Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 12 січня 2018 року позивач\~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], у звязку з продовженням навчання,\~ у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]\~ Від даного шлюбу у них є син [PERSON] На даний час син є повнолітнім та навчається на третьому курсі Державного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну» на денній бюджетній формі навчання, будь-яких доходів не отримує, займається спортом, на що оплачує щомісячний абонемент у розмірі 250 гривень, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, зокрема на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач працездатний, проте офіційно ніде не працює, має нерегулярний мінливий дохід, аліменти на інших осіб не сплачує, стан його здоровя дозволяє йому нести аліментні зобовязання, однак в\~ добровільному порядку допомоги не надає. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що вона сама забезпечує сина, відповідач жодної допомоги на утримання сина не надає, хоча проживає разом з ними, та неофіційно працює займається ремонтними роботами, тому доходи має. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він навчається на третьому курсі Державного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну», на денній формі навчання на бюджетній основі. Окрім того, він займається спортом, а саме панкратіоном, та оплачує щомісячний абонемент у розмірі 250 гривень. Вказав, що батько практично не надає йому матеріальної допомоги, всі витрати на його утримання несе мати. Відповідач у судовому засіданні вказав, що він не має змоги матеріально утримувати сина, оскільки не має постійної офіційної роботи, окрім того, він хворіє, у звязку з чим потребує коштів на лікування. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2017 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №048106, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Тернопільської міської ради від 01 лютого 2000 року, про що зроблено актовий запис за №141. 05 січня 2018 року [PERSON] виповнилось 18 років. Згідно довідки Державного навчального закладу «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну» № 549 від 09 листопада 2017 року встановлено, що [PERSON] навчається в Державному навчальному закладі «Тернопільське вище професійне училище технологій та дизайну» за професією «Кухар. Офіціант. Бармен» на денній формі навчання та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Термін навчання - з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. Окрім того, як вбачається з довідки від 22 грудня 2017 року, виданої Тернопільською обласною громадською організацією «Федерація панкратіону Тернопільської області», [PERSON] тренується та є членом федерації панкратіону Тернопільської області і оплачує щомісячний абонемент у розмірі двісті пятдесят гривень. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач, відповідач та їх син проживають разом за адресою: вул. Зарічна, 27, м. Тернопіль. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~\~ Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В силу вимог ст. 182 СК\~ суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до розяснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що син [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання на бюджетній основі (неповне державне утримання), займається спортом, за що оплачує щомісячний абонемент у розмірі 250 гривень, самостійно заробляти на життя не має можливості, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Судом також встановлено, що відповідач офіційно не працює, має мінливий та нерегулярний дохід, хворіє, що підтверджується даними медичної картки амбулаторного хворого № 0015, на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має. Враховуючи вищезазначене, зокрема, матеріальне становище та стан здоровя дитини, те, що син навчається на денні формі навчання, самостійно заробляти не має можливості, можливість матеріального утримання сина матірю, а також те, що відповідач є особою працездатного віку (49 років), стан його здоровя наявність хронічних захворювань, відсутність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу останньому та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] слід визначити у розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову - 12 січня 2018 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років, оскільки саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та фінансовим можливостям батька. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не надано суду доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоровя позбавлений можливості\~ надавати таку матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, у розмірі, визначеному судом, оскільки відповідач є працездатною особою і не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання дитини, виконуючи свій обов'язок як батька, встановлений законом. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial