Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

14.07.2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що 29.12.2001 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від спільного проживання вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У 2015 році шлюб було розірвано. 20.07.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області прийнято рішення по справі № 2-1171/2011 та було видано виконавчий лист, про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 498 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.03.2011 року і до повноліття дітей. Виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі виконавчої служби в місті Біла Церква. Після досягнення дітьми 18 річного віку, нарахування аліментів припинилось. Відповідно до довідки від 21.01.2020 року, виданої Академією Фінансів та Бізнесу Вістула місто Варшава, Польша [PERSON] перебуває на стаціонарному навчанні з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року на факультеті «Архітектура», плата за один рік навчання складає 1450 Євро (44496,15 грн.). Відповідно до довідки від 21.01.2020 року виданої Академією Фінансів та Біснесу Вістула місто Варшава, Польша [PERSON] перебуває на стаціонарному навчанні з 01.10.2019 року по 30.09.2023 року на факультеті «Архітектура», плата за один рік навчання складає 1450 Євро (44496,15 грн.). В зв`язку з навчанням діти не працюють тому потребують матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним за віком та має можливість надавати їм матеріальну допомогу на період навчання, а вона не в змозі самостійно в повній мірі утримувати дітей. У зв`язку з тим, що дітям необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, витрати на житло, а це досить великі грошові суми, які позивач не в змозі самостійно знайти, що й зумовило необхідність звернення до суду. Відповідно до витягу з єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання з нею за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення дітьми 23 років. 30.07.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками 14.08.2020 року (а.с. 25), однак у встановлений строк відзив на позов не подав. 07.09.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання, в якому зазначив, що 14.08.2020 року отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, з об`єктивних причин він не мав можливості подати у встановлений судом строк відзив на позовну заяву разом із доказами, а саме на підтвердження того, що на його утриманні перебуває малолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , та літній батько - [PERSON] , [INFO] , який потребує постійного ліжкового режиму та догляду, в зв`язку з чим він не має постійного та офіційного місця роботи, а лише підробіток для утримання себе, батька та малолітньої дочки. Також, за вказаних умов, він не має можливості скористатися професійною правничою допомогою для свого захисту. Тому, просив врахувати зазначені обставини при прийнятті рішення у справі, відкласти розгляд справи з метою зібрання ним доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин та повідомити його засобами поштового зв`язку про нову дату та час розгляду справи. 09.09.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів, залишено без задоволення та встановлено [PERSON] додатковий строк для подання доказів у справі протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали. 26.10.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду клопотання, в якому зазначив, що ним 07.09.2020 року було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи з метою зібрання доказів, станом на 26.10.2020 року засобами поштового зв`язку ним не було отримано ухвали суду щодо розгляду його клопотання. Крім того, вказує на те, що позивач з ним не погоджував вибір навчального закладу, нею було прийнято самостійне рішення без врахування його матеріальних можливостей. На його утриманні перебуває малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , її матір [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Білоцерківському МРЦЗ з 30.06.2020 року, тому матеріальне забезпечення малолітньої дочки повністю покладено на нього. На підтвердження стану здоров`я його батька - [PERSON] долучає висновок лікаря - терапевта. Також, зазначає, що в зв`язку з станом здоров`я батька, йому буде встановлюватись група інвалідності, в зв`язку з викладеним просив врахувати викладені ним обставини при прийнятті рішення та долучити до матеріалів справи докази, які додані до даного клопотання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2001 року та шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтва про народження ( а.с. 8, 10). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 20.07.2011 року, яке набрало законної сили 01.08.2011 року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 498 грн. на кожну дитину до повноліття дітей, щомісячно, починаючи з 11.03.2011 року (а.с. 17) Також, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , був прийнятий на період з 01.10.2019 року до 30.09.2023 року на стаціонарне навчання першого ступеня за напрямком - архітектура, на умовах оплати до Академії Фінансів та Бізнесу Вістула, плата за навчання за 1-й курс становить 1450 Євро (44496,15 грн.) та є незмінною впродовж всього періоду навчання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13, 14). [PERSON] , [INFO] була прийнята на період з 01.10.2019 року до 30.09.2023 року на стаціонарне навчання першого ступеня за напрямком - архітектура, на умовах оплати до Академії Фінансів та Бізнесу Вістула, плата за навчання за 1-й курс становить 1450 Євро (44496,15 грн.) та є незмінною впродовж всього періоду навчання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 15,16). Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем (а.с. 9,11). Відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22), здорова та за віком працездатна особа, є батьком повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8,10), та неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] ( а.с.32). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Ст. 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 20 Постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач у клопотаннях просив врахувати те, що позивач з ним не узгоджувала вибір навчального закладу для повнолітніх дітей, його матеріальне становище, а саме те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , та його батько [PERSON] , [INFO] . Так, з наданих відповідачем доказів ( а.с. 32-37) вбачається, що він являється батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , мати якої [PERSON] перебуває на обліку як безробітня в Білоцерківському МРЦЗ з 30.06.2020 року. Також, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у терапевта в зв`язку з низкою захворювань та йому надано рекомендації підтримуючої терапії та постійний нагляд близьких до вирішення питання щодо оперативного втручання. Однак, відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження факту, що він являється безробітним і на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та батько, до клопотання приєднані копії чеків на придбання ліків, однак з даних доказів неможливо встановити для кого дані ліки були придбані і за яким лікарським призначенням. Таким чином, відповідачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б у своїй сукупності дали змогу суду дійти висновку про наявність зазначених ним обставин справи, які входять до предмету доказування. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання (правовий висновок викладений в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 , провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року). Виходячи з положень ст. 6, 200 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», яка встановлює прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років та для дітей віком від 6 до 18 років, суд враховує те, що [PERSON] , та [PERSON] є повнолітнім, оскільки досягли 18 років, а Сімейний Кодекс не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, ініціатива вибору способу визначення величини аліментного платежу залежить від обставин встановлених судом, тому в даному випадку вимога про стягнення аліментів, розмір яких має бути не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, не підлягає до задоволення. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності,

Outcome: partial