Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

13 травня 2015 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «Салюр», ПП «Славія Люкс» про розірвання договору та повернення сплачених коштів у розмірі 5500,00 грн.. В обґрунтування позову зазначила, що у грудні 2014 року їй потрібні були грошові кошти для споживчих потреб. В інтернеті на сайтах та інших засобах масової інформації (газета «Меркурій») знайшла рекламне оголошення щодо програми «Альфа гроші». В ньому йшлося про швидке отримання грошей під низький відсоток з мінімальним пакетом документів та без поручителів. Після телефонної розмови з регіональним відділенням компанії, її запросили до офісу в м. Мукачево, вул. Горького, та попередили про необхідність мати при собі паспорт та ідентифікаційний код для оформлення документів та отримання необхідної суми грошей у розмірі 200 000 грн.. Під час розмови з консультантом компанії, їй було пояснено, що вона може отримати грошову позику від 10 до 500 тис. грн. і приблизно під 0 до 10 % ставки річних. [PERSON] буде встановлено керівництвом компанії після перевірки її даних службою безпеки. Вже під час так званої «консультації», їй було заявлено про необхідність представити двох поручителів, причому, таких, що працюють держслужбовцями. Ніхто з її знайомих держслужбовців не згодився б стати поручителем. Працівник ІШ «Салюр» запропонував їй внести 5500.00 гривень, і її поручителем стане їх представник. Їй пояснили, що договір буде підписано тільки після того, як сплатить кошти. З договором ознайомлюватись їй можливості не надали. 25 грудня 2014 року, вона заплатила у відділенні «А- Банку» суму 5500,00 грн. на рахунок ПП «Салюр» та віддала копії платежів та інші документи представнику ПП. [PERSON] та ПП «Славія Люкс» було укладено угоду №004734 . Також було укладено договір №004734 між нею та ПП «Салюр». Після підписання договорів вже за межами офісу компанії, в неї зявилася можливість знайомитися з умовами вже підписаного договору. Однак, договір, підписаний між нею та ПП «Славія Люкс», їй надано не було. Вона отримала тільки додаток №4 до договору №004734 від 25.12.2014 року. Після детального вивчення цієї угоди, та ознайомившись з матеріалами щодо вищезгаданих підприємств в інтернеті, виявилося, що дана компанія грошей же видає та. не кредитує. Якби працівником компанії було надано правдиву, доступну інформації щодо даного правочину, то вона я б ніколи не погодилася на підписання подібного договору. Однак, вищезгадані представники не надали їй інформацію про істотні обставини щодо договору з ПП «Славія Люкс». На момент підписання договору, вона взагалі не мала жодної уяви що являє собою фірма ПП «Славія Люкс»; що являє собою програма «Альфа гроші»; що згідно договору вона стає Учасником і при цьому надає право підприємству вчиняти від її імені певні дії, спрямовані на. надання їй безвідсоткової позики, для чого від її імені: а) організовувати та проводити розподіл Фонду Учасників; б) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини; які зобовязання вона взяла на себе, як Учасник; які права отримала як Учасник; яку відповідальність несе як учасник, та багато інших положень викладених у додатку № 2 до Договору. Представник своїми діями спонукав її сплатити певні кошти, вводив її в оману з метою не виконати (чи виконати на свій розсуд стосовно часу) зобовязання по Договору, та умовив підписати договори. Наступного дня вона зверталася до працівників вказаної компанії з метою дізнатися, коли буде виконано зобовязання щодо надання кредиту. У відповідь її запевнили, що хвилюватися не потрібно, що потрібно чекати на СМС і після її отримання йти до банку, назвати отриманий в СМС код та отримати кошти. До сьогоднішнього дня такої СМС не отримала. Натомість їй зателефонували і запропонували сплатити 2000 грн. ніби за банківське обслуговування, а пізніше сплатити ще 4000 грн. за страхування майбутньої суми, яку їй надасть ПП «Славія Люкс». Зрозумівши, що її ошукують, відмовилася сплачувати вказані кошти. У звязку з тим, що договір між нею та ПП «Салюр» виявився договором про надання Інформаційних консультативних послуг, а також тому, що умови цього договору їй доведені не були та не були виконані. Вона спробувала розірвати укладений договір № 004734 від 25.12.2014 р. з ПП «Салюр» та просила повернути сплачені кошти, однак, жодних дій щодо розірвання договору працівниками зазначеної установи до цього часу не проведено. Просить зобовязати ПП «Салюр» розірвати з [PERSON] договір № 004734 від 25.12.2014 року та повернути їй сплачені кошти в розмірі 5500,00 грн.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та їх мотиви підтримала повністю, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просила позов задоволити. Представники відповідачів в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідачі суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд констатує наступне. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 25 грудня 2014 року між ПП «Салюр» та [PERSON] укладено договір № 004734 (а.с.6). Відповідно до п.1.1 договору № 004734 замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання за обумовлену плату надати інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації. Пунктом 2 даного договору передбачено, що вартість плати за надання послуг виконавця погоджена сторонами та складає 5500,00 грн.. Оплата наданих послуг, зазначених в п.1.1 Договору сплачується замовником через банківські установи на поточний рахунок виконавця протягом одного банківського дня з моменту укладання даного договору. Згідно п. 5.2 договору № 004734, договір набуває юридичної сили з моменту підписання його сторонами та діє до підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. У відповідності до п. 6.1 договору № 004734, сторони гарантують одна одній, що діють не під впливом тяжкої обставини, помилки чи обману, без будь-якого психічного чи фізичного впливу, насильства, розуміючи значення цього Договору, його предмету, істотних умов, свої права та обовязки по ньому, підтверджують дійсність своїх намірів при його укладенні та те, що цей Договір не носить характеру мнимої чи удаваної угоди і спрямований на реальне настання відповідних наслідків, що засвідчують своїми підписами під текстом даного Договору. Позивач не заперечила, що особисто підписала договір № 004734 від 25.12.2014 року. Факт сплати [PERSON] 5500,00 грн. на рахунок ПП «Салюр» підтверджується квитанцією № 9805432-1 від 25.12.2014 року (а.с.10). Таким чином, позивачем виконано п.2 договору № 004734 від 25.12.2014 року. 25 грудня 2014 року [PERSON] та ПП «Салюр» затверджено Акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг), відповідно до якого сторони одна до одної претензій не мають (а.с.9). Таким чином, договір № 004734 від 25 грудня 2014 року у відповідності до його п.п. 5.2, 5.4 припинив свою дію 25 грудня 2014 року внаслідок його належного виконання. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Вимоги ст. 651 ЦК України передбачають, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч.4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем відповідно до ст.60 ЦПК України не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо розірвання договору та повернення сплачених коштів у розмірі 5500,00 грн.. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed