Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

14 жовтня 2014 року до суду з позовом звернувся позивач [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопромавтоматика» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку та моральної шкоди. Із позову вбачається, що 01 квітня 2002 року позивач на підставі наказу №4-к від 29.03.2002 року був прийнятий на роботу на посаду машиніста холодильної установки на ТОВ «Термоавтоматика». Наказом № 5 від 25 вересня 2014 року він був звільнений з підприємства за ст. 36 п. 1 КЗпП України. За період з грудня 2013 року по 26 вересня 2014 року відповідач не виплатив йому заробітну плату мотивуючи свою відмову відсутністю грошових коштів. Сума заборгованості по заробітній платі складає 9760 гривень. В добровільному порядку відповідач погашати вказану суму не бажає. Згідно ст. 117 КЗпП України, у випадку затримки розрахунку при звільненні з вини власника, з підприємства на користь працівника стягується середній заробіток за термін затримки розрахунку при звільненні. У результаті порушення трудового законодавства позивачу була заподіяна моральна шкода, що виразилася в тім, що у нього у цей час зложилося важке матеріальне становище, виникли боргові зобов'язання, тому що він змушений був брати на життя гроші в борг. У сьогодення у зв'язку з невиплатою належних сум позивач не має коштів для життя. Позивач також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 9760 грн, середній заробіток за затримку повного розрахунку з 26.09.2014 року по день винесення рішення та моральну шкоду в сумі 5000 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, не погодився з сумою заборгованості по зарплаті, вважає, що згідно довідки ця сума складає 9269,73 грн, а також з вимогами стосовно моральної шкоди та просив в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, що підтверджується матеріалами справи. У судовому засіданні встановлено, що наказом №7/к від 31 грудня 2001 року позивач був прийнятий на посаду машиніста холодильної установки з 01.01.2002 року.(а.с.18). Згідно наказу №5 від 25 вересня 2014 року, позивача було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с.19). Згідно довідки наданою відповідачем, відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 9269,73 гривень. (а.с.29 ). Згідно довідки наданою відповідачем, [PERSON] працював за наступним графіком з 31.12.2001 року по 30.06.2014 року 8-ми годинний робочий день, з 01.07.2014 року по 25.09.2014 року неповний робочий день 4-ри години.(а.с.20). Правовідносини по даному позову регулюються Кодексом законів про працю. Згідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум провадиться в день звільнення, але не пізніше наступного дня вимоги про розрахунок. Суд вважає, що відповідач порушив законні права позивача на оплату його праці. Згідно з ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Так згідно довідки позивач працював 5 днів на тиждень, його заробітна платня за останній місяць склала 577,94 грн, а відпрацьованих днів у серпні 20, тому середньоденна заробітна плата складає 28,85 грн. Суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 9269,73 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 26.09.2014 р. по 27.11.2014 року (28,85*44 дні) у розмірі 1269,40 грн., а всього 10539 ( десять тисяч п'ятсот тридцять дев'ять) грн. 13 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль, для організації свого життя. Позивач попросив суд стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Враховуючи, що, відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, факт відновлення судом порушених прав позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, моральні страждання позивача суд оцінює у 200 грн. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial