overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 жовтня 2013 року у виконавчому комітеті Камянської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом № 16 між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіря. Вказує, що подружні відносини припинені протягом останніх двох років. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, заяви у її відсутності не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 жовтня 2013 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Камянської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом № 16 (а.с.3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 жовтня 2013 року у виконавчому комітеті Кам'янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом № 16 між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин у сторін неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів та відсутність між сторонами взаєморозуміння та довір'я. Вказує, що подружні відносини припинені протягом останніх двох років. Спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, заяви у її відсутності не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 10 жовтня 2013 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Кам'янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом № 16 (а.с.3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Зазначила, що рішенням Ясинуватського районного суду Донецької області від 07 грудня 2000 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини, починаючи з 01 грудня 2000 року і до повноліття дитини. Відповідач також сплачував аліменти на доньку від першого шлюбу Катерину, якій у 2012 році виповнилося вісімнадцять років. Позивач [PERSON] не знала про необхідність звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів на доньку [PERSON]. Позивач [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів з 1/6 частини на 1/4 частину доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Заявила клопотання про розгляд справи у її відсутність, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином - телефонограмою. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 23 жовтня 2000 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] (а.с.7). 18 травня 2001 року шлюб між сторонами розірвано (а.с9). Відповідно до виконавчого листа, виданого Ясинуватським районним судом Донецької області від 07 грудня 2000 року № 2-950 з [PERSON], [INFO], щомісячно на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 01 грудня 2000 року і до повноліття дитини, у розмірі 1/6 частини щомісячно (а.с10). 11 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] у виконкомі Новоселівської Першої сільської ради Ясинуватського району Донецької області зареєстрували шлюб, про що є відповідний актовий запис № 2 (а.с.6). Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленості між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує те, що відповідач не надав заперечень проти збільшення розміру аліментів, вважає за можливе змінити розмір аліментів з 1/6 частини на 1/4 частину його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 08 липня 1998 року у виконавчому комітеті Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 9 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які є неповнолітніми: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіря. Вказує, що внаслідок матеріальних нестатків в лютому 2015 року виїхала за кордон. У звязку з несумісністю характерів та безпідставними звинуваченнями подружні відносини припинені з липня 2016 року. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дітей немає. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Головата». Просить судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив щодо розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 08 липня 1998 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 9 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Більше трьох місяців сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть. Шлюб носить лише формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач [PERSON], яка на підставі довіреності діє в інтересах [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] є власником та проживає у [ADDRESS]. Крім нього у вказаному будинку також зареєстрований його син відповідач по справі [PERSON] Більше ніж два роки відповідач в квартирі не мешкає, його речі відсутні, самостійно знятися з реєстрації не має змоги оскільки виїхав за межі країни. Позивач через те, що відповідач зареєстрований у квартирі, змушений нести зайві витрати на утримання житла, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час в зв'язку із скрутним матеріальним становищем та підвищенням цін на житлово-комунальні послуги у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача [PERSON], який добровільно з реєстрації не знявся, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, надав заяву від про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що проти задоволення позову не заперечує (а.с.30). З'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником та проживає у [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 27 червня 1997 року, нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі за [NUMBER] (а.с.14). Крім нього у вказаному будинку також зареєстрований його син відповідач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою від 04 серпня 2016 року КП «Служба єдиного замовника № 4» (а.с.19). Відповідач в квартирі не мешкає останні два роки, його речі відсутні, що підтверджується поясненнями сусідів [PERSON] (а.с.20-22), [PERSON] (а.с.23-26), самостійно знятися з реєстрації не має змоги, оскільки виїхав за межі країни. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] більше року не мешкає в будинку [ADDRESS], факт його реєстрації в будинку призводить до зайвих витрат позивача на оплату житлово-комунальних послуг, тощо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, не цікавиться їхнім життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує та просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про отримання повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають дітей [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-БК № 106350 (а.с.7) та [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 050277 (а.с.8). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, не цікавиться їхнім життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню дітей [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 27 жовтня 2001 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітнью дитину - доньку [PERSON], яка народилась [INFO] року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з листопада 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, діти повністю перебувають на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Ухвалою суду від 06.09.2016 позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів розєднані в окремі провадження. У судове засідання сторони не зявилися, у письмових заявах позивач та відповідач просили справу розглядати за їхньої відсутності, позивач позов підтримала, відповідач його визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2003 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають разом з матірю та перебувають на її утриманні (а.с. 6-7). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей, працездатність відповідача, стан здоровя та матеріальне становище як дітей, так і їхнього батька,\~відсутність у нього непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

12 серпня 2016 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що 18.05.2015р. померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку вони мають намір успадкувати за заповітом, проте не мають можливості оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документу (Державного акту на право власності на земельну ділянку), який був втрачений. Позивачі в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх присутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с. 24, 25). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] повідомив суд листом про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 26). Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 18.05.2015р., відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, яку мають намір успадкувати позивачі, проте через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку, який був втрачений, не мають такої можливості, тому з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved