Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

13.02.2020 року позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до Приморського районного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. 03.02.2019 року позивачем була направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори. 03.04.2019 року на адресу позивача надійшла відповідь [PERSON] Приморської державної нотаріальної контори, в якій було зазначено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Відповідач, [PERSON] , прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та не поданням заяви про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня її відкриття. Станом на дату смерті спадкодавця - [PERSON] , його заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 09.07.2007 року становить - 6022, 77 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 6020,62 грн., заборгованості за відсотками - 2,14 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суду стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2007 року у розмірі 6022,77 грн. та понесені витрати на сплату судового збору. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 10.03.2020 року, яка була винесена до відкриття провадження у справі, цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано для розгляду за підсудністю до Оріхівського районного суду Запорізької області. 02.04.2020 року справа надійшла до Оріхівського районного суду Запорізької області. Ухвалою суду від 03.04.2020 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначеного судове засідання на 12.05.2020 року, а також запропоновано сторонам надати до суду відзив на позовну заяву, відповідь на відзив на позовну заяву, заперечення на відзив на позовну заяву. 16.04.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. В обгрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що у відповідності до ст.ст. 1218, 1268, 1281, 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємця має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах вартості майна, одержаного у спадок. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як на слідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. До позовної заяви позивачем не додано жодних документів, виходячи з яких можливо було б встановити коло спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а також вартості отриманого спадкоємцями майна. Крім того, позивачем не було дотримано законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, що підтверджується наданими позивачем документами, а саме претензією кредитора від 11.01.2019 року та вимогою АТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] . Крім цього, у відзиві на позовну заяву представником відповідача порушується питання про пропуск позивачем загальних строків позовної давності. Судове засідання, яке було призначено на 12.05.2020 року за заявою представника позивача було відкладено на 04.06.2020 року. 05.05.2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача Чепіги Д.О. про направлення запитів до нотаріальної контори за місцем реєстрації спадкодавця для витребування інформації зі спадкового реєстру; направлення запиту до житлово-експлуатаційної організації з метою отримання довідки про склад сім`ї та виявлення та виявлення правонаступників (фактичних спадкоємців), направлення запиту до Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з метою виявлення нерухомого майна, яке належало померлому та входить до спадкової справи; направлення запиту до органів державного земельного кадастру з метою отримання витягу з реєстру. 18.05.2020 року до суду від представника позивача надійшли додаткові докази по справі. 18.05.2020 року на електронну адресу суду та 21.05.2020 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обгрунтування відповіді на відзив зазначає, що відповідач не повідомляв позивача про смерть позичальника. Банку стало відомо про смерть позичальника 11.01.2019 року, а 03.02.2019 року, тобто у встановлений ст. 1281 ЦК України строк, банк заявив претензійну вимогу до спадкоємців боржника, шляхом направлення на адресу Приморської державної нотаріальної контори претензії кредитора. Доказів того, що банку стало відомо про смерть позичальника в іншу дату відповідачем не надано, а тому строк передбачений ст. 1281 ЦК України не пропущений. Крім цього, з метою виявлення спадкової маси, просить суд прийняти до розгляду клопотання щодо направлення запитів до органів державної влади з метою встановлення наявності нерухомого та рухомого майна. З приводу строку позовної давності зазначає, що строк позовної давності не пропущено, так як [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якими був ознайомлений. Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк її дії вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки діє до останнього дня квітня місяця 2015 року. Провадження у справі було відкрито 03.04.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Судове засідання, яке було призначено на 04.06.2020 року було відкладено на 01.07.2020 року у зв`язку з неявкою сторін по справі. Судове засідання, яке було призначено на 01.07.2020 року було відкладено на 04.09.2020 року у зв`язку з тим, що представником відповідача засобами поштового зв`язку було направлено до суду заперечення на відповідь на відзив, які на момент розгляду справи до суду не надходили. 02.07.2020 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі через їх необґрунтованість та не наданням позивачем жодних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а також у зв`язку з пропуском позивачем права вимоги до відповідача, як спадкоємця боржника, передбачених ст. 1281 ЦК України. Також представник відповідача просить застосувати до позовних вимог позивача строк позовної даності, який на його думку закінчився 10.06.2018 року, так як перебіг строку позовної давності починається з дня, наступного за днем прострочення чергового платежу. Крім цього просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати. 16.07.2020 року на електронну адресу суду та 20.07.2020 року до канцелярії суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, які є ідентичними тим, які були надані позивачем у відповіді на відзив. Судове засідання, яке було призначено на 04.09.2020 року за клопотанням представника позивача було відкладено на 18.09.2020 року. Ухвалою суду від 18.09.2020 року клопотання представника позивача Гей Олександра Даниловича про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»: - докази, які підтверджують коли саме Акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк» стало відомо про смерть спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , які надати у письмовому вигляді; - належним чином завірений журнал вхідної та вихідної кореспонденції АТ КБ «ПриватБанк» за період часу з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року; - належним чином завірені копії матеріалів кредитної справи [PERSON] , [INFO] , за договором № б/н від 09.07.2007 року. Призначено наступне судове засідання на 15.10.2020 року. 21.09.2020 року на електронну адресу суду та 29.09.2020 року до канцелярії суду від представника позивача Меркулової В.В. , на виконання ухвали суду від 18.09.2020 року, надійшла копія кредитної справи [PERSON] . Крім цього надійшов лист в якому зазначено, що позивачу стало відомо про смерть позичальника - [PERSON] - 22.05.2015 року. Надати журнал вхідної та вихідної кореспонденції АТ КБ «Приватбанк» за період часу з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року позивач не має можливості, так як запитувані документи були знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача з`явився до приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області, однак, через написання заяви представником позивача про розгляд справи без його участі та відсутністю у нього додаткових пояснень по даній справі, які б він міг надати у судовому засіданні, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 09.07.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість на загальну суму 6022,77 грн., яка склалася з заборгованості за кредитом - 6020,63 грн.; заборгованості за відсотками - 2,14 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свдоцтвом про смерть, виданого 26.01.2015 року виконавчим комітетом Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області серії [NUMBER] . 11.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» на адресу Приморської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора. В листі державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області Солопової О.О. від 01.03.2019 року № 64/02-14, який адресований ПАТ КБ «Приватбанк» (наразі - АТ КБ «Приватбанк») окрім іншого, зазначено, що Приморською державною нотаріальною конторою Запорізької області 22.02.2019 року була отримана ваша претензія від 11.01.2019 року за № SAMDN40000014905289 до спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] , яка була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за номером № 35 та додана до вже заведеної спадкової справи № 126/2015. Про зміст претензії буде доведено до відома спадкоємців. Таким чином, відомості, вказані позивачем у позовній заяві з приводу того, що спадкова справа після померлого [PERSON] заводилася на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» та спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися не відповідають дійсності, так як відповідно до вищезазначеного листа Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області претензія позивача була додана до вже заведеної спадкової справи № 126/2015. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Водночас згідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК України). Частиною першою статті 1222 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, як свідчать матеріали справи [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] , прийняла спадщину, яка належала їй за законом, що не заперечувалося її представником під час судового розгляду. Оскільки зобов`язання боржника з повернення кредиту входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі ст. 1282 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення кредитором вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15-ц). Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» № 1381682-ВБ від 21.09.2020 року, який надійшов до суду на виконання ухвали суду від 18.09.2020 року, позивачу стало відомо про смерть позичальника - [PERSON] - 22.05.2015 року. А тому, виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника [PERSON] , протягом шести місяців починаючи з 22.05.2015 року, тобто з часу коли він дізнався про відкриття спадщини. Водночас, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із вимогою до спадкоємців боржника лише 11.01.2019 року, тобто коли направив до нотаріальної контори претензію кредитора, а тому пропустив визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) шестимісячний строк для пред`явлення вимоги спадкоємцям боржника. Наслідком пропуску кредитором вказаного строку звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення права вимоги, згідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, а тому і відповідно відмовою у задоволенні позову. Враховуючи те, що пропуск строку позивачем для звернення з вимогою до відповідача (спадкоємця) є беззаперечною підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог, судом правова оцінка ствердженням представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів по справі, а саме щодо встановлення кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна, не надавалася. Щодо клопотання представника позивача Чепіги Д.О. , надійшло на електронну адресу суду 05.05.2020 року про направлення запитів до нотаріальної контори за місцем реєстрації спадкодавця для витребування інформації зі спадкового реєстру; направлення запиту до житлово-експлуатаційної організації з метою отримання довідки про склад сім`ї та виявлення та виявлення правонаступників (фактичних спадкоємців), направлення запиту до Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з метою виявлення нерухомого майна, яке належало померлому та входить до спадкової справи; направлення запиту до органів державного земельного кадастру з метою отримання витягу з реєстру суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Дане клопотання було подане представником позивача вже після подання до суду позовної заяви, тобто з пропуском строку його подання, не відповідає вимогам, які зазначені у ч. 2 ст. 84 ЦПК України, а тому було залишено судом без задоволення. Крім цього, у судових засіданнях, які відбувалися 04.09.2020 року та 18.09.2020 року, представником позивача жодним чином не акцентовано увагу суду на дане клопотання, що розцінюється судом як не підтримання поданого раніше клопотання. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до позовної заяви суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогоюпро захист свого цивільного права або інтересу. За правилами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статтей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, то позовна давність у даній справі, про яку заявлено представником відповідача, застосуванню не підлягає, а у позовній заяві слід відмовити саме з підстав її необґрунтованості. Щодо вимог представника відповідача про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Представник відповідача, у своїх запереченнях, окрім іншого, просить суд стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати по справі. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача на підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу у сумі 7000 грн. були надані наступні документи: Угода про надання правової допомоги від 13.04.2020 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Штенгеловим Олександром Володимировичем, Попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом цивільної справи від 13.04.2020 року, Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 13.04.2020 року, Квитанцію від 13.04.2020 року, відповідно до якої [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката Штенгелова О.В. у розмірі 2000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 01.07.2020 року, Квитанцію від 01.07.2020 року, відповідно до якої [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката Штенгелова О.В. у розмірі 1000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 26.06.2020 року, Квитанцію від 26.06.2020 року, відповідно до якої [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката Штенгелова О.В. у розмірі 1000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 01.07.2020 року, Квитанцію від 01.07.2020 року, відповідно до якої [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката Штенгелова О.В. у розмірі 1000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 04.09.2020 року, Квитанцію від 04.09.2020 року, відповідно до якої [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката Штенгелова О.В. у розмірі 1000 грн., Акт приймання-передачі наданих послуг до Угоди про надання правової допомоги від 15.10.2020 року, Квитанцію від 15.10.2020 року, відповідно до якої [PERSON] було здійснено оплату послуг адвоката Штенгелова О.В. у розмірі 1000 грн. Таким чином, враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено у повному обсязі та відповідачем підтверджено понесені ним витрати на правову допомогу, суд вважає, що зазначені витрати підлягають стягненню з позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved