Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

13.12.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулось до суду з вказаним позовом в якому просило: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1205/0608/45-024 від 23.06.2008 року в сумі, яка складає 31 657 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 253 034 грн. 10 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій; - виселити зі зняттям з реєстраційного обліку громадян, що проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вектор Плюс» 2530,3 грн. компенсації витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі по тексту - ПАТ «Сведбанк») договору № 1205/0608/45-024 від 23 червня 2008 року відповідач отримала кредит в сумі 29 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань був укладений іпотечний договір № 1205/0608/45-024-Z-1, відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира № 100, житловою площею 47.8 кв.м., загальною площею 71.2 кв.м., розташовану в буд.[ADDRESS]. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив TOB «ФК «Вектор Плюс» права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по вказаних кредитному та іпотечному договорах. Так як відповідач не виконує свої зобов'язання, то у неї станом на 11.11.2013 року утворилась заборгованість на загальну суму 31 657 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 253 034 грн. 10 коп. Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.04.2014р. позовні вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено. Суд вирішив: - звернути стягнення на кв.[ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій; - виселити [PERSON] з кв. [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» судовий збір в розмірі 2530,3 грн. (а.с.55-56). 21.05.2014 року [PERSON] звернулася з заявою про перегляд заочного рішення, вказуючи, що справа розглянута без неї, що про таку справу вона не повідомлялася, що значна сума кредиту нею вже погашена, що про необхідність сплачувати кредит іншій особі, тобто ТОВ «ФК «Вектор Плюс», її ніхто не повідомляв. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.10.2014 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення залишена без задоволення. (а.с.68). В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] вказує: що суд безпідставно дійшов до висновку про доведеність позовних вимог; що ті письмові докази, на які посилається позивач і з якими погодився суд, не містять даних про перехід до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги до неї за кредитним договором і договором іпотеки, що суд не забезпечив її право на участь у вирішенні справи. У зв'язку з інтенсивним проведенням АТО, існування загрози здоров'ю і життю суд періодично не працював, не працювали підприємства Укрпошти, на її неодноразові звернення через канцелярію суду з проханням повідомити про дату розгляду справи відповіді чи судової повістки не отримала, про залишення її заяви без задоволення довідалася з отриманої копії ухвали від 08.10.2014р. Вказує, що про зміну кредитора ніхто її не повідомляв, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» ввело суд в оману, посилаючись на наданий суду витяг з «Реєстру Заборгованості Боржників» як доказ не є належним доказом переходу до позивача права вимоги від первісного кредитора, так як не відповідає змісту п.1.1 договору факторингу №15 від 28.11.2012р. щодо поняття такого Реєстру, що доказів виконання умов договору факторингу №15, які б свідчили про набуття права відповідних вимог позивачем по відношенню до неї матеріали справи не містять. Крім того, зазначала в апеляційній скарзі [PERSON], 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року і його дія розповсюджує спірні правовідносини. Квартира, на яку позивач бажає звернути стягнення, є її єдиним постійним місцем проживання і про це свідчить запис в домовій книзі на квартиру. Дане нерухоме житлове майно також є місцем постійного проживання двох її неповнолітніх дітей. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, іншого нерухомого майна вона не має. В судове засідання апеляційної інстанції представник ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» не з'явився, про причину неявки представника та про відношення до апеляційної скарги позивач не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи апеляційним судом, доказом чого є відповідні поштові повідомлення про отримання уповноваженими особами судових повісток про явку для участі у розгляді справи апеляційним судом на 14 січня 2015 року та на 04 лютого 2015 року. Відповідач [PERSON] апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, вказуючи, що про перехід права кредитора від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» її ніхто не повідомляв, що про це довідалася з тексту заочного рішення суду першої інстанції, який про час розгляду заяви про перегляд заочного рішення її також не повідомив. На її численні усні (телефоном) і письмові запити працівники ТОВ «ФК «Вектор Плюс» ухиляються від надання їй інформації про розмір заборгованості, про розрахунки та їх складові, а також про порядок погашення заборгованості, спосіб здійснення розрахунків. В квартирі, яку ТОВ «ФК «Вектор Плюс» бажає забрати у неї, проживає з двома неповнолітніми дітьми і іншого житла не має. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову за таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, підтверджується відповідними письмовими доказами, які не відповідачем не оспорюються, що дійсно 23.06.2008 року [PERSON] і ВАТ «Сведбанк» уклали кредитний договір №1205/06-8/45-024, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 29 000 доларів США на строк до 23.06.2038 року для купівлю житлової нерухомості під зобов'язання погашення кредиту шляхом щомісячних фіксованих платежів та плати за користування кредитом. (а.с.7,8-10). В забезпечення виконання зобов'язань в цей же день 23.06.2008р. сторонами був укладений іпотечний договір № 1205/0608/45-024-Z-1, відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира № 100, житловою площею 47.8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.22-25). 13.12.2013 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на зазначені вище кредитний та іпотечний договори, а також вказуючи, що 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» уклали договір факторингу №15 за умовами якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (фактору) свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, а також уклали договір про відступлення прав за іпотечними договорами (а.с.26-29, 33). Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав доведеними обставини, на які посилався позивач. Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а також у зв'язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи. Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин і розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З метою забезпечення вирішення справ у відповідності з законом суд, згідно вимог ст.127 ЦПК України, зобов'язаний після відкриття провадження невідкладно надіслати копію ухвали про відкриття провадження, а також копію позовної заяви з додатками. Розгляд судом цивільної справи, згідно ч.1 ст.158 ЦПК України, відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі, який здійснюється шляхом направлення сторонам судових повісток у відповідності до вимог ст.ст.74,75 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання відповідача суд, згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, має право ухвалити заочне рішення лише за умови наявності в матеріалах справи даних про те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а наявні в матеріалах справи докази дозволяють ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Усупереч перелічених вимог закону суд першої інстанції ухвалив заочне рішення за відсутністю в матеріалах справи даних, які б свідчили, що відповідач [PERSON] отримала копії ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та належним чином, у відповідності до вимог ст.ст.74,75 ЦПК України, повідомлена про час та місце розгляду справи. Посилання суду першої інстанції в рішенні на те, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи, не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутнє поштове повідомлення з розпискою [PERSON] про отримання судової повістки, а повернута суду адресована на ім'я [PERSON] кореспонденція без вручення адресату свідчить про несумлінне відношення працівників суду, які, здійснюючи оформлення поштових конвертів, неправильно зазначили адресу місця проживання відповідача, вказавши її адресу «[ADDRESS], в той час як в позовній заяві і в доданих до неї копіях договорів вказано, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS], але не в будинку [ADDRESS], як це помилково зазначено на поштових конвертах(а.с.45,50, 54,55). Будь-які дані про виконання вимог ст.127 ЦПК України в матеріалах справи взагалі відсутні. Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суд також, усупереч вимог ч.1 ст.231 ЦПК України, розглянув без неї та за відсутністю даних про те, що вона належним чином, у відповідності з вимогами ст.ст.74,76 ЦПК України повідомлялася про час та місце судового засідання з розгляду справи за її заявою. Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що позовна заява, усупереч ст.119 ЦПК України, містить вимогу про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку невизначеного кола громадян, що проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. Ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, всупереч вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку», не зазначив у рішенні суму заборгованості відповідача за кредитним договором для задоволення якої звертається стягнення на квартиру. Піддаючи сумніву дотримання вимог ст. ст. 1, 3, 5, 11 ЦПК України щодо об'єктивного та неупередженого здійснення правосуддя на засадах рівності сторін перед законом і судом та необхідності розгляду цивільної справи лише в межах заявлених вимог, суд першої інстанції не з'ясував у позивача межі позовних вимог та коло осіб, яких той вимагає виселити зі зняттям з реєстрації, і самостійно вирішив, що такою особою є [PERSON], ухваливши рішення про її виселення з квартири, в якій, крім неї, зареєстровані і проживають двоє її неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Таке рішення про розлучення матері і дітей суперечить приписам ст.29 ЦК України, ст.ст.160, 161 СК України щодо визначення місця проживання дитини. За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, яка передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Вживаючи заходи з метою усунення допущених судом першої інстанції недоліків та неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції належним чином, у відповідності до вимог ст.ст.74,76, 298 ЦПК України, надіслав позивачу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» копію апеляційної скарги [PERSON], запропонувавши надати письмові заперечення з обґрунтуванням відношення до доводів апелянта, повідомив про час та місце розгляду справи, однак позивач знехтував наданою йому можливістю належним чином та добросовісно здійснити свої процесуальні права і виконати процесуальні обов'язки, передбачені ст.ст.10,60 ЦПК України. Оскільки ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не забезпечило явку представника в судове засідання 14.01.2015 року, причину його неявки не повідомило, письмовий відзив на апеляційну скаргу не надало, суд апеляційної інстанції,

Outcome: approved