Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

13 грудня 2018 року позивач [PERSON] , від імені якої діє адвокат Даншин С.О. звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 09 червня 1986 року працювала у «Горлівському управлінні по газопостачанню та газифікації» ВАТ «Донецькоблгаз», яке є відокремленим структурним підрозділом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». 30 червня 2015 року її було звільнено згідно з п. 1 ст.36 Кодексу законів про працю згідно наказу №390/к від 30 червня 2015 року. За період її роботи є заборгованість по заробітній платі за квітень - червень 2015 року, в розмірі 14443 грн. 49 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 14443 грн. 49 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. Позивач [PERSON] та її представник Даншин С.О. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю та просять його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує повністю, також надав свої письмові заперечення, з яких вбачається, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» є юридичною особою, до складу підприємства входить 19 відокремлених підрозділів юридичної особи, один яких Горлівське управління по газопостачанню та газифікації, яке розташоване за адресою: м. Горлівка, вул. Горького,58а. Внаслідок проведення на території Донецької області АТО та втрати керування майновими комплексами 7 структурних підрозділові один з яких Горлівське управління по газопостачанню та газифікації, місцезнаходження якого зареєстроване на території, не підконтрольній України, господарську діяльність структурних підрозділів паралізовано, деяких тимчасово призупинено на час проведення АТО відповідно до рішення Наглядової ради ПАТ «Донецькоблгаз». У зв`язку із блокуванням роботи Горлівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз», яке фактично знаходиться на непідконтрольній українській владі території, з 30.06.2015 року фактично даний структурний підрозділ не працює. Відкрите кримінальне провадження по факту захоплення невстановленими особами адміністративної будівлі Горлівського управління по газопостачанню та газифікації. Під час того, як м. Горлівка було окуповано «ДНР» колишні співробітники працевлаштувалися у структурі утвореній «ДНР» - Державному підприємстві «Донбассгаз». Жодні документи з території структурного підрозділу вивезти або передати не вбачається можливим. Підтвердити або спростувати чи знаходилась позивачка у трудових відносинах з ПАТ «Донецькоблгаз» в особі Горлівського управління по газопостачанню та газифікації не можливо, так як інформація відсутня. Представник відповідача вважає, що всі додані позивачем до позовної заяви документи є недостовірними, виданими невстановленими особами, з проставлянням невідомих штампів та печаток, що захватили адміністративну будівлю та виробничі приміщення Горлівського управління по газопостачанню та газифікації. Крім того, усі перелічені документи складені самім адвокатом Даншиним С.О. та не доводять документально факт витрат та їх сплату. Довідка про сплату винагороди не може підтверджувати фактичність сплати грошових коштів на користь адвоката Даншина С.О ., оскільки не підписана позивачем. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, проаналізувавши зібрані в справі докази, враховуючи думки сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно трудової книжки [PERSON] 09 червня 1986 року прийнята на роботу в «Горлівське управління по газопостачанню та газифікації, структурного підрозділу Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та відповідно до наказу №390/к від 30 червня 2015 року була звільнена з посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі позивачу [PERSON] була нарахована заробітна плата за 2015 рік: квітень 2015 року-2172,12 грн., за травень 2015 року- 4583,77 грн., за червень 2015 року-7687,60 грн. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітної плати в сумі 14443 грн. 49 коп. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з отриманими ним послугами адвоката у розмірі 1000 грн., суд приходить до наступного висновку. Частиною 1статті 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем не доведено факт і тривалість надання адвокатом правової допомоги позивачу по справі, факт оплати ним правової допомоги на його користь, розрахунок розміру правової допомоги - з врахуванням часу на надання правової допомоги: у судовому засіданні та під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, у зв`язку з чим дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини присудження працівникові виплати заробітної плати , але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial