Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

13.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, а також стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на своє утримання. Позивачка зазначила, 13.06.2014 року вона уклала з відповідачем шлюб, в якому у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Однак, за твердженням позивачки, даний шлюб виявився невдалим, що полягає у неналежному ставленні відповідача до своїх сімейних обов'язків, ігноруванні ним її потреб, а також потреб дитини з моменту народження останньої. З огляду на це позивачка просить розірвати шлюб до досягнення дитиною віку одного року. Одночасно позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця на утримання малолітньої дитини, а також на своє утримання, як дружини інваліда з дитинства 3-ї групи. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Відповідач подав на позов письмові заперечення. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково і пояснив, що він згоден з розірванням шлюбу, а також сплачувати аліменти на утримання дитини. Разом із тим, він не погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки він немає відношення до виникнення у неї інвалідності. Заслухавши пояснення сторін та, дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, 13.06.2014 року сторони уклали шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 7, 9) Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому шлюбні стосунки сторонами фактично припинені у вересні 2014 року. З цього часу вони проживають окремо і спільне господарство ними не ведеться. Дитина проживає разом із позивачкою. В судовому засіданні сторонами визнано, що примирення та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Заходи щодо примирення сторін вжиті судом під час судового розгляду позитивного результату також не дали. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Таким чином, виходячи з викладеного та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб між сторонами підлягає розірванню. Крім того, судом встановлено, що у відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При цьомуобставин, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини - не вбачається. Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи, а його заробіток носить нерегулярний, мінливий характер та на підставі ст. ст. 180, 182, 184 СК України позов в частині аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів в твердій сумі - 500 грн. Що стосується позовної вимоги щодо права на утримання від чоловіка, то в цій частині суд виходить не з приписів ст. 75 СК України, на які посилається позивачка, а з положень ст. 84 ч. 2 СК України, згідно яких дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Так в цій частині позовних вимог судом встановлено, що позивачка є інвалідом 3-ї групи з дитинства. Дана група інвалідності встановлена на строк до 01.06.2016 року. (а.с. 8) З огляду на це, суд вважає більш доцільним, розумним і справедливими застосувати до розглядуваних правовідносин саме правила ст. 84 ч. 2 СК України, що найбільшим чином відповідатиме додержанню балансу інтересів сторін. При цьому розмір аліментів стягуваних на утримання дружини також слід визначити в твердій грошовій сумі на рівні 500 грн. З відповідача, окрім іншого, належить стягнути судовий збір в дохід держави, а також половину цих витрат понесених позивачем при подачі позову на користь останньої.

Outcome: partial