Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

14 листопада 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням 18 вересня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 22 серпня 2018 року. У зв`язку з несплатою аліментів з боку відповідача, утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2019 року складає 35744,25 гривень. За таких обставин, позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 35744,25 гривень, а також стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 35744,25 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 226. 18 вересня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 22 серпня 2018 року. 10.01.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, постановлено про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу № 2-н/202/262/2018 від 06.12.2018 року, що видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. Відповідно до довідок-розрахунків, згідно виконавчого листа № 2-н/202/262/2018, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини доходу (заробітку), заборгованість по аліментам станом на 01.10.2019 року складає 35744,25 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованість по сплаті аліментів, суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч.3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Як передбачено положеннями ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. При цьому, згідно положень ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Отже, аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що право визначати заборгованість по аліментам надано державному виконавцю, і лише у разі незгоди з розміром заборгованості, обчисленим останнім, сторони виконавчого провадження в праві оскаржити його постанову до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається зі змісту позовних вимог, спір між сторонами виник щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не з приводу обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, розмір якої не оспорються ані стягувачем, ані боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивача [PERSON] , є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіі обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Щодо стягнення з відповідача заявленого розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Положеннями ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до довідок-розрахунків, згідно виконавчого листа № 2-н/202/262/2018, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини доходу (заробітку), заборгованість по аліментам за 2018 рік, станом на 01.01.2019 року складає 12701,01 грн, з них: за липень 2018 року - 769,76; за серпень 2018 року - 2386,25 гривень; за вересень 2018 року - 2386,25 гривень; за жовтень 2018 року - 2386,25 гривень; за листопад 2018 року - 2386,25 гривень; за грудень 2018 року - 2386,25 гривень, а заборгованість по аліментам за 2019 рік, станом на 01.10.2019 року складає 35744,29 грн, з них: за січень 2019 року - 2671,50 гривень; за лютий 2019 року - 2671,50 гривень; за березень 2019 року - 2671,50 гривень; за квітень 2019 року - 2902,50 гривень; за травень 2019 року - 2902,50 гривень; за червень 2019 року - 2902,50 гривень; за липень 2019 року - 2092,50 гривень; за серпень 2019 року - 2092,50 гривень; за вересень 2019 року - 2092,50 гривень. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки сторони не заперечували проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, не оспорювали його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості вірним та обґрунтованим. На підставі наданих Розрахунків заборгованості по аліментам, позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідно до якого за період з 01.01.2019 року по 12.11.2019 року, розмір пені складає 43185,17 гривень. Однак, враховуючи що пеня не може бути більше 100 відсотків заборгованості, просить стягнути пеню у розмірі 35744,26 грн. Відповідачем не надано інших розрахунків, тому суд приходить до висновку, що станом на 12.11.2019 року останнім не погашено заборгованості по аліментам, зокрема за жовтень 2019 року. Враховуючи викладене,дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що його проведено вірно, з урахуванням положень ст. 196 СК України та висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial