overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він досяг повноліття, однак продовжує навчання на 2 курсі, денного відділення санітарно - технічного факультету Харківського національного університету будівництва та архітектури, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком та може таку допомогу надавати. Просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до припинення ним навчання в учбовому закладі, тобто до 30.06.2017року. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З довідки від 09.10.2014 року № 11-2-153, вбачається, що [PERSON] 2 курсі, денного відділення санітарно - технічного факультету Харківського національного університету будівництва та архітектури. Строк закінчення учбового закладу 30.06.2017 року. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що позивач продовжує навчання на 2 курсі, денного відділення санітарно - технічного факультету Харківського національного університету будівництва та архітектури, а батько дитини не надав суду доказів, що він не може надавати допомогу сину на навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача можливо стягувати аліменти на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 14 жовтня 2014 року і до закінчення навчання позивачем, тобто до 30.06.2017 року, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з неї боргу в сумі 25079 грн. 60 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 12 серпня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 3000 грн.00 коп., заборгованість по процентам - 12639 грн. 14 коп., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 7770 грн. 00 коп.,штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1170 грн. 46 коп.-станом на 28.09.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 25 079 грн. 60 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 25 079 грн. 60 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 250 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті дружини [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач оформити свої спадкові права не зміг у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті дружини [PERSON], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивач підтримав позов і пояснив, що у зв'язку з відсутністю своєчасно оформлених правовстановлюючих документів на спірний будинок не має можливості оформити право власності на нього. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач прийняв спадщину, що підтверджується спадковою справою № 105 від 4 листопада 2006 року. Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 2006 рік Війницької сільської ради Локачинського району (а.с. 16). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Згідно уточнених позовних вимог,позивач посилається на те, що 28 вересня 1974 року, був укладений шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований Миколаївською сільською радою (актовий запис №23) . Під час шлюбу з відповідачем ними по договору купівлі-продажу будинку від 11.10.1991 року, реєстраційний номер: 1058, посвідченого державним нотаріусом Софіївської державної нотаріальної контори Ореховою Г.М., зареєстрованого в Софіївському БТІ в книгу 2, номер запису: 23-103, реєстраційний номер: 35944003, було придбано житловий будинок [ADDRESS] В сім'ї склався визначений порядок користування даним будинком, а також усім іншим майном, яке належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 квітня 2006 року Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 15. У судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 24 вересня 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 114. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24 вересня 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 114 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 8 жовтня 1983 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 8 жовтня 1983 року М.-Погорілівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 55. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 23 травня 2007 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з вересня 2007 року сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 травня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 122. (а.с.6). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Першим відділом РАЦС Малиновського районного управління юстиції м. Одси (а.с.7). У шлюб сторони вступили вперше, спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З вересня 2007 року шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

14 жовтня 2014 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів зазначивши, що перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2012 року , від яких мають доньку [PERSON] , [INFO] . В теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці до догляду за дитиною до 3 річного віку. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, донька проживає з нею і перебуває на її утриманні , матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає . У зв'язку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною вона не працює, матеріальної допомоги відповідач їй не надає , тому вона просила суд винести рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. відповідача щомісяця до досягнення донькою трирічного віку ( позовні вимоги були зменшені ) , а також судові витрати у справі . Позивачка у судове засідання не з'явилась , надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримала . Відповідач у судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , проти позову не заперечував . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2012 року . Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] , яка перебуває у позивачки на утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у сумі 600 грн. щомісяця , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Згідно ст. 84 СК України особа, з якої проживає дитина, має право на одержання аліментів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку 3-х років. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє . Крім цього відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат на правову допомогу в розмірі 700 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

14 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 61791 грн. 32 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено кредитну угоду згідно умов заяви № 005-24500-250413, відповідно до якої позивач відкриває відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті України - гривні, випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифному пакеті. Згідно укладеного договору, банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 49991 грн. 37 коп. Свої зобов'язання по договору відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 22 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 61791 грн. 32 коп., з якої 42530 грн. 92 коп. - тіло кредиту, 7460 грн. 45 коп. - прострочене тіло кредиту, 11799 грн. 95 коп. - заборгованість по відсоткам, що підтверджується розрахунком (а/с 9-10). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved