Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

12 лютого 2003 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 2,27 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] мати позивача, яка померла 05 листопада 2015 року. До складу спадщини після смерті [PERSON], окрім згаданого вище права на земельну частку (пай), входить земельна ділянка площею 2,2803 га, що розташована на території Курашовецької сільської ради. Позивач у справі є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, спадщину прийняв. Крім нього спадкоємцем за законом є [PERSON], яка спадщини не прийняла і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкові право та майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, у п. 5 позовної вимоги, просив справу слухати у його відсутності (а.с. 6). Відповідач [PERSON] та представник відповідача сільський голова Курашовецької сільської ради, подали до суду заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнали (а.с. 28, 33). Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 182694, виданим 14 лютого 2003 року (а.с. 9), стверджується, що [PERSON] помер 12 лютого 2003 року у с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 373 від 06 травня 2016 року (а.с. 14), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Р-1598/0-1589/6-16 від 13 червня 2016 року (а.с. 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Урожай» с. Курашівці площею 2,27 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виданої 29 липня 2016 року (а.с.30) вбачається, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки померлого. Із наявних у матеріалах справи доказів (а.с. 14) слідує, що у першій черзі спадкоємців після смерті [PERSON] мали право спадкувати син померлого [PERSON], дочка [PERSON] та дружина [PERSON]. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою Курашовецької сільської ради № 373 від 06 травня 2016 року (а.с. 14) стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном (а.с. 14), їй з 12 лютого 2003 року належить право на земельну частку (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Урожай» с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру виданої 29 липня 2016 року вбачається, що спадкові права [PERSON] не оформила (а.с. 29). 05 листопада 2015 року [PERSON] померла (а.с. 10). Вище наведеним, а також довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 374 від 06 травня 2016 року (а.с. 15) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON], та земельна ділянка № 163 площею 2,2803 га. розташована на території Курашовецької сільської ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17-19). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 29 липня 2016 слідує, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишала (а.с. 31). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвами про смерть (а.с.9-10), свідоцтвом про своє народження (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 374 від 06 травня 2016 року (а.с. 15), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 21) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який має право і прийняв спадщину після її смерті. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44612524, виданої 29 липня 2016 року (а.с. 32) вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкодавця [PERSON] відсутня. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 10 червня 2016 року (а.с. 13), слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON] та сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити його права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 20). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку та право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved