Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

13.10.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради стягнення аліментів у розмірі 28000 грн. та визначення місця проживання дитиниз матір`ю, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народився син, з початку 2019 року після фактичного розірвання шлюбних відносин відповідач перестав надавати кошти на дитину, у 2020 року позивачка разом с сином переїхала до м. Одеси. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, у якій просить визначити місце проживання дитини разом з батьком, посилаючись на те, що на цей час мешкає та зареєстрований разом із сином за адресою: [ADDRESS] , у зазначеному помешканні є усе необхідне для відпочинку, навчання та розвитку сина. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи сповіщений належним чином, до суду надав відзив, у якому просив відмовити у позовній заяві [PERSON] , посилаючись на те, що вимоги позивачки не підтвердженні жодними доказами. Представник третьої особи служби у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні підтримала позовну заяву [PERSON] та просила її задовольнити. Представник третьої особи служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у зустрічній позовній заяві [PERSON] слід відмовити. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 вересня 2012 року, актовий запис про шлюб №2279, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З початку 2019 року подружні відносини між сторонами почали погіршуватися та у 2020 році [PERSON] разом з сином переїхали до м. Одеси, де мешкають по цей час. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2021 року шлюб між сторонами розірвано. З 04.09.2020 року [PERSON] разом з сином та рідною сестрою мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди від 20.04.2020 року. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що на цей час сторони проживають окремо, а їх син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року,що ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] є директором ТОВ «ЖК-Гарант», інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Відповідно до довідки ТОВ «ЖК-Гарант» від 11.11.2020 року, [PERSON] має постійне місце роботи та середній щомісячний дохід у розмірі 3500 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів підлягають частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є розумним та відповідає чинному законодавству, інтересам сторін. Щодо позовних вимог про визначення місці проживання дитини, то слід зазначити, що на цей час у квартирі [ADDRESS] , дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується договором оренди від 20.04.2020 року. Син [PERSON] , [INFO] , навчається у Одеському ліцеї № 81, що вбачається з довідки Одеського ліцею № 81 ОМР Одеської області. Позивачка займається вихованням та матеріальним забезпеченням доньки, яка забезпечена необхідними умовами для проживання та гармонійного розвитку дитини. Фактів неналежної аморальної поведінки позивачки не встановлено. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 3 Конвенції «Про права дитини» визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Як мати, так і батько, працездатного віку, матеріально забезпечені, мають можливість забезпечити нормальний всебічний розвиток дитини. Доказів аморальної поведінки ані матері, ані батька суду не надано. Мати дбає про дитину та належним чином виконує свої батьківські обов`язки, однак, батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та матеріального забезпечення свого сина. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР № 812/01-11 від 02.08.2021 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , вважається доцільним визначити місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Враховуючи висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР № 812/01-11 від 02.08.2021 року, дослідивши питання захисту і безпеки малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з точки зору здорового розвитку, питання стабільності середовища існування, вік дитини і те, скільки часу і за яких обставин вона вже проживає разом лише з матір`ю, суд вважає, що позов [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню, а у зустрічній позовній заяві [PERSON] щодо визначення місця проживання дитинислід відмовити, оскільки суд у спорі між батьками надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. та на користь держави у розмірі 840, 80 грн., оскільки саме такий розмір був встановлений на час подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial