Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.03.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , про визнання права власності у порядку спадкування. \~ \~ \~ \~07.06.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що вона разом з [PERSON] з 18.04.2009 р. перебували в зареєстрованому шлюбі і, внаслідок припинення почуттів і сварок один з одним, а також з огляду на відсутність сумісного проживання, почала з серпня 2014 р. стосунки з [PERSON] \~ \~ \~ \~ [PERSON] починаючи з 16.12.2014 р., на підставі вироку Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.04.2015 р., відбуває покарання в колонії і позивач з 2014 р. з ним не зустрічалась. \~ \~ \~ \~Проживаючи разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] позивач завагітніла. [PERSON] відвідував разом з нею жіночу консультацію КУ «Міська лікарня» м.Запоріжжя, допомогав в постановці на облік, заповненні документів, де він вказаний батьком майбутньої дитини. \~ \~ \~ \~24.07.2015 р. у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, їй викликали швидку за адресою сумісного проживання з [PERSON] [ADDRESS] та госпіталізували до третього пологового будинку. У період з 24.07.2015 р. по 06.08.2015 р. позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні. 06.08.2015 р. її виписали, і вона зателефонувала [PERSON] і попрохала забрати з лікарні. По дорозі в лікарню [PERSON] потрапив в ДТП, та помер [INFO] в 5 міській лікарні м.Запоріжжя. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] , нею подано заяву до суду про розірвання шлюбу з колишнім чоловіком, рішення суду було винесено 18.09.2015 р. Білогірським районним судом Хмельницької області. \~ \~ \~ \~Не зважаючи на вказані обставини, [PERSON] звинуватила позивача у всіх негараздах [PERSON] , вигнала її з будинку [ADDRESS] , у зв`язку з чим вона була вимушена зареєструватись за адресою: [ADDRESS] , де мешкає і на цей час. \~ \~ \~ \~ [INFO] позивач народила доньку [PERSON] . Оскільки шлюб з колишнім чоловіком [PERSON] було розірвано лише 18.09.2015 р., то відділ РАЦС у актовому запису про народження дитини батьком вказав саме [PERSON] , оскільки між фактичним розлученням за рішенням суду та народженням дитини сплинуло менше, ніж 10 місяців, у відповідності до ч.2 ст.122 СК України. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на яку, як спадкоємець першої черги, має право біологічна донька [PERSON] [PERSON] . \~ \~ \~ \~ За позовом [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , просить встановити факт, що батьком дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] в м.Запоріжжі, є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та зобов`язати Шевченківський відділ ДРАЦС Запорізького МУЮ виключити відомості з актового запису про народження дитини № 54 від 14.01.2016 р. про батька дитини [PERSON] та замінити його новим [PERSON] , змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , а по батькові з [PERSON] на [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] Справа перебувала в провадженні судді Карабак Л.Г. Ухвалою від 31.03.2016 р. справу за позовом [PERSON] призначено до судового розгляду (т.1 а.с.28). Ухвалою від 26.07.2016 р. (т.1 а.с.150-151) зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2017 р. позов [PERSON] залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України (т.1 а.с.239-240). Згідно розпорядження № 216 від 11.01.2018 р. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018 р. справу передано в провадження судді Дмитрюк О.В. 24.01.2018 р. у справі відновлено провадження та призначено судове засідання на 27.02.2018 р. 27.02.2018 р. розгляд справи відкладено на 21.03.2018 р. для виклику експерта. 21.03.2018 р. провадження у справі зупинено на підставі п.5 ч.1 ст.252, ст.253 ЦПК України. 05.07.2018 р. відновлено провадження та призначено судове засідання на 10.09.2018 р. 10.09.2018 р. розгляд справи відкладено на 01.10.2018 р. на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 01.10.2018 р. розгляд справи відкладено на 19.10.2018 р. на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 19.10.2018 р. розгляд справи відкладено на 09.11.2018 р. у зв`язку із зайнятістю судді у кримінальному провадженні. 09.11.2018 р. провадження у справі зупинено на підставі п.5 ч.1 ст.252, ст.253 ЦПК України. 20.02.2019 р. відновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 05.03.2019 р. 05.03.2019 р. провадження у справі зупинено на підставі п.5 ч.1 ст.252, ст.253 ЦПК України. 03.06.2019 р. відновлено провадження, призначено судове засідання на 11.07.2019 р. 11.07.2019 р. розгляд справи відкладено на 01.10.2019 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 01.10.2019 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 07.10.2019 р. на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових поясненнях (т.3 а.с.55-56, 204-205). Відповідач [PERSON] про розгляд даної справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подавав. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності відповідача [PERSON] Представник відповідача - Шевченківського районного у м. Запоріжжі відділу ДРЦС ГТУЮ у Запорізькій області направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, відповідача [PERSON] та їх представників, приймаючи до уваги позицію інших учасників процесу, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом з наданих сторонами письмових документів, 18.09.2015 р. рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 18.09.2015 р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.120). [INFO] народилась [PERSON] , про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було складено актовий запис № 54 від 14.01.2016 р. та видано свідоцтво серії [NUMBER] (т.1 а.с.118). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . В процесі розгляду справи за клопотанням [PERSON] було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Відповідно до висновку експерта № 8-499 від 03.05.2018 р. (т.3 а.с.4-11) [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , ймовірність підтвердження біологічного батьківства 99,99999%. За клопотанням відповідача [PERSON] призначалась посмертна судова молекулярно-генетична експертиза. Згідно висновку експерта № 417 (т.3 а.с.183-187), із ребра ексгумованого 07.05.2019 р. померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , отримані препарати ДНК чоловічої статевої належності, встановлений їх генотип. Проведений молекулярно-генетичний порівняльний аналіз виявив співпадання генотипу ребра ексгумованого 07.05.2019 р., померлого [PERSON] , [INFO] , з генотипом, встановленим у зразку крові [PERSON] , дослідженому у висновку експерта № 8-499 від 03.05.2018 р. Запорізького НДЕКЦ МВС України. Вірогідність того, що ці два досліджених біологічних зразка належать одному чоловіку [PERSON] , складає 99,99999999999999957%. Частота поширення подібної комбінації генетичних ознак складає 4,3х10-18. Це означає, що вказана комбінація генетичних ознак зустрічається у 4,3 чоловіків на квінтильйон. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] Вірогідність того, що померлий [PERSON] , [INFO] , дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. При постановленні рішення судом були перевірені доводи відповідача [PERSON] щодо визнання висновків експертів недопустими доказами. Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Згідно з ч.4,5 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Висновок експерта - це заснований на завданні, виклад експертом фактичних даних, які мають значення для справи і встановлені ним на основі спеціальних знань у результаті експертного дослідження. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що належними доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Як вбачається з досліджених судом вище вказаних висновків експертів, які були попереджені про кримінальну відповідальність, вони одержані відповідно до закону, в них надані відповіді на поставлені судом та учасниками процесу питання, а тому відсутні підстави для визнання їх недопуситими з мотивів, на які посилається [PERSON] , і суд приймає їх до уваги при постановленні рішення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що Сімейним кодексом України не передбачено право малолітньої чи неповнолітньої дитини на звернення до суду з відповідним позовом, суд вважає, що факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] підлягає встановленню в порядку ст.315 ЦПК України, оскільки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не реалізували можливість оспорити чи встановити батьківство [PERSON] відносно [PERSON] у порядку, визначеному ст.ст.125, 127, 128, 129, 130 СК України. Така позиція суду узгоджується з положеннями ч.2 ст.5 ЦПК України Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , про встановлення факту що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є її батьком, з внесенням відповідних змін до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , заповіту не залишила (т.1 а.с.54-55, 47). На підставі свідоцтва № 464 про право особистої власності від 25.05.1988 р. (т.1 а.с.62-63), [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , право власності якої зареєстровано в Запорізькому МБТІ. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] не зареєстровано (т.1 а.с.31). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як свідчать матеріали спадкової справи діти спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері (т.1 а.с.49-65). З наведеного вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , [ADDRESS] по Ѕ частині. [INFO] [PERSON] помер, заповіту не залишив (а.с.46, 67 зв.). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частина спірного будинку. У встановлений ст.1269 ЦК України строк [PERSON] , в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вищевикладене підтверджено матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (т.1 а.с.66-81). Враховуючи, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спащину після смерті батька [PERSON] у порядку, визначеному ст.1269 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , в інтересах малолітньої [PERSON] , законний, обгрунтований та підлягає частковому задоволенню, в частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину спірного житлового будинку. Відсутність постанови нотаріуса про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії не є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що визнання за малолітньою права власності в судовому порядку є ефективним способом захисту її права. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial