Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

14 квітня 2017 року, згідно поштового штемпелю, позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом, просить: - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи із 14 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із 14 квітня 2017 року і до досягненню дитини [PERSON], [INFO], трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Вона сама знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а отже, не має достатньо коштів на утримання дитини та на своє утримання. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання її та дитини не надає, тому позивач просить примусово стягнути з відповідача аліменти на утримання себе та дитини. Вихованням та утриманням сина вона займається самостійно. Відповідач взагалі участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Вона отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в сумі 860 грн, що є єдиним власним засобом для існування. Маючи такі доходи, їй вкрай важко утримувати себе і сина. Влаштуватися на роботу вона на даний час не має можливості, оскільки син потребує постійного догляду, а її батьки працюють та не можуть його доглядати. Отже, вона змушена звернутися до суду із вище зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначила, що відповідач у квітні та травні місяці надавав по 1000 грн, але їх не достатньо для утримання дитини. В судове засідання відповідач не з'явився, надав повноваження на представлення своїх інтересів своєму представнику - адвокату [PERSON] ( а.с. 15). Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що відповідач проживає на території Російської Федерації, офіційно працює, має можливість сплачувати аліменти і погоджується сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від його доходів. Проти стягнення аліментів на утримання позивача заперечує, вказуючи, що позивачу матеріально допомагає її батько. Крім того, розірвання шлюбу відбулося за ініціативою позивача. А тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 11.03.2015 року (а.с.3). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 3-18/442 від 13.04.2017 року та довідкою про склад сім'ї вих. 3-18/441, видана паспортистом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 4,5). Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2017 року ( а.с. 2). Дані обставини, не заперечувалися і представником відповідача. Відповідно до статті 51 Конституції України, статей 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому пріоритет у визначенні способу виконання вказаного обов'язку законодавцем віднесено до взаємного волевиявлення батьків. За відсутністю такого волевиявлення, питання визначення та стягнення аліментів віднесено до компетенції суду. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 84 СК України, дружина , з якою поживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років не залежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень ст. 180, 84 СК України, позивач має право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини - сина [PERSON], [INFO], та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки, як встановлено в судовому засіданні відповідач може надавати таку допомогу. При цьому, матеріальне становище позивача та причини розірвання шлюбу, не впливають на можливість отримання нею матеріальної допомоги від відповідача. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів яких він зобов'язаний утримувати. Беручи до уваги наведені докази, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що в даному випадку позов підлягає частковому задоволенню, а саме, з [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - з 14 квітня 2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial