Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

13.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.06.2013 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, через що між нею та відповідачем виникали непорозуміння, відповідач застосовує до неї фізичне насильство. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, однією сім'єю вона та відповідач не проживають, останній залишив сім'ю, поїхавши проживати до батьків. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, шлюб існує формально. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, 02.03.2017 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, на примирення з відповідачем не згодна (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 19.04.2017 року просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує, на примирення з позивачкою не згоден (а.с.30). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони не бажають миритися, позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди на сімейне життя, втрата почуття взаєморозуміння між сторонами, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, внаслідок чого сторони однією сім'єю не проживають. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки та негативно впливає на її здоров'я та здоров'я і виховання неповнолітньої дитини. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки та неповнолітньої дитини сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. При зверненні до суду з означеним позовом позивачкою сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1). Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею при зверненні в суд судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved