Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

13 квітня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який реєстрували в Михайлівській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницькій області, актовий запис №5. У подружжя народилася дочка: Таїсія, [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з самого початку складалось нормально, але з часом відносини почали погіршуватись. Між сторонами часто почали виникати суперечки, під час яких не могли досягти згоди, в сімї не було поступок та взаєморозуміння. Крім того, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків та збереження сімї, не виконував сімейні обовязки, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до судового засідання подала заяву, в якій позов підтримала, просила проводити розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила та судовий збір з відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Відповідачем не подано до суду відзив на позов. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.287 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 вересня 1993 року сторони зареєстрували шлюб в Михайлівській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницькій області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В подружжя є дочка: Таїсія, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя з самого початку у сторін складалось нормально, але з часом відносини почали погіршуватись. Між сторонами часто почали виникати суперечки, під час яких не могли досягти згоди, в сімї не було поступок та взаєморозуміння, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків та збереження сімї, не виконував сімейні обовязки,що привело до припинення подружніх відносин. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved