Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

13 лютого 2014 року до Старобешівського районного суду Донецької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини. 30.05.2012 року приблизно о 02 год. 40 хв. водій [PERSON], рухаючись на 60 км автодороги Донецьк-Новоазовськ-Седове в Старобешівському районі Донецької області, на тракторі ХТЗ-17021 державний номер [NUMBER] з культиваторним зчепленням для суцільної обробки грунту КСП-4 шириною 8 метрів, ліва частина якої знаходилась на зустрічній полосі руху, діючи необережно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у порушення п.п. 1.5, 22.5, 22.6, 23.11 Правил дорожнього руху України скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 217030-110-01, номер державної реєстрації [NUMBER] (цей автомобіль належить позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) за керуванням якого знаходився [PERSON], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ДТП сталася з вини [PERSON], який керував трактором ХТЗ-17021 державний номер [NUMBER] з культиваторним зчепленням для суцільної обробки грунту КСП-4. Вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 26.02.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину (дорожньо-транспортної пригоди), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 268/12-08 від 28.08.2012 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки ВАЗ 217030-11-01, номер державної реєстрації [NUMBER] спричиненого ушкодженням, складає 49415,14 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, не була застрахована, тобто страхового полісу на трактор не було. [PERSON] відмовляється добровільно відшкодувати позивачу [PERSON] завдані ДТП збитки. Позивач [PERSON] просив суд стягнути на свою користь з [PERSON] 49415 грн. 14 коп. в рахунок відшкодування відновлювального ремонту, 550 грн. в рахунок відшкодування витрат на транспортування автомобіля та суму судового збору в дохід держави. До судового засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Виходячи з наведеного, суд приймає рішення про задоволення позову, оскільки це не суперечить нічиїм правам та законним інтересам. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» регламентовано, що питання про відповідальність за шкоду, заподіяну джерелами підвищеної небезпеки перед іншими вирішується за правилами ст. 1166 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Згідно п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди Виходячи з викладеного, вивчивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 499 (чотириста дев'яносто дев'ять) гривень 65 копійок. На підставі ст.ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,

Outcome: approved