Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

13 березня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 114 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 19 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі у них 25 березня 2014 року народився син [PERSON], а 05 вересня 2016 року народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2019 року. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, та в стані алкогольного спяніння вчиняє сварки та бє її, тим самим спричиняє їй тілесні ушкодження, тому вона вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, і строк на примирення їм не потрібен. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на розірвані шлюбу. Строк на примирення не бажає. Прізвище просит залишити їй [PERSON], судові витрати з відповідача не стягувати. Також від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 19 жовтня 2013 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них 25 березня 2014 року народився син [PERSON] (арк.с.8), а 05 вересня 2016 року народилася донька [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з березня 2019 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved