overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

13 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14 березня 2002 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначивши, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з січня 2014 року, з огляду на що позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2002 року. Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть з січня 2014 року, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх поясненнями, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

13 червня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 листопада 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції, актовий запис №237. Її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. З січня 2014 року подружні відносини між нею та відповідачем було припинено, оскільки [PERSON] майже впродовж всього сімейного життя зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки в сім'ї із застосуванням до неї сили, в тому числі в присутності дітей, про матеріальне забезпечення сім'ї не дбає. 11 червня 2014 року нею до Кролевецького районного суду було подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вона працює, стабільно отримує заробітну плату, але лише її коштів недостатньо для створення їхнім дітям належних умов для проживання та розвитку. Як в період сімейного життя так і після припинення подружніх відносин відповідач життям їхніх дітей не цікавиться і участь в їх утриманні приймати не бажає. Оскільки досягнути домовленості про добровільну участь відповідача в утриманні дітей ним не вдалося, вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Оскільки вони з відповідачем мають рівні обов'язки щодо утримання дітей, то вона вважає, що розмір аліментів, що будуть сплачуватись відповідачем, в жодному разі не повинен бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В цьому році їхня дочка [PERSON] йде до школи, що також, потребує значних матеріальних витрат, пов'язаних з придбанням шкільного одягу, канцтоварів, підручників, влаштуванням їй вдома куточку для занять і т.д. Джерело доходів відповідача на теперішній час їй невідоме. Відповідач є молодою людиною, має добрий стан здоров'я, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Вона вважає, що він може і мусить дбати про матеріальне забезпечення їхніх дітей і може сплачувати кошти на утримання дочки [PERSON] (6 років) в розмірі 850 гривень на місяць та на утримання дочки [PERSON] (3 роки) в розмірі 750 гривень на місяць. В попередньому судовому засідання позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дочок по 400 грн. на кожну до їх повноліття. Під час розгляду справи в суді позивачка підтримала зменшені позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дочок по 400 грн. на кожну до їх повноліття з індексацією відповідно до закону з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заява про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надійшла. Тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

13 червня 2014 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 15 листопада 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 249. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. З літа 2013 р. не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, з позовом згоден, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 249 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

13 червня 2014 року позивачка пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19 травня 2000 року в Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 100. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З вересня 2000 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В зв'язку з цим вона звернулася до суду. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді, причин неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

13 червня 2014 року представник позивача звернувся з позовом до суду в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 6566,88 гривень за кредитним договором та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність; позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 16 листопада 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №001-28625-161112, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 7220,00 гривень. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконував свої зобов'язання належним чином. Станом на 12.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 6566,88 грн. 88 коп., а саме: - заборгованість за кредитом 4942,21 грн.; - заборгованість по відсоткам 0,17 грн.; - заборгованість за комісіями 1624,50 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

13 червня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 23 квітня 2004р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя із відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя та сварок. Вони втратили взаєморозуміння та повагу, що призвело до відчуження. Сімейні відносини та ведення спільного господарства припинили. Посилаючись на зазначені обставини та на неможливість виховання сина за таких умов, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і пояснила, що у [PERSON] позивач немає наміру поновлювати сімейні стосунки . Сімейні відносини припинили в травні 2014р. Судові витрати з відповідача просила не стягувати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що сумісне життя із позивачем не можливе, а тому три тижні тому назад він пішов із сум»ї. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 23 квітня 2004р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] (а.с.3). Від сумісного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], що видно із свідоцтва про його народження із Красногвардійського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської обл, серії [NUMBER] (а.с.4). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки в травні 2014р. і на примирення не згодні. Ці обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони втратили повагу один до одного, між ними неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Судові витрати: судовий збір на суму 243грн.60коп, сплачений позивачем, за клопотанням представника позивача, суд вважає можливим не стягувати із відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

13 червня 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 27 грудня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час подружнього життя у них народилися діти: сини - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, гроші на утримання дітей не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі по ? частці щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала письмову заяву, в якій позов підтримала, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, але надав письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2003 року. У період подружнього життя, а саме, [INFO] у них народився син - [PERSON], а [INFO]. син - [PERSON], батьком яких є відповідач у справі. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З'ясовано, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, не надає позивачу допомоги на їх утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей з визначенням частки у розмірі 1/3. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 13 червня 2014 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

13 червня 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 03.11.2007 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвали в судовому порядку. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дитину, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. У своїй заяві позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку в разі неявки відповідача. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з позовної заяви, сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року, який розірвали у судовому порядку. У період спільного життя, а саме, [INFO] у них народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач у справі. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї, а дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту позовної заяви видно, що відповідач є працездатним, однак не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, не надає позивачу допомоги на її утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 13 червня 2014 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою в якій просила розірвати шлюб, який був укладений між нею та [PERSON] (далі відповідач), оскільки збереження шлюбу та подальше їх спільне життя суперечить інтересам сім'ї, що унеможливлює примирення. Позивач в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 26 жовтня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у адміністрації села Грушка, Камянського району, Придністровської Молдавської республіки, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матірю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сімя розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України) Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

13 червня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання його сина [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлення над ними опіки та призначення його опікуном останнього, вказуючи, що [PERSON] хворіє на психічні захворювання, являється інвалідом, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та не може забезпечити свою життєдіяльність без сторонньої допомоги і догляду. В судове засідання заявник не з'явився, однак подав заяву у якій вимоги заяви підтримав, просив визнати його сина [PERSON] недієздатним, оскільки він не розуміє значення своїх дій, а тому для захисту його майнових прав та соціальних інтересів необхідно встановити над ним опіку. Представники Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської райдержадміністрації та Органу опіки та піклування Павлівської сільської ради до суду не з'явилися також, подали заяви у яких заявлені вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та її матеріалів, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. В судовому засіданні, зокрема, довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії 10ААВ №546524 (а. с. 9) та висновком судово-психіатричної експертизи №257, виданим 25.08.2016р. судово-психіатричним відділенням Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О. І. Ющенка, беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO], страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.37-39). Орган опіки та піклування Павлівської сільської ради не заперечує про призначення [PERSON] опікуном [PERSON]. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. ч.1 ст. 241 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлює над нею опіку. Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби - шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів необхідно визнати його недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON]. На підставі ст.39, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved