Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

13.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 21.09.2007 року, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Як на підставу позову посилається на те, що з 2007 року вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2017 року. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дітям не надає. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебувають у скрутному матеріальному становищі, при цьому, прожитковий мінімум на дитину з грудня 2018 року складає 2027 грн. Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, справді шлюбні відносини припинені з травня 2017 року, проживають окремо. Вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити частково, стягувати з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімумі на дитину щомісячно. Він не є здоровим та працездатним, оскільки йому постановлено діагноз скалеоз та хронічний остеохондроз, він проходив курс лікування, тому він не може працювати на декількох роботах. До жовтня 2018 року він працював на посаді комірника, отримуючи середньомісячну заробітну плату у розмірі 3059 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в оригіналі Свідоцтва про шлюб, 21 вересня 2007 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, у Дзержинському відділі реєстрації атків цивільного стану ХМУЮ, актовий запис №683. Подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2010 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї неможливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, від сумісного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач [PERSON] , матір`ю - позивачка [PERSON] . Відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровою, працездатною особою, оскільки протилежного відповідачем не доведено та не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього якихось хвороб, які б перешкоджали працевлаштуватися та вести активну трудову діяльність. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При цьому, у 2019 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 4173 гривні (ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет на 2019р.») У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, відповідач є здоровою, працездатною особою, тому будучи здатним до активної праці, відповідач повинен докласти певних зусиль щодо працевлаштування і сплачувати на утримання дитини аліменти, оскільки це є обов`язком батьків, та забезпечити гармонійний розвиток дитини. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та призначити стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК) Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги задоволені, то стягненню з відповідача на користь Держави підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (704,80 х 1300 / 2000) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial