Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

14 листопада 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в період з 2008 по 2010 роки мешкала з відповідачем. Під час спільного проживання народилась донька [PERSON] . Після 2010 року, відповідач мешкає окремо, в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. У зв`язку з вищевикладеним позивач і вимушена була звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Позивач, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення рішення не заперечувала. Відповідач, в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог та винесення рішення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2009 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с. 4) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної дитини повністю відповідає вимогам закону, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі. Окрім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved