Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

14 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до суду про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 липня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме торгівельного приміщення (павільйону), розташованого на території ринку «Черемушки» за адресою м. Дзержинськ, вул. Терешкової на загальну суму 5000 грн. Вказана нерухомість належала [PERSON] на праві особистої власності. Відповідно до умов укладеного договору купівлі - продажу вона зобов'язалася сплатити кошти за торгівельне приміщення в сумі 5000 грн., а [PERSON] в строк не пізніш ніж через один місяць після підписання цього договору звільнити торгівельне приміщення (павільйон). Вона в повному обсязі виконала умови укладеного договору та в повному обсязі передала [PERSON] суму за торгівельне приміщення, в той час, коли останній не встигла виконати остаточні дії щодо нотаріального оформлення укладеного договору, посилаючись на проведення в Донецькій області антитерористичної операції. З моменту укладення цього договору вона фактично вступила в володіння нерухомим майном [PERSON], але в установленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на зазначене торгівельне приміщення (павільйон). З цих підстав, вона просить суд визнати договір, укладений 01 липня 2014 року між нею та [PERSON] про купівлю - продаж торгівельного приміщення (павільйон), розташованого на території ринку «Черемушки» за адресою м. Дзержинськ, вул. Терешкової, буд. 14 Донецької області та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, проти їх задоволення не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що повністю узгоджується з поясненнями сторін торгівельне приміщення (павільйон), розташоване за адресою м. Дзержинськ, вул. Терешкової, буд. 14 на праві особистої власності належить [PERSON] (а.с. 12-18; 19). 01 липня 2014 року між [PERSON], позивачем по справі та [PERSON] був укладений договір про купівлю - продаж зазначеного вище нерухомого майна (а.с.10; 11). Відповідно до умов укладеного договору від 01.07.2014 року [PERSON] зобов'язалася передати [PERSON] за торгівельне приміщення (павільйон) кошти в сумі 5000 грн., а останній зобов'язався в строк не пізніше ніж через один місяць після підписання цього договору звільнити це приміщення. Відповідно до розписки (а.с. 9) [PERSON], позивач по справі в повному обсязі передала кошти в сумі 5000 грн. [PERSON], тобто повністю виконала умови укладеного договору купівлі - продажу. В той час, коли [PERSON] відмовився від установленого законом порядку нотаріального посвідчення договору купівлі продажу торгівельного приміщення (павільйону). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Статтею 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу торгівельного приміщення (павільйону), при цьому сторони досягли угоди щодо істотних умов договору та їхні дії були спрямовані на його виконання. Перешкодою у остаточному оформленні договору купівлі-продажу стала відмова продавця через проведення в Донецькій області антитерористичної операції. Тому суд, на підставі наведеного, вважає, що даний правочин може бути визнаний дійсним, а позовні вимоги повністю доведеними, отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved