Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

13.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно. У своєму позові позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на: - на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою (витягом з господарської книги Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області) № 997 від 04.07.2019 р., технічним паспортом, складеним від 18/.05.1990 р., рішенням другої сесії VІІ скликання Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області № 2-2015 від 11.12.2015 р. « Про перейменування назв вулиць та провулків в селах Височинівка , Гераськівське, Первомайське, Красне Поле , Каськівка ». На момент смерті батька він постійно проживав з ним, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області від 08.04.2019 р. за № 222, а тому фактично вступив в управляння та володіння спадковим майном. 07.05.2019 позивач звернувся до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлому батьку та отримав відмову оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. На підставі викладеного, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з вище зазначених підстав. Зазначив що правовстановлюючих документів на домоволодіння, а також земельну ділянку на якій воно розташоване, померлий спадкодавець [PERSON] не мав, дозволів на будівництво не отримував. Представник позивача - адвокат Красноруцький О.М. у повному обсязі підтримав позицію позивача з вище зазначених підстав. Представник відповідача Територіальної громади в особі Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явився, до судового розгляду справи надав заяву в якій просить справу розглянути без його присутності, не заперечує проти задоволення позову (а.с.93). Вислухавши в судовому засіданні позивача та його представника, дослідивши надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, що в свою чергу свідчить про необхідність у відмові його задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 14.05.2015 року виданого виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області, Серії [NUMBER] про що було зроблено актовий запис № 7 (а.с.5). Померлий [PERSON] являється батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 02.04.1965 р. (а.с.7). Даних про наявність заповіту на вказане спірне майно, суду не надано. 07.05.2019 позивач звернувся до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлому батьку. Проте державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок, про що свідчить постанова державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.05.2019 р (а.с.8). Згідно витягу з погосподарської книги від 04.07.2019, [PERSON] зареєстрований та проживає [ADDRESS] . Номер об`єкта ПГО 0339-1 в погосподарській книзі №9 відкритий на гр. [PERSON] . В будинку проживає [PERSON] голова д/г та [PERSON] - дружина. Земельна ділянка 1,05га (а.с.11). Відповідно довідки виконавчого комітету Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області від 11.02.2020 № 57 рішення сесії про відведення земельної ділянки [PERSON] 1929 року народження для будівництва житлового будинку, господарських будівель, та споруд сільською радою не надавалось. Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не приватизована. Після смерті батька [PERSON] користується земельною ділянкою, сплачує земельний податок [PERSON] (а.с.13). Відповідно довідки Бюро технічної інвентаризації Марківської районної ради Луганської області №13 від 03.02.2020 - станом на 31.12.2012, на домоволодіння, розташоване за адресою : [ADDRESS] наявна лише технічна документація. Право власності на домоволодіння не зареєстровано (а.с.15). Відсутність у померлого [PERSON] правовстановлюючих документів на будинок та прилеглу земльну ділянку, а також те, що будівництво велось самочинно без відповідного дозволу сторонами по справі не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Застосовуючи вказані правові норми до наявних спірних правовідносин за даним позовом суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] за життя не набув право власності на зазначений будинок, оскільки він був побудований самочинно - на земельній ділянці яка йому не належала та не була відведена для будівництва. Відповідно вказане майно не може бути предметом спадкування у контексті ст. 1216 та 1218 ЦК України. Також позивачем не доведено й те що вказане домоволодіння було побудоване саме спадкодавцем - померлим [PERSON] , оскільки технічний паспорт на це домоволодіння (а.с.16) та проект на його газифікацію (а.с.22) містять інформацію щодо особи на прізвище « [PERSON] ». Про необґрунтованість вимог позивача свідчать й положення ч.2 ст. 331 ЦК України які регламентують підстави набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва. До доводів позивача, щодо необхідності вважати запис у по господарській книзі правовстановлюючим документом, суд ставиться критично, оскільки зазначене не ґрунтується на вимогах закону - ЦК України 2003 року та ЦК УРСР 1963 року. У відповідності із вимогами ч.4 ст. 206 ЦПК України суд відмовляє у прийняття визнання позову відповідачем, оскільки вказане визнання суперечить закону. Відмовляючи у задоволенні позову суд залишає судові витрати зі сплати судового збору за позивачем.

Outcome: dismissed