Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

14.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з солідарно відповідачів [PERSON] та ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на її користь 28\~000 грн. матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобіля, 6090 грн. моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2014 року по вул. Пушкінська в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі [PERSON], який керував автомобілем Шкода д.н. [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON] та за участі [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. [PERSON] не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», чим заподіяв матеріальні збитки [PERSON] Постановою Київського районного суду м.\~Харкова [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Також позивач наголошує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», до якого вона і звернулась із заявою від 29.12.2014 року про виплату страхового відшкодування. Після ДТП автомобіль Шкода д.н. [NUMBER] було оглянуто експертом страхової компанії Гарант-Авто, який під час огляду зробив вимірювання та склав Протокол огляду транспортного засобу від 29.12.2014р., але сума незалежної грошової оцінки повивачу повідомлена не була, відповіді на інші запити не надавались. Відповідно до Полісу № АІ/1968909 розмір франшизи встановлений у розмірі 0 (нуль) гривень. Тоді вона звернулась до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], який діє на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача № МФ 5935 від 19.04.2008 року. Відповідно до довідки про вартість матеріального збитку, внаслідок ДТП колісному транспортному засобу марки SKODA, моделі FABIA, реєстр № [NUMBER] від 18.05.2015 року., розмір найбільшої матеріальної шкоди володільцю автомобіля\~Шкода д.н. [NUMBER], може становити 33\~000 грн. (тридцять три тисячі гривень). Позивач зазначила, що фактично нею було затрачено 28000\~грн. на купівлю оригінальних запчастин SKODA, зварювальні, ремонтні та лакофарбові роботи. Окрім того, позивач зазначила, що відповідачами їй також була спричинена моральна шкода, яка полягає у психічних переживаннях, які вона зазнала під час пошкодження власного майна під час ДТП, та у звязку з обставинами, які виникли після, а саме невиплатою їй завданої майнової шкоди, що позбавило її можливості вести звичне життя і яку вона оцінює у розмірі 6090 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчить поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.12.2014 року за участю водіїв [PERSON], який керував транспортним засобом марки Шкода д.н. [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON], та [PERSON]О, який керував транспортним засобом марки ВАЗ-217030 д.н. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода. Згідно постанови Київського районного суду м.\~Харкова від 19.01.2015 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України. (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля\~[NUMBER], застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». (а.с. 13) \~29.12.2014 року позивач звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 30.01.2015 року отримавши постанову Київського районного суду м.\~Харкова від 19.01.2015 року, [PERSON] подала заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Будь якої відповіді чи інформації з цього приводу позивачка не отримала і на сьогодні. Для визначення суми страхового відшкодування [PERSON] звернулась до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], відповідно до довідки про вартість матеріального збитку, що нанесено внаслідок ДТП колісному транспортному засобу марки SKODA, моделі FABIA, реєстр № [NUMBER] від 18.05.2015 року., розмір найбільшої вірогідної суми матеріальної шкоди володільцю автомобіля\~Шкода д.н. [NUMBER], може становити 33\~000 грн. (тридцять три тисячі гривень) (а.с. 21). Згідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як передбачає пункт 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пункт 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначає, що відповідно до статей 1166 та 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у того хто її звідав, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач заподіяв шкоду або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення перешкод, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі 28 000 грн. Крім того, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, щодо відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного. Відповідно із статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадів, встановлених частиною другої цієї статті. Як розяснено у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд приходить до висновку, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини водія [PERSON], позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у психічних переживаннях, які вона зазнала під час пошкодження власного майна під час ДТП, та у звязку з обставинами, які виникли після, а саме невиплатою їй завданої майнової шкоди, що позбавило її можливості вести звичне життя, вона змушена була користуватися суспільним транспортом, що доставляло незручності, позичати кошти на ремонт свого автомобіля. Моральну шкоду суд оцінює у 6090 грн. і яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, у відповідності до статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 340,90 грн. Відповідно до статті 216 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Аналізуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved