overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб розривають в суді, живуть окремо, син на її утриманні, відповідач, який має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді позивачка позовні вимоги підтримує повністю і пояснила, що їй невідомі фактичні суми доходів відповідача, а шлюб між ними розірвано в 2015 році. Відповідач позов визнає частково і пояснив, що отримує в середньому доходи до 2000 грн. в місяць. Згідний платити аліменти в мінімальному розмірі, визначеному в законі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх сина, який проживає з позивачкою. Відповідач не має постійного місця праці. Дані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів свідоцтвом про народження сина, паспортом позивачки та свідоцтвом про шлюб сторін. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів відповідно до встановлених обставин розміру доходів відповідача у сумі 2000 грн. в місяць, оскільки позивачка не надала суду доказів, що відповідач отримує іншу суму доходів. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01 травня 2016 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років встановлений ст..7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» в сумі 1531 грн., а 30 відсотків від цієї суми становить 459 грн.30 коп. Прожитковий мінімум на особу працездатного віку з 01 травня 2016 року становить 1450 грн. Тому суд визначає розмір аліментів в сумі 500 грн. в місяць. Ця сума аліментів не порушує прав дитини та відповідача, тому що після сплати аліментів в сумі 500 грн. відповідачу на його потреби залишається сума 1500 грн. (2000 грн. 500 грн. = 1500 грн.), що відповідає прожитковому мінімуму на особу працездатного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Солом»янського РУЮ у м. Києві за актовим записом № 3306, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 308237 від 13.10.2015 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини між подружжям припинені з кінця 2016 року. \~ \~ \~ \~Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, направивши до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи згоду сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи визнання позовних вимог відповідачем і згоду обох сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх дитині, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

13 жовтня 2015 року Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування усиновлення, згідно якого скасовано усиновлення [PERSON] усиновлювачем [PERSON] та поновлено актовий запис про народження дитини № 240 від 22.08.1990 року, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області зі зміною прізвища дитини з «[PERSON]» на «[INFO]», по батькові з «[PERSON]» на «[INFO]». 01 червня 2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у зв'язку з тим, що в резолютивній частині рішення судом не було вказано про зобов'язання щодо поновлення в актовому записі про народження № 240 від 22.08.1990 р., складеному відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, відомостей, записаних до усиновлення. Особи, які брали участь у справі повідомлялися про час і місце засідання, однак в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові питання про ухвалення додаткового рішення. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подану представником позивача заяву, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив які дії треба виконати. У вищевказаному рішенні Арцизького районного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року не було вирішено питання щодо поновлення в актовому записі про народження відомостей, записаних до усиновлення. Згідно п. 2.16.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, на підставі рішення суду про скасування усиновлення уносяться виправлення в актовий запис про народження усиновленої дитини та поновлюються відомості, записані до усиновлення, про що має бути зазначено у рішенні суду. На підставі викладеного, необхідно ухвалити по вищевказаній цивільній справі додаткове рішення в порядку п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, у зв'язку з чим заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

13 жовтня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У своїй позовній заяві позивач посилалась на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем народила доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, а відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні спільної дитини, тому позивачка просила суд стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~ У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Також встановлено, що сторони проживаються окремо, спільна дитина сторін мешкає разом з позивачем, відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3\~ст.181 Сімейного Кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.1\~ст.183 Сімейного Кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1\~ст.191 Сімейного Кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, суд вважає необхідним стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову, тобто з 13 жовтня 2015 року, до досягнення повноліття дитиною, задовольнивши таким чином позовні вимоги позивача по даній цивільній справі. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивач у справах щодо стягнення аліментів, при зверненні до суду, звільняється від сплати судового збору. Враховуючи вищезазначене суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 487,20 гривень. \~\~\~\~Крім цього, відповідно до ч.2\~ст. 367 ЦПК України\~суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

13 жовтня 2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення із [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільної неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. У судове засідання позивач не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 4), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобовязані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоровя або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дочки. Аналізуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в заявлених межах. Також суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

13 жовтня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28 квітня 2007 року між ним та відповідачкою по справі був зареєстрований шлюб, актовий запис №31. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року шлюбні відносини припинені з тієї причини, що відповідач мешкає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Сумісне господарство не підтримується. Суперечок про поділ сумісного майна немає. Суперечки про виховання дітей також немає, діти будуть виховуватися позивачем, але він не заперечує, якщо відповідач буде приймати учать в їх вихованні. Примирення з метою збереження шлюбу не можливо. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.9,13). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнала у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Прізвище просила залишити [PERSON] (а.с.14). Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Бєссараб) [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано виконкомом Курахівської міської ради Марїнського району Донецької області 28 квітня 2007 року, актовий запис №31 (а.с.6). Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Фактичні сімейні стосунки припинені з березня 2015 року оскільки відповідач мешкає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Збереження сімї неможливе. Суперечок про поділ сумісного майна немає. Суперечки про виховання дітей також немає, діти будуть виховуватися позивачем. Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~ Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивач не наполягав на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

13 жовтня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 жовтня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Журавською сільською радою Варвинського району Чернігівської області, актовий запис № 17 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище « [PERSON] », оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

13 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 24.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 500 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.07.2015 року 25057,35 грн., а саме: за кредитом 8157,03 грн; 15230,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1169,40 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 24.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 500 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 31.07.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 8157,03 грн; 15230,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1169,40 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 25057,35 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved