Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

13.04.2016 ТОВ «Інвестбудгаличина» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири квартири [ADDRESS]. Позивач є балансоутримувачем житлового будинку, в якому проживає відповідач. Відповідачем не виконуються обов'язки по оплаті послуг позивача в період з серпня 2015 по січень 2016, в результаті чого у нього утворилася заборгованість перед ТОВ «Інвестбудгаличина». Крім того, як зазначає позивач, ТОВ «Інвестбудгаличина» 20.08.2015 направлено на адресу місцезнаходження квартири відповідача проект договору для погодження та підписання, чим зроблено відповідачу пропозицію про укладання договору (оферту) відповідно до положень ст. 641 ЦК України. Однак, відповідач протягом семи місяців не укладає з ТОВ «Інвестбудгаличина» письмового договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отримання комунальних послуг, хоча приймає надані ТОВ «Інвестбудгаличина» послуги. Споживання відповідачем послуг, які надає ТОВ «Інвестбудгаличина», є фактичним підтвердженням прийняття пропозиції про укладання договору. На підставі вищезазначено ТОВ «Інвестбудгаличина» просить суд: 1) визнати договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг між ТОВ «Інвестбудгаличина» та [PERSON] укладеним; 2) стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» грошові кошти в сумі 6395,03 грн., що складається з боргу за оплату спожитих послуг - 6288,93 грн., трьох процентів річних - 35,18 грн., інфляційних нарахувань - 70,92 грн. Представник позивача до суду не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином і в установлений законом строк, згідно поданої заяви просить розглянути справу у свою відсутність, на позовних вимогах наполягає і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку і винести рішення відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особа, яка отримує житлово-комунальні послуги, зобов'язана оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Таким чином, обов'язок по своєчасному внесенню і в повному розмірі плати за житлово-комунальні послуги несе власник житлового приміщення. Як визначено ч.ч. 1 та 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Оскільки зобов'язання споживача по оплаті житлово-комунальних послуг на користь їх виконавця виражається в грошових одиницях, то за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України зазначене зобов'язання є грошовим. За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Інвестбудгаличина» відповідно до умов договору від 12.11.2014 №12/11-14 про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку, є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS]. Як зазначено позивачем, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], та споживачем житлово-комунальних послуг. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку станом на 22.02.2016 р. заборгованість відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги в період з серпня 2015 по січень 2016 становить 6288,93 грн. та складається з: - боргу за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території - 4056,55 грн.; - боргу за послуги з централізованого опалення -1713,02 грн.; - боргу за додаткові послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території: послуги служби консьєржів 410,97 грн. послуги служби охорони 108,39 грн. Також, як свідчить розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано три проценти річних - 35,18 грн., інфляційні нарахування - 70,92 грн. Вищевказаний розрахунок суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг суд знаходить вірним, оскільки він відповідає матеріалам справи і не оскаржений відповідачем. Крім того, в силу ст. 60 ЦПК України відповідачем даний факт не спростовано, зокрема, не представлені документи, що підтверджують відсутність заборгованості перед позивачем. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який є власником житлового приміщення, належним чином не виконав свого обов'язку по своєчасному внесенню і в повному розмірі плати за житлово-комунальні послуги. З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «Інвестбудгаличина» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 6288,93 грн. є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Окремо суд мотивує рішення в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Інвестбудгаличина» про визнання договору укладеним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові від 10.10.2012 Верховного Суду України, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, Верховним Судом України сформована правова позиція у справі 6-110 цс 12, яка зводиться до наступного. Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вищевикладеного Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. В той же час, як наголошено у вищевказаній постанові Верховного Суду України від 10.10.2012, при вирішенні позовних вимог про визнання договору укладеним, підлягає встановленню факт відповідності запропонованого виконавцем договору на надання житлово-комунальних послуг типовому договору. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Інвестбудгаличина» 20.08.2015 направлено на адресу місцезнаходження квартири відповідача проект договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отримання комунальних послуг. В той же час, судом встановлено, що вищевказаний проект договору за своїм змістом не відповідає типовому договору затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З огляду вищевказані обставини, оскільки запропонований позивачем проект договору про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отримання комунальних послуг за своїм змістом не відповідає типовому договору, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «Інвестбудгаличина» про визнання укладеним вказаного договору належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з обсягу задоволених судом позовних вимог, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1378, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial