Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

14 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 28 листопада 1995 року, ще за життя його мати - [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого у випадку смерті заповіла позивачу квартиру [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 вересня 1994 року. Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна, а також інші спадкоємці першої черги, окрім позивача, відсутні. Приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця. Вказує, що нині захист його прав можливий лише шляхом визнання за ним - позивачем права власності на вищевказану квартиру. Позивач звернувся до суду із заявою, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, та справу розглянути за йго відсутності. Відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Спадкодавцем 28.11.1995 року складено заповіт, відповідно до якого, у випадку смерті, квартиру [ADDRESS], а також все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла - [PERSON] (а.с. 12). Заповіт посвідчений державним нотаріусом Кухтик Л.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 329 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] (а.с. 18). [INFO] року [PERSON] померла, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі до спадкової маси увійшла вище вказана квартира, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16 вересня 1994 року (а.с. 19). Факт належності спадкодавцю вказаної квартири, підтверджується реєстраційним посвідченням та технічним паспортом (а.с. 20-21). Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду підтверджуються змістом листа приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П., яким позивачу роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, в зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а також відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця. Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 цього ж Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Аналіз ч. 3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України дозволяє виділити три способи прийняття спадщини. По-перше, це подання протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, що вчиняється спадкоємцями, які не підпадають під дію частин 3,4 статті 1268 ЦК України. По-друге, за ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Третім способом прийняття спадщини є сам по собі факт того, що спадкоємець був малолітнім, неповнолітнім, недієздатним або обмежено дієздатним (ч. 4 ст. 1268 ЦК України). Такі факти мають існувати на час відкриття спадщини, а не на час прийняття спадщини. Тобто, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. При цьому, ч. 3 ст. 1268 ЦК України чітко передбачена вимога про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, зазначеною нормою права визначено саме проживання, а не просто реєстрація за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 1678 від 12.12.2014 року, [PERSON] на день відкриття спадщини проживав та вів спільне господарство разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а після її смерті - здійснив поховання матері (а.с. 16), що підтверджує наявність, визначених ч. 3 ст. 1268 ЦК України умов, які вказують на прийняття спадщини спадкоємцем. Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна - відсутні. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, не заводилась (а.с. 28). Згідно зі статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів. Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1234 Цивільного кодексу, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері - [PERSON], та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщину гарантовано державою, однак можливість нотаріального оформлення його спадкових прав вичерпана, тому, на підставі до ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом, шляхом визнання за ним права власності на вказану квартиру.

Outcome: approved