Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

15.01.2016 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві зазначено, що відповідач є донькою позивача. [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження вказані зі слів матері. Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року, мати неповнолітньої - [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі. 24.03.2015 р. розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району [PERSON] було призначено опікуном над неповнолітньою онукою - [PERSON] Дитина проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Стан здоров'я відповідача є задовільним, у виправній колонії, де [PERSON] відбуває покарання вона працює та отримує заробітну плату. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на наведені у позові обставини та ст. 184 СК України, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої онуки у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні визнала заявлені [PERSON] позовні вимоги у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідач є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відомості про батька дитини внесені відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що після реєстрації шлюбу 18.10.2003 р. відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», № актового запису 335 (а.с. 27). Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року [PERSON] було визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. Вказаний вирок суду набрав законної сили 16.12.2014 р. (а.с. 7-9). На теперішній час відповідач відбуває покарання у Дніпродзержинській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 72р від 24.03.2015 року [PERSON] було призначено опікуном над неповнолітньою [PERSON] (а.с. 4). Під час розгляду справи було встановлено, що неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні свого опікуна - [PERSON] Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] добровільно не виконує передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з утримання неповнолітньої дитини, чим порушує її право на достатній рівень життя. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, за приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує офіційне працевлаштування відповідача у виправні колонії і визначає аліменти на утримання дитини у частці від доходу матері - у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) відповідача. Вимогами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Заводського районного суду м. Запоріжжя, позивач пред'явила позов до суду 15.01.2016 р., тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved