Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

12 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, поділити майно набуте за час шлюбу з [PERSON], а саме: визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння, виділити йому у власність автомобіль HYUNDAI SONATA, виділити у власність [PERSON] автомобіль FORD FOCUS, встановити порядок користування домоволодінням, земельну ділянку залишити в спільному користуванні. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року позов було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 24 липня 2017 року та призначено справу до попереднього розгляду. 08 вересня 2017 року [PERSON] звернулася з зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якому просить виділити за нею право власності на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI SONATA. Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу позивач обґрунтовує тим, що 08 липня 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося у зв'язку з втратою кохання, взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Починаючи з липня 2016 року вони припинили будь-які відносини та спільно прийняли рішення розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] надала письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що проти розірвання шлюбу не заперечує та наполягає задовольнити цю вимогу. Шлюбні відносини припинено з 2015 року. Заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 1995 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 26 квітня 2005 року серії [NUMBER], актовий запис 209 (а.с.34). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.3) У відповідності до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об'єднані кілька взаємопов'язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об'єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача та відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved