Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

14.05.2018 року головний лікар ЖОПЛ №2 звернувся із заявою до суду та просить продовжити госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 без його згоди в порядку примусової госпіталізації зі звичайним режимом нагляду, мотивуючи тим, що останній поміщений до психіатричного закладу за заявою опікуна, [PERSON] та направленням лікаря психіатра Радомишльського району з діагнозом: шизофренія, парноїдна форма, безперервно прогредієнтний тип перебігу, апато дисоціативний дефект, галюцинаторний синдром. В судовому засіданні представник лікарні вимоги заяви підтримала. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо проходження лікування. Опікун [PERSON] [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора та особи, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. З копії рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.02.2001 року видно, що [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON]. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 14.05.2018 року видно, що враховуючи наявність у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, періодично галюцинаторної симптоматики, неможливість матері здійснювати нагляд за хворим у домашніх умовах [PERSON] потребує продовження примусової госпіталізації у психіатричному стаціонарі зі звичайним режимом нагляду без його згоди до вирішення соціальних питань (оформлення в психоневрологічний інтернат). Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомлюваної згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психіатричного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку можливе лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі ст. ст. 13, 14, 17 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved