Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

14 січня 2014 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом реалізації з прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року в розмірі 547897,37 гривень, зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною, яка буде встановлюватися на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача послався на те, що 06 жовтня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого в свою чергу стало ПАТ «Банк Восток» було укладено кредитний № 26.840.06.21. 06 жовтня 2006 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «Агробанк» було укладено іпотечний договір № 26.840.06.21.1. 29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «УкрКредит» було укладено договір відступлення права вимоги № 8. Відповідно до цього договору ПАТ «Банк Восток» відступило, а ТОВ «УкрКредит» прийняло право вимоги за Кредитним договором № 26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року. 29 вересня 2011 року між ТОВ «УкрКредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фемілі Кредіт» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110929-Г. Відповідно до цього договору ТОВ «УкрКредит» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги за кредитним договором №26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року. 29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «Фімілі Кредіт» було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами. Відповідно до цього договору ПАТ «Банк Восток» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги за іпотечним договором № 26.840.06.21.1 від 06 жовтня 2006 року. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позичальнику було видано кредит у сумі 50000,00 доларів США строком з 06 жовтня 2006 року по 05 жовтня 2016 року зі сплатою 15,00 відсотків річних за користування кредитом. Згідно п. 1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 50,7 кв. м., яку банк прийняв згідно п. 2.1 Кредитного договору в якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором. Право власності відповідача на предмет іпотеки належить на підставі: договору дарування квартири, посвідченого 27 грудня 1995 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за реєстровим № 5578, зареєстрованого в Дніпропетровському МБТІ 12 лютого 1996 року в реєстрову книгу № 221п-6. Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 13 січня 2001 року за реєстром № 19. Так, в порушення умов п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 кредитного договору та додаткових угод до нього, відповідач не повертає кредит в строки, визначені їх умовами, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим у позичальника перед ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» виникла заборгованість, яка станом на 22 жовтня 2013 року становить 547897,37 гривень, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» правонаступником якого є ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого в свою чергу стало ПАТ «Банк Восток» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26.840.06.21, згідно п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000,00 доларів США строком з 06 жовтня 2006 року по 05 жовтня 2016 року зі сплатою 15,00 відсотків річних (а.с. 9 - 10). Згідно п. 4.1 договору позичальник зобов'язаний використовувати кредитні кошти на вказані в договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту і сплату нарахованих відсотків у встановлені договором строки. Відповідно до п. 4.2 договору позичальник починаючи з місяця, наступного за датою видачі кредиту, щомісячно в період з 1 по 16 число вносити грошові кошти: в сумі 416,66 доларів США на рахунок, вказаний в п. 3.1 цього договору, для погашення заборгованості за кредитом; в сумі достатній для погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в попередньому календарному місяці на рахунок, вказаний в п. 3.2 цього договору. Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за цим договором в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; пеня за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків; строкова заборгованість за нарахованими відсотками; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за кредитом (п. 4.3 договору). За порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи відсотків за його використовування позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню в розмірі 0,5 відсотків від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості (п. 4.4 договору). Згідно п. 5.1 договору банк має право вимагати дострокового розірвання договору та/або дострокового погашення кредиту, відсотків та штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Відповідно до п. 4.2 додаткової угоди № 1 від 08 листопада 2006 року до кредитного договору № 26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року, позичальник зобов'язався починаючи з місяця наступного за датою видачі кредиту, щомісячно в період з 01 по 25 число вносити грошові кошти: в сумі 416,66 доларів США на рахунок, вказаний в п. 3.1 договору для погашення заборгованості за кредитом; в сумі достатній для погашення заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом в попередньому календарному місяці на рахунок, вказаний в п. 3.2 договору (а.с. 13). Також судом було встановлено, що 29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «УкрКредит» було укладено договір відступлення права вимоги № 8. Відповідно до цього договору ПАТ «Банк Восток» відступило, а ТОВ «УкрКредит» прийняло право вимоги за Кредитним договором № 26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року (а.с. 19 - 23). 29 вересня 2011 року між ТОВ «УкрКредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фемілі Кредіт» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110929-Г. Відповідно до цього договору ТОВ «УкрКредит» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги за кредитним договором № 26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року (а.с. 24 - 28). 29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «Фімілі Кредіт» було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами. Відповідно до цього договору ПАТ «Банк Восток» відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги за іпотечним договором № 26.840.06.21.1 від 06 жовтня 2006 року (а.с. 29 - 31). Крім того, судом було встановлено, що 27 вересня 2012 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та позичальником було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 2 сторони погодилися змінити валюту зобов'язання за кредитним договором. З дати набуття чинності додаткової угоди № 2 заборгованість позичальника виражається у гривнях, позичальник здійснює погашення заборгованості по кредиту та сплату відсотків у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 2 сторони погодились, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 27 вересня 2012 року становить 56788,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цієї додаткової угоди (799,30 гривень за 100 доларів США) складає 453908,49 гривень. Відповідно до п. 3.3 додаткової угоди № 2 кредитор збільшує строк користування кредитними коштами та встановлює дату повернення кредиту 05 жовтня 2020 року (а.с. 14 - 16). 06 жовтня 2006 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Агробанк» правонаступником якого є ЗАТ «Хоум Кредіт Банк», правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого в свою чергу стало ПАТ «Банк Восток» було укладено іпотечний договір № 26.840.06.21.1 (а.с. 16 - 18). Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодержатель надає іпотекодавцю кредит у сумі 50000,00 доларів США на строк по 05 жовтня 2016 року зі сплатою 15,00 відсотків річних по строковій заборгованості, комісії за розрахункове обслуговування кредиту, та сплатою ним за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та/чи процентів за його користування, згідно з пунктом 4.4 основного договору, пені у розмірі 0,5 відсотка від суми прострочених грошових зобов'язань, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості з правом іпотекодержателя звертати стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно, вказане у п. 1.2 цього договору. Згідно ст. 1.2 іпотечного договору предметом цього договору є іпотека квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: договором дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 27 грудня 1995 року, за реєстром №5578, зареєстрований в Дніпропетровському МБТІ 12 грудня 1996 року і записана в реєстрову книгу №221п-6; договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 13 січня 2001 року за реєстром № 19; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12028144 від 03 жовтня 2006 року, реєстраційний номер 16248241, виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №12055214 від 05 жовтня 2006 року, реєстраційний номер 16248241, виданий Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами у сумі 253671,00 гривень. Згідно п. 5.1 іпотечного договору у разі порушення зобов'язань, встановлених основним договором, та/або умов цього договору у відповідності до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у строк не більше ніж 30 днів (з моменту відправлення повідомлення іпотекодавцем) та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у розі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 5.2 договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов'язань за основним договором у наступних випадках: при повному або частковому неповерненні у встановлений основним договором строк суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені договором строки сум процентів, та/або несплаті комісії в строк, та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені основним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Пунктом 5.3 договору передбачено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем зобов'язання за основним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не було задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки, у разі, зокрема, порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором. Даний іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3998. 06 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано заборону на відчуження предмета іпотеки та зареєстровано в реєстрі за № 208. В порушення умов п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 кредитного договору відповідач не повертає кредит в строки, визначені умовами кредитного договору та додаткової угоди № 2, а також не сплачує відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим у позивача перед ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» виникла заборгованість, яка станом на 22 жовтня 2013 року становить 547897,37 гривень, з яких: - сума заборгованості за кредитом складає 453908,40 гривень; - сума заборгованості за відсотками - 51176,41 гривень; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 29 вересня 2011 року по 30 липня 2012 року - 42812,56 гривень (а.с. 35 - 39). Контррозрахунку стороною відповідача надано не було. Крім того, 25 квітня 2013 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога, згідно якої, у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становить 473520,58 гривень, яку банк і просить погасити [PERSON] у повному обсязі у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги. Крім того, банк попереджає відповідача, що у разі невиконання даної вимоги боржником, банк має намір реалізувати предмет іпотеки з метою погашення існуючої заборгованості відповідача (а.с. 42 - 43). 14 травня 2013 року позивачем було повторно направлено на адресу відповідача аналогічну за змістом вимогу (а.с. 44 - 45). Дані вимоги банку у добровільному порядку відповідачем виконані не були, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», кредитним договором №DNHLGK00000456 від 24 листопада 2005 року та договором іпотеки № DNHLGK00000456 від 24 листопада 2005 року. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (ст.ст. 3, 18 Закону України «Про іпотеку»). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається в договорі (ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до норми ст. 1050 ЦК України, в контексті положення ст. 1054 ч. 2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов'язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений ст. 625 ч. 2 ЦК України. При цьому відповідно до норми ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Пенею, відповідно до ст. 549 ЦК України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України), а також така пеня підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ст. 624 ЦК України). Нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 41 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні даного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання вимог п. 41 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5, з метою встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, судом було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 22 жовтня 2013 року становить 547897,37 гривень, розмір якої в судовому засіданні стороною відповідача спростовано не було. Розмір вартості предмету іпотеки, погоджений позивачем та відповідачем, в укладеному між ними іпотечному договорі № 26.840.06.21.1 від 06 жовтня 2006 року та 253671,00 гривень. З огляду на що, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ТОВ ФК «Бізнесфінанс» є співмірними, доведеними та обґрунтованими. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № 26.840.06.21 від 06 жовтня 2006 року та іпотечного договору №26.840.06.21.1, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання [PERSON], як позичальником, на відміну від кредитора, своїх зобов'язань за кредитним договором, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору на суму 3 441,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved