Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

13.09.2017р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. № 2 - 3). В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.05.2012р., який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015р. Від цього шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., які мешкають з позивачкою, знаходяться на її утриманні. 28.04.2017р. було ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, відповідно до якого з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання їх старшого сина [PERSON], [INFO]. Жодної участі в утриманні сина [PERSON], [INFO] народження відповідач не приймає, коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 27.03.2018р. відповідачем за первісним позовом подано зустрічну позовну заяву про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, яка ухвалою від 28.03.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати - а.с. № 54), прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним. В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що у нього з'явились сумніви після народження сина [PERSON] в тому, що він є його біологічним батьком (а.с. № 34-37). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2018р. було залишено без розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] (третя особа - Соборний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини з підстав п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України (за заявою позивача за зустрічним позовом). В наданій суду 01.11.2018р. заяві, представник позивачки [PERSON] - адвокат Левицький Р.П. (діє на підставі свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №1343 та договору про надання юридичної допомоги від 25.03.2017р.) позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, справу просив розглядати за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 88). Відповідач [PERSON] 12.11.2018р. надав заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково в частині стягнення з нього 8% від заробітної плати на утримання дитини, оскільки він вже сплачує 25% на утримання старшого сина [PERSON] (а.с. № 89). За таких обставин, суд ухвалою від 12.11.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами з винесенням по справі заочного рішення суду. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст.197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 16.10.2018р. (а.с. № 83). Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши позиції сторін та оцінивши докази у справі за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.05.2012р., який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2015р.(а.с. № 4, 42-43). Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] народження, є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12.05.2017р. Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. № 5). Малолітній син мешкає зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Ці обставини не заперечував й відповідач, отже в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018р.» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018р. - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн. Суд критично оцінює заперечення відповідача в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої сина [PERSON] у розмірі лише 8% від свого доходу, оскільки з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти же й на старшого сина [PERSON], [INFO] (а.с. № 39, 44-45) Сплата аліментів ще на одну дитину жодним чином не має впливати, зачіпляти або порушувати права на отримання достатнього забезпечення молодшого сина [PERSON], про що наголошують Конвенція ООН про права дитини та Закон України «Про охорону дитинства». За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років на 2018р. встановлено у вищезазначених розмірах, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 13.09.2017р. При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом. Отже, задля поліпшення свого матеріального стану, відповідач має право звернутися до позивачки з позовом про зменшення розміру аліментів, які він сплачує на сина [PERSON], [INFO] з ? частини до 1/6. По-перше, це призведе до стягнення аліментів на обох дітей в загальному розмірі 1/3 частини від заробітної плати (доходів) [PERSON] По-друге, обоє синів відповідача будуть отримувати однакові кошти, чим будуть виконані вимоги ч. 8 ст. 7 СК України, яка зазначає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. За вищезазначеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704грн.80коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2018р. за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: partial