Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до садівничого товариства «Зайчевське» (далі - СТ «Зайчевське»), який уточнив 06 березня 2014 року, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні належної йому земельної ділянки [NUMBER] в СТ «Зайчевське» шляхом зобов'язання відповідача прибрати все будівельне сміття перед дверима споруди і ділянки та відновити становище, яке існувало до порушення в розумний строк, але не пізніше 1 місяця з дня набрання законної сили рішення по даній справі. В обґрунтування позову вказав, що у листопаді 2008 року за ініціативою та під керівництвом Кожухаря Ю.Л. був зрізаний та зламаний замок на недобудованій споруді, що розташована на земельній ділянці [NUMBER] в СТ «Зайчевське». Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2010 року по справі №2-953/10, яке було виконано через три місяці в примусовому порядку, зобов'язано СТ «Зайчевське» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,0100 га та недобудованою спорудою на її території шляхом надання вільного доступу до цієї земельної ділянки та недобудованої споруди та зняття навісного замка з вхідних воріт недобудованої споруди. Через 2-3 доби керівник СТ «Зайчевське» Кожухар Ю.Л. завіз вантажними автомобілями будівельне сміття 5-6 тон та висипав прямо на вхідні двері ділянки [NUMBER] та недобудованої споруди. Зазначив, що за фактом невиконання вказаного рішення суду триває досудове розслідування, однак керівником СТ «Зайчевське» жодних дій не вчинено. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім обставин, викладених в позовній заяві, пояснив, що на підставі розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, яке оскаржувалось СТ «Зайчевське», він є власником земельної ділянки [NUMBER] в СТ «Зайчевське». Також вказав, що він є власником недобудованої споруди на вказаній земельній ділянці, що підтверджується рішеннями Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2010 року та від 11 травня 2012 року. Представники відповідача позов не визнали в повному обсязі, в його задоволенні просили відмовити. Представник відповідача Кожухар Ю.Л. суду пояснив, що з листопада 2008 року на балансі СТ «Зайчевське» перебуває недобудована споруда, яка розташована на земельній ділянці [NUMBER]. Позивач [PERSON] не є членом СТ «Зайчевське», не є власником земельної ділянки [NUMBER], а тому його право не порушено. Вказав, що [PERSON] вже скористався своїм правом на приватизацію земельної ділянки [NUMBER] в СТ «Зайчевське», а оскільки таке право виникає лише один раз, позивач ніякого права володіння земельною ділянкою [NUMBER] не має. Представник відповідача Гаврилаш О.Л. підтвердив загальну позицію представника відповідача Кожухаря Ю.Л. та додав, що [PERSON] не має жодного правовстановлюючого документа на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Зайчевське» та на недобудовану споруду на ній, а тому ніякого права вимоги за цим позовом не має. В судовому засіданні 28 серпня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. За правовою природою правовий статус позивача [PERSON] в СТ «Зайчевське» станом на день подачі позову до суду та ухвалення судом рішення по суті спору має різний характер в порівнянні з посиланнями позивача як на підставу свого пред'явленого позову. Так, станом на день винесення рішення Жовтневим районним судом Миколаївської області від 17 грудня 2010 року по справі №2-953/10, позивач [PERSON] був членом СТ «Зайчевське». Рішенням звітно-виборчих загальних зборів СТ «Зайчевське» від 29 квітня 2012 року позивач виключений з членів СТ «Зайчевське» (а.с.43-46). З пояснень сторін вбачається, що зазначене рішення зборів позивачем не оскаржувалось, позивач дійсно не є членом СТ «Зайчевське» з 29 квітня 2012 року та з цього часу не сплачує членські внески. Зазначена вище обставина, в силу частини 1 статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Отже, на день пред'явлення позову до суду та на час ухвалення рішення по цій справі позивач [PERSON] не є членом СТ «Зайчевське». Суд не може погодитись з позицією позивача про наявність в нього підтвердженого права власності на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Зайчевське» з огляду на таке. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2013 року в задоволенні позову садівничого товариства «Зайчевське» до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про скасування розпорядження голови райдержадміністрації від 20 січня 2010 року №31-р «Про передачу у власність земельних ділянок» відмовлено. Рішення набрало законної сили 04 березня 2014 року (а.с.119-123). Вказаним рішенням суду, встановлено правомірність винесення розпорядження голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 22 січня 2010 року №31-р «Про передачу у власність земельних ділянок» (станом на день його винесення) (далі - розпорядження РДА) [PERSON], який на той час був членом СТ «Зайчевське». Згідно частини 1 та частини 5 статті 35 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час винесення розпорядження РДА, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Статтею 118 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час винесення розпорядження РДА, визначений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Згідно частин 6, 7, 8, 9 статті 118 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час винесення розпорядження РДА, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної державної адміністрації за місцезнаходженням земельної ділянки, яка розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, яка протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна державна адміністрація у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачем [PERSON], він до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Зайчевське» на затвердження не подавав, документ, що посвідчує право власності на зазначену ділянку не отримав. Вказаний факт також встановлений рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2013 року, згідно якого власність на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Зайчевське» за [PERSON], станом на день розгляду справи, не зареєстрована, оскільки не в повному обсязі виготовлена технічна документація із землеустрою на неї. У відповідності до приписів статті 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час винесення розпорядження РДА та в редакції на день ухвалення рішення по справі, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті (стаття 126 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на час винесення розпорядження РДА). Згідно статті 126 Земельного кодексу України в чинній редакції, право власності оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 8-1 частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності у фізичних осіб у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Тобто, факт виникнення права власності пов'язується з одержанням свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Таким чином, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2013 року, яке залишене без змін ухвалами Апеляційного суду Миколаївської області від 04 березня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку [NUMBER] СТ «Зайчевське». Вказаним рішенням суду право власності за [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Зайчевське» не визнавалось, отже з урахуванням викладеного вище, воно й не може підмінити собою свідоцтво про право власності на нерухоме майно або державний акт на право власності на землю. Не надано суду й доказів наявності права користування (з урахуванням обставини, що [PERSON] не є членом СТ «Зайчевське») та права власності на недобудовану споруду, яка розташована на земельній ділянці [NUMBER] в СТ «Зайчевське». При цьому, посилання позивача на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2010 року по справі №2-953/10, як на підставу, що свідчить про його право власності на недобудовану споруду, яка розташована на земельній ділянці [NUMBER] в СТ «Зайчевське» є помилковим, оскільки вказаним рішенням суду питання права власності не вирішувалось. Не мають правового значення, в межах встановлених судом обставин, й показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] У відповідності до приписів статті 55 Конституції України як Основного Закону держави, статей 15, 16 ЦК України, статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 3,4 ЦПК України). Враховуючі викладені обставини, суд приходить до висновку, що за наявності доказів, наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні, об'єктивних обставин, які б вказували на порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача, в рамках пред'явленого позову, матеріали справи не містять, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову. Разом з тим, [PERSON] не обмежений в праві звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, у разі підтвердження у встановленому законодавством порядку його права власності чи права користування земельною ділянкою [NUMBER] в СТ «Зайчевське» з недобудованою спорудою.

Outcome: dismissed