overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

13.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований\~між ними 25.02.2004 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з 2004 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] своєї згоди на розірвання шлюбу в органах РАЦС не дає, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове\~\~засідання двічі не з'явилася, судом належним чином була\~\~повідомлена про час та місце розгляду справи,\~\~причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд\~\~встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 02 ( а.с. 6 ). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений\~згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу\~\~\~\~\~\~ України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

13.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 20.08.1993 року Центральним відділом РАЦС м. Одеси, актовий запис № 457. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. На протязі двох років спільне господарство не ведеться, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. При цьому надав суду оригінал свідоцтва про шлюб сторін, яке видане повторно 23.12.2015 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20.08.1993 року між [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Мірошниченко/ [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 457 /свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 249176, яке видане повторно 23.12.2015 року/. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть понад два роки, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна на теперішній час немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові, солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають однин одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням наявної в матеріалах справи заяви відповідача про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

13.10.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON] кредитного договору № 500957284 від 21.08.2014 року, остання отримала кредит у розмірі 23598, 97 грн. Відповідачка зобов'язалась виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідачка свої зобов'язання не виконує та станом на 22.08.2015 року має заборгованість у розмірі 26807, 59 грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача Василюк Є.С у судове засідання не з'явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов'язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 21.08.2014 року між банком та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № 500957284 від 21.08.2014 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 23598, 97 грн. Відповідачка зобов'язалась виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідачка свої зобов'язання не виконує та станом на 22.08.2015 року має заборгованість у розмірі 26807, 59 грн., яку необхідно стягнути з останньої на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1218,00 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

13.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про виділ в натурі 3/25 частин нерухомого майна, що є його часткою у спільній частковій власності сторін, а саме виділення йому у власність приміщень: 4-1, площею 9,8 кв.м, 4-4, площею 6,5 кв.м, 4-3, площею 7,4 кв.м, а відповідачу приміщень: 3-1, площею 6,9 кв.м, 3-5, площею 4,5 кв.м, 3-3, площею 11,4 кв.м, 3-2, площею 6,9 кв.м в будинку [ADDRESS] в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, викликався до суду шляхом розміщення виклику до суду в місцевій пресі. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 28.02.2012 року (справа №22ц-449) є власником 3/25 частин будинку [ADDRESS] вартістю 22643,50 грн, а також за ним визнано право власності на ? частину будівельних матеріалів і конструкцій, використаних при будівництві прибудови до 6/25 частин вказаного будинку, погреба, гаража з оглядовою ямою, сараю, курника і туалету, загальною вартістю 36921 грн (а.с.34-36). Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, за умови, що річ є подільною. Згідно пункту 3 висновку судової експертизи №2302-2305/11-24 від 20.12.2011 року, яка проведена Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, виділити в натурі по 3/25 частин із спільного майна (6/25 частин вказаного будинку) здійснити не можливо, так як спірні 6/25 частин будинку містять самочинні споруди, а саме прибудову до 6/25 частин вказаного будинку, погреб, гараж з оглядовою ямою, сарай, курник і туалет, які на даний час сторонами не узаконені у встановленому порядку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

13.10.2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Вказувала, що з 20.10.1990 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 18.11.2004 року було розірвано. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO] Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні погодився з позовною вимогою про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 в розмірі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18.11.2004 року було розірвано. Від спільного життя вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 26.02.1999 року. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

13.10.2015 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з травня 2013 року по вересень перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. 14.07.2014 року у неї з відповідачем народилася дитина [PERSON] Сумісне життя у неї з відповідачем не склалася. На теперішній час малолітній [PERSON], [INFO] мешкає з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у важке матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

13.10.2015 року позивач поштою звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка на даний час мешкає разом з позивачем (а.с.9-10). Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів, виходячи з того, що він не має інших утриманців, враховуючи його вік та задовільний стан здоров'я і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

13.10.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 12.03.2011 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, сторони фактично припинили шлюбні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

13.10.2015 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з червня 2001 року до початку 2007 року вона проживала разом з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, від якого має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, працює неофіційно, має мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, розмір якого позивачу не відомо, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила суд \~розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

13.10.2015р. Центральним районним судом м.Миколаєва постановлено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, яким у задоволенні позову відмовлено. На рішення суду представником позивача подана апеляційна скарга. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19.11.2015р. матеріали справи повернуті до суду, оскільки не ухвалено рішення стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди. У судове засідання 02.12.2015р. сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином, їх неявка не є перешкодою для постановлення додаткового рішення. Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, вважає необхідним постановити по справі додаткове рішення щодо невирішених вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Так, згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, звертаючись до суду із позовом, позивач просила усунути перешкоди у здійсненні права власності, зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул.Клубна, 5 в с.Варварівка у м.Миколаєві, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови до кута її житлового будинку, звільнити відмосток житлового будинку, визначити порядок суміжного землекористування земельними ділянками №5 ві №5/1 по вул.Клубна, встановити межі вказаних земельних ділянок та забезпечити вільний доступ для обслуговування будинку, стягнути із відповідача в порядку відшкодування майнової шкоди 24360 грн., та моральної шкоди 50000 грн. Однак, в резолютивній частині рішення вирішено лише питання про усунення перешкод у здійсненні права власності. При цьому, в судовому засіданні сторони давали пояснення щодо заявлених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в мотивувальній частині рішення дана оцінка доводам сторін з даного приводу, обґрунтовані підстави для відмови у позові в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди. За таких обставин, суд вважає необхідним постановити по справі додаткове рішення щодо заявлених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та відмовити у задоволенні позову щодо вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

13.10.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №658. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності. Судом встановлено, що з 14.09.2013 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі а.с.3. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], а.с. 4. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинили, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved