Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

14 листопада 2017 р. [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просив продовжити йому строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлого 21.02.2003 р., терміном 3 місяці з дати набрання рішенням суду законної сили та визнати за ним права на належне йому майно, що зберіглося в натурі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що 21.02.2003 р. помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на квартиру № 53 по вул. Героїв Крут (колишня [PERSON]), 20-В. Строк для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки з 14.07.1995 р. по 11.03.2005 р. був засуджений і відбував покарання у вигляді позбавлення волі, звідки був звільнений 21.04.2006 р. умовно-достроково. На теперішній час власником квартири є дружина його батька [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просила відмовити з огляду на наступне. Довідка про відбування покарання [PERSON] не є належним та допустимим доказом у справі. З моменту відбуття покарання, а саме з 21.04.2006 р. [PERSON] впродовж 10 років та 6 місяців ні до нотаріальної контори, ні до [PERSON], ні до суду не звертався і не надав доказів поважності пропуску цього строку. Після смерті батька [PERSON] до спадкоємців його майна за законом належали [PERSON], син від першого шлюбу, [PERSON], донька від другого шлюбу, [PERSON], дружина. Відповідач відмовилася від своєї частки на користь доньки [PERSON] 07.07.2009 р. [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла відповідач та отримала свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого зареєструвала право власності. Таким чином, тривала необізнаність [PERSON] щодо наявності спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.12.2017 р. витребувано з Сьомої одеської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 233/2003, відкритої після смерті [PERSON], померлого 21 лютого 2003 р., останнє місце проживання, якого є: м. Одеса, вул. Героїв Крут ([PERSON])[ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] народився 09.08.1974 р., його батьками записано [PERSON] та [PERSON], про що видано свідоцтво про народження серії І-ЖД № 446529. (а.с. 6) Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 373743 від 14.09.1984 р. вбачається, що [PERSON]В, та [PERSON] уклали шлюб, внаслідок чого прізвище дружини змінено на «Человська». (а.с. 28) Донька [PERSON] та [PERSON] народилася 22.11.1984 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 489893. (а.с. 42) Зі свідоцтва про право власності на житло від 16.01.2003 р., виданого згідно з розпорядженням від 16.01.2003 р. № 173382, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-188861, Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради, вбачається, що квартира [ADDRESS] по вул. Терешкової у м. Одесі належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 44) 21.02.2003 р. у віці 62 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 499842, виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. (а.с. 5) З Заявою про прийняття спадщини після його смерті № 333 від 20.03.2003 р. в Сьому одеську державну нотаріальну контору звернулася його донька [PERSON], а дружина [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь доньки. (а.с. 42 звор.) Відповідно до довідки-характеристики від 08.08.2003 р. № 1781.032 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO]. Інші особи, зареєстровані за вказаною адресою, відсутні. (а.с. 47 звор.) Заповіту після своєї смерті спадкодавець не залишив. [PERSON], донька спадкодавця, отримала свідоцтво про право на спадщину від 23.09.2003 р., яке зареєстроване в реєстрі за № 3-3088, після смерті [PERSON] в тому числі на ізольовану квартиру № 53, розташовану у м. Одесі по вул. Терешкової, 20-В. Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно. (а.с. 31-32) 07.07.2009 р. у віці 24 років померла [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 191496. (а.с. 30) Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 09.07.2009 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2-960, [PERSON] отримала у спадок спірну квартиру після смерті [PERSON] (а.с. 29) Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 104030498 від 16.11.2017 р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 05.08.2010 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 2-960 від 09.07.2010 р., виданого Пятою одеською державною нотаріальною конторою. (а.с. 13) Спірні правовідносини врегульовано ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент смерті [PERSON] у 2003 році. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. У статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: \~\~\~1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном; \~\~\~2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 21.08.2003 р. З матеріалів справи вбачається, що позивач спадщину не прийняв ні шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, ні шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном і звернувся до нотаріуса із заявою лише 06.10.2017 р., з пропуском строку більше 14 років. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2017 р. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки ним пропущено встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини. (а.с. 9) Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На переконання суду позивач пропустив строк для прийняття спадщини не з поважних причин,\~що не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно довідки ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» № 17-995/Грв від 24.10.2017 р., наданої [PERSON], повідомлено, що його дійсно було засуджено 14.07.1995 р. Крюковським районним судом Чернігівської області за ст. 94, 101 ч. 1, 106 ч. 1, 42 КК України до 13 років позбавлення волі. Постановою Місцевого суду Малиновського району м. Одеси від 11.03.2005 року згідно ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання більш мяким в виді обмеження волі. З 17.03.2005 р. направлений для подальшого відбування покарання до державної установи «Ширяївський виправний центр (№ 111)», був звільнений з вказаної установи 21.04.2006 р. умовно-достроково. (а.с. 7) Відповідно до п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Надаючи оцінку твердженню про те, що позивач був позбавлений права на подання заяви, оскільки знаходився у місцях позбавлення волі суд виходить з наступного. Само по собі відбування покарання в місцях позбавлення волі не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. [PERSON], знаходячись в місцях позбавлення волі, з батьком спілкування не підтримував. [PERSON] звільнився з ДУ «Ширяївський виправний центр (№ 111)» 21.04.2006 р. умовно достроково. Для суду очевидно, що звільнившись з місць позбавлення волі позивач не був позбавлений можливості здійснення дій, необхідних для прийняття спадщини, звернення до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини. Його необізнаність про наявність права на спадкування не може вважатися поважною причиною для його пропуску. Крім того, знання про життя, стан здоровя, потреби таких близьких людей, як батьки, що перебувають у похилому (літньому) віці, є не тільки моральними, а й правовими зобовязаннями дорослих дітей і перш за все тих, які мають бажання отримати спадщину після смерті батьків. Таке судження суду відповідає загальнолюдським моральним засадам, а також моралі українського суспільства і принципу справедливості, що є складовою засади верховенства права взагалі і цивільного зокрема. Обставини не знаходяться у прямому причинному звязку з неприйняттям спадщини, тому що сам [PERSON] стверджує, що не знав про відкриття спадщини. Крім того, чинне законодавство не зобовязує спадкоємця повідомляти інших спадкоємців про відкриття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд відмовляє. Крім того, визнання права на належне майно є похідною вимогою від визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у задоволенні якої суд відмовляє, а отже і у задоволенні цієї вимоги також необхідно відмовити.

Outcome: dismissed