Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

14 серпня 2017 року до суду надійшла заява в порядку окремого провадження, у якій заявники просять розірвати шлюб, зареєстрований між ними 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Вимоги обґрунтовувались тим, що [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 29. Під час шлюбу в сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те, що після реєстрації шлюбу сімейне життя не склалося, внаслідок чого шлюбні відносини припинені. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив розірвати шлюб, посилаючись на те, що у них з дружиною виник конфлікт інтересів, внаслідок чого постійно відбувалися сварки, що призвели до фактичного припинення шлюбних відносин з квітня 2017 року. Заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила, що рішення про розірвання шлюбу вони прийняли із заявником за обопільною згодою, оскільки сварки між ними відбувалися у присутності дитини, що негативно впливало на її виховання. З квітня 2017 року вони проживають окремо, всі питання щодо місяця проживання дитини, її виховання та утримання вирішено між ними у нотаріально посвідченому договорі. Суд, вислухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2012 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 29. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в сторін народилась дитина: [PERSON], батьком якої є заявник, мати -заявниця, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається з пояснень заявників, сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як зазначено у ч.2 цієї статті, договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Згідно ч.3 вказаної статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. [PERSON] та [PERSON] укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини, який посвідчено 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, та зареєстрований в реєстрі за № 1004. Як вбачається з п. 1.1 договору, цей договір укладено стосовно здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання спільної малолітньої дочки батьків - [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.1.2 договору батьки домовились про місце проживання дитини та порядок здійснення батьківських прав матір'ю та батьком, який проживатиме окремо від дитини. Пунктом 1.3 договору передбачено, що місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері. Згідно п.2.1 договору батько має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з дитиною за її бажанням, відповідно до вільного від навчання часу, за умови попереднього погодження з матір'ю, в тому числі щосуботи та щонеділі протягом цілого дня. Час та день зустрічі може бути змінено за усною угодою батьків. За змістом п.3.2.3 договору батько зобов'язаний сплачувати на утримання дитини аліменти, розмір яких батьки визначили за домовленістю між собою в розмірі 2000 гривень на місяць, починаючи з дня розлучення і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти повинні сплачуватися батьком не пізніше 20 числа кожного місяця за поточний місяць шляхом перерахування(внесення) суми аліментів на відкритий на ім'я матері в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» рахунок. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. За таких обставин суд дійшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення свого дошлюбного прізвища заявниця [PERSON] суду не подала. За правилом частини 7 статті 235 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved