Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

14.10.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 02.09.2011 року у Руденківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, за актовим записом №8, та визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом із ним, як батьком дітей в с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали. Відповідачка позовні вимоги визнала частково - лише, що стосується розірвання шлюбу, в решті позовні вимоги вважає безпідставними, заявила, що любить своїх дітей, піклується про них і хоче їх виховувати та доглядати, пояснила при цьому, що не заперечує проти того, щоб позивач спілкувався з дітьми, однак він таких намірів не виявляє. Представник третьої особи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що у батька створені більш комфортні умови для проживання дітей, а за місцем проживання матері цього немає, про що надала суду відповідний висновок від 21.02.2015 року №19/01-12 з додатками. Прокурор заперечує проти задоволення позову, в частині, що стосується визначення місця проживання дітей з позивачем, вважає, що діти повинні проживати з матір'ю, оскільки вагомих причин щодо зміни їх місця проживання немає, в решті позовних вимог покладається на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, показання свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу та про відмову в позові щодо визначення місця проживання дітей з батьком, з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як визначено ст. 161 цього ж Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки та проживають окремо. З матір'ю [PERSON] проживають їхні малолітні діти - син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Всі вони проживають разом з батьками відповідачки в селі Кунцеве Новосанжарського району - [PERSON] 1948 року народження та [PERSON] 1951 року народження. Як слідує з висновку органу опіки та піклування Новосанжарської РДА від 21.01.2015 року №18/01-12, сім?я проживає в будинку загальною площею 91 кв. м. (житловою 60 кв. м.), який складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, коридора, ванної кімнати. В будинку газове опалення, централізоване водопостачання, в наявності меблі, телевізор, побутова техніка, в господарстві утримуються качки, мається присадибна ділянка, продуктами харчування забезпечені. В зв'язку з тим, що мати періодично проходить курс лікування від наркотичної залежності, то в цей час за дітьми доглядають дід та баба. Як убачається з довідки Полтавського облнаркодиспансеру від 12.12.2014 року [PERSON] [INFO] на даний час перебуває на замісній підтримувальній терапії з 13.08.2013 року. Однак, суд не знаходить даний факт визначальним при вирішенні спору між сторонами, а навпаки вбачає в цьому намагання матері виправитися,бути здоровою і в подальшому доглядати та виховувати своїх дітей. В судовому засіданні не встановлено прихильності дітей до батька, оскільки він фактично не спілкується з ними і не намагається цього робити, не звертався до соціальних служб для сприяння у цьому. І навпаки, суд вбачає прихильність як дітей до матері, так і матері до них, її любов до них, намагання їх виховувати та піклуватися про них. Можливо кращі побутові умови за місцем проживання батька, та деякі побутові негаразди за місцем проживання матері, як про це зазначено в актах обстеження соціальних служб, наданого висновку, не є визначальним при вирішенні спору і не може слугувати підставами для відібрання дітей такого віку у матері. Слід врахувати також, що згідно сталих традицій суспільства, діти, особливо такого віку, повинні проживати з матір'ю. В свою чергу, діюче законодавство не позбавляє соціальні служби, в разі наявної загрози життю чи здоров'ю дітей, вживати відповідні заходи аж до їх відібрання у батьків чи осіб, які їх замінюють.

Outcome: partial