Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

12 листопада 2020 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. У вказаній позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в ромірі 2500 гривень на кожну дитину щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття , а також стягнути з відповідача на її користь 2000 гривень витрат, понесених нею за надання їй юридичної допомоги. Позовні вимоги мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2019 року їх шлюб розірвано. Відповідач проживає окремо та ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року в даній справі було відкрите провадження та призначено підготовче засідання, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гордаш Н. М. в судове засідання 06 серпня 2021 року не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Кабанов М.О. в судове засідання 06 серпня 2021 року не з`явилися, проте на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, датований 16 квітня 2021 року, відповідно до якого він просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів та витрат у сумі 2000 гривень, понесених позивачем. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що твердження позивача [PERSON] про ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дітей є безпідставними, а також безпідставною є вимога про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вказує на те, що продовжує брати участь у вихованні дітей та їх утриманні, підтвердженням чого копії переказів на картковий рахунок [PERSON] коштів, у тому числі в іноземній валюті, а також бирки та квитанції про придбання дітям одягу, взуття, продуктів харчування, тощо. Також зазначає, що не має регулярних заробітків, його доходи залежать від періодичних заробітків, як в межах України, так і за кордоном. 17 червня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кабанова М.О. на адресу суду надійшла заява, в якій відповідач звертає увагу суду на те, що на даний час він безробітний, на підтвердження додає ксерокопію трудової книжки, а також те, що він погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно. Про стягнення з нього судових витрат, пов`язаних за написанням позовної заяви позивачем, заперечує. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити часткового з наступних підстав. Судом встановлено, що в сторін під час перебування в шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.4), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Піщанського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.5). Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 08 серпня 2019 року їх шлюб розірвано (а.с.6-7). Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 1050 від 27 жовтня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , є жителькою смт. Піщанка Вінницької області, проживає по [ADDRESS] , разом з матір`ю проживають діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідач по справі - батько дітей проживає окремо, періодично надає матеріальну допомогу на утримання дітей (а.с.40-44). Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В положеннях ст.184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 липня 2021 року встановлено в розмірі 2013 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2510 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх непонолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреб дітей з боку батька, він перевищує мінімальний гарантований законом розмір аліментів, є співмірним з майновим станом відповідача, а їхня сплата не поставить його у скрутне матеріальне становище. В частині 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах простягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із положень ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача у дохід держави судового збору в сумі 908 гривень 00 копійок, яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В частині 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги позивачем надано квитанцію № 15 від 05 листопада 2021 року, з якої вбачається, що адвокатом Гордаш Н.М. отримано від [PERSON] гонорар в розмірі 2000 гривень за надання юридичної допомоги, проте жодних доказів того які саме види юридичної допомоги надавалися вказана квитанція не містить. Враховуючи, надані позивачем докази, беручи до уваги категорію справи, відсутність доказів, які підтверджують час, витрачений адвокатом на підготовку та складання позовної заяви, обсяг доказів, які долучені до позовної зяави, а також часткове задоволення судом позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 гривень сплачених за надання правничої допомоги, оскільки суд вважає, що витрати саме в даному розмірі є співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial