Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

14 січня 2015 року КС «АКК» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на те, що 28 жовтня 2013 року між філією №2 КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №9495/13-Ф2 (далі за текстом Кредитний договір), згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 гривень на споживчі потреби, строком користування 12 місяців. Згідно Кредитного договору відповідач зобов'язався повернути наданий кредит, а також сплатити проценти за користування ним. Умови погашення кредиту відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 18.11.2014 року становить 2713,98 грн. та складається з: заборгованості по залишку кредиту у сумі 2091,72 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період 13.05.2014 по 18.11.2014 року у сумі 516,65грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період 08.02.2014 по 12.05.2014 року у сумі 105,61. Представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 2713,98 грн. та судові витрати пов'язані із зверненням до суду з зазначеним позовом в розмірі 243,60 грн., а усього 2957,58 грн. У судове засідання представник позивача Святодух С.В., що діє на підставі довіреності, не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність та надав заяву про уточнення позовних вимог, з якої вбачається, що станом на 25 лютого 2015 року сума заборгованості відповідача перед КС «АКК» складає 2983,19 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 243,60 грн., а усього 3226,79 грн., та додатково просив стягнути з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 630,00 грн., що підтверджуються відповідним платіжним дорученням. 22 січня 2015 року до суду надійшла інформація з Орджонікідзевського районного відділу у місті Маріуполі Державної міграційної служби України в Донецькій області про місце реєстрації відповідача [PERSON], [INFO], який зареєстрованим на території Орджонікідзевського району міста Маріуполя не значиться. У зв'язку з чим, відповідач [PERSON] про місце, дату та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 2013 року між філією №2 КС «АКК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №9495/13-Ф2, відповідно до умов якого КС «АКК» надав [PERSON] кредит в сумі 3000,00 гривень на споживчі потреби, строком користування 12 місяців. Даний договір підписаний сторонами. В договорі узгоджено питання розміру кредиту, період дії кредиту, відсоткова ставка. Як вбачається з додатку №1 до Кредитного договору встановлено графік погашення заборгованості. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, плата за користування кредитом здійснюється щомісячно у встановлені даними договором строки, із розрахунку 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Нарахування процентів починається з дня, наступного після отримання кредиту, а зупиняється в день кінцевого розрахунку за ним. Зокрема, згідно п. п. 4.1.1 позичальник зобов'язується своєчасно та на умовах визначених Кредитом, сплачувати кредитодавцю кредит та відсотки за користування кредитом з розрахунку 0,13% річних. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] припинив виконання своїх зобов'язань щодо внесення щомісячних платежів, внаслідок чого по Кредитному договору утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 25.02.2015 року становить 3226,79 грн. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору, тобто не вносив щомісячні платежі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем станом на 25.02.2015 року становить 3226,79 грн., у зв'язку з чим суд вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з нього в повному обсязі, а тому задовольняє позовні вимоги Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія». Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір.

Outcome: approved