Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

13.11.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 31.08.2002 року, вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], 05.12.2014 року їх шлюб розірвано рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про спосіб утримання дитини між ними не досягнуто, прохає стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що від шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 31.08.2002 року, вона має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], 05.12.2014 року їх шлюб розірвано рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про спосіб утримання дитини між ними не досягнуто, вона мешкає в будинку, який належить відповідачу, за проживання в якому не сплачує, працює, її середньомісячний заробіток становить 1600-1700 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, має кредит в розмірі 700 грн. на місяць строком на 4 роки, їхній син є інвалідом дитинства, отримує пенсію по інвалідності на сина в сумі 949 грн. щомісячно, її стан здоров`я задовільний, прохає стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав, суду пояснивши, що мешкає в будинку, який винаймає за 500 грн., не працює, має кредит в сумі 23000 грн. за автомобіль ВАЗ 2109, який продав, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, стан його здоров`я задовільний. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 31.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб актовим записом № 69 у Гуляйпільському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, що підтверджується рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 05.12.2014 року (а.с.6). 03.08.2003 року народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-ЖС №116790, виданого завідуючим відділу запису актів громадянського стану 12.08.2003 року (а.с.7). Син знаходиться на утриманні позивача. Позивач мешкає в будинку, який належить відповідачу, за проживання в якому не сплачує, працює, її середньомісячний заробіток становить 1600-1700 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, має кредит в розмірі 700 грн. на місяць строком на 4 роки, їхній син є інвалідом дитинства, отримує пенсію по інвалідності на сина в сумі 949 грн. щомісячно, її стан здоров`я задовільний. Відповідач мешкає в будинку, який винаймає за 500 грн., не працює, має кредит в сумі 23000 грн. за автомобіль ВАЗ 2109, який продав, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків не має, стан його здоров`я задовільний. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про спосіб утримання сина між сторонами не досягнуто. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ч.2 ст.51 Конституції України та главою 15 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, цивільний обов`язок батьків неповнолітньої дитини на утримання своєї дитини до повноліття, якому кореспондує цивільне право неповнолітньої дитини відповідача на утримання від батьків виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є Конституція України та Сімейний Кодекс України. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Судом встановлено, що до суду звернулася мати неповнолітнього сина відповідно до ст.180 СК України з позовом до батька сина про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, так як з відповідачем, який є батьком сина, не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати сина до досягнення ним повноліття, а батько сина не виконує обов'язку, передбаченого ст.180 СК України. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд доходить висновку, що відповідач, не виконуючи свого обов'язку, передбаченого ст.180 СК України, щодо утримання сина до досягнення ним повноліття, порушує право сина на своє утримання до досягнення ним повноліття, а тому порушене право підлягає судовому захисту способом, передбаченим ч.3 ст.181 СК України, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у частці від доходу батька. Визначаючи частку від доходу батька, яка підлягає стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний стан сторін, задовільний стан здоров`я сторін та незадовільний стан здоров`я сина, відсутність аліментних обов`язків у відповідача перед іншими особами, вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. А тому позов підлягає задоволенню, як такий що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений дослідженими судом доказами. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 487,20 грн., то судовий збір в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved