Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

13.11.2019 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в якій він з врахуванням уточнення від04.03.2020 року просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з його батьком, спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 1998 року до часу відкриття спадщини - [INFO] ; визнати за [PERSON] порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) в розмірі 7,03 умовних кадастрових гектарів із числа не витребуваних земельних часток (паїв) ВАТ «Жовтневе». Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] рокуроку помер його батько [PERSON] , якому за життя був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР 0272863 , зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 473, на право на земельну частку (пай) розміром 7,03 в умовних кадастрових гектрах із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе», про наявність якого позивач дізнався вже після початку судового розгляду. При цьому спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв, оскільки на момент смерті його батько [PERSON] проживав без реєстрації разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Проте при зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та не підтверджено факт прийняття спадщини. Тому в даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його правоне визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді від 15.11.2019 року позовну заяву було залишено без руху до зазначення в назві та прохальній частині позовної заяви про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядкуспадкування за законом чи за заповітом; додатковоїсплати судового збору у розмірі 384,20 гривень. Ухвалою судді від 27.11.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження на 18.12.2020 року. Ухвалою суду від 17.03.2020 року було закрито підготовче судове засідання у справі, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву з проханням справу розглядати безйогоучасті, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, завчасно подав через канцелярію суду письмовий відзив на уточнену позовну заяву, де зазначив, що відповідач не заперечує проти визнання факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем, однак заперечує проти визнання права власності на право на земельну частку (пай) в розмірі 7,03 умовних кадастрових гектарів з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області, оскільки він має право на земельну частку (пай) із числа не витребуваних земельних часток (паїв) ВАТ «Жовтневе». Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобу не здійснювалося. Суд, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно повідомлень начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В. від 17.07.2019 року №387/112-19, від 14.08.2019 року № 45/142-19 на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 7,03 умовних кадастрових гектар із земель колективної власності ВАТ «Жовтневе», ХР №0272863, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 473 від 11.01.2001 року. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю, державних актів на право постійного користування землею та договорів оренди землі станом на 01.01.2013 року на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно сертифікату ХР №0272863, не виготовлявся; [PERSON] включений до списку громадян-членів ВАТ «Жовтневе», що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-00-000697 від 28.07.2000 року за № 364. [INFO] у родині [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , про що 23липня 1964 рокув с. ЧорноглазівкаЗолочівського району Харківської області складено актовий запис № 13, та 17 листопада 1967 рокувидано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З копії талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні від 10.04.2007 року [PERSON] , [INFO] , знявся з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та вибув на проживання за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у віці 62 роки в м. Харків померла [PERSON] , про що 05 березня 1998 року Жовтневою сільською радаю Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 5 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] . [INFO] у віці 68 років в м. Дергачі Харківської області помер [PERSON] , про що 17 березня 2008 року Прудянською селищною радою Дергачівського району Харківської області складено актовий запис № 11 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . З довідки Прудянського селищного голови Кучеренко С.М. від 13.05.2019 року № 352 [PERSON] , який помер [INFO] , проживав без реєстрації в [ADDRESS] в період з 1998 року і по день смерті. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 31.07.2019 року [PERSON] , [INFO] зареєстрованим на території Харківської області не значиться. Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи № 296/2019, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 22.01.2020 року, Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, 01 серпня 2019 року заведена спадкова справа № 296/2019, після померлого [INFO] [PERSON] 01.08.2019 року до нотаріальної контори за вх. № 876 надійшла заява [PERSON] , який діє за довіреністю від [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися, посвідчені від імені [PERSON] заповіти відсутні, що підтверджується також інформаційними довідками зі спадкового реєстру від 01.08.2019 року № 57064219 та № 57064226. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2019 року, винесеною завідувачем Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козеєвою Т.М., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки правовстановлюючі документи на вказане майно у спадкоємця відсутні та відсутні докази на підтвердження факту прийняття спадщини. Допитаний у якості свідка у судовому засіданні 24.02.2020 року [PERSON] пояснив суду, що він сусід позивача у с. Цупівка Дергачівського району Харківської області. Знає, що батько позивача [PERSON] за життя отримав пай. Десь приблизно у 2000-х роках син забрав батька з с. Карасівка Золочівського району Харківської області проживати до себе в [ADDRESS] , де той проживав до моменту смерті. При цьому у якому році він помер свідок не пам`ятає. Допитаний у якості свідка у судовому засіданні 24.02.2020 року [PERSON] пояснив суду, що він сусід позивача. Дядько [PERSON] жив разом із сином [PERSON] по [ADDRESS] десь з 2005 року, можливо раніше, точно не пам`ятає, до самої смерті. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін`юсту України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідноіз ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захистсвогоцивільного права у разійогопорушення, невизнанняабооспорювання. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідностатті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, щоз аконодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що позивач [PERSON] мав підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті немає можливості. Позивачем доведено, що він дійсно проживав зі своїм батьком [PERSON] з 1998 року до часу його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються окрім іншого показаннями свідків та довідкою Прудянського селищного голови. Інших осіб, які заявляли б свої правана спадкове майно, судом не виявлено. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] за життя володів правом на земельну частку (пай) розміром7,03 в умовних кадастрових гектарах в ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківськоїобластіна підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0272863, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 473 від 11.01.2001 року, проте наразі оригінал вказаного сертифікату втрачено, а отримання його дублікату чи копії не передбачено діючим законодавством. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числіспірне право на земельну частку (пай). Його син як єдиний спадкоємиць першої черги за законом в порядку ст.ст. 1267, 1268, 1269,1270 ЦК України, фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав разом з батьком на час його смерті за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача[PERSON] перейшло право власності на вказане право на земельнучастку (пай) розміром 7,03 в умовних кадастрових гектарах в ВАТ «Жовтневе» Золочівського району Харківської області, що належало його померлому батькові [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0272863, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів 11.01.2001 року за № 473, проте не має можливості оформити у нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що було втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), а видача його дублікату не передбачена діючим законодавством. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved