Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Хмельницької районної державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязання до вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.01.1996 року померла його мати - [PERSON] Після її смерті позивач у встановлений законом строк, звернувся до державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та вчинив усі необхідні дії, передбачені законодавством, яке діяло на той час для прийняття спадщини. Вказує, що під час оформлення спадщини він повідомив нотаріуса про можливість прийняття спадщини іншим спадкоємцем, [PERSON], який проживав за межами України. 26.01.2001 року позивач отримав свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна, а саме: житлового будинку № 42 з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Редвинці, Хмельницького р-ну, Хмельницької області по вул. Фрунзе. А 24.03.2011 року позивач отримав дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвінці, Хмельницького р-ну, Хмельницької обл., однак звернувшись до Хмельницького обласного державного нотаріального архіву, отримав довідку, що на 1/2 частину спадкового майна свідоцтво не видавалось, заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини відсутні. Проте, 29.03.2017 року позивачем отримано відповідь з Хмельницької районної державної нотаріальної контори про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в межах спадкової справи наявний інший спадкоємець відповідно до довідки Терешовецької сільської ради за №29 від 17 січня 2001 року. У звязку із вищевикладеним, просить визнати незаконною постанову від 29.03.2017 р. № 751/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язати видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна, яке складається з глиновалькованого житлового будинку, жилою площею 34.5 кв.м., камяного льоху, розташованого за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці, Хмельницького р-ну , Хмельницької обл. В судове засідання позивач не зявився, розгляд справи просив проводити без його участі, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не звився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, вказали, що при вирішенні справи покладаються на думку суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, судом встановлено, що 02.01.1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-БВ № 018614. Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] звернувся позивач [PERSON], який є сином [PERSON] Котрому, 26.01.2001 року видано свідоцтво на ? частину спадкового майна, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Редвинці Хмельницького р-ну Хмельницької області по вул. Фрунзе, 42 (глиновалькований житловий будинок, розмір жилої площі 34,5 кв.м., камяний льох), що належав померлій [PERSON], на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. На іншу ? частину вказаного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину не видавалось, залишилось відкритим для другого спадкоємця. 24.03.2011 р. на підставі рішення № 12/9 4-ї сесії сільської ради 6-го скликання Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці, Хмельницького району Хмельницької області та виготовлено технічний паспорт на ? частину вказаного житлового будинку (копія технічного паспорту). Відповідно до копії архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 18.11.2016 року вих. № 3480/01-18, свідоцтво видано на ? частину майна спадкоємцю [PERSON], а на іншу ? частину спадкового майна свідоцтво не видавалось. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на іншу ? частину спадкового майна, однак 29.03.2017 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в межах спадкової справи наявний інший спадкоємець відповідно до довідки Терешовецької сільської ради за №29 від 17 січня 2001 р. Так, у даній довідці Терешовецької сільської ради від 17.01.2001 року № 29, після смерті [PERSON] зазначено, що в управління та розпорядження спадковим майном вступили [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] (Новгородська область, м. Валдай,4). Однак, із даної довідки не вбачається, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном, оскільки із цієї ж довідки вбачається, що останній проживає в [INFO]. При цьому, із копії довідки за № 04 від 09.02.2017 р. виданої старостою с. Редвинці, Лісогринівецької сільської ради, в період з 1996 р. по 2000 р. у господарському номері за адресою вул. Фрунзе, 42, с. Редвинці, Хмельницького р-ну Хмельницької обл. зареєстрованих осіб не було. Що також свідчить, що [PERSON] не проживав з померлою [PERSON], тобто в управління спадковим майном не вступив. До того ж, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. А тому така відмова нотаріуса є протиправно. Так, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 113 Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції від 14.06.1994 року № 18/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини ( ст. 549 ЦК УРСР). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не проживав з померлою [PERSON], тобто в управління спадковим майном не вступив, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Так, ніхто, окрім позивача, на день звернення з даним позовом до суду не вчинив жодних дій, передбачених вимогами ст. 549 ЦК з метою прийняття спадщини, що дає підставу вважати про відмову від спадщини, та що чітко вказано у ст. 553 ЦК УРСР. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved