Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

14.09.2018 року [PERSON] звернулася із позовом до суду, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, та стягнути додаткові витрати у розмірі 11341,11 грн.. Мотивує це тим, що рішенням суду від 15.09.2008 року з відповідача на її користь на утримання доньки було стягнуто аліменти в сумі 700 грн., щомісячно у твердій грошовій сумі. З часу винесення судом рішення, потреби дитини у навчанні, розвитку та іншому значно зросли та потребують більших матеріальних коштів, також суттєво зросла вартість матеріальних коштів. Крім того, дитина має потреби із здоров'ям, що потребує більшого догляду та додаткових витрат на лікування. У 2017 році у доньки виявилися проблеми стоматологічного характеру, втручання стоматолога було необхідним, та коштувало їй 8750 грн.. Її заробітна плата нижча мінімального рівня, так як працює на 0,5% від ставки і з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Допомоги у вихованні доньки, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не бере, такі витрати вона несе самостійно. Всі речі необхідні для дитини вона купує самостійно, оплачує додатково послуги репетитора з англійської мови. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду від 14.11.2018 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів визнає, а вимоги в частині стягнення додаткових витрат просить задовольнити частково, а саме в сумі 5670,55 грн., оскільки він постійно перераховує додаткові суми коштів на утримання дитини. Позивач надала відповідь на відзив, в які просить позов задовольнити повністю. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15.09.2008 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 18.08.2008 року і до досягнення повноліття останньою, тобто до [INFO] року. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Що стосується стягнення додаткових витрат, суд зазначає наступне. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п .18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. З урахуванням зазначених обставин, суд у своєму рішенні визначає розмір участі у твердій грошовій сумі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 454 відділення радіаційної педіатрії видно, що [PERSON] перебувала на лікуванні у період з 12.04.2018 року по 03.05.2018 року. Основний діагноз: хронічний ерозівний гастрит в стадії загострення. Супутній: Функціональні розлади міліарного тракту. Вторинна кардіопатія. Хронічний тонзиліт. Вугрева хвороба (а.с. 8- 9). Позивачем на підтвердження додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] долучено ряд фіскальних чеків на загальну суму 2591,11 грн.. Також, позивачем надано квитанції до прибуткового касового ордеру на загальну суму 8750 грн., видані стоматологією «Такимед» на ім»я [PERSON], за втручання стоматологічного характеру. Таким чином, додаткові витрати понесені позивачкою на утримання дочки складають 11341,11 грн. (2591,11 грн. + 8750 грн.). Відповідно до ст.180 СК України обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Разом з тим, позивач працює в ТОВ «РОЗЕТКА.УА» на 0,5 ставки, її заробітна палата в місяць в середньому складає 1490 грн.. Твердження відповідача, що він постійно перераховує додаткові кошти на утримання дочки належними доказами не підтверджено. Тому, враховуючи матеріальний стан позивача, обов'язок обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути 7380 грн. 55 коп. додаткових витрат на утримання дочки. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial