Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

14 вересня 2021 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТЗОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», старшого державного виконавця Шишацького відділу державної виконавчої служби Говорун А.С., третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконавчого провадження. Зокрема позивач, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Горая О.С. № 26977\~ від 24 лютого 2021 року. Позовні вимоги обґрунтовані\~ тим, що характер правовідносин позивача та відповідача щодо даної заборгованості не був безспірним, зокрема у позивача були відсутні договірні відносини з відповідачем. Нотаріус вчинив виконавчий напис поза межами свого нотаріального округу та не перевірив чи є сума заборгованості безспірною. Крім того, позивач просила зупинити виконавче провадження № 65773334 від 11.06.2021 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 24112,17 грн. При цьому дану позовну вимоги, як і пред`явлення позову до державного виконавця жодним чином не обґрунтувала. Ухвалою суду від 29 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ учасників справи про дату судового засідання. Копія ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками отримані відповідачем 04.10.2021 року, проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача\~ до суду не надходило. Не надходило жодних заяв по суті справи і від третіх осіб. Згідно з\~ ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. 24 лютого червня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського\~ міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 26977\~ про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 06166/0010XSGF від 15.10.2013, укладеного між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] \~ за період з 28.02.2018\~ по 11.02.2021 в сумі 22812,17 грн та 1300 грн плати за вчинення виконавчого напису. Загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню становить 24112,17 грн. При цьому з тексту виконавчого напису вбачається, що ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] \~ на підставі договору відступлення права вимоги\~ № 83 від 28.02.2018 (а.с.7). 11 червня 2021 року старшим державним виконавцем Шишацького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції\~ (м. Суми) Говорун А.С. відкрито виконавче провадження № 65773334 за вищевказаним виконавчим написом (а.с.8). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~ № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. У своїй Постанові від 21 вересня 2021 року (справа 910/10374/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса... Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] \~ та стягувачем ТЗОВ\~ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»\~ жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Так, у своїй постанові від 11.10.2018 у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд виклав наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Аналогічна правова позиція міститься в ряді інших постанов Верховного Суду. В супереч обов`язку доказування, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач повідомлявся ним про розмір наявної заборгованості, а також про перехід до відповідача «ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» із зазначенням нових реквізитів для сплати заборгованості. Крім того, Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 не передбачено надання нотаріусу для видачі виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості договорів про відступлення права вимоги одним кредитором іншому.\~ Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Підстав для задоволення позовної вимоги про зупинення виконавчого провадження, пред`явленої позивачем до державного виконавця Говорун А.С. суд не знаходить. Так, відкривши виконавче провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису державний виконавець виконував свої посадові обов`язки та діяв в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження». Порушень прав позивача діями чи бездіяльністю державного виконавця судом не встановлено. На думку суду, пред`явивши позов до державного виконавця,\~ позивач помилково ототожнив свою позовну вимогу про зупинення виконавчого провадження із таким способом забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України). При цьому клопотання про забезпечення позову у даній справі позивачем не подавалось. Разом з тим задоволення першої позовної вимоги позивача та визнання судом виконавчого напису нотаріуса,\~ таким, що не підлягає виконанню є безумовною та достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а отже потреба примусово зупиняти виконавче провадження на даній стадії судового розгляду відсутня. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 1816 грн сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви з двома позовними вимогами (а.с.1,14).\~ Доказів того, що позивач поніс судові витрати у іншому розмірі суду не надано. Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача 1/2 частину сплаченого позивачем судового збору, оскільки судом задоволено лише одну позовну вимогу з двох заявлених.\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved