Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

13 березня 2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого та всього рухомого майна [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП : [NUMBER] ), який накладено Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 24 червня 2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в рамках виконавчого провадження ВП № 51499791. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати ( а.с. 2-7). Свої вимоги обґрунтовує наступним. В провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження ВП № 51499791 по виконанню Виконавчого напису № 6970 виданого 19 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за Кредитним договором №2615/0807/71-011 від 16 червня 2017 року за період з 10 квітня 2013 року по 10 січня 2016 року на загальну суму 141 323,07 дол. США. В рамках даного виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 червня 2016 року, якою накладено арешт на все рухоме майно, все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення 3 517 531,21 грн. 10 лютого 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва винесено рішення, за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням позов задоволено, та визнано виконавчий напис від 19 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №6970 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості на загальну суму 141 323,07 доларів США - таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 18 квітня 2017 року. 29 червня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено Постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач вказує, що з метою зняти арешт з нерухомого майна, зверталася до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, однак йому було повідомлено, що вирішити дане питання не виявляється можливим, оскільки виконавчий лист не перебуває на виконанні. Вважає, що внаслідок накладення арешту на нерухоме майно порушується його право власності та право вільно розпоряджатись майном. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв та відзиву на позов до суду від відповідача не направив. Третя особа - представник Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, заперечень щодо позову станом на 22.07.2019 не надійшло. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження ВП № 51499791 по виконанню Виконавчого напису № 6970 виданого 19 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за Кредитним договором №2615/0807/71-011 від 16 червня 2017 року за період з 10 квітня 2013 року по 10 січня 2016 року на загальну суму 141 323,07 дол. США, що підтверджується Виконавчим написом від 19 березня 2016 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованим в реєстрі за № 6970; Інформацією про виконавче провадження отриманим 18 лютого 2019 року; Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 червня 2016 року (а.с. 10, 11-15, 17-18). 24 червня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Урбанською Л.А. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 156597346 сформованої 18 лютого 2019 року (а.с. 8-9, 19-20). 10 лютого 2017 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням позов задоволено, та визнано виконавчий напис від 19 березня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №6970 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості на загальну суму 141 323,07 доларів США - таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 18 квітня 2017 року (а.с. 24-30). 12 лютого 2019 року представником позивача до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області направлено заяву про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту та заборони відчуження (а.с. 31-33). Встановлено, що Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Торбинської О.М. від 29 червня 2017 року, виконавчий напис №6970 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 19 березня 2016 року, на підставі п. 9 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу Приватному акціонерному товариству «Альфа-Банк», однак арешт з майна боржника не знято (а.с. 21-23). Так, відповідно до вимог п. 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. В частині 3 цієї статті, зокрема, зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Водночас, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. А відповідно до вимог частини 2 цієї статті, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. За змістом ч.2 ст.40 Закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності прямо не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що накладене обтяження: арешт та заборону відчуження всього нерухомого та всього рухомого майна [PERSON] , який накладено Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 24 червня 2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в рамках виконавчого провадження ВП № 51499791, обмежує право позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що зумовлює захист інтересів позивача шляхом зняття арешту з зазначеного нерухомого майна, і відповідач, який подав виконавчий документ на примусове виконання та в чиїх інтересах був накладений арешт, є належним відповідачем у справі. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, зміна та припинення правовідношення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 768,40 гривень (а.с.1), підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved