спадщину. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не оформив свої спадкові права, у зв'язку з тяжким матеріальним та психологічним становищем, крім того вказав, що він юридично необізнаний, тому пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, надали заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] та матір'ю [PERSON] та [PERSON]. Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказана частка квартири належала померлій на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 08.10.1996 року. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений строк спадщини, яка відкрилася після смерті дружини не прийняв, у зв'язку з тяжким матеріальним та психологічним становищем та юридичною необізнаністю. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд знаходить, що доводи позивача у справі про поважність пропуску строку для прийняття спадщини за поважних причин заслуговують на увагу, а тому вважає можливим подовжити строк для прийняття спадщини на два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути в солідарному порядку заборгованість за договором кредиту в розмірі 10649,19 грн. та судовий збір. В наданій до суду 26.02.2015 року заяві представник позивача уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідачів 10149,19 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені у встановленому порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 17.12.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладеного договір кредитної лінії № 209, згідно якого останній були надані кошти в сумі 6100 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 49 % річних від загальної суми щоденного залишку. 17.12.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 209 в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON]за кредитним договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, а тому кредитна спілка, відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, звернулася з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, розмір якої становить 10149 грн. 19 коп., яка складається 6100 грн. - отриманий кредит, 2186,17 грн. - проценти за користування кредитом, 1863,02 - пеня за неналежне виконання договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідачів підлягає заборгованість в сумі 10149 грн. 19 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за договором кредиту в розмірі 17 329 грн. 20 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомлені. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.04.2012 року був укладений договір кредитної лінії №48 між кредитною спілкою «Народна Воля» та [PERSON], відповідно до якого відповідачу надана кредитна лінія в сумі 9000 грн., в межах якої відповідач міг отримати будь-яку суму кредиту на побутові потреби. Відповідно до видаткового касового ордеру № 371 від 03.04.2012 року відповідач [PERSON] отримав 9\~000 грн. згідно договору кредитної лінії № 48 від 03.04.2012 року. З метою забезпечення виконання зобовязання був укладений договір поруки №48 від 03.04.2012 року між кредитною спілкою «Народна Воля» та відповідачем [PERSON] Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту в розмірі 17\~329 грн. 20 коп., в тому числі: 7685 грн. 00 коп. за отриманий кредит, 5562 грн. 88 коп. проценти за користування кредитом, 4081 грн. 32 коп. пеня за неналежне виконання договору, що підтверджується відповідним розрахунком, який ніяким чином відповідачем не спростований ( а.с.9). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Статтею 554 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 17\~329 грн. 20 коп. у солідарному порядку підлягають задоволенню. Також з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору на користь позивача, а відповідача [PERSON] від сплати судового збору належить звільнити як інваліда другої групи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернулась із позовом, в якому просила визнати відповідача втратившим право користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.11.2012 року позивач набула право власності на вказану квартиру, однак в квартирі зареєстрований відповідач, шлюб з яким було розірвано 26.11.2004 року і який з 2003 року не проживає в спірній квартирі і ніяких домовленостей про його відсутність немає. В судове засідання позивач не з'явилась, а надала заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглядати у її відсутність, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не з'явився, заперечень по суті позову та відповідних доказів не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.11.2012 року ( а.с.11) та витягу про державну реєстрацію прав (а.с.8). Копією будинкової книги підтверджено, що у вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON] з 05.12.1986 року ( а.с.6-7). Копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.10) підтверджено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.11.2004 року. Довідкою ЖБК «Олімпійський» від 24.12.2014 року ( а.с.9) підтверджено що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2003 року, а копіями довідок Луполівської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області від 01.09.2004 року та 10.07.2007 року ( а.с.12, 13) підтверджено, що [PERSON] проживає в с. Кошаро-Олександрівка Ульяновського району Кіровоградської області з 02.12.2003 року. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача по суті позову, суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, що був зареєстрований 28 жовтня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 618. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2011 року. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO] Спільне життя у них не склалось, оскільки на грунті непорозуміння між ними постійно виникали сварки та суперечки. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що стало підставою для фактичного припинення шлюбних відносин. Починаючи з грудня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З огляду на це вона вважає, що збереження їхнього шлюбу є недоцільними і таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте також через канцелярію суду надав заяву в якій позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує і просить справу слухати у його відсутність. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з тих підстав, що спільне життя у сторін неможливе, шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сім'я фактично розпалась. Спору щодо поділу спільного майна та з ким буде проживати дитина на даний час немає. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Надавати сторонам строк на примирення суд вважає за недоцільне, оскільки відповідач визнав позов. Згідно з п.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.02.2011 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого в них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач відмовився надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Досягти домовленості про участь в утриманні доньки не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на доньку у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, погодився сплачувати по 300 грн. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.02.2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу (а.с. 5). В шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Встановлено, що відповідач офіційно не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, додаткових пенсій не отримує, перебуває на інсуліновому забезпеченні, інвалідності не має (а.с. 10, 11, 12). Враховуючи те, що відповідач працездатний, має мінливий дохід і може утримувати свою дитину, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2015 до 30.11.2015 рок становить 1286,00 грн. Таким чином, суд вирішив задовольнити позов частково та стягувати з [PERSON] аліменти на [PERSON] у розмірі 520 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

15.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 25 жовтня 1997 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], а також малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з грудня 2014 року. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача (до розгляду справи по суті) надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, термін на примирення просить не надавати. Від відповідача (до розгляду справи по суті) надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 25 жовтня 1997 року зареєстрували шлюб; - згідно копій свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], а також малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з грудня 2014 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам, відповідач згоден з позовними вимогами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

15.01.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій проти позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 грн. щомісяця.

Outcome: approved