Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

14 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, треті особи - Дніпропетровська міська рада, П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що його батькові, [PERSON], належало 49/100 часток домоволодіння [ADDRESS]. У [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняв позивач. При зверненні до нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва через відсутність правовстановлювального документу. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом (а.с.а.с. 2, 3, 11, 12). У судових засіданнях представник позивача позов підтримав, а представник відповідача - не заперечував проти його задоволення. Представник Дніпропетровської міської ради заперечувала проти задоволення позову. Решта осіб до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач доводиться сином [PERSON] (а.с. 51). Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 19.02.1988 р. № 139 за батьком позивача було узаконено квартиру [ADDRESS], яка складає 49/100 часток усього домоволодіння (а.с.а.с. 31, 37). Решта домоволодіння (51/100 часток) на підставі рішення Кіровського районного народного суду м. Дніпропетровська від 03.05.1988 р. належить [PERSON] (а.с.а.с. 5, 6, 39). [INFO] батько позивача помер (а.с. 51-звор.). Після його смерті спадщину фактично прийняв позивач, мешкаючи разом з батьком на час смерті та прийнявши у фактичне управління домоволодіння (а.с. 52-звор.). 09 листопада 2012 року позивач звернувся до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька (а.с. 47-звор.). Інші особи спадщину не прийняли, до нотаріуса не звертались. Відповідно до частини 1 статті 524 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] спадкоємцями його майна став позивач та його брат, [PERSON]. У відповідності з частиною 1 статті 549 ЦК 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач на час смерті батька постійно мешкав разом з ним, прийняв у володіння його особисте майно, отже, у розумінні статті 549 ЦК 1963 року, лише він прийняв спадщину. За правилами пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України 2003 року одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняв спадкове майно після смерті спадкодавця та є спадкоємцем першої черги.

Outcome: approved