Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

13 червня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка в позовних вимогах просить: встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Померла залишила заповіт за яким заповіла майно позивачці. Як зазначає [PERSON], в установлений законом шестимісячний термін вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по тій причині, що до смерті матері та після цього вона хворіла та перебувала на денному стаціонарі. А тому вказані причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вважає поважними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надійшли пояснення на позовні вимоги в яких представники просять вирішити заявлені вимоги згідно норм чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку позивача, врахувавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, як зазначається в свідоцтві про народження, батьками зазначені - [PERSON] та [PERSON]. 28.12.1973 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 04.01.2003 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження згідно з яким належну їй на праві власності ? частину квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.02.2002 року. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач постійно проживає в смт.Брусилов Житомирської області. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона в період з 14.04.2017 року по 03.05.2017 року перебувала на лікуванні в умовах денного стаціонару в Комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги Брусилівської селищної ради» на підтвердження чого суду надано копію довідки, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні. Крім того судом встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні в умовах денного стаціонару з 11.01.2017 року по 25.01.2017 року, з 04.02.2017 року по 17.02.2017 року, з 25.02.2017 року по 02.03.2017 року та з 10.03.2017 року по 25.03.2017 року. 04.05.2017 року [PERSON] звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Проте, державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 04.05.2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на тій підставі, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу та про смерть спадкодавця, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04.11.2015 року (справа №6-1486цс15) та від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12). З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки хворіла та перебувала на лікуванні, суд вважає, що строк для прийняття спадщини позивачкою було пропущено з поважних причин, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved