Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 серпня 2018 року позивач звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом приміщенням, а саме квартирою №5 в будинку №14 розташованого по вулиці Лівобережна в смт.Власівка міста Світловодськ Кіровоградської області. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаної квартири. В грудні 2017 року на прохання малознайомого чоловіка [PERSON] вона надала йому дозвіл на реєстрацію у власній квартирі, для того щоб останній мав змогу працевлаштуватися. З часу реєстрації він двічі приходив до квартири, але фактично там не проживав і дня. З 01 травня 2018 року він взагалі не зявлявся в квартирі, речей у квартирі його немає, оплату комунальних послуг за квартиру він не несе. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, в звязку з чим, вона звернулася до суду, щоб в подальшому скористатися правом на отримання субсидії. \~ \~ \~ \~Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11 вересня 2018 року справу направлено Світловодському міськрайонному суду Кіровоградської області, для розгляду, за місцем знаходження квартири та останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін, призначено розгляд справи на надано відповідачу 15-денний термін для подання відзиву. \~ \~ \~ \~Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. \~ \~ \~ \~Позивач подав до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом м.Кременчука, яке судом задоволено на постановлено відповідну ухвалу від 03 грудня 2018 року. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю. Пояснила, що з відповідачем вони не родичі та не проживали однією сімєю. Відповідачу вона дозволила зареєструватися у належній їй квартирі, для подальшого його працевлаштування. Добровільно знятися з реєстрації він категорично відмовляється, а вона в результаті таких дій позбавлена можливості оформити субсидію. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду повторно повернувся конверт з відміткою працівників пошти «за не запитом». В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є власником квартири №5 в будинку №14 розташованого по вулиці Лівобережній в смт.Власівка міста Світловодськ Кіровоградської області. Даний факт підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 09 квітня 2005 року. (а.с.5) Позивач є інвалідом ІІ групи по зору загального захворювання з 01 серпня 2018 року, безтерміново. (а.с.6) Згідно акту від 07 серпня 2018 року, складеного власником квартири разом із сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], погодженого селищним головою [PERSON] [PERSON] не проживає в квартирі №5 в будинку №14 розташованого по вулиці Лівобережній в смт.Власівка міста Світловодськ Кіровоградської області, з 01 травня 2018 року. (а.с.7) Відповідно до довідки виконавчого комітету Власівської селищної ради м.Світловодська №1036 від 04.09.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] міста Світловодськ Кіровоградської області з 22 грудня 2017 року. (а.с.14) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте нею нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідач не належить до члена сімї позивача, співвласником квартири не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з 01 травня 2018 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування квартирою не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У відповідності до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved