overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

14 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14.11.2013 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач та його представник подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14.11.2013 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

14 вересня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на її утримання у звязку з навчанням, починаючи з дня предявлення позову. Ухвалою суду від 27.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про зміну імені, [PERSON] навчається на другому курсі психолого-педагогічного факультету Чернігівського національного педагогічного університету імені [PERSON], на денній формі навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2021. Відповідно до\~ст. 198 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні син чи донька продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст.200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону та те, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, з нього підлягають стягненню аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

14 вересня 2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 219/3860/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.02.2011 року, вказаним рішенням позовні вимоги задоволено повністю, проте в резолютивній частині рішення не вирішено питання про судові витрати. В своїй заяві АТ КБ «Приватбанк», просить суд постановити додаткове рішення у справі та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на їх користь суму понесених ними судових витрат у розмірі 243 грн. 60 коп. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст.270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року у справі № 219/3860/15-ц задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.02.2011 року. Вказаним рішенням позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк» задоволені повністю, натомість в резолютивній частині рішення не вирішено питання про судові витрати. Оскільки, судом встановлено, що позивачем під час подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.02.2011 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому заява АТ КБ «Приватбанк», є обґрунтованою та в цій частині необхідно ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до Волинської обласної ради (далі відповідач, Рада) про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді. Рішенням суду від 28 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Волинської обласної ради від 11 вересня 2020 року №233 «Про звільнення директора комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради». Поновлено [PERSON] на посаді директора Комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради (код ЄДРПОУ 40422121) з 11 вересня 2020 року. Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач оскаржив його до Волинського апеляційного суду. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Волинської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді повернуто до Луцького міськрайонного суду Волинської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, а саме в частині розподілу судових витрат. Частиною четвертою статті 270 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не вбачає необхідності викликати сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для ухвалення додаткового рішення. Зважаючи на те, що виклик сторін не проводився, суд розглядає це питання в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у справі слід ухвалити додаткове рішення, з наступних підстав. Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ставку судового збору у розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Сплачений позивачем квитанцією від 14 вересня 2020 року №82 (за позовні вимоги) судовий збір є помилково сплаченим, а квитанцією від 14 вересня 2020 року №83 (за заяву про забезпечення позову) надмірно сплаченим, та на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий йому за окремим клопотанням. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства щодо [PERSON] [INFO] , народженої в місті Кінгесепп, Ленінградської\~ області,\~ Російської Федереції,\~ що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим\~ Адмінстрацією Сойкінського адміністративного\~ округу, Кінгіспеського району, Ленінградської області, Російська Федерація. Свої вимоги позивач мотивував тим, що вони з відповідачкою перебували у незареєстрованому шлюбі та проживали разом в м. Кінгесепп, Ленінградської\~ області,\~ Російської Федереції, де [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Оскільки сторони не перебували у шлюбі, батьком дитини було записано « [PERSON] ». В подальшому сім`я переїхала проживати в Україну, де 14 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб. На даний час сторони разом з дитиною проживають в м. Хмельницькому. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року позов прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року підготовче засідання було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року провадження у справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2021 року ухвалу суду від 21 січня 2021 року про закриття провадження у справі було скасовано, справу направлено до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для продовження розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , зареєстрованого 28.06.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 763. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу у них з відповідачкою є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, з дружиною він не підтримує сімейних відносин, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов визнала. З огляду на викладене та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до норм частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з дружиною не склалося через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та примирення є неможливим, а тому збереження шлюбу суперечить його інтересам. В зв`язку з цим, [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їхньому задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Згідно письмової заяви, яка надійшла 02.10.2020 р., просила розглянути справу без неї. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їхнього задоволення. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 жовтня 2012 року, актовий запис № 102. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися між ними, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки він не бажає підтримувати шлюбні відносини з дружиною. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 01 серпня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської обл., актовий запис №376. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської обл., актовий запис №376 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2020 року та до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини та дитини не надає, у зв`язку позивач з чим змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

14 вересня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2020 року та до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини та дитини не надає, у зв`язку позивач з чим змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини та непрацездатної дружини, сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved