Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

12 січня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви АТ «Державний ощадний банк України» до відповідача [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2021 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 0631/12, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 22 000 гривень строком на 60 місяців зі строком повернення 29 жовтня 2013 року. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути одержаний кредит та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 56 % річних. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 09 жовтня 2020 року складає 17 731 гривню 74 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 731 гривні 74 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15 002 гривень 31 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 2 657 гривень 36 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 15 гривень 26 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення основного боргу у розмірі 56 гривень 81 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та дату судового розгляду повідомлена в порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася відзив на позов до суду не направила. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 0631/12, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредит у загальному розмірі 22\~000 гривень строком до 29 жовтня 2023 року шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, а відповідач зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 56 % річних та комісійної винагороди у розмірі 1 100 гривень, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 10-13). Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 09 жовтня 2020 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 17 731 гривні 74 коп. (а.с. 18-19). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17\~659 гривень 67 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15 002 гривень 31 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 2 657 гривень 36 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 15 гривень 26 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення основного боргу у розмірі 56 гривень 81 коп. суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Разом з тим у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. Оскільки в договорі про споживчий кредит № 0631/12 від 30 жовтня 2018 року встановлено розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 15 гривень 26 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення основного боргу у розмірі 56 гривень 81 коп., задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 102 гривень (а.с. 1). Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 093 гривень 46 коп. (17\~659 гривень 67 коп. х 2 102 гривні : 17 731 гривню 74 коп. = 2 093 гривень 46 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», складає 19 753 гривні 13 коп. (17\~659 гривень 67 коп. + 2 093 гривень 46 коп. = 19 753 гривні 13 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial