Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

14.06.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, мотивуючи тим, що перебуваючи у шлюбі відповідач придбав на своє імя будинок та земельну ділянку для обслуговування цього будинку. В травні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо позасудового розподілу спільно нажитого майна, [PERSON] була змушена звернутись до суду з даним позовм. Позивачка до суду не з'явилась, її представник адвокат [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. В подальшому до суду на зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФП №007474 виданого 04.02.2006 року в МВРАЦС ММУЮ Миколаївської області 04.02.2006 року, актовий запис №43. 24.05.17 року позивачка звернулась до Заводського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. На час розгляду даної цивільної справи рішення щодо розірвання шлюбу не винесене. Оригінал свідоцтва про шлюб знаходиться в матеріалах цивільної справи 2/487/1655/17. Згідно договору купівлі-продажу від 18.09.2014 року відповідач [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 24. Відомості про державну реєстрацію права власності було внесено в ДРРПНМ 18.09.2014 року. Крім того, рішенням Миколаївської міської Ради від 09.02.2016 року [PERSON] надано у власність земельну ділянку за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 24, (кадастровий номер 4810136300:05:016:0013) на якій розташовано житловий будинок. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до вимог ст. ст. 70-71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як передбачено ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за №11, розяснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ майна як обєктів права спільної сумісної власності, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 69 СК України та ч. 4 ст. 372 ЦК України, що надає право позивачу на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу прав на майно, без розділу майна в натурі. З огляду на викладене, та на те, що спірне нерухоме майно придбане під час шлюбу, домовленості між сторонами щодо її поділу остаточно не досягнуто, враховуючи встановлену законом рівність часток у праві спільної сумісної власності подружжя, суд вважає обґрунтованими вимоги про визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки в порядку поділу майна подружжя. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог.

Outcome: approved