Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

13 березня 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що його батько [PERSON] помер 28 жовтня 2007 року. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді ? частки житлового будинку № 1 по вулиці Городищенській в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області. Інша частина вказаного будинку належала на праві спільної сумісної власності дружині померлого - [PERSON], яка є його (позивача) матірю. Як спадкоємець першої черги він прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Згодом він звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Проте, від нотаріуса він отримав відмову, підставою якої є заява від 18.06.2008 року, складена від його ([PERSON]І.) імені, про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] З цим він категорично не погоджується, оскільки ніколи не підписував даної заяви, обставини, викладені в заяві ніколи не визнавав, до нотаріальної контори не звертався та не мав наміру відмовитись від спадкового майна. З огляду на те, що спадщину після смерті [PERSON] у вигляді ? частки вищевказаного будинку прийняли двоє осіб він та його мати [PERSON], вважає, що ? частка будинку повинна належати йому на праві власності, як така, що отримана у спадок після смерті батька. Крім того, після отримання спадщини, 26.02.2014 року [PERSON] оформила договір дарування житлового будинку № 1 по вулиці Городищенській в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області, відповідно до якого свою частину будинку та частину, отриману в спадок від свого чоловіка, подарувала відповідачці [PERSON], яка стала єдиним власником зазначеного житлового будинку. Вважає, що [PERSON] безпідставно набула право власності на належну йому ? частку житлового будинку, оскільки [PERSON] не мала право відчужувати вказану частку житлового будинку. Просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину № 1-2020 від 02.08.2008 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON]; скасувати рішення КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 27.08.2008 року про реєстрацію за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на ? частку у нерухомому майні житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами № 1 по вул. Городищенській в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області; витребувати у [PERSON] у його користь ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 1 по вул. Городищенській в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області; скасувати рішення приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] № 11214826 від 26.02.2014 року про реєстрацію за [PERSON] в ЄДРРП права власності на ? частку у нерухомому майні - житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами № 1 по вул. Городищенській в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що заяву від 18 червня 2008 року про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON] підписав не позивач, а інша особа, які не надано жодних доказів на підтвердження того, що таке волевиявлення позивача не було вільним. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні поштові повідомлення. Заява про відкладення розгляду справи, заперечення (відзив) на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення (а.с. 36-37). Відповідач приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, надіслала на адресу суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності (а.с.144). У вказаній заяві відповідач також зазначила, що свідоцтво про право на спадщину від 02.08.2008 року на імя [PERSON] нею не видавалося. 26.02.2014 року нею було посвідчено договір дарування майна, яке є предметом спору, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок, що розташований в с. Гірка Полонка по вул. Городищенській, 1. Під час посвідчення договору дарування нею було здійснено пошуки в ДРРП щодо наявності заборони відчуження даного майна, арештів, іпотек, а також інших обтяжень. Такої інформації виявлено не було, а тому перешкоди щодо посвідчення договору дарування були відсутні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи № 374/08 до майна померлого [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). 28.10.2007 року [PERSON] помер (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 1 по вулиці Городищенській в селі Гірка Полонка Луцького району Волинської області. Згідно ст.ст. 1217,\~1223 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є діти померлого позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], а також дружина померлого - [PERSON] Частиною 1\~статті 1269 ЦК України\~та частиною 1\~статті 1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 374/08 до майна померлого [PERSON] та матеріалів даної цивільної справи (а.с. 29) вбачається, що 18.06.2008 року позивачем [PERSON] на адресу [PERSON] районної державної контори Волинської області була подана заява, згідно якої спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], він не приймає, на спадщину не претендує, в суд звертатись за відновленням пропущеного строку не буде. Справжність підпису [PERSON] на вищевказаній заяві посвідчена секретарем Виконавчого комітету Гіркополонківської сільської [PERSON] народних депутатів Луцького району Волинської області [PERSON] реєстровий № 316. Відповідач [PERSON] 18.06.2008 року звернулася на адресу [PERSON] районної державної контори Волинської області з аналогічною заявою про відмову від прийняття спадщини (а.с. 29-зворот). Справжність підпису [PERSON] на вищевказаній заяві посвідчена секретарем Виконавчого комітету Гіркополонківської сільської [PERSON] народних депутатів Луцького району Волинської області [PERSON] реєстровий № 317. 24.06.2008 року з заявою до [PERSON] районної нотаріальної контори Волинської області про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його дружина [PERSON] (а.с. 28-зворот). 02.08.2008 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться в с. Гірка Полонка, вул. Городищенська, 1 на імя [PERSON] (а.с.32),а також свідоцтво пр право власності (а.с. 31-зворот ). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише його дружина [PERSON], позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. Право власності на ? частину спірного житлового будинку [PERSON] було зареєстровано 27.08.2008 року у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації у встановленому законом порядку. 26 лютого 2014 року [PERSON], як дарувальник, уклалала з [PERSON], як обдарованою, договір дарування житлового будинку, відповідно до якого подарувала останній цілий житловий будинок за адресою: Волинська область, Луцький район, село Гірка Полонка, вулиця Городищенська, будинок № 1 (а.с. 14). Даний договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], реєстровий № 403 (а.с. 13-14). Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що від спадкового майна після смерті батька він не відмовлявся, оскільки заяву від 18.06.2008 року про відмову від прийняття спадщини не підписував, до нотаріальної контори ніякі заяви не подавав. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. 07 листопада 2017 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області за клопотанням представника позивача по даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза (а.с. 77-78). З висновку судової почеркознавчої експертизи від 23 січня 2018 року № 18 (а.с. 125-128), слідує, що підпис від імені [PERSON] в графі «/підпис/» Заяви [PERSON] від 18 (24) червня 2018 року (а.с. 22 спадкової справи № 374/08 до майна померлого [PERSON]В.) виконаний [PERSON]. Доводи представника позивача про те, що даний висновок експертизи не може бути прийнятий судом у якості допустимого доказу, оскільки виникають сумніви у його правильності, суд до уваги не приймає. Так, на обґрунтування вказаної позиції представник відповідача зазначив, що у нього і у позивача є підстави не довіряти експертам Волинського НДЕКЦ, проте, які обставини викликають сумнів в неупередженості експертів вказаної експертної установи, ані позивач, ані його представник суду не пояснили. Жодних доказів, які б ставили під сумнів компетентність та неупередженість експертів Волинського НДЕКЦ представником позивача та позивачем суду не надано. Таким чином, обєктивних підстав ставити під сумнів висновок вищевказаної експертизи у суду немає. Клопотання про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи або комісійної судової почеркознавчої експертизи позивачем та його представником в ході судового розгляду справи не заявлялося. Доводи представника позивача про необхідність відкладення розгляду справи з метою надати йому часу для отримання рецензії на вищевказаний висновок експертизи № 16 від 23.01.20018 року на увагу суду не заслуговують, оскільки не ґрунтуються на нормах діючого Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій вона видано, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом Суд вважає, що позивачем та його представником не подано належних, допустимих достатніх та достовірних доказів того, що заява про відмову від прийняття спадщини від 18.06.2008 року підписана не ним, а іншою особою, як і не надано жодних доказів того, таке його волевиявлення при складанні заяви не було вільним. На день розгляду даної справи судом, позивач та його представник до правоохоронних органів з приводу неправомірності дій посадових осіб Виконавчого комітету Гіркополонківської сільської ради при посвідченні справжності підпису [PERSON] на заяві від 18.06.2008 року, з відповідними заява не зверталися. Враховуючи наведене суд вважає, що передбачених законом підстав для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-2020 від 02 серпня 2008 року на імя [PERSON], виданого державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] у суду не має. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішень про держану реєстрацію прав на нерухоме майно є похідними від вимоги про визнання недійсним та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні цих вимог також має бути відмовлено. Інші правові підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішень про держану реєстрацію прав на нерухоме майно позивачем [PERSON] в позовній заяві не зазначені. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] М,І. до [PERSON], [PERSON] підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», [PERSON] районної державної адміністрації Волинської області, приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішень про держану реєстрацію прав на нерухоме майно необхідно відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, витрати на експертизу залишити за позивачем. На підставі ст.ст.\~15, 321, 387, 1261, 1286, 1301 ЦК України,

Outcome: dismissed