Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

14.11.2017 відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.06.2013 [PERSON], застосовуючи власну фізичну силу, побив її, заподіявши при цьому тілесні ушкодження. В зв'язку з чим 24.06.2013 вона була госпіталізована у неврологічне відділення Охитирської ЦРЛ. Відповідач зобов'язався виплачувати їй щомісяця 500 грн. протягом трьох років на лікування за нанесення тілесних ушкоджень, про що склав розписку. [PERSON], в свою чергу, погодилася, що не буде наполягати на притягненні відповідача до кримінальної відповідальності за побиття. Внаслідок протиправних дій [PERSON] їй була спричинена матеріальна та моральна шкода. Відповідач до цього часу в добровільному порядку шкоду не відшкодував. В зв'язку з чим, з урахуванням зменшених позовних вимог від 21.02.2018 просить суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 565,80 грн. та 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, так як в результаті побиття її відповідачем, вона перенесла фізичний біль, внутрішні переживання, неприємні хвилювання та відчуття, неможливість вести звичайний спосіб життя після фізичного насилля і пробиття, була вимушена припинити ведення звичайного способу життя, спілкування з рідними. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Допитана в якості свідка потерпіла [PERSON] суду пояснила, що на час народження дитини з відповідачем вона вже не проживала. 14.06.2013 о 07.30 год. відповідач приїхав з м. Харків та став вимагати гроші, які вона отримала як допомогу при народженні дитини. Під час спілкування вона вийшла з кімнати, коли повернулася, то побачила, як відповідач поклав подушку на обличчя дитини та пояснив свої дії її відмовою надати гроші. Потім він її побив, а саме смикнув за волосся, вдарив кулаком у груди, була порвана губа, бив її ногами. Вона втратила свідомість. Після цього викликали «швидку допомогу», однак вона відмовилася від госпіталізації, бо було соромно. 24.06.2013 знову викликали «швидку допомогу», оскільки стан її здоров'я погіршувався. Тоді її госпіталізували. Так як їй було соромно зізнатися, що події відбувалися 10 днів тому і вона лікувалася самостійно, тому повідомила, що відповідач побив її напередодні. Того дня, на прохання матері відповідача - [PERSON] та з урахуванням домовленостей про матеріальне відшкодування заподіяної шкоди, а саме відшкодування щомісяця по 500 грн. протягом трьох років, вона відмовилася надавати будь-які пояснення працівникам міліції. Однак домовленості не були виконані. Тому наполягає на задоволенні позову. Представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, згідно якого вважає вимоги безпідставними, оскільки відповідачем не вчинялися дії по завданню тілесних ушкоджень позивачу. Так, позивач повідомила, що побиття відбулося 14.06.2013, в той же час повідомлення з санпропускника Охтирської ЦРЛ до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області надійшло 25.06.2013. під час перевірки позивач відмовилася надавати будь-які пояснення. Позивачем не надані належні докази неправомірності поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також його вини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, зазначивши, що відповідач [PERSON] будь-яких дій по відношенню до позивачки [PERSON], а саме побиття та заподіяння їй тілесних ушкоджень не здійснював. Ніяких зобов'язань (розписки) позивачці по сплаті коштів відповідач не давав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює лікарем невропатологом в КЗ «Охтирська ЦРЛ», позивач її колега. [PERSON] самостійно звернулася за лікуванням, результати огляду та проведене лікування описані в історії хвороби. На час огляду синці були свіжі, різниця у зверненні в 10 днів позначилася б на вигляді синців. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює лікарем -хірургом КЗ «Охтирська ЦРЛ» , позивач - співробітник лікарні. 24.06.2013 в робочий час він був викликаний лікарем-невропатологом. Він провів огляд позивача, яка повідомила, що 23.06.2013 її побив чоловік. Він описав травми, травми були свіжі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - її колега. Влітку 2013 року позивач прийшла з направленням на рентген. Була схвильована та пригнічена, довелося заспокоювати, щоб зробити якісний знімок. Звернула увагу на припухлість обличчя. Травми були свіжі. Позивач пояснила, що її побив чоловік. Також позивач хвилювалася, що необхідно робити знімок грудної клітини і це може вплинути на грудне годування немовляти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач її дочка. Коли дочка була вагітна, відповідач повідомив, що не готовий стати батьком і дочка повернулася додому, народила дитину. Коли приїхав відповідач, її чоловік з ним розмовляв, однак відповідач не побажав відмовитися від дитини. Того дня вона та чоловік були на роботі, дочка з бабусею та дитиною були вдома. В обідню перерву все було гаразд, коли повернулася після роботи, то побачила, що дочка побита, а бабуся дуже схвильована. У дочки були синці на обличчі, руках. Так як не хотіли розголосу, то в поліцію не зверталися. Викликали «швидку допомогу», однак дочка відмовилася від госпіталізації, лікувалася вдома. Через 7-10 днів стан не покращився, тому викликали знову «Швидку допомогу» і дочку госпіталізували. Синці сходили тижнів зо два. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка - його дочка. Того дня вранці він був на роботі з 7 години, потім змінився. Тоді ж побачив, як повз проходив відповідач, який йшов на трасу до автобуса. [PERSON] був схвильований, пояснив, що посварилися з [PERSON], а його мати зателефонувала і сказала, щоб він терміново приїхав в Харків. Десь за пів години [PERSON] поїхав. Ввечері повернувся з роботи та побачив, що дочка побита - синці на руках та обличчі. Викликали «швидку допомогу», однак від госпіталізації дочка відмовилася. Через кілька днів власним транспортом возили до лікаря. Не зверталися до правоохоронних органів, так як піддалися на вмовляння відповідача. Через деякий час після цих подій поїхали в м. Харків забирати меблі. [PERSON] тоді не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач - її син. 14.07.2013 її син не міг вранці знаходитися у позивача, бо в той час він допомагав у господарстві. Був дзвінок з телефону [PERSON], говорив її батько, який повідомив, що було побиття і щоб вони не зверталися до поліції необхідно їм віддати меблі, хоча син казав, що не чіпав [PERSON]. Заслухавши сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 04.11.2011 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому в Червонозаводському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 568. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.07.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с.13). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.09.2013 з [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття та стягнуто з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмір 200 гривень щомісячно на утримання [PERSON], до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. (а.с.14). З медичної картки стаціонарного хворого № 5971 вбачається, що [PERSON] з 24.06.2013 по 03.07.2013 перебувала у неврологічному відділенні Охтирської ЦРЛ з діагнозом ЗЧМТ; струс головного мозку; забій правої половини обличчя, потилочної ділянки справа; множинні підшкірні гематоми кінцівок і тулуба, забій грудної клітки, передньої грудної стінки. Відповідно до висновку експерта за наслідками проведення судово-медичної експертизи № 97 від 07.06.2018, при експертизі [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. В неврологічному відділенні Охтирської ЦРЛ [PERSON] встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підшкірні гематоми правої половини обличчя, завушної ділянки, грудної клітини, тулубу. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Давність нанесення ушкоджень встановити не представляється можливим, так як в історії хвороби не вказано колір синців. Указані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. На момент 21.02.2018 [PERSON] встановлений діагноз: наслідки закритої черепно-мозкової травми з органічною неврологічною симптоматикою і астено-неврологічним синдромом. Даний діагноз знаходиться у прямому причинному зв'язку з отриманою раніше черепно-мозковою травмою. З матеріалів перевірки, зареєстрованих в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події УМВС України у Сумській області за № 2592 від 24.06.2013 вбачається, що 25.06.2013 до Охтирського МВ надійшло повідомлення з санпропускника Охтирської ЦРЛ про те, що за допомогою звернулася [PERSON], мешканка [ADDRESS], котра повідомила, що їй завдав тілесних ушкоджень колишній чоловік. Під час перевірки по даному факту [PERSON] відмовилася надавати будь-які пояснення згідно ст. 63 Конституції України та звернулася з заявою про припинення перевірки за даним фактом, будь-яких претензій не має. [PERSON] із заявою про порушення кримінального провадження по факту побиття [PERSON] до Охтирської місцевої прокуратури не зверталася. Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайсуду Сумської області від 03.04.2018 задоволено скаргу [PERSON] та зобов'язано відповідальну особу СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області внести відомості до ЄРДР по заяві [PERSON] від 13.03.2018 за фактом побиття та нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], що мало місце 14.06.2013 в с. Пологи Охтирського району. 15.04.2018 внесені відомості до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України. 21.04.2018 слідчим Охтирського ВП ГУНП в Сумській області винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв'язку з встановленням відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, однак ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайсуду Сумської області від 11.06.2018 зазначена постанова скасована і на даний час досудове розслідування триває. За клопотанням представника позивача судом витребувано інформацію з КЗ СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» щодо виклику бригади екстреної медичної допомоги і згідно відповіді від 28.11.2018 від 01-2-18/339/7, строки зберігання первинної медичної документації, якою фіксується факт виїзду бригади, сплили, внаслідок чого інформація не надана. Позивачкою надана довідка КЗ «Охтирська ЦРЛ» № 4844/у від 23.11.2018, згідно якої [PERSON] дійсно зверталася 14.06.2013 та 24.06.2013 до СШМД КЗ «Охтирська ЦРЛ». 14.06.2013 виклик о 10.54- ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні синці та зсадини лиця, тулуба, кінцівок, рвана рана нижньої губи, від госпіталізації відмовилася за сімейними обставинами. 24.06.2013 виклик о 07.12 - ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні синці (фіолетового кольору) та зсадини лиця, тулуба, кінцівок. Рвана рана нижньої губи. Госпіталізована. З наданої позивачем довідки про лікарські препарати придбані пацієнтом за власний рахунок вбачається, що сума витрат за лікарські препарати становить 565,80 грн. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ст.ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 14.06.2013, застосовуючи власну фізичну силу, побив її, заподіявши тілесні ушкодження. Так, дослідженими доказами підтверджується отримання позивачкою легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, внаслідок чого остання проходила лікування. Однак, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності з точки зору належності та допустимості, суд дійшов висновку про недоведеність спричинення позивачці тілесних ушкоджень саме діями відповідача [PERSON] за зазначених позивачкою обставин, виходячи з наступного. Так, суперечливими є покази свідків щодо часу нанесення тілесних ушкоджень. Так, свідок [PERSON] пояснила, що обідньої пори 14.06.2013 вона була вдома і все було гаразд, а ввечері виявила побиття дочки і була викликана «швидка». Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] він бачив вранці 14.06.2013, ввечері вдома виявив, що дочка побита і була викликана «Швидка допомога». Разом з тим, відповідно до наданої позивачкою довідки КЗ «Охтирська ЦРЛ» виклик ШМД мав місце 14.06.2013 о 10.54 год, та повторно 24.06.2013 0 07.12 год, хоча розпорядник інформації КЗ СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» зазначив про закінчення строку зберігання первинної документації та неможливість надання інформації. Крім того, відповідно історії хвороби на час госпіталізації [PERSON] пояснила, що її напередодні, а саме 23.06.2013, побив чоловік, на час огляду синці були свіжі, що підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON] В той же час позивачка стверджує, що побиття відбулося саме 14.06.2013, що суперечить інформації, що міститься в медичній документації та показам свідків [PERSON] і [PERSON] та позбавляє суд можливості оцінити покази позивачки як достовірні. Надана суду розписка від 14.07.2013, складена за допомогою технічного засобу, щодо відсутності у [PERSON] до [PERSON] претензій матеріального та морального характеру, та зобов'язання виплачувати [PERSON] 500 грн. щомісяця протягом трьох років внаслідок нанесення «тяжких тілесних ушкоджень середньої тяжкості» не містить читкого підпису, відповідачем не визнана. Також свідок [PERSON] пояснив, що коли забирали меблі, [PERSON] не було. Ці обставини також ставлять під сумнів достовірність зазначеного доказу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях ( ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За таких обставин, достатніх доказів того, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач понесла матеріальні збитки та моральну шкоду, позивачем не надано. Враховуючи викладене, відсутні підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed