Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

13.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між ними 16.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського РУЮ Донецької області, актовий запис № 32. В позовній заяві зазначила, що від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійних сварок, в наслідок чого між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Вважає неможливим збереження сім'ї, а подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності. На позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 13). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 16.03.2007 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського РУЮ Донецької області, актовий запис № 32 (а.с. 3) Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] (а.с.5) та доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6), які, як посилаються позивач, проживають з матір'ю. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися в грудні 2014 року з причини відсутність взаєморозуміння, постійних сварок. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Спору про поділ спільного майна подружжя та визначення місця проживання дітей між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З наданих сторонами заяв до суду вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, клопотань про надання їм строку для примирення, не надходило. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам подружжя. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved