Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

14.03.2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON], треті особи: Дніпропетровська міська рада, Самарський ВДВС ДМУЮ про визначення порядку користування квартирою. Позивні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] з 10.01.2012 року зареєструвалася та проживала за адресою: [INFO]. Вселилася та зареєструвалася за вказаною адресою зі згоди наймача вказаного приміщення її матері [PERSON]. Однак спільне проживання не складалося. [PERSON] влаштовувала постійні сварки, виганяла її з квартири. Позивач в 2014 році звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в житлове приміщення. Вказаний позов був задоволений. Незважаючи на ухвалене судом рішення, відповідачі перешкоджають їй користуватися вказаною квартирою, не надають доступ до житлових кімнат. Т.ч. на сьогоднішній день, позивач не має можливості проживати в даній квартирі. Відповідно до плану квартири [ADDRESS] квартира складається з двох ізольованих кімнат, розміри яких складають: зала 15,1 кв.м., спальня 12,5 кв.м.. Загальна житлова площа становить 27,6 кв.м. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визначити порядок користування квартирою №106 в буд. №64 по вул. Немировича-Данченка в м. Дніпропетровську наступним чином: - житловою кімнатою, площею 15,1 кв.м., - [PERSON] та [PERSON]; житловою кімнатою площею 12,5 кв.м. [PERSON]; в загальному користуванні залишити: кухню 7,5 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,7 кв.м, коридор 7.6 кв.м., стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі солідарно. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі викладених обставин. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду згідно чиного законодавства. Представники Самарського ВДВС ДМУЮ та КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином. Приймаючи до уваги пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є головним наймачем квартири [ADDRESS], окрім неї в квартирі зареєстровані її дочка [PERSON] та онук [PERSON] Дані обставини встановлені рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2014 року (а.с. 12-13). Відповідно до плану квартири [ADDRESS], вона складається з двох ізольованих житлових кімнат, розміри яких складають: зала 15,1 в.м., спальня 12,5 кв.м., загальна житлова площа становить 27,6 кв.м., що підтверджується планом квартири (а.с. 9). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2014 року [PERSON] вселена до квартири [ADDRESS] (а.с.12-13). Факт наявності між сторонами конфлікту з приводу проживання позивача в спірній квартирі визнається усіма учасниками судового засідання, а отже у відповідності до ст.61 ЦПК України він є таким, що не підлягає доказуванню. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Згідно ст.64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випивають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Визначаючи варіант порядку користування квартирою №106 в будинку №64 по вул. Немировича-Данченка в м. Дніпропетровську, приймаючи до уваги її загальну площу, а також ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] є особами одного полу, суд приходить до висновку про можливість наступного порядку користування квартирою: -Житлову кімнатою площею 15,1 кв.м. виділити [PERSON] та [PERSON]; -Житлову кімнату площею 12,5 кв.м. виділити [PERSON]; -Кухню 7,5 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,7 кв.м., коридор 7,6 кв.м. залишити в загальному користуванні. Будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень відповідачами в судовому засіданні надано не було. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладені обставини суд вважає за необхідне встановити порядок користування квартирою №106 в буд. №64 по вул. Немировича-Данченка в м. Дніпропетровську відповідно до вищезазначеного порядку. Також, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються із витрат на сплату судового збору в сумі 551,20 грн. та витрат на послуги адвоката з надання юридичної допомоги, що складають 4800 грн. (а.с.74). На підставі викладеного,

Outcome: approved