Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

13 серпня 2014 року близько 11 години на перехресті вулиць Густиня-Боброва в м. Прилуках, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], перетинаючи перехрестя на заборонений сигнал світлофора здійснив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 21154», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по вулиці Густинській з боку вулиці Гірняка в м. Прилуках, порушивши таким чином вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів. Винним в дорожньо-транспортній пригоді відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року визнано водія [PERSON] Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а тому потерпілим [PERSON] була подана відповідна позовна заява до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. До початку судового розгляду позивачем було подано письмову заяву про уточнення позовних вимог, зважаючи на наявність відповідної страхової компанії, де було застраховану цивільну відповідальність власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, а також щодо розміру моральної шкоди. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» задоволено. Стягнуто із ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь [PERSON] 41057,03 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 920 грн. в рахунок витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 410,57 грн. сплаченого судового збору, а всього 42387,60 грн. В апеляційній скарзі ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем порушене обов'язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя. Крім того, апелянт вважає, що відшкодуванню підлягають витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому ч.1 ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На думку апелянта, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 920,00 грн. не підлягають стягненню, оскільки ПрАТ « АСК «ІНГО Україна» був позбавлений можливості направити аварійного комісара, а суд порушивши норми матеріального права стягнув вищевказані витрати. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 13 серпня 2014 року близько 11 години на перехресті вулиць Густиня-Боброва в м.Прилуках, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], перетинаючи перехрестя на заборонений сигнал світлофора здійснив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 21154», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по вулиці Густинській з боку вулиці Гірняка в м. Прилуках, порушивши таким чином вимоги п.8.7.3 ПДР України, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів. Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2014 року винним у скоєнні ДТП було визнано [PERSON] та застосовано до нього стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу розміром 340 грн., яка порушником не оскаржувалася та набрала законної сили 07 жовтня 2014 року (а.с.9) Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER] від 30 вересня 2014 року, який стороною відповідача не оспорювався, вартість матеріального збитку становить 38674 грн.16 коп., вартість відновлювального ремонту становить 41057 грн.03 коп.( а. с. 13-20) Власником автомобіля [NUMBER] є ПрАТ «А/Т тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки», керування яким на законних підставах здійснював [PERSON], який на час скоєння ДТП перебував із даною компанією у трудових відносинах, що підтверджується копією технічного паспорту, контрактом.( а.с.10,113,114) Вказаний автомобіль було застраховано власником в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» по полісу №АІ/0736318 обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності страховика, 100000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю ( на одного потерпілого) та 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну, при нульовій франшизі (а.с.67-74). Після настання страхового випадку, тобто після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 серпня 2014 року, Приватне акціонерне товариство «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» 14 серпня 2014 року надіслало повідомлення про автоаварію до страхової компанії. ( а.с.75-76) Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність Приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки» за заподіяну шкоду, перед третіми особами, по виплаті відшкодування в межах лімітів встановлених договором страхування, покладена на ПрАТ «АСК « ІНГО Україна», яке зобов'язане у зв'язку з настанням страхового випадку здійснити страхову виплату третій особі, якій було заподіяно шкоду, тобто позивачу . Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважав відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вирішити питання щодо стягнення на користь позивача понесені по справі витрати, а саме витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 920 гривень та судовий збір в розмірі 410 гривень 57 копійок. З рішенням суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди з урахуванням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні в частині зменшення стягнутої судом першої інстанції суми відшкодування заподіяного матеріального збитку з 41057 (сорок однієї тисячі п'ятдесяти семи) гривень 03 копійок до 38674 ( тридцяти восьми тисяч шістсот семидесяти чотирьох) гривень16 копійок, а також зменшенню підлягає стягнутий судом, судовий збір з 410,57 до 384,74гривень та стягнуті судом витрати пов'язані з розглядом судової справи з 920 гривень до 864,80 гривень. Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем обов'язкового досудового врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя не заслуговують на увагу, оскільки можливість використання суб»єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних відносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору , є правом, а не обов»язком особи. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб»єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, щодо неправомірного стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження з ПрАТ « АСК «ІНГО Україна» на користь позивача. При розподілі судових витрат судом першої інстанції дотримані вимоги ст.79,86,88 ЦПК України . В іншій частині оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині відсутні.

Outcome: partial