Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

13 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, [PERSON], 17 липня 2011 року у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 254. Позовні вимоги мотивує тим, що з грудня 2017 року шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені, в них різні погляди на життя, немає взаємопорозуміння. Шлюб між ними носить тільки формальний характер, примирення між ними неможливе. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Від представника позивача [PERSON], на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON]В в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 17 липня 2011 року укладено шлюб у Мукачівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 254 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 172498 (а.с.4)). Шлюб між\~ними носить\~формальний характер,\~шлюбні стосунки\~не підтримують\~з грудня\~2017\~року. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам і має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved