Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

14.02.2018 року позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. 29.04.2013 р. від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], яка є дитиною інвалідом з дитинства у звязку із захворюванням «Вроджена вада розвитку головного мозку, спастичний тетрапарез». З січня 2015 р. шлюбні відносини між ними припинені, вони стали проживати окремо. Позивач зазначає, що малолітня донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріально не надає кошти на утримання їх доньки, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, а також просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що дані позовні вимоги визнає та не заперечує відносно їх задоволення, а також просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач надав письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюбу (серія 1-ЖС №123994), свідоцтвом про народження (серія 1-ЖС №225276). Згідно медичного висновку №68 від 25.01.2018 р. малолітня [PERSON] є дитиною інвалідом у звязку із захворюванням «Вроджена вада розвитку головного мозку, спастичний тетрапарез». Згідно довідки КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №396 від 30.04.2018 р. малолітня [PERSON] потребує домашній догляд. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується наказом начальника відділу кадрів Запорізького національного університету. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони мешкають окремо. З довідок про реєстрацію місця проживання №04-26/3-3399 та №04-26/3-3398 від 13.02.2018 р. вбачається, що малолітня [PERSON] мешкає з позивачем. Згідно довідки Запорізького міського центру зайнятості від 05.03.2018 р., відповідач перебуває на обліку як безробітний з 15.06.2017 р. В матеріалах справи відсутня інформація, що відповідач має інші аліментні зобовязання. Згідно положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обовязок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, інших аліментних зобов'язань не має, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачем розмірі. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно зі ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved