Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

14.05.2019 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в обґрунтування якої зазначено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] . 28.02.2019 року на перехресті вул. Північне шосе - вул. Макаренка в м. Запоріжжі з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen golf, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 05/03 від 05.02.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП становить 6169,19 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП у розмірі 6169,19 грн., а також 1000 грн. сплачені за проведення експертизи, та 768,40 грн. судового збору. Від представника позивача та третьої особи - адвоката Рошиян І.В., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не надав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі №332/875/19 від 26.03.2019 року, яка набрала законної сили 08.04.2019 року, встановлено наявність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, з тих підстав, що 28.02.2019 року о 13-30 годині, [PERSON] керуючи автомобілем Volkswagen golf, реєстраційний номер [NUMBER] , по вул. Північне шосе, буд. 69 в м. Запоріжжі не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.8). Положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України зокрема передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При визначенні розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , суд приймає до уваги наданий позивачем висновок експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку № 05/03 від 05.03.2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , з технічної точки зору, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 6169,19 грн. (а.с.9-17). Будь-яких заперечень відповідача проти висновку експерта матеріали справи не містять. Також відсутні докази щодо неповноти, неточності, невідповідності, та які б спростовували висновки експерта. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 6169,19 грн. На теперішній час відповідачем [PERSON] шкоду, заподіяну позивачу [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди не відшкодовано, а тому позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завданої матеріальної шкоди в сумі 6169,19 грн. підлягає задоволенню. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що крім завданого матеріального збитку транспортному засобу, він також поніс витрати за проведене дослідження для визначення матеріального збитку в розмірі 1000,00 грн. На підтвердження даних доводів позивач надав квитанцію №802518 на підтвердження сплати послуг за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1000,00 грн. (а.с.18), тому дані витрати також підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved