Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

14.11.2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку поділу спільного майна подружжя відмовлено повністю При цьому питання про судові витрати, а саме витрат на правову допомогу не вирішувалось. 21.11.2018 року\~ представник відповідача [PERSON]- адвокат [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій\~ просить вирішити питання про стягнення судових витрат на користь відповідача, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі)\~ гривень 00 коп. В судове засідання позивач [PERSON],\~ не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Від представника відповідача адвоката [PERSON], надійшло до суду клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності відповідача та представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність постановлення додаткового рішення з огляну на наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов'язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача [PERSON] здійснювала адвокат [PERSON], яка є партнером Адвокатського обєднання «Діспютс», повноваження якої були підтверджені договором про надання правової допомоги № 2018/18 від 01 листопада 2018 року (а.с.41). Пунктом 1.1. договору передбачено, що обєднання\~ приймає на себе зобовязання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах передбачених даним договором та додатком №1 «Завдання». Який є невідємною частиною його договору, а клієнт зобовязується оплатити дану обєднанню професійну правничу допомогу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розрахунок витрат на правничу допомогу, детальний опис наданих робіт та копії первинних документів містяться в клопотанні про забезпечення судових\~ витрат (а.с.37-40, 46). Відповідно до пункту 5.1.додатку,за роботу визначену пунктом 1.1. цього «Завдання» клієнт сплачує Обєднанню фіксовану\~ виногороду (гонорар) у розмірі 4000,00 грн. ( чотири тисячі) гривень шляхом безготівкової оплати на розрахунковий рахунок обєднання,після ухвалення компетентним судом першої інстанції судового рішення у справі зазначеній у пункті 1.1. «Завдання». На підставі договору та завдання №1 до договору, обєднанням було виставлено рахунок клієнту. Платіжне доручення №76 від 16 листопада 2018 року підтверджується фактичне понесення відповідачем [PERSON], витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом, розмір яких складає 4000,00 грн. (чотири тисячі) гривень. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заяви про винесення додаткового рішення, у зв'язку із чим, вона підлягає задоволенню. \~\~\~\~

Outcome: approved