overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31 липня 2013 року у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 14 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не турбується про її матеріальне забезпечення, не займається її вихованням, умовами і життям дитини не цікавиться, а тому просить стягувати аліменти на їх утримання. До початку судового засідання позивач [PERSON] подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила розглядати без її участі, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 14 лютого 2014 року. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився подав до суду заяву, в якій не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в 700 гривень щомісячно, починаючи з 14 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття, справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] виданого 31 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву, Мукачівського району управління юстиції Закарпатської області. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що у сторін є двоє малолітніх дочок: [PERSON] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно та до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивача. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження дітей та довідкою КП «Житлосервіс» (а.с. 5-7). Враховуючи ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про доходи відповідача, суд прийшов до висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі, встановленому з урахуванням думки позивача. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06 листопада 1993 року сторони перебувають у шлюбі. Мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з 10 лютого 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 06 листопада 1993 року сторони перебувають у шлюбі. Мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім, [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з 10 лютого 2014 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 12 липня 2003 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалось через безвідповідальне ставлення до сім'ї, зловживання спиртними напоями, матеріального не забезпечення сім'ї, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з 30 грудня 2010 року, враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені у позові підтримала, у випадку неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2003 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 30 грудня 2010 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки тривалий час понад 3 роки сторони спільно не проживають, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

14 лютого 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 12 частини його заробітку (доходів) щомісячно на утримання їх дітей: дочки [PERSON], 1996 року народження та дочки [PERSON], 2001 року народження. В заяві вказує, що відповідач отримує пенсію і має постійне місце праці. Добровільно кошти на утримання дітей відповідач не надає. В суді позивачка позов підтримує частково - зменшила позовні вимоги до 13 частини заробітку (доходу). Відповідач в суді позов визнає. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дочок, які живуть з позивачкою. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення дітей. Відповідач має постійне місце праці і отримує пенсію. Позивачка має постійне місце. [PERSON] обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про проживання дітей з позивачкою, довідкою про інвалідність відповідача. Згідно ст. 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки по оплаті правової допомоги підлягають стягненню з відповідача в сумі 500 грн., оскільки вони відповідають вимогам ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тому що з 01 січня 2014 року мінімальна заробітна плата встановлена ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» в сумі 1218 грн., а 40% від цієї суми становить 487 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

14 лютого 2014 року Дружківський міський суд постановив рішення, яким задовольнив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення порушень права власності на землю шляхом зобов'язання вчинення певних дій. [PERSON] подала на це рішення апеляційну скаргу. Ухвалою судді апеляційного суду Донецької області від 06 березня 2014 року справу повернуто до Дружківського міського суду для ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухваленні рішення не вирішене питання про розподіл судових витрат між сторонами. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що оскільки судом не вирішене питання про судові витрати, необхідно ухвалити додаткове рішення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 114.70 грн. (с.а.1), тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

14 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 13.02.2014р. о 21 год. 38 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 13.02.2014р. о 21 год. 38 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Болотова В.В. лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, подразлива, вимовляє маячні ідеї відношення, отруєння, розшукує колишнього чоловіка. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

14 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що хвора страждає тяжким психічним захворюванням, внаслідок чого є небезпечною для себе та оточуючих. Представник Лисичанської обласної психіатричної лікарні в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладенні у ній обставини. Законний представник [PERSON] вказала, що є сестрою хворої, остання не може з'явитися до суд, оскільки знаходиться на стаціонарному лікуванні через перелом бійцевої кістки, про що подала довідку медичного закладу, просила задовольнити заяву. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, вважала, що є передбачені законом підстави для продовження амбулаторної психіатричної допомоги. Судом було досліджено наступні докази: висновок комісії лікарів-психіатрів від 14.02.2014 р., копія паспорта хворої; копія паспорта законного представника. Суд, заслухавши пояснення представника, думку прокурора, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона може завдати значної шкоди своєму здоров'ю у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без усвідомленої згоди хворого або без згоди його законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. Судом встановлено, що хвора [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], неодноразово лікувалась в психіатричних стаціонарах, окрім того скоїла злочин, у зв'язку з чим до неї застосовувалися примусові заходи медичного характеру. Згідно наявного у матеріалах справи висновку комісії лікарів-психіатрів від 14 лютого 2014 року хвора [PERSON] страждає тяжким психічним розладом у формі - шизофренія, в силу якого вона може спричинити значну шкоду особистому здоров'ю, на підставі чого комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку про необхідність продовження їй амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, враховуючи вище наведенні обставини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про необхідність продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. На підставі ст. 14, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

14 лютого 2014 року КП «ЖЕК № 1» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, обгрунтовуючи свої вимоги тими обставинами, що згідно з рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради № 9-ІХ-24 від 17.04.2003 року та и Рішенням виконкому Слов'янської міської ради № 556/2 від 08.10.2003 року будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі КП „ЖЕК № 1» та жек, як балансоутримувач, здійснює обслуговування прибудинкової території та ремонт будинку. Відповідачі за надані послуги здійснювали оплату несвоєчасно і не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.02.2014 року у сумі 5516,92 грн., тому позивач просить стягнути заборгованість солідарно з відповідачів у сумі 5516,92 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву в якій просив справу слухати у його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідачі здійснювали оплату несвоєчасно і не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.02.2014 року у сумі 5516,92 грн. Ст. ст. 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги стягується окрім квартирної плати по затвердженим та встановленим тарифам, квартиронаймач та повнолітні члени його сім'ї повинні своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову КП «ЖЕК № 1» та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у сумі 5516,92 грн., а також судовий збір по справі у сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він із відповідачем з 30 вересня 2011 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені, з серпня 2013 року мешкають вони окремо, він сплачує аліменти на утримання доньки та дружини на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати юридично, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. Майнового спору та спору щодо проживання неповнолітньої доньки на даний час вони не мають, просив про задоволення позову. У судове засідання позивач та представник позивача [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, не з'явилися, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 30 вересня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 30 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 843, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір та спір щодо проживання неповнолітньої доньки на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved