Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

13 лютого 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON], заінтересована особа: Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] у неї спільно з [PERSON] громадянином України народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №53 від 27 лютого 2015 року та обмінною картою (форма №113/о, затверджена наказом МОЗ України 13.02.2006 р. №67), яка видана комунальним лікувально - профілактичним закладом №1 Центральної міської лікарні №6 м. Донецька без номера та дати, де в графі «12» зворотної частини обмінної картки у розділі «Відомості про новонародженого» зазначено: стать дитини - хлопчик, зріст - 56 см., вага при народженні - 4000 гр., стан дитини - удовлитворительный (мовою оригіналу). Свідоцтво видане в місті Донецьк, Донецька область на тимчасово окупованій території України - 27 травня 2015 року. Громадянин України [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк, Калінінський район, свідоцтво про смерть від 08 квітня 2015 року видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області на тимчасово окупованій території України, про що складено відповідний актовий запис за №411. Провести реєстрацію народження дитини в Межівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не має можливості, що підтверджується відповідним листом №156/14.36-46 від 08 лютого 2018 року. Причиною цьому є той факт, що медичний документ не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Заявник просить суд встановити факт народження [INFO] в місті Донецьк, Будьоннівський район, Донецької області, Україна, [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], уродженкою м. Донецьк, Україна, сина [PERSON] та зобов'язати Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області провести державну реєстрацію народження [INFO] в місті Донецьк, Будьоннівський район, Донецької області, Україна, [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], уродженкою м. Донецьк, Україна, сина [PERSON] та скласти відповідний актовий запис. У судове засідання заявник, [PERSON] не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні заяви наполягає в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Межівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, надано суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти заяви немає. Одночасно просять конкретно прописати відомості, які необхідно зазначити в актовому записі при державній реєстрації народження. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У судовому засіданні встановлено, [INFO] [PERSON], громадянки України, в м. Донецьку народився син - [PERSON]. Лист Межівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області №156/14.36-46 від 08 лютого 2018 року свідчить про те, що заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини з причини того, що медичний документ не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Заінтересованою особою було також роз'яснено, що за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом також оглянуті надані заявником документи «свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №53 від 27 лютого 2015 року» та «обмінна карта, яка видана комунальним лікувально - профілактичним закладом №1 Центральної міської лікарні №6 м. Донецька без номера та дати», в яких зазначено, що у [PERSON] у місті Донецьк, народився хлопчик, зріст - 56 см., вага при народженні - 4000 гр., стан дитини - задовільний. Також судом оглянуто «свідоцтво про смерть [PERSON], [NUMBER] від 08 квітня 2015 року видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №411» Зазначені документи не приймаються судом, як докази, через їх неналежність у зв'язку з обставинами, викладеними нижче. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Ч.2 ст.9 - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чипризначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №53 від 27 лютого 2015 року, обмінна карта, яка видана комунальним лікувально - профілактичним закладом №1 Центральної міської лікарні №6 м. Донецька без номера та дати, а також свідоцтво про смерть [PERSON], [NUMBER] від 08 квітня 2015 року видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №411, є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило [PERSON], яка є громадянкою України, можливості отримати свідоцтво про народження її дитини. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За абз. 5 ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно п.п.2 п.1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження [PERSON] оскільки це не можливо без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України необхідно віднести за рахунок заявника. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві. Відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч.3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved