Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

13.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткового відшкодування матеріальної шкоди внаслідок скоєної ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.12.2010 року відбулася ДТП за участю транспортних засобів «Тойота Яріс» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та ВАЗ «21063» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року задоволений частково позов [PERSON] до [PERSON], ПАТ Страхова компанія Інкомстрах, за участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 16\~533,12 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати в розмірі 307,90 грн., в іншій частині відмовлено. Після подання позивачем виконавчого листа до виконання, [PERSON] перерахувала на її користь зазначену суму 10.11.2015 року. Проте з урахуванням шаленої інфляції, розмір необхідних коштів на сьогодення на відновлення пошкодженого автомобіля суттєво зріс за пять років у порівнянні з тим, який було нараховано експертом у 2011 році. Відповідно до додаткового висновку №4498-ДОП від 11.11.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальних збитків, проведеного тим же експертом, вартість матеріальних збитків на 11.11.2015 рік склала 27\~222 грн., тобто збільшилась на 12483 грн. В судове засідання позивач не зявилася, повідомлялася належним чином про дату і місце судового засідання, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність не надходила. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову, відповідач надала письмові заперечення та пояснила, що за рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року вона своєчасно та в повному обсязі сплатила вартість нового автомобіля, оскільки старий не підлягав ремонту, автомобіль фактично знищений, тому підстав для повторного стягнення у позивача не має, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-324/11, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.12.2010 року за участю транспортного засобу Toyota Yaris, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], сталася дорожньо - транспортна пригода. Внаслідок зіткнення автомобілів, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 02.04.2013 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], ПАТ Страхова компанія Інкомстрах, за участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення Южного міського суду Одеської області від 02.04.2013 року та ухвалено нове рішення суду, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 16\~533,12 грн., моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн., судові витрати в розмірі 307,90 грн., у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.17-22). Згідно висновку експерта №4498 від 10.01.2011 року, так як ринкова вартість відновлювального ремонту перевищує значення ринкової вартості, то вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ-21063, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 10.01.2011 року, визначається рівній його ринковій вартості на момент ушкодження і складає 14\~739 грн. Ринкова вартість автомобіля ВАЗ -21063, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 10.01.2011 року, з урахуванням аварійних ушкоджень, складає 1096,02 грн. Матеріальна шкода в рішенні визначена апеляційним судом Одеської області на підставі висновку експерта №4498 від 10.01.2011 року. 13.11.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції [PERSON] винесена постанова ВП №49200992 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-324/11 виданого 29.05.2015 року Южним міським судом Одеської області про стягнення грошової суми у розмірі 21841,02 грн., згідно письмового повідомлення стягувача [PERSON], копії квитанції, що надана божником [PERSON], борг сплачено боржником у повному обсязі, відповідно до вимог виконавчого документу, у межах строків, наданих боржнику на самостійне виконання. Тобто на момент подачі позову боржник вже сплатила борг в повному обсязі та виконавче провадження закінчено. Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення додаткового відшкодування на підставі ст. 1192 ЦК України та п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а саме якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів. Дані вимоги не підлягають задоволенню оскільки суперечать п. 15 даної Постанови. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.04.2015 року вже вирішено вимогу про стягнення матеріальної шкоди, а саме відшкодована вартість майна зазначеного автомобіля, що не може використовуватись за призначенням, оскільки згідно висновку експерта ринкова вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищує його ринкову вартість на момент ушкодження та розмір шкоди визначений за ринковою вартістю транспортного засобу на момент ушкодження. Під час розгляду даної справи з вимогою про відшкодування різниці між вартістю до і після ДТП, а також витрат з евакуації ні власник автомобіля, ні позивач у користуванні якої перебував автомобіль до суду не звертались. Тобто вони фактично визнали, що автомобіль є фізично знищеним. Відповідно до висновку експерта №4498-ДОП від 11.11.2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю ВАЗ-21063, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 11.11.2015 року визначається рівній його ринковій вартості на дату дослідження та становить 27\~222 грн. Ринкова вартість автомобіля ВАЗ-21063, реєстраційний номер [NUMBER], станом на 11.11.2015 року, з урахуванням пошкоджень становить 4087,30 грн.(а.с.7-13). Даний висновок суд не може прийняти до уваги, так як при визнанні автомобіля фізично знищеним розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Окрім цього в даному висновку були використані похідні дані, надані позивачем питання: Яка вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ-21063, державний номер [NUMBER] на дату додаткового дослідження?, тому експерт визначив розмір шкоди на дату додаткового дослідження, а не згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткового відшкодування матеріальної шкоди внаслідок скоєної ДТП необхідно відмовити.

Outcome: dismissed