Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

12 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посився на те, що 20 вересня 2018 року між ним та [PERSON] укладений договір позики № б/н, на підставі якого він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 29 жовтня 2018 року. Договір скріплений особистим підписом відповідача [PERSON] , що свідчить про його згоду з умовами отримання та повернення грошових коштів. Факт отримання суми позики додатково підтверджується розпискою, підписаною відповідачем 20 вересня 2018 року. Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України, з боку відповідача стосовно нього виникло зобов`язання, згідно якого останній зобов`язаний повернути одержані кошти в повному обсязі. Строк повернення суми позики згідно договору - не пізніше 29 жовтня 2018 року, але до теперішнього часу, відповідачем борг за договором позики так і не повернуто. Таким чином, згідно чинного законодавства України та умов договору позивач [PERSON] має право на повернення відповідачем суми позики в розмірі 50 000,00 грн. 27 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення суми боргу, але вимога залишена без відповіді та виконання. Зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 768,40,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 29 липня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 20 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики № б/н, на підставі якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше29 жовтня 2018 року. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу суму позики в зазначеному розмірі, а відповідач в свою чергу, зобов`язався повернути грошові кошти в строк, визначений п. 3 Договору. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в сумі 50 000,00 грн. підтверджується його особистим підписом в договорі позики від 20 вересня 2018 року та додатково підтверджується розпискою, підписаною ним 20 вересня 2018 року. Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. У визначені ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вищезгаданого договору позики відповідач зобов`язався повернути борг не пізніше 29 жовтня 2018 року. Судом встановлено, що відповідач у вказаний строк борг не повернув, у зв`язку з чим 27 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості за договором позики, що підтверджується поштовою квитанцією № 4912602410335від 27 лютого 2019 року, вимога відповідачем виконана не була. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ч. 2 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України). З огляду на те, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики, ним не надано суду доказів виконання ним договору суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики в розмірі 50 000,00 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved