Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

13 листопада 2019 року [PERSON] подала позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що подружнє життя у них не склалося, сторони спільно не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дітей та майнового спору сторони не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просить шлюб розірвати. 28 січня 2020 року представником позивача подано заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без присутності позивача та представника позивача. Відповідач у спосіб визначений ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі згідно даних свідоцтва про шлюб, виданого від 23 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис № 120 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтв про народження виданих Нетішинським міським управління юстиції у Хмельницькій області від 31 січня 2017 року серії [NUMBER] та 30 вересня 2015 року серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно даних довідки, виданої виконавчим комітетом Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області, від 10.09.2019 №02-25/470, [PERSON] проживає в [ADDRESS] з дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як видно з позовної заяви, сторони припинили шлюбні відносини, подружніх стосунків не підтримують, взаємна повага та любов відсутні, майновий спір між сторонами відсутній. У поданій до суду заяві позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи до суду для дачі пояснень не прибув. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved