Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

14 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення 37-ї сесії 6-го скликання Пилипецької сільської ради № 55 від 15 березня 2015 року щодо відмови у наданні дозволу [PERSON] на складанні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 02 га в ур. «Під берцем» для індивідуального садівництва та зобовязати Пилипецьку сільську раду розглянути заяву [PERSON] на черговому пленарному засіданні щодо надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою по вказаній земельній ділянці. Заяву мотивувала тим, що оскаржуване нею рішення сільської ради є невмотивованим, порушує вимоги ч. 7 ст. 118 ЗК України та порушує її права на безоплатне одержання земельної ділянки у власність із земель комунальної власності територіальної громади с. Пилипець. Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила позов задовольнити. В суді представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради, позов не визнає. Вислухавши пояснення представника позивача та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 п.10) ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 1 п. б) ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ч. 1 ст. 116 цього кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Як убачається із встановлених судом обставин справи, що позивачка [PERSON] звернулася із заявою до Пилипецької сільської ради про надання їй дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,02 га в ур. «Під берцем» для індивідуального садівництва. Рішенням тридцять сьомої сесії шостого скликання Пилипецької сільської ради № 55 від 15 березня 2015 р. відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на складання проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки. З яких підстав і мотивів відмовлено в рішенні не зазначено і позивачці невідомо. Відповідачем також не надано суду доказів з яких підстав і мотивів відмовлено позивачці [PERSON] у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки. З огляду на вищевстановлене суд приходить до висновку, що Пилипецькою сільською радою по відношенню до [PERSON] допущено порушення вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки прийняте сільською радою рішення є невмотивованим. Тому, вимоги позивачки [PERSON] грунтуються на законних підставах, є доведеними належними доказами і підлягають до задоволення. Відповідач заперечуючи позов не подав суду жодного доказу щодо правомірності прийнятого рішення. Питання, щодо стягнення судових витрат, перед судом не ставились і таких немає.

Outcome: approved