Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

14 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 14 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 січня 2011 року було розірвано. У шлюбі сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач, згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 серпня 2011 року, сплачує аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 26 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина потребує значно більшої матеріальної допомоги у зв»язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду, просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дитини по ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 листопада 2017 року до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони з 14 вересня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 10 січня 2011 року, було розірвано (а.с. 2). У шлюбі сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач, згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 серпня 2011 року, сплачує аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 26 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 вказаної норми передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд бере до уваги те, що з 2011 року значно збільшились ціни на усі товари та послуги, дитина сторін потребує коштів на розвиток, навчання, лікування та харчування, відтак на сьогодні сума стягуваних аліментів у розмір 350 гривень є недостатньою для належного матеріального утримання дитини сторін, а також є значно нижчою, від передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину. При визначенні суми стягнення аліментів необхідних для належного утримання дитини суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини, звичайні потреби дитини, що відповідач являється фізично здоровою людиною працездатного віку та не заперечує проти збільшення розміру стягуваних з нього аліментів на неповнолітнього сина. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved