Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, що знаходиться в спільній сумісній власності. Ухвалою суду від 01.07.2014 року вимоги позивачки в частині проведення реального розподілу будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]- залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння, що складається з житлового будинку, загальною площею 39,33 кв. м., житловою площею 17,13 кв.м., шопи, загальною площею 9,8 кв.м.,вбиральні, загальною площею 1,0 кв.м., воріт площею 5,8 м.п., огорожі 16,1 м.п.,огорожі, 18,0 м.п., огорожі 18,0 м.п. та ? частину самовільно збудованого за цією адресою будинку, а також стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивачки не визнав, зазначив, що вказане домоволодіння належить відповідачу [PERSON] на праві особистої власності, що підтверджується доказами, які він долучив до матеріалів справи. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що 17.03.2009 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №8, що підтверджується, свідоцтвом серії [NUMBER]. Як вбачається з долученого до матеріалів справи копії рішення суду, даний шлюб був розірваний 26.02.2014 року. З'ясовано також, що відповідач [PERSON], перебуваючи в шлюбі з позивачкою 25.11.2011 року придбав домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, копія якого долучена до матеріалів справи. Як видно з копії витягу про державну реєстрацію прав від 25.11.2011 року, [PERSON] є власником 1/1 частки зазначеного домоволодіння. Згідно п.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі та ін.) виникає з моменту завершення будівництва та з моменту його прийняття до експлуатації, а згідно ст.60 ч.1 СК України набуте подружжям за час шлюбу майно, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно п.3 ст.368 ЦК України, якщо майно придбане подружжям у шлюбі, воно вважається об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а ст.370 ЦК України передбачено, що кожному з подружжя належать рівні частини в спільній сумісній власності. На даний час позивачка [PERSON] бажає оформити право власності на вищезгадане домоволодіння. Встановлено також, що працівниками Івано-Франківського ОБТІ було проведено обстеження будівель і відповідач [PERSON] отримав технічний паспорт на дане домоволодіння, інвентаризаційна вартість якого 24137 грн.00 коп. За таких обставин позов в цій частині підлягає до задоволення, позивачка може бути власником ? частини домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], оскільки згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Що стосується вимог [PERSON] визнати за нею право власності на незавершене самочиннне будівництво, що розташоване в [ADDRESS], то в цій частині позов до задоволення не підлягає, оскільки жодних дозволів, в тому числі рішень органів виконавчої влади на забудову у позивачки та відповідача відсутні, немає в наявності жодної технічної документації та будь-яких правовстановлюючих документів на будівництво. Тобто, в даному випадку є в наявності тільки будівельні матеріали без документації про їх придбання, виготовлення та ціну. Відповідно до ч. 3 ст.331 ЦК України, до завершення будівництва( створення майна) особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна). Враховуючи наведене в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності на ?? частину самовільно збудованого за адресою [ADDRESS] будинку слід відмовити. На підставі наведеного, ст.328, 331, 332, 368, 370 ЦК України, ст.60 СК України та

Outcome: approved