Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

14 лютого 2019 директор ТОВ «УЮТ-2011» [PERSON] звернувся до суду з позовом, про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO]. В період з 01.05.2013 по 01.08.2016 ТОВ «УЮТ-2011» надав послуги, але відповідач в повному обсязі не проводила оплату, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01.08.2016 в сумі 7\~286,23 грн. 13 вересня 2016 року судовим наказом з відповідача було стягнуто суму заборгованості, індекс інфляції та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 08 червням 2017 року судовий наказ було скасовано. У звязку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 7\~286 грн., суду індексу інфляції в розмірі 4\~411,32 грн., та судовий збір в розмірі 1\~921,00 грн. Ухвалою суду від 05 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у спрощеному провадженні, з викликом сторін, відповідачу встановлений строк для подачі відзиву чи заперечень на позов. 26 квітня 2019 року від відповідача\~[PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що власницею житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], вона стала лише 24 січня 2015 року, а позивач безпідставно нараховує комунальні послуги за минулий період, коли вона до житла не мала ніякого відношення. Зазначила також, що договір з ТОВ «УЮТ-2011» вона не укладала, а зобовязання можуть виникнути лише за його наявності. Окрім того просила застосувати до позову строки позовної давності. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позов та стягнути заборгованість з відповідача в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у запереченні. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена,а також в інших випадках,передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.\~79,\~80 ЦПК України\~достовірними є докази,на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Проаналізувавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог за таких підстав. Відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживачем житлово-комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу: в свою чергу виконавцем послуг є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу. Згідно копії [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 24 січня 2015 року [PERSON] набула право власності на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], копія витягу долучена до матеріалів справи. Відповідно до виписки з фінансово-особового рахунку № 12410010072 від 31.01.2019 в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], що також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС,УДМС України у Дніпропетровській області, копії яких містяться в матеріалах справи. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України\~власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч. 4\~ст. 334 ЦК України\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що ухвалою від 08 червня 2017 року Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УЮТ-2011» заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 7\~286,23 грн., індекс інфляції в сумі 4\~411,32 грн. за період з 01.04.2013 по 01.05.2016 та суми судового збору, скасовано, на підставі чого позивачем подано позовну заяву, копія ухвали міститься в матеріалах справи. Відповідно до частини першої\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Нарахування за надані житлово-комунальні послуги проводяться на підставі:\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV;\~Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №435 від 27 грудня 2011 року; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 415 від 14 грудня 2011 року; Наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій»; Наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10 серпня 2004 року «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд». Згідно з п. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~органи місцевого самоврядування встановлюють ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги у сфері надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків. Таким чином, тариф який використовував TOB «УЮТ-2011» для нарахування за надані послуги був затверджений Виконкомом Криворізької міської ради, який знаходиться у вільному доступі для кожного споживача. Відповідно до ст.ст.\~66,\~67,\~162 ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Частинами 1, 2\~ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 ч.1\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У п.1 ч.3\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Закріплена в п.10 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України. Так, відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з огляду на наведене з відповідача підлягають стягненню сума заборгованності за спожиті житлово-комунальні послуги, сума індексу інфляції, але в меншому, ніж заявленому в позові розмірі. При цьому суд враховує час набуття права власності [PERSON] на квартиру з січня 2015 року і відповідно набуття статусу споживача послуг ТОВ «УЮТ-2011», а тому стягненню підлягає сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 1\~408,45 гривень (7\~286,23 гривень /заборгованість станом з 01.05.2013 по 01.08.2016/ з відрахуванням 5\~877,78 гривень /заборгованість станом з 01.05.2013 по 01.02.2015/) та індексу інфляції в розмірі 92,05 гривень за період з 24.02.2015 по 01.08.2016, розрахунок проведено відповідно до наданих позивачем письмових доказів. Відповідачем до заперечення було залучено заяву про застосування строків давності. Суд вважає доводи відповідача щодо спливу позовної давності для звернення до суду необґрунтованими. Відповідно до\~ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1, 5\~ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно зі\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, з огляду на звернення позивача до суду у вересні 2016 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON], який був виданий 13.09.2016, а потім судовий наказ був скасований ухвалою суду від 08.06.2017, а також на те, що відповідач, визнавши вимоги відповідача щодо наявності у неї заборгованості за надані позивачем послуги, частково сплатила цю заборгованість травні 2016 року у розмірі 180,00 грн. (що підтверджується інформацією про стан особового рахунку № 12410010072, який міститься у матеріалах справи), але не в повному обсязі, суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем не порушено строки позовної давності, які перервалися подачею заяви про видачу судового наказу та сплатою відповідачем часткової заборгованості, і перебіг строку позовної давності почався заново, а позовну заяву подано до суду 14 лютого 2019 року, тобто в межах позовної давності. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1\~921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved