Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

13.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 2000 грн щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення сином 23-х річного віку, тобто до [INFO] року, а також стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина за минулий час, а саме за період з 1.09.2013 року по 28.02.2015 року у розмірі 2000 грн. щомісячно, а всього 36000 грн. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що син від їх з відповідачем браку вже досяг повноліття, однак здобуває освіту за заочною формою навчання, проживає разом з нею. Позивач втратила роботу, у неї погіршився стан здоров'я, матеріальне становище позивача та сина - тяжке, у зв'язку з чим позивач і звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача на навчання [PERSON] Позивач, в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій зазначила, що просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач, проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с.6). Відповідно до довідки форми №3 наданої КП «Житлосервіс «Оболонь» від 8325 від 20.02.2015 р [PERSON] зареєстрований разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8) [PERSON] є студентом заочної форми навчання у Національному університеті фізичного виховання і спорту України за контрактом №450 від 23.08.2013р. Строк надання освітньої послуги: з 01.09.2013 року до 30 червня 2018 року, загальна вартість освітньої послуги становить: 29950 грн. (а.с.13-14). Позивач [PERSON] на теперішній час не працює, має поганий стан здоров'я, що підтверджується медичними довідками (а.с.19,20) Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. До того ж, суд вважає, що вказаний обов'язок покладається законом на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину, якщо вона продовжує навчання до досягнення нею двадцяти трьох років, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення сином 23-х річного віку, тобто до [INFO] року за умови продовження останнім навчання. Крім того позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина за минулий час, а саме за період з 01.09.2013 року по 28.02.2015 року у розмірі 2000 грн. щомісячно, а всього 36000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачка зазначила у позові, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, однак не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, але докази на підтвердження зазначеного у матеріалах справи відсутні. За таких обставин, та за відсутності доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial