Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

14.01.2015 р. позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що вона 04.08.2006р. отримала у дар від матері житловий будинок [ADDRESS], де проживала разом з нею та своїм малолітнім сином, про що було відомо її брату [PERSON] - відповідачу по справі. Після смерті її матері [INFO] р., як зазначає позивач, 24.03.2009 р. вона була взята під варту, а 24.03.2009 р. її брат вселився у даний будинок, частину якого здав в оренду. [PERSON] скориставшись тим, що вона не зареєструвала своє право власності, 14.07.2009р. отримав свідоцтво про право власності на спадковий будинок, не повідомивши нотаріуса про те, що вона є спадкоємицею майна. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.05.2013р. вищевказане свідоцтво було визнано недійсним. Проте, незважаючи на це, відповідач продовжував користуватись її будинком та земельною ділянкою, отримував дохід від здачі прибудов в оренду, який, за розрахунком позивача, за 46 місяців користування склав 92000,00 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що відповідач після її повернення з колонії 30.10.2013р., не впустив її з неповнолітнім сином до будинку, через що вона була вимушена орендувати житло на протязі семи місяців, і тільки після рішення апеляційного суду Хмельницької області від 22.05.2014р. вона вселилась у времянку, а в будинок - 08.07.2014 р. за допомогою виконавчої служби. За оренду тимчасового житла, без зручностей, води та газу в [ADDRESS], вона щомісячно сплачувала 750 грн. на протязі 7 місяців. Таким чином, позивач вважає, що їй відповідачем заподіяно матеріальної шкоди на суму 5250,00 грн. Окрім цього, позивач вважає, що відповідач своїми діями заподіяв їй моральну шкоду, яка виразилась у вимушеному проживанні у приміщенні, де вона не мала речей для існування, належних умов для проживання, яку вона оцінює у 20000,00 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 92000,00 грн. отриманих відповідачем доходів, 5250,00 грн. - матеріальної шкоди, 20000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. При цьому також зазначила, що спричинена їй моральна шкода полягає у порушенні її права власності, додаткових зусиллях для організації свого життя, у необхідності нести додаткові витрати для повернення свого права власності на житло, оплати оренди житла, у перенесенні тяжких побутових незручностей, у відсутності роботи, в зв'язку із відсутністю реєстрації. Представник відповідача, за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. При цьому пояснила, що позивач не надала суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди. Представник зазначила, що доказів в обґрунтування здачі відповідачем в оренду майна, як наприклад договори, чеки, квитанції, суду не надані, як і доказів того, що позивачка винаймала житло, сплачувала за нього кошти, при цьому визначаючи себе особою, яка мала статус бездомної. Підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди та її розмір окрім пояснень самої позивачки, матеріали справи також не містять. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що позивач [PERSON], в період з 11.12.2009р. по 30.10.2013р. відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, звідки була звільнена умовно-достроково, що вбачається із довідки № 34937 про звільнення Приазовської виправної колонії №107. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2013 р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, визнання права власності на житловий будинок; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.07.2009 року серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], скасовано його державну реєстрацію; визнано незаконним та скасовано рішення 33 сесії Хмельницької міської ради №18 від 26.02.2010 р. в частині рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки пл.588 кв.м., що по [ADDRESS]; визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0588 га по [ADDRESS] на ім'я [PERSON] серії [NUMBER], виданий 07.04.2010 р. та зареєстрований 16.04.2010 р., скасувавши його державну реєстрацію; визнано за [PERSON] право власності на будинковолодіння, що по [ADDRESS]. Відповідно до довідки виданої Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, вищевказане рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 19.09.2013 р. в частині визнання незаконним та скасування рішення 33 сесії Хмельницької міської ради №18; визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку; та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні зазначеної частині позову [PERSON] відмовлено; в решті рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили 19.09.2013 р. Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.03.2014 р., яке набрало законної сили, було вирішено усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком по [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] із вказаного будинку; вирішено вселити [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] в будинок по [ADDRESS]. За актом, складеним 08.07.2014р. державним виконавцем Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, було проведено перевірку виконання рішення суду та встановлено, що майнові претензії [PERSON] до [PERSON] відсутні. Відповідно до довідки за вих.№04 від 14.01.2014р., виданої Будинком тимчасового перебування громадян, які втратили зв'язок з сім'ями «Центр реабілітації бездомних (безпритульних) «Промінь надії» при Управлінні праці та соціального захисту населення, яка була видана бездомній особі - гр.[PERSON], остання була зареєстрована в будинку з 27.12.2013р. по 23.06.2014р., за юридичною адресою: [ADDRESS]. Власності за даною адресою не має, пільгами не користується. Однак, згідно довідки, виданої виконкомом Хмельницької міської Ради на підставі акту обстеження житлово-побутових умов від 24.01.2014р., [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO] У відповідності до довідки Херсонського бюро технічної інвентаризації за вих.№ 3284 від 23.06.2014р., станом на 23.01.1995р., власником квартири [ADDRESS], є [PERSON] За довідкою ПП «Жилсервіс» вих.№ 4981 від 16.11.2010р., [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], зареєстрована з 05.07.1995р., разом з сином [PERSON], [INFO], зареєстрованим 26.07.2002р. Однак, згідно довідки від 17.12.2013р., виданої ПП «Жилсервіс» за вих.№ 4092, станом на 12.12.2013р. квартиронаймач та її син зняті з обліку 11.12.2013р. Як вбачається з висновку ДІМ ПЗВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] від 04.11.2013р., за заявою [PERSON] щодо здійснення їй з боку [PERSON] перешкод у проході до її місця проживання за адресою: [ADDRESS] проводилась перевірка. За нормами ст.1214 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З огляду на статтю 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Також, відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Виходячи з цього, відповідно до ЦК України, позивач повинен був довести наявність шкоди і неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, розмір відшкодування. В свою чергу, відповідач повинен був доводити відсутність своєї вини, оскільки в силу положень ст.1166 ЦК України остання презумується. Натомість, позивач під час судового розгляду в обґрунтування отримання відповідачем доходів незаконним шляхом в розмірі 96000,00грн., що полягали у отриманні останнім доходів за здачу в оренду приміщень в будинку позивача, посилалась лише на свою обізнаність в цьому питанні. Жодних підтверджуючих цю обставину доказів суду не надала. Розмір начебто отриманих відповідачем доходів визначила, виходячи з довідки за вих.№02 від 08.01.2015 р., наданої їй ТОВ ЮВКФ «Ідеал», згідно якої за комп'ютерною базою даних, середня місячна орендна плата найму житлового приміщення становить: однокімнатна квартира з 2010 по 2012 р.р. - від 1000 грн. до 1500 грн., з 2013 по 2014 р.р. - від 1100 грн. до 1800 грн.; времянки - в незалежності від року - від 500 грн. до 750 грн. Розмір спричиненої матеріальної шкоди, що полягає у витратах, які позивач, за її твердженнями, понесла по сплаті за житло, в якому проживала із сином на протязі семи місяців до моменту її примусового вселення в свій житловий будинок, [PERSON] розрахувала за відомостями з тієї ж довідки ТОВ ЮВКФ «Ідеал» від 08.01.2015р. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення доходів, отриманих незаконним шляхом та відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки обставини, на які посилається позивач, як на підтвердження заявлених вимог, не підтверджені належними доказами в розумінні ст.58 ЦПК України. Так, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем доходів від користування будинком, як-то наприклад: договори оренди, чеки, квитанції, покази свідків, тощо. А довідка ТОВ ЮВКФ «Ідеал» від 08.01.2015р. щодо вартості орендної плати найму житлового приміщення не доводить ані цю обставину, наявність у позивача з будь-ким відносин з приводу оренди житла, ані оплатний характер таких відносин. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 Цивільного Кодексу України передбачено - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Врахувавши стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що заявлена сума моральної шкоди підлягає зменшенню до 5000,00 грн., оскільки аналіз наведених обставин та вищезазначених вимог Закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позивачу була заподіяна моральна шкода з вини відповідача [PERSON], яка полягає у порушенні права власності [PERSON] на нерухоме майно, яке вона змушена була захищати, шляхом звернення в суди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України - якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає відшкодуванню на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 50,00 грн.

Outcome: partial