overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 20 лютого 2009 року, який було зареєстровано Куп’янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 14. Від шлюбу мають неповнолітнього сина – [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім’ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з’явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Іващенко». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з’явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 2009 року, який було зареєстровано Куп’янськ-Вузловською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 14 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина – [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім’я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв’язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 21 вересня 2012 року. З грудня 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивачка пред'явила позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. В позовній заяві вказала, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Відповідач являється приватним підприємцем, матеріально забезпечений і має можливість надавати кошти на утримання сина. В зв'язку з цим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно. Сторони в судове засідання не з'явились, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка підтримала позов. Відповідач позов визнав. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. За таких обставин позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

13 жовтня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON], опікун недієздатного [PERSON], з проханням визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що дана квартира на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] і його матері [PERSON]. 24 січня 2014 р. [PERSON] померла. Після смерті матері [PERSON] не може оформити спадщину у нотаріуса, оскільки після приватизації право спільної сумісної власності на квартиру не було зареєстровано відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У судове засідання представник позивача з»явився. Харківська міська рада, що є відповідачем у справі, про слухання була повідомлена належним чином, але її представник до суду не з»явився, а тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 01.10.2001р. померла його мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку він має намір успадкувати за заповітом, проте не має можливості оформити спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Морозівської сільської ради [PERSON] листом повідомив суд, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивач успадкував предмети домашнього вжитку, вступив в управління (володіння) спадковим майном, взяв в своє користування сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті матері, [PERSON], 01.10.2001р , відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за заповітом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0296464.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 грудня 2008 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони дітей не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, з вересня 2014 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу він вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 24 грудня 2008 року зареєстрували шлюб у виконкомі Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 15, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 грудня 2008 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони дітей не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, з вересня 2014 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства. В позові зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу він вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 24 грудня 2008 року зареєстрували шлюб у виконкомі Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 15, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

\~13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 серпня 2012 року відповідач взяв у нього в борг 27 000 грн., про що надав письмову розписку, в якій зобовязався повернути борг за першою вимогою позивача. Своєчасно борг не було повернуто. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу 27 000 грн.\~\~та понесений позивачем судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, але до суду не зявився, заперечень на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2012 року сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 27 000 грн., з обовязком повернути їх за першою вимогою, про що написав письмову розписку (а.с.6) Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Таким чином, згідно загальних умов виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що борг не було повернуто відповідачем своєчасно, тобто за першою вимогою позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення боргу наступив з моменту першої вимоги. Борг в сумі 27 000 грн. відповідачем в цей строк не було повернуто. За вказаних обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] вказану суму боргу на користь позивача. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судового збору підлягають задоволенню, згідно положень ст. 84, 88 ЦПК України, а оскільки позовні вимоги повністю задоволені судом, то сума судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 487,20 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] В своїй заяві зазначив, що 26 вересня 2008 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. Вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Проте шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися і були припинені. Позивач вважає, що сумісне життя і збереження шлюбу неможливе, тому звернувся до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності. Також у заяві зазначив, що створив нову сімю, та наміру поновлювати відношення із [PERSON] не має. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про що свідчать дані поштового повідомлення (а.с. 12), у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 2008 року, про що здійснено актовий запис про шлюб за №429. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Кривдюк» на «Кірєєва» (а.с. 6). Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного. Спір між сторонами про розподіл спільного майна та місця проживання їх дитини, неповнолітньої [PERSON], [INFO], на час розгляду справи не заявлений. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а також враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року, про що було зроблено актовий запис № 686. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться. В сім'ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 08 червня 2012 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав; проти розірвання шлюбу не заперечував. Додатково пояснив, що шлюбні відносили припинили своє існування з жовтня 2015 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 червня 2012 року, про що було зроблено актовий запис № 686 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати в сумі 487,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved