Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

14 серпня 2018 року керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до [PERSON] , державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича, третя особа - Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання розпорядження незаконним, скасування рішення державного реєстратора, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, який вподальшому уточнив. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що вивченням стану дотримання законодавства у сфері земельних відносин на території Новомосковського району місцевою прокуратурою встановлено, що 26.03.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,0 га, кадастровий номер 1223286500:02:095:0523, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до відомостей Державного реєстру право власності на зазначену земельну ділянку виникло у [PERSON] на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2018. Згідно відповіді Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 02-11-1930/0/327-18 від 04.06.2018, розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2018. - не приймалось. А тому розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2018 - є підробленим, що у свою чергу, відповідно до вимог ст. 393 ЦК України є підставою для визнання його незаконним. Також, підлягає скасуванню і рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича № 40356647 від 28.03.2018 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, оскільки таке рішення прийняте на підставі підробленого документу, а спірна земельна ділянка повинна бути витребувана із незаконного володіння [PERSON] у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області В зв`язку з наведеним, в позовній заяві прокурор просив суд: -визнати незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 016586 від 04.01.2018 року в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] ; - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича № 40781390 від 24.04.2018 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1223286500:02:163:1001, площею 5,9495 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за [PERSON] ; - витребувати із незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 4,00 га, кадастровий номер 1223286500:02:095:0523, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області у власність держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Представник відповідача [PERSON] , в своїх запереченнях позовні вимоги вважав незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. По-перше, на підтвердження свої позовних вимог позивач посилається на підроблене розпорядження, однак такого «підробленого розпорядження» немає у додатках до позову. По-друге, відомості про те, що до ЄРДР внесені відомості за фактом підроблення такого розпорядження не доводять того, що будь-хто підробив таке розпорядження, визнаний винним у скоєнні такого злочину. По-третє, доказів того, що реєстратор направив поштою реєстраційну справу до Новомосковської РДА - немає, як і немає відомостей про те, що така реєстраційна справа є або відсутня в електронному вигляді. А тому позові вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідач Новомосковська РДА в своїх запереченнях посилався на те, що позовні вимоги позивача необґрунтовані через те, що Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області не приймалося розпорядження за № 016586 від 04.01.2018 року в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] , про що відповіддю за № 01-87-1369вих 18 Новомосковською РДА було повідомлено прокуратуру. Реєстрація права власності за [PERSON] спірної земельної ділянки відбулася державним реєстратором Мар`янівської сільради, тобто відповідним суб`єктом владних повноважень є саме він. А тому вимоги до Новомосковської РДА є безпідставними, просили відмовити в задоволенні позовних вимог до Новомосковської РДА. 14 серпня 2018 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сороку О.В. Ухвалою суду від 15 серпня 2018 року відкрите провадження у справі. 30 січня 2019 року ухвалою суду до закінчення підготовчого провадження прийнятий уточнений позов. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року було закрите підготовче провадження справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні прокурор підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в інтересах якого заявлені вимоги, в судовому засіданні підтримав позов прокурора, просив суд задовольнити вимоги, посилався на те, що спірна земельна ділянку вибула з володіння держави протиправно, на підставі підробленого розпорядження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач - державний реєстратор Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергель Сергій Володимирович в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав. Представник відповідача Новомосковської РДА Дніпропетровської області вважав, що вимоги позивача до РДА є безпідставними, оспорюване рішення адміністрацією не приймалося, просив в задоволенні вимог до РДА - відмовити.. Суд, дослідивши подані заяви, відзив, відповідь на відзив, пояснення та заперечення, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків. Щодо підстав звернення до суду Керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави, в особі Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, суд виходить з наступного. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальний законом. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що прокурор має право на звернення з відповідним позовом до суду за захистом інтересів держави в сфері земельних відносин. Органом, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, а саме, розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Обставини, встановлені судом. 26.03.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,0 га, кадастровий номер 1223286500:02:095:0523, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1518035112232. Підставою виникнення права власності, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… за № 134045049 від 11.08.2018 року - є розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2018 (а.с. 18-25). З відповіді Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 02-11-1930/0/327-18 від 04.06.2018 вбачається, що розпорядження Новомосковською районною державною адміністрацією від 04.01.2018 за № 016586 - не приймалось (а.с. 15). Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Новомосковському районі за вих.№ -4-0.23-330/110-18 від 25.05.2018 року - земельна ділянкакадастровий номер 1223286500:02:095:0523 - розташована за межами населеного пункту, межі населеного пункту не змінювалися. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення не змінювалося; кадастровий номер присвоєно на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 31-35). Відповідно до інформації відділу в Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № -4-0.23-393/110/18 від 16.07 2018 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,0 га., яка знаходиться власності [PERSON] складає 18516 грн (а.с. 38). З витягу зЄРДР від 19 квітня 2018 року вбачається, що доєдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2018 року внесене кримінальне провадження за № 42018041500000092 щодо використання невідомою особою завідомо підробленого документу, рішення Новомосковської РДА; оформлення права власності на земельні ділянки державної власності, чим спричинили збитки державі, за ст. 358 ч. 4 КК України (а.с. 27-28). А відповідно до витягу з ЄРДР від 04 травня 2018 року вбачається, що доєдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2018 року внесене кримінальне провадження за № 42018041500000122 щодо надання невідомою особою державному реєстратору Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області завідомо підробленого розпорядження Новомосковської РДА №016586 від 04.01.2018, за ст. 358 ч. 4 КК України (а.с. 26). Виконавчим комітетом Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 02-26/276 від 28.05.2018 повідомлено, що реєстраційна справа за № 1518035112232 направлена поштою для зберігання до архіву Новомосковської РДА відділу з Державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно (а.с. 30). Згідно інформації відділу з Державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації за № 15-13/90 від 17.05.2018 року - реєстраційна справа за № 1518035112232 до відділу не надходила ( а.с. 29). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що право власності на земельну ділянкукадастровий номер 1223286500:02:095:0523 за [PERSON] зареєстровано державним реєстратором Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі неіснуючого рішення органу місцевого самоврядування - розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації за № 016586 від 04.01.2018. В той же час саме рішення- розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації за № 016586 від 04.01.2018, на підставі виникло право власності за [PERSON] на об`єкт зазначеного нерухомого майна - суду не надано. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом статті 83 ЦПК України - сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України). В судовому засіданні встановлено, що спірна земельна ділянка перебувала у державній власності, розташована за межами населеного пункту, мала призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення. Як зазначалося вище, в позовній заяві прокурор просив суд визнати незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2008 в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] . В той же час, прокурором не надано суду рішення Новомосковської районної державної адміністрації, згідно до якого [PERSON] передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не дає можливості суду надати оцінку наявності чи відсутності такого документа. А тому такі документи, накази, розпорядження, а також документи, винесені не уповноваженою особою не є чинними, не підлягають виконанню та не можуть бути оскаржені окремо. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог прокурора в частині визнання незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №016586 від 04.01.2008 в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] належить відмовити. Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13,14), Земельним кодексом України (ст.78, 92, 93, 102-1, 116, 122, 123 ЗК України), а також іншими законами, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України). Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, означених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р., державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (далі за текстом - Порядок №1127). Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі, коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, в, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Статтею 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом - Закон №1952-1V) передбачено, що при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копи документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. Реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта. Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій (ст. 17 Закону №1952-IV). Судом встановлено, що Новомосковською місцевою прокуратурою за фактом використання завідомо підробленого документа, а саме розпорядженняНовомосковської районної державної адміністрації № 016586 від 04.01.2018 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним. Реєстраційна справа та оригінали документів, які містяться у ній, у державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича відсутні. До відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації в порушення п.l p. 6 Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3267/5 від 18.11.2016, , п.4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначені вище документи вони також не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні зо інтереси. Таким чином, у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки документами, наявними в матеріалах справи спростовано факт автентичності та достовірності такого документу, з встановлених судом обставин, рішення державного реєстратора області Гергеля Сергія Володимировича про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1223286500:02:095:0523за №40356647 від 28.03.2018 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої пади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 4 ст. 118 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. В порушення ст. ст. 116, 118 Земельного кодексу України [PERSON] з відповідною заявою про надання йому дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення не звертався, дозволу на розроблення такого проекту землеустрою не отримував. Встановлено, що проектна документація щодо відведення спірної земельної ділянки не розроблялася, в порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою не погоджувався. Крім того, рішення відповідного органу щодо передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки не приймалося. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності забувається на підставах, не заборонених законом. Набуття права власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним. Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2013 року № 6-14нс 13. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що у [PERSON] не виникло прав власності або користування спірною земельною ділянкою. Також, судом встановлена відсутність внутрішньої волі розпорядника спірної земельної ділянки на передачу її у власність [PERSON] . Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В зв`язку з наведеним, у відповідності до приписів ст. 152 Земельного кодексу України, 387 ЦК України, земельна ділянка повинна бути витребувана у відповідача [PERSON] на користь держави, в зв`язку з чим, позовні вимоги прокурора в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial