Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

14 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, який було змінено 15 жовтня 2014 року, до відповідача [PERSON] у якому просить: - розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області за відповідним актовим записом за №202; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 700 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що під час спільного проживання у сторін виникали непорозуміння щодо сімейних відносин, які з часом переходили у сварки, відповідач налаштовував проти позивача батьків останнього, внаслідок чого позивач кілька місяців перебував під постійним психологічним та моральним тиском з боку відповідача та своїх близьких. Оскільки, зазначені обставини почали негативно позначатися на психо-емоційному стані дитини позивачем було прийнято рішення тимчасово змінити місце проживання і переїхати з дитиною проживати до [INFO]. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Також, позивач зазначає, що догляд за дитиною потребує постійних витрат на харчування, одяг, оздоровлення, всебічний розвиток здібностей. Зазначені витрати позивач самостійно нести можливості не має, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує лише допомогу по народженню дитини, а допомогу по догляду за дитиною до трьох років взагалі не змогла оформити, оскільки для її призначення необхідна довідка про доходи відповідача, яку він не надав. За час окремого проживання, з липня 2014 року, відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, мотивуючи це тим, що він офіційно не працює, від спілкування та вирішення питання в позасудовому порядку відмовляється. Позивачу [PERSON] судова повістка надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку та зазначеною останньою у позовній заяві, але була повернута до суду по закінченню встановленого строку зберігання. Тому, відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі - ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.19, 20). Крім того, у заяві про зменшення позовних вимог позивач просить провести судовий розгляд за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. (а.с.21, 22). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Пояснив, що налагодити сімейні відносини між сторонами не є можливим, оскільки позивач проживає у м.Боярка з іншим чоловіком. Позов в частині стягнення аліментів в розмірі 700 гривень не визнав, зазначивши що є можливість сплачувати аліменти на доньку [PERSON] в розмірі 400 гривень, оскільки офіційно не працює та має непрацездатних батьків. Суд, заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із свідоцтва про шлюб 1-БП №054432 виданого 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 17 липня 2010 року про що в цей день відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 202. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.5). Із свідоцтва про народження І-БП №146636 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 10 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] народилася 28 квітня 2013 року у місті Шостка Сумської області про що 10 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області складено відповідний актовий запис №204 і її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. (а.с.6). З паспорту громадянина України МА 216564 виданого Глухівським МРВ УМВС України в Сумській області 26 березня 2004 року вбачається, що [PERSON] народився 28 травня 1982 року у сел.Вороніж Шосткинського району Сумської області. (а.с.7, 8). З паспорту громадянина України МВ 448096 виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 13 жовтня 2010 року вбачається, що [PERSON] народилася 27 березня 1986 року у м.Шостка Сумської області. (а.с.10, 11). Із довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців сформованої 14 жовтня 2014 року за №19442499 вбачається, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відсутні відомості щодо [PERSON]. (а.с.25). Із трудової книжки [PERSON] серії АА №937311 вбачається, що [PERSON] був звільнений з посади агента торговельного відділу продажів ТОВ «Баядера Логістик» 30 квітня 2014 року наказом №015 ЗВ-П від 30 квітня 2014 року, та в подальшому відомості про працевлаштування відсутні. (а.с.26-31). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року за №2947-ІІІ (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних відносин, не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обовязків та проживають за різними адресами. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] позов в частині розірвання шлюбу визнає і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно із ст.180 СК України, батьки повинні утримати дитину до її повноліття. Згідно із ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка потребує матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з липня 2014 року матеріально дитину не забезпечує, постійного доходу немає, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити частково. Так, судом враховано, що відповідач окрім малолітньої дочки має непрацездатних батьків, що відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України як обставина має істотне значення при вирішенні розміру аліментів. В той же час, суд не бере до уваги зазначену відповідачем обставину, що на даний час він не має роботи, а тому не має можливості матеріально утримувати дитину, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] хронічних захворювань та інвалідності не має, а тому має фізичну можливість працювати та матеріально утримувати дитину. Щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне призначити їх у твердій грошовій сумі, що дорівнює 516 гривням 00 копійкам. Призначаючи такий розмір аліментів, судом враховано такі обставини, як: - сторони мають дочку [PERSON], [INFO], тобто віком один рік; - відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року за №719-VII, прожитковий мінімум на дітей віком до шести років у 2014 році встановлено 1032 гривні; - батьки мають рівні права щодо виховання та матеріального забезпечення дітей. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, дитина проживає з матірю. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №3103.248.1 виданої 10 липня 2014 року Сумською філією Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, за позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. (а.с.1). З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок (0,2 розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2014 року). Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial