Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

14 січня 2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] , в особі представника - адвоката Котелевського К.В., про встановлення фактів, що мають для неї юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07.08.2017 р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого ЗАТ «Запоріжбуд» 05.06.1998 р. 07 лютого 2018 р. заявниця звернулась до приватного нотаріуса Куропятнікової (Бахматської) Тетяни Михайлівни для оформлення права на спадщину. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи це тим, що відсутній документ, який би підтверджував факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем. Водночас, заявниця вказує, що останній рік, і в момент смерті зокрема, вона проживала разом зі своїм батьком за однією адресою: [ADDRESS] . Крім того, заявниця вказує, що в її паспорті та свідоцтві про народження по різному написане її ім`я, що додатково створює перешкоди для оформлення спадщини. Посилаючись на цю обставину, [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною дочкою [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , а також встановити факт постійного з ним проживання на момент його смерті. Представник заявниці, адвокат Котелевський К.В., в судовому засідання заявлені вимоги підтримав з мотивів, що викладені в наданій до суду заяві. Заінтересована особа Бахматська Т.М. до суду не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 16 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] в особі представника - адвоката Котелевського Костянтина Володимировича про встановлення фактів, що мають для неї юридичне значення, заінтересована особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська ( Куропятнікова) Тетяна Михайлівна , та призначено підготовче судове засідання; витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської (Куропятнікової) Т.М. належним чином завірену копію спадкової справи після померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . (а.с. 33) Ухвалою суду від 03 травня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. (а.с. 89) Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представника заявниці, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07.08.2017 р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого ЗАТ «Запоріжбуд» 05.06.1998 р. Право власності померлого було зареєстроване в ОП «ЗМБТІ», про що свідчить відмітка на вказаному свідоцтві. (а.с. 13) [PERSON] як дочка померлого звернулась до приватного нотаріуса Куропятнікової Тетяни Михайлівни, яка під час розгляду справи змінила прізвище на « Бахматська ». Постановою від 19 квітня 2018 р. за № 361/02-31 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній документ, який би підтверджував факт постійного проживання заявниці з померлим. (а.с. 18) Водночас, судом встановлено, що 08 серпня 1967 р. померлий зареєстрував своє місце проживання за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в радянському паспорті померлого (а.с.11). В той же час, з 14 січня 1992 р. і по момент смерті, він був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , яка в подальшому стала його власністю, що підтверджується копією паспорту громадянина України [PERSON] (а.с.12). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Верховний Суд у постанові від 04 липня 2018 р. по справі № 404/2163/16-ц зауважив, що відсутність реєстрації місця проживання особи за певною адресою не є доказом того, що особа дійсно не проживала за цією адресою. За таких умов, відсутність реєстрації померлого за адресою [ADDRESS] не є безумовним доказом того, що він там не проживав. Разом з цим, як пояснила свідок [PERSON] , вона проживає за адресою [ADDRESS] , тобто по сусідству. Свідок зазначила, що проживає за своєю адресою з 1983 р., і весь цей час і по момент смерті за адресою [ADDRESS] проживав [PERSON] . При цьому, більш як рік перед смертю і на момент смерті [PERSON] з ним за цією ж адресою проживала і заявниця, що здійснювала догляд з ним. Як зазначила свідок [PERSON] вона є рідною дочкою заявниці та онучкою померлого. Свідок повідомила суду про те, що її мати більше року перед смертю [PERSON] і на момент його смерті, проживала разом з ним за адресою [ADDRESS] . Також, фактичне постійне проживання померлого саме за вказаною адресою слідує зі змісту договору про оплату наданих бригадою невідкладної медичної допомоги ТОВ «Вітацентр» медичних послуг повнолітньому дієздатному пацієнту б/н від 13 червня 2018 р., а також з карти спадкоємності жовтневої підстанції № 2, де зазначено, що швидка медична допомога виклалась померлому саме за адресою [ADDRESS] . (а.с.28-29) В свою чергу, судом було витребувано у приватного нотаріуса Бахматської Т.В. копію спадкової справи за № 8/2018, з якої встановлено, що інших спадкоємців, окрім заявниці у померлого немає. (а.с.43-60) Разом з цим, судом встановлено, що в свідоцтві про народження заявниці зазначено « [PERSON] ». В той час як в паспорті вказано « [PERSON] ». Водночас факт родинних відносин заявниці та померлого підтверджується датою народження, що збігається у свідоцтві про народження та паспорті заявниці; реєстрацією за однією адресою у період до 14 січня 1992 р., коли померлий зареєстрував своє проживання в іншій квартирі; показаннями вищевказаних свідків. Той факт, що заявниця мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 15.01.1983 р. Відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя (а.с. 20). Відповідно до частини 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку наведений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Серед вказаного переліку відсутній факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Водночас, за ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. До таких же висновків дійшов і Верховний Суд в постанові від 07 листопада 2018 р. по справі № 336/709/18-ц. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved