Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

13 жовтня 2020 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій прохає встановити той факт, що її батько, [PERSON] , який народився [INFO] у м. Львові, проживав у кв. [ADDRESS] та є таким, що помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у смт. Совєтське, м. Ялта Автономної Республіки Крим (а. с. 1). В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] . На підтвердження цього факту надала копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10 серпня 1985 року (а. с. 4). ЇЇ батько, [PERSON] , помер [INFO] у смт. Совєтське, м. Ялта Автономної Республіки Крим, яке входить до переліку тих населених пунктів, на території яких органи державної влади України, у зв`язку із окупацією частини її території, тимчасово не здійснюють свої повноваження. Їй було видано свідоцтво про смерть батька. З метою реєстрації факту його смерті вона звернулася до Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на що отримала відповідь від 26 вересня 2020 року за вихідним № 1872/21.27-65, що нею пред`явлено документи, які видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Самостійно довести той факт, що її батько [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт. Совєтське, м. Ялта Автономної Республіки Крим, вона не може, тому прохає суд заяву задовольнити. Встановлення цього факту їй необхідно для реалізації своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 11 годину 30 хвилин 20 жовтня 2020 року (а. с. 20). У судове засідання заявниця не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені вимоги підтримала та прохала задовольнити їх (а. с. 16). Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заперечень щодо задоволення заяви не має (а. с. 24). З цих підстав, на виконання приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу без фіксування судового процесу технічними засобами та ухвалив рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими заявником письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Нормою ч. 1 ст.\~317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, що визначена Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до вимог п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Згідно з вимогами ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Приписами ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, які затверджені наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). У своїх рішеннях «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій\~ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території істотно обмежені. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10 серпня 1985 року, її батьком є [PERSON] (а. с. 4). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у смт. Совєтське, м. Ялта Автономної Республіки Крим, про що 16 серпня 2020 року видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 170209910001400952006 (а. с. 5). З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] , [INFO] , є батьком заявниці [PERSON] . Сам [PERSON] помер [INFO] у смт. Совєтське, м. Ялта Автономної Республіки Крим, яке є окупованою територією України. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його смерть. 26 вересня 2020 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки заявницею пред`явлено документи, які видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а. с. 14). Внаслідок невідповідності виданого документа формі, що визначена чинним законодавством України, заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті її батька. Також, заявниця просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , однак жодних доказів на підтвердження даних доводів заявницею суду не надано. Оцінюючи у сукупності надані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви в частині встановлення факту, що має юридичне значення, смерть [PERSON] , [INFO] , яка сталася [INFO] у смт. Совєтське, м. Ялта Автономної Республіки Крим, що є тимчасово окупованою територією України. Підстав для задоволення заяви в частині щодо встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial