Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

14.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 3/4 житлового будинку №5 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою : [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги і у визначений законом строк звернувся із заявою до Радомишльської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Крім нього спадщину прийняла дружина його батька [PERSON], після смерті якої її частину успадкував її племінник [PERSON], який є третьою стороною по справі. Інші спадкоємці - дочки покійного [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживають в Казахстані, жодних дій для прийняття спадщини не здійснили, фактично майном не користувалися, тим самим відмовилися від прийняття спадщини. В судове засідання представник позивача не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Третя особа без самостійних вимог [PERSON], не з»явився надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно рішення нарсуду Радомишльського району Житомирської області від 14.03.1980 року встановлено батьківство [PERSON] відносно [PERSON] [PERSON] помер [INFO] у віці 61 року в с. Моделів Радомишльського району Житомирської області, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якого входить житловий будинок за адресою : [ADDRESS] з надвірними будівлями вартістю 101396 грн. Позивач [PERSON] являється у відповідності до ст.529 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцем першої черги спадкування за законом. В визначений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], крім [PERSON] до Радомишльської державної нотаріальної контори подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] його жінка [PERSON] та його доньки [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] видано на ім'я [PERSON].Зазначене також підтверджується матеріалами копії спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] Після смерті [PERSON] згідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.07.2015 року право власності на її частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] визнано за [PERSON] 25.11.2016 року до канцелярії суду надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] спадкоємців за законом які проживають в Казахстані, в якій вони зазначають, що відмовляються від спадщини і не проти щоб її оформив на себе їх брат [PERSON] У зв»язку з вищенаведеним, дані обставини стали перешкодою в оформленні права власності на спадкове майно, а тому позивач був змушений звернутись до суду за вирішенням данного питання. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивач порушив у суді спір про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], отже до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Тобто звернення до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємців. В той же час цивільним законодавством не передбачено строків звернення спадкоємців до нотаріальної контори для використання зазначеного права. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved