Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

12 травня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Івана Карабіца (вул.Куйбишева)[ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.1994 року вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Івана Карабіца (вул.Куйбишева)[ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім неї зареєстрована її дочка [PERSON], відповідач по справі. Проте вже тривалий час остання не проживає у квартирі, не сплачує комунальні послгу та не бере участі в її утриманні. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Івана Карабіца (вул.Куйбишева)[ADDRESS]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надавала, про причини неявки суд не інформувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що квартира за адресою м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Івана Карабіца (вул.Куйбишева)[ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.1994 року (а.с.15). Разом з позивачем зареєстрована її дочка [PERSON], що підтверджено відповідною відміткою у паспорті громадянина (а.с.6). Відповідно до Акту від 27.09.2016 року [PERSON] не проживає за адресою м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Івана Карабіца (вул.Куйбишева)[ADDRESS] з 2010 року (а.с.17). Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню

Outcome: approved