Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

13 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [INFO] про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі, а саме 1000,00грн. (одна тисяча гривень 00 копійок), щомісяця, з урахуванням індексації, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та стягнення понесених судових витрат. В обґрунтування позову посилається на наступні підстави: так, з 22.03.2012 року по 15 жовтня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який згодом був розірваний на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року. Від сумісного проживання з відповідачем , [INFO] року народилася донька [PERSON], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. З моменту розлучення і до тепер [PERSON], будучи батьком дитини, від участі у її вихованні та утриманні усунувся, не піклується про її фізичний і духовний стан, не цікавиться її духовним і фізичним станом. На думку позивачки, відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування її та їх малолітньої дитини, перешкоди для його спілкування батька - відповідача по справі з малолітньою дитиною ніколи нею не створювалися. Тому, на думку позивачки, відповідач має реальну можливість спілкуватися з дитиною, дбати про її фізичний та моральний розвиток, надавати матеріальну допомогу, однак не бажає виконувати свої батьківські обов*язки. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини у добровільному порядку не приймає, хоча не звільнений від цього обов*язку. На переконання позивачки, за законом батьки мають рівні права та обов*зки щодо дитини, а отже, батько дитини [PERSON] повинен також приймати участь у матеріальному забезпеченні малолітньої доньки. Свої вимоги щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі мотивує тим, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід, а тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1000,00грн. ( одна тисяча гривень 00 копійок) з урахуванням індексації до досягнення повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з дня подачі позовної заяви, тобто з 13.07.2016 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала, в його обґрунтування послалася на ті ж підстави і просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення у пресі ( а.с.52). Третя особа - представник органу опіки та піклування Приазовської райдержадміністрації, Нарбекова О.А. проти задоволення позову не заперечувала і показала суду, що, дійсно, перевіривши документи, які були надані [PERSON], письмові пояснення свідків, орган опіки та піклування Приазовської районної адміністрації дійшов висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки ними встановлено, що батько усунувся від виконання своїх батьківських обов*язків по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON] [INFO], хоча має реальну можливість спілкуватися з дитиною, дбати про її фізичний та моральний розвиток, надавати матеріальну допомогу, перепон у спілкуванні з дитиною, [PERSON] йому не чинить. Суд, за згодою позивача, прийняв рішення про заочний розгляд цивільної справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст..ст.157,169,224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини: сторони перебували у шлюбі , який був зареєстрований 22 березня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану РС Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №06, який згодом був розірваний за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області 15 жовтня 2015 року (а.с. 9 ). Від сумісного проживання , сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] і згідно свідоцтва про народження (а.с.7 ), [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] (а.с. 7 ), яка , натепер, відвідує 2 молодшу групу Приазовського дошкільного навчального закладу «Оленка» ( а.с.17). Згідно довідки Приазовської селищної ради ( а.с. 8) [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . До складу її сім*ї входить донька [PERSON] [INFO]. Мати малолітньої дитини - [PERSON] позитивно характеризується ( а.с.20), має задовільний стан здоров*я, що підтверджено відповідним медичним висновком має постійне місце проживання, разом з матір*ю проживає і її малолітня дитина - донька [PERSON] [INFO], яка знаходиться на її повному забезпеченні, що також підтверджено відповідними довідками Приазовської селищної ради ( а.с.22-26). За інформаційною довідкою про психологічне вивчення [PERSON] [INFO] ( а.с.18), що коло найближчого оточення дитини: мама [PERSON], бабуся [PERSON], які надають дитині відчуття впевненості, захищеності та емоційного комфорту. Під час проживання з батьком [PERSON] дитина пережила емоційний стрес та не може заспокоїтися. Дівчинка налякана поведінкою тата, вона його боїться та остерігається, так як на її очах чинив насильство до матері. Постійні сварки тата не завдавали радості дитині, вона висловлювала бажання мешкати окремо. Дитина переживає про зіпсовані дитячі речі і іграшки, які її тато свідомо зіпсував та викинув. Дитина , не дивлячись свій досить малий вік, усе побачене розуміла та досить емоційно переживала. За висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до її малолітньої доньки [PERSON] [INFO] від 11.07.2016 за №01-31/717 - орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] ( а.с. 19 ) . Згідно з п.2 ч.1ст.164 Сімейного кодексу України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Пленуму Верховного Суду України№ 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із наведених позивачкою доказів вбачається, що відповідач не приймає участі в вихованні малолітньої доньки [PERSON] [INFO] не піклується про неї, не забезпечує її матеріальні потреби, не виявляє ніякого інтересу до доньки, не зустрічається та не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Орган опіки та піклування Приазовської райдержадміністрації дійшов висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] ( а.с. 19 ). А відтак, сукупність зазначених доказів, приводить суд до переконання , що позов в цій частині є обгрунтованним і таким, що підлягає задоволенню: [PERSON] [INFO], уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, слід позбавити батьківських прав по відношенні до його малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст..114 СК України мати і батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини. Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов*язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов*язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів. Згідно ч.2ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст..8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Згідно з вимогами ч.1,2 ст.184 Сімейного Кодексу України у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст..10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивачка не надала суду відомостей про отримання відповідачем доходів, які б мали ознаки, зазначені в ст.184 СК України і давали підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. А відтак відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та застосування індексації. Разом з тим, відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст..182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, позбавлення батьківських прав не позбавляє [PERSON] від обов'язку з утримання малолітньої дитини, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] родження на користь[PERSON], аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 13 липня 2016 року до досягнення нею повноліття. Доказів , які б вплинули на зменшення розміру аліментів, який визначила позивачка, відповідачем надано не було. Відповідно до п.1ч.1ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про , зокрема, стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язкі, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка при зверненні з позовом до суду сплатила судовий збір у сумі 551,21грн., що підтверджується платіжним документом ( а.с.1 ), але документально не підтвердила судові витрати, пов*язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача, тому у суду вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати - судовий збір у сумі розмірі 551,20 грн. (п*ятсот п*ятдесят одна гривня 20 копійок). На підставі викладеного,

Outcome: partial