Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

14 липня 2021 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області із зазначеною вище заявою, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що вона - [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останньої - [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Йосипівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області від 13.05.2011 року, про що в Книзі реєстрації смертей, зроблено відповідний актовий запис № 07. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, у вигляді земельної ділянки площею 4,79 га., з цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташованої на території Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив № 18 діл. № [NUMBER] , кадастровий номер 5123781600:02:001:0051. У зв`язку з тим, що її мати хворіла на онкологію, [PERSON] була вимушена на початку 2010 року оселитися разом з нею, з метою догляду. З того часу і по день смерті [INFO] , заявниця постійно проживала та вела спільне господарство разом із матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області, від 26.04.2021 року за № 368. Таким чином, на підставі вищевикладеного, [PERSON] вважала, що спадщину прийняла, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але звернувшись до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, Куркан Н.Ф., для оформлення своїх спадкових прав, отримала лише роз`яснення, в якому зазначено, що її заява щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 ЦК України, в зв`язку з чим в неї не має законних підстав завести спадкову справу, а для того, щоб оформити право на спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судове засідання заявниця не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, але також подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Ознайомившись з заявою, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] померла, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Йосипівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області від 13.05.2011 року, про що в Книзі реєстрації смертей, зроблено відповідний актовий запис № 07. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, у вигляді земельної ділянки площею 4,79 га., з цільовим призначенням «ведення товарного сільськогосподарського виробництва» розташованої на території Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, масив № 18 діл. № [NUMBER] , кадастровий номер 5123781600:02:001:0051. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] є донькою [PERSON] , а тому в силу ст. 1261 ЦК України [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Іншим спадкоємцем за законом є її сестра [PERSON] . Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що мати заявниці хворіла на онкологію, [PERSON] була вимушена на початку 2010 року оселитися разом з нею, з метою догляду. З того часу і по день смерті [INFO] , заявниця постійно проживала та вела спільне господарство разом із матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Маяківською сільською радою Біляївського району Одеської області, від 26.04.2021 року за № 368. [PERSON] вважала, що спадщину прийняла, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але звернувшись до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області, Куркан Н.Ф., для оформлення своїх спадкових прав, отримала лише роз`яснення, в якому зазначено, що її заява щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 ЦК України, в зв`язку з чим в неї не має законних підстав завести спадкову справу, а для того, щоб оформити право на спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно а/з № 07 від 13.05.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, дійсно була зареєстрована та проживала з 30.06.2003 року за адресою: [ADDRESS] , проживали однією сім`єю, вели спільне господарство разом з донькою - [PERSON] , [INFO] . Отже, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Суд вважає, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником права на отримання спадщини після смерті матері [PERSON] . Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved