Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

13.02.2014 р. позивачка звернулась до суду з дійсним позовом та просила шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (прибутку), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення повноліття дитиною, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 12.10.2012 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони припинили шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, майнова суперечка відсутня. Домовленості з відповідачем щодо утримання дитини не досягнуто, позивачка була змушена звернутись до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково - згоден на розірвання шлюбу та сплату аліментів на дитину, але вимогу позивачки щодо сплати аліментів на її утримання, відповідач не визнає та категорично відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дружини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволення в повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12 жовтня 2012 року було зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с. 8), та мешкає спільно із позивачкою, перебуває на її утриманні (а.с. 9). Довідка виконавчого комітету Петрівської селищної ради від 13.02.2014 р. №264 свідчить про те, що позивачка на даний момент, тобто 13.02.2014 р. - не працює, трудового стажу не має. Має трудову книжку (а.с. 10). Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, в разі розірвання шлюбу дитина залишається мешкати з нею. Спору про поділ майна та місце мешкання дитини немає. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивачка вважає неможливими. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дитини. Спору про поділ майна та місце мешкання дитини, яка залишиться проживати з позивачкою, немає. Щодо питання про стягнення аліментів з відповідача, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст. 180, 182, 183, Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 ч.1 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки дитина перебуває на утриманні позивача - відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Розмір аліментів у 1/6 частині зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, які просить стягнути позивач, суд вважає достатнім для забезпечення її життєдіяльності. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, які надані сторонами не інакше як за зверненням фізичних осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повинен відноситись до своїх обов'язків батька відповідально, до того ж він у стані утримувати матеріально свою дитину та дружину, а тому підстав до відмови в задоволенні позову немає і позивачка обґрунтовано звернулася з дійсним позовом до суду та довела його. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 79 ч.1, 84 ч.2, 105, 110, 112, 180, 182, 183, 191 ч.1 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved