Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

12 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дітей. Тому так як відповідач офіційно не працевлаштований, то вона просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісяця на кожну дитину. 03 травня 2018 року позивач уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають одну спільну дитину сина [PERSON], [INFO] та просила стягнути з відповідача аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісяця. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала, пояснивши, що фактично відповідач є біологічним батьком лише однієї дитини [PERSON] і його допомога в утриманні дитини [PERSON] носить нерегулярний характер, а останні півроку відповідач взагалі не підтримує дитину матеріально. Відповідач позов визнав частково, підтвердивши, що дійсно останні півроку не надає матеріальної допомоги дитині, так як заробляє тимчасовими заробітками і коштів не вистачає самому, однак, на його думку, 1000 грн щомісяця це забагато і вважає, що 800 грн в місяць це достатня сума на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 19.02.2016 року /а.с.7/. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] і, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.5, 7/. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.8/. Відповідно до частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційного місця роботи немає. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі. Що стосується розміру аліментів, суд прийшов до наступного. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що для забезпечення умов життя, звичних для дітей, достатніх для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, на яке дитина має право, враховуючи стан здоров'я дитини та інші обставини, зокрема, нерегулярну допомогу дитині у минулі періоди , відповідно до ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача на те, що 1000 грн. щомісяця є занадто великою сумою, а 800 грн. може задовольнити потреби дитини, не може бути прийняті судом до уваги, виходячи із такого . Так , Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, який з 01 січня 2018 року становить 1492 гpивень . Згідно із частиною другою ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків на дитину відповідного віку , тобто 746 грн. Враховуючи приблизний розмір річного прибутку відповідача , про який він повідомив у судовому засіданні 60000 грн, середньомісячний розмір, зокрема, складає близько 5000 грн на місяць і тому стягнення 1000 грн. на місяць, що складає приблизно 1/5 від місячного прибутку відповідача, суд вважає за можливе. При цьому суд враховує, що у відповідача немає інших утриманців, про незадовільний стан свого здоров»я останній не повідомляв. Тому суд прийшов до висновку, що для забезпечення умов життя, звичних для дитини, достатніх для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, на яке дитина має право, враховуючи наявність можливості відповідача щодо утримання дитини за його матеріальним становищем, станом здоров'я та інших обставин, відповідно до ст.182 СК України, з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісяця . Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Outcome: approved