Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

12 січня 2017 року позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Любомльської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Любомльської РДА, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що складається з квартири [ADDRESS]. 1/6 частини вищевказаної квартири [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] [INFO], 1/2 після смерті своєї матері- [PERSON] - [INFO] в порядку 529, 549 ЦК УРСР, а 1/3 частини належала йому на праві спільної сумісної власності. [PERSON] за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів неповнолітньому [PERSON]. Законний представник вказує, що оформити спадкове майно свого сина [PERSON] належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю права власності на частки квартири померлих. Просить визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники Любомльської міської ради та органу опіки піклування Любомльської РДАВолинської області в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Свідоцтвом про право власності на житло від 22.12.1993 року № 227, стверджено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належали на праві приватної спільної власності квартира [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Після смерті останнього відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина -[PERSON], та син - [PERSON], які спільно проживали в квартирі на день його смерті, успадкували належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS], тобто у рівних частинах по 1/6. [PERSON] померла [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.12.2016 року. Після смерті останньої відкрилась спадщина на 1/2 (1/3+1/6) частини квартири [ADDRESS], яку успадкував син померлої - [PERSON], який на день смерті проживав з спадкодавцем, що вбачається з довідки від 26.12.2016 року № 4211 (а.с.9), факт родинних відносин стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану (а.с.13). Проте, [PERSON] своїх спадкових прав оформити не встиг, так як помер [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, після смерті останнього відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], 1/3, якої йому належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, 1/6 частини, якої він успадкував після смерті [PERSON], та 1/2 частки, яку він успадкував після смерті [PERSON]. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт від 18 лютого 2013 року, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с. 11). З рішення Любомльського районного суду від 20.04.2016 року вбачається, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції у Волинській області було зобов'язано внести зміни до актового запису № 120 від 13.09.2011 року про народження [PERSON], змінивши у графі прізвище дитини «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]» (а.с.39). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON]. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON]. [PERSON], у відповідності до ст. 1269 ЦК України, фактично спадщину прийняв, оскільки [PERSON] в його інтересах подав заяву про прийняття спадщини до Любомльської державної нотаріальної контори (а.с. 32). Проте, постановою державного нотаріуса від 08.11.2016 року (а.с.12) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно матеріалів спадкової справи №98/2016, інших спадкоємці немає. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Представник відповідача та третьої особи, кожен зокрема, у своїх заявах до суду позов визнали, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності за заповітом на квартиру [ADDRESS], котра залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved