Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

14 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому вказувала, що з [PERSON] перебуває у шлюбі, який зареєстрований 10.11.2012 року у виконавчому комітеті Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №92. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, дитину залишити їй на виховання. Також позивачка вказувала, що батько відмовляється від надання будь-якої допомоги на утримання дитини, позивачка ніде не працює, а тому вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох-річного віку у розмірі 1000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідач та його представник з розірванням шлюбу погодились, щодо стягнення аліментів не погодились з розміром аліментів. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 10.11.2012 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №92. У сторін від спільного життя є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо. Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні та вихованні дитини та відмовляється від надання будь-якої допомоги. Тому суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку підлягає задоволенню повністю. Як вбачається з довідки про доходи відповідача, його заробітна плата складає 1117,57 грн. Враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає за можливе позов задовольнити у частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі ? частину з усіх видів його заробітку, що взагалі буде складати половину від доходів відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial