Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

13 лютого 2019 року позивач Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулося до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ЗАТ «Український мобільний зв`язок», відповідно до статуту правонаступником відносно всіх прав та обов`язків є Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - Позивач, UMC) та [PERSON] (далі - Відповідач, Абонент) було укладено Договір про надання послуг мобільного зв`язку № 2501153/1.11307805 від 17.10.2005р. (контракт №395376391830) на номер телефону [NUMBER] відповідно до якого була досягнута згода з усіх істотних умов. Зазначає, що згідно з п.п.1.1.-1.2. Договору, UMC згідно з Договором надає Абоненту послуги мобільного зв`язку в межах України. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором UMC. Загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються Правилами користування мережами мобільного зв`язку UMC, які є невід`ємною частиною договору. Пункт 2.3.1. Договору передбачає, що Абонент має право користуватись послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а у випадку замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких Оператор уклав договори з роумінгу. Вказує, що згідно з п. 2.4.2 Договору, фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом. Пункт 3.4. Договору передбачає, що кількість та вартість послуг, наданих Абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних UMC технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. Відповідно до п. 3.1. Договору, кожному Абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у Абонента номерами телефонів. Пояснює, що з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку Боржнику було присвоєно особовий рахунок [NUMBER] . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги) особовий рахунок абонента було замінено на [NUMBER]. Зазначає, що ПрАТ «ВФ Україна» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Боржнику послуги мобільного зв`язку. Факт та вартість надання послуг підтверджується Звітом по історії балансу за заданий період від 09.01.2018р. по особовому рахунку [NUMBER] абонента сформованим за допомогою Автоматизованої системи розрахунків за телекомунікаційні послуги та рахунками за телекомунікаційні послуги, які були надіслані Боржнику, а саме: рахунок [NUMBER] від 30.09.2015р. - на загальну суму 2867,66 грн.; рахунок [NUMBER] від 31.10.2015р. на загальну суму 43250,17 грн. Вказує, що згідно п. 2.4.2 Договору, Абонент зобов`язаний, своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв`язку UMCпо всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Відповідно до умов Договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. У строк, передбачений договором, вказані вище рахунки оплачені не були. В зв`язку з цим, на адресу Боржника 25.09.2016 року Заявником була надіслана претензія № С295375970933/09 із розрахунком заборгованості та проханням терміново погасити прострочену заборгованість. Проте, дана претензія залишена без відповіді, а заборгованість боржником не було погашено. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 43250,17 гривень, 3 % річних - 4184,00 гривень, втрати на інфляційних процесах - 19086,30 гривень, тобто разом - 66520,30грн. Щодо строків давності пояснює, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, а тому позовна давність переривалася. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Ухвалою суду від 17.04.2019р. заяву відповідача [PERSON] про розгляд цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги за правилами загального позовного провадження - залишено без задоволення. 24.04.2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що ніколи не підписувала ні одного договору про надання телекомунікаційних послуг у сфері мобільного зв`язку. Наявний в договорі підпис їй не належить і суттєво відрізняється від підпису в її паспорті. Крім цього з 1994 року відповідач не виїжджала за кордон, а тому не користувалася послугами мобільного зв`язку за межами України, що підтверджується копією закордонного паспорта. Суд залишає даний відзив без розгляду, оскільки він поданий до суду з порушенням строків. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Ухвалою суду від 20.03.2019р. встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали суду. Вказану ухвалу відповідач отримала 04.04.2019р., а тому 15 - денний термін спливає 19.04.2019р., тоді як відзив на позов здано до канцелярії суду 24.04.2019р., тобто з порушенням строку. 16.05.2019р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив з додатковими доказами по справі, яка підлягає залишенню без розгляду, оскільки подана з порушенням строків. Зокрема у відповіді на відзив представник позивача стверджує, що відзив отримано 07.05.2019р., далі по тексту зазначає про отримання відзиву на позов 06.05.2019р., однак будь-яких доказів щодо отримання відзиву на позв не надає. З матеріалів справи вбачається, що відзив на позов надіслано відповідачу 24.04.2019р. Ухвалою суду від 20.03.2019р. встановлено позивачу п`ятиденний термін для подачі відповіді на відзив. Крім того, позивач до відповіді на відзив подав додаткові докази по справі, однак останнім не дотримано положення частини 2 ст. 83 ЦПК України згідно якої позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий з об`єктивних причин у встановлений законом строк, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд (ч.4 ст. 83 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Судом враховується, що позивачем додані до відповіді на відзив докази не поданні у встановлений строк. Разом з цим, розгляд даної справи проводиться у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи, а відповідно до ст. 275 ЦПК України строк розгляду даної категорії справи становить не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2005р. між ЗАТ «Український мобільний зв`язок», відповідно до статуту правонаступником відносно всіх прав та обов`язків є Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - Позивач, UMC) та [PERSON] (далі - Відповідач, Абонент) було укладено Договір про надання послуг мобільного зв`язку (а.с.7-8). Згідно з п.п.1.1.-1.2. Договору, UMC згідно із Договором надає Абоненту послуги мобільного зв`язку в межах України. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором UMC. Загальні умови укладення цього Договору та надання послуг у повному обсязі визначається Умовами користування мережами мобільного зв`язку UMC, які є невід`ємною частиною цього Договору. Пункт 2.3.1. Договору передбачає, що Абонент має право користуватись послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а в разі замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UMC уклав договори з роумінгу. Абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв`язку UMC по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом (п.2.4.2 Договору). Згідно з п.3.1. Договору нарахування за надані послуги мобільного зв`язку здійснюється згідно з тарифами UMC, які є невід`ємною частиною Договору. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Пункт 3.4. Договору передбачає, що кількість та вартість послуг, наданих Абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних UMC технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. Позивачем виставлялися до оплати рахунки за телекомунікаційні послуги, а саме: рахунок [NUMBER] від 30.09.2015р. - на загальну суму 2867,66 грн. (розрахунковий період 01.09.2015р.-30.09.2015р.); рахунок [NUMBER] від 31.10.2015р. на загальну суму 43250,17 грн. (розрахунковий період 01.10.2015р.-31.10.2015р. (а.с.9-12). Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем додано Звіт по історії балансу за період з 01.09.2014р. по 01.01.2016р. (а.с.13). У вказаному звіті вихідне сальдо Абонента [PERSON] становить 43250,17 грн. 25.09.2018р. Хотинським районним судом Чернівецької області було видано судовий наказ про стягнення боргу з відповідача в сумі 43250,17 грн. (а.с.21). Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11.10.2018р. вищезазначений судовий наказ було скасовано (а.с.22-23). Споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги (ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Зі змісту рахунку за період з 01.09.2015р. по 30.09.2015р. вбачається, що заборгованість з наданих послуг (без податків) становить 2867,66 грн., в тому числі послуги міжнародного роумінгу - 1781,15 грн. Також вбачається наявність переплати станом а 01.09.2015р. в сумі 210,42 грн. (а.с.9). Зі змісту рахунку за період з 01.10.2015р. по 31.10.2015р. вбачається, що заборгованість з наданих послуг (без податків) становить 31672,56 грн., в тому числі послуги міжнародного роумінгу - 31670,89 грн. Загальна сума боргу становить 43250,17 грн. (40382,51 + 2867,66) (а.с.11). Однак будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем була замовлена та використана послуга міжнародного роумінгу матеріали справи не містять. 25.09.2016р. позивач надіслав відповідачу претензію згідно якої вимагав терміново погасити прострочену заборгованість в сумі 43250,17 грн. (а.с.16). Доводи позивача з посиланням на п. 2.4.2 Договору не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не доведено фактичного використання відповідачем послуги міжнародного роумінгу. Крім того, наявні в матеріалах справи рахунки не можуть слугувати беззаперечним доказом існування заборгованості в сумі 43250,17 грн., оскільки не містить в собі обов`язкових реквізитів первинного документу відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік», зокрема підпису особи, відповідальної за здійснення господарської операції. Також вказані рахунки не містять в собі відомостей щодо реквізитів договору на підставі якого вони виставлені. Звіт по історії балансу за період з 01.09.2014р. по 01.01.2016р. також не містить в собі, ані підпису особи, що його склала, ані тарифу, за якими нараховано борг, ані найменування послуги, яка споживалася відповідачем Вищезазначений Звіт унеможливлює встановити розмір заборгованості за вересень-жовтень 2015р. в сумі 43250,17 грн. Крім того, не містить в собі відомостей щодо замовлення відповідачем послуги Міжнародний роумінг та фактичне її використання. Будь-якого іншого обґрунтованого розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Додаткової угоди про використання додаткових послух за межами пакета позивачем не надано. Також, не надано доказів того, коли, абонентом було змінено, замовлено або активовано додаткові послуги та вартість тарифу. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту частин першої, п`ятої, шостої та сьомої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача за телекомунікаційні послуги в сумі 43250,17 грн., а тому в задоволені позову слід відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed