Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

13 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що заочним рішенням Здолбунівського районного суду від 15 травня 2017 року у справі № 562/708/17 з нього стягнено на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Його матеріальне і сімейне становище змінилося, оскільки він втратив роботу і на даний час отримує лише допомогу по безробіттю. Також у нього змінився сімейний стан, з`явилася ще одна неповнолітня дитина, яка загалом надала статусу багатодітної сім`ї. Посилаючись на викладені обставини позивач просить зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вважає доводи позивача необґрунтованими і безпідставними. Просила у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідачка є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року у справі № 562/708/17 з позивача стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.02.2017 року та до повноліття сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року 2 027,00 грн., з 1 липня 2019 року 2 118, 00 грн., з 1 грудня 2019 року 2 218,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається як на підставу зменшення розміру аліментів - відсутність місця роботи, перебування у скрутному матеріальному становищі, наявності ще однієї неповнолітньої дитини. Суд не приймає до уваги твердження позивача про неможливість сплачувати визначений судом розмір аліментів у зв`язку із відсутністю роботи, скрутним матеріальним становищем, оскільки позивач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Позивач не позбавлений можливості працевлаштуватися, отримати постійне джерело прибутку та забезпечувати своїх дітей у визначеному розмірі. Він не надав доказів, які б підтверджували його скрутне матеріальне становище. Таким чином, відсутність офіційних джерел доходів не звільняє позивача, як батька, від обов`язку щодо утримання своєї дитини. Обов`язок утримувати дитину покладається на батьків незалежно від їх матеріального становища. Отже, підстав для зменшення розміру аліментів визначених судом немає, а тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed