Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~14 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в своїх інтересах та інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], в якій просить визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок №141 по вул. Шевченка в с.Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області, та земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах Пересадівської сільської ради\~ Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 17 грудня 2008 року. В обґрунтування цих вимог вказувала, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. Зазначає, що вона та їх з померлим діти є такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали із спадкодавцем на час смерті. Натомість їх діти [PERSON], [PERSON] ( до шлюбу [PERSON]) Л.В., [PERSON] та [PERSON] не мають наміру приймати спадщину, аргументуючи тим, що прийняття та оформлення спадщини є їх правом, а не обовязком. За вищевказаних обставин, позивач та її неповнолітній син [PERSON] позбавлені можливості оформлення спадкових прав на вказане спадкове майно в цілому між ними. Окрім того, підставами відмови в оформленні спадкових прав стали відсутність правовстановлюючого документу щодо житлового будинку на імя спадкодавця, а також втрата оригіналу правовстановлюючого документу щодо спадкової земельної ділянки. За вищевказаного, позивач звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх прав та прав свого неповнолітнього сина в судовому порядку. Позивач [PERSON] в адресованій суду заяві позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, в яких зазначили про те, що на час смерті їх батька були неповнолітніми, тому не скористалися своїм правом щодо відмови від спадщини, адже наміру та бажання на її прийняття не мають. Позовні вимоги їх матері [PERSON] визнали в повному обсязі, просили справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що за даними свідоцтва про смерть 1-ФП № 090828, [PERSON] помер 17 грудня 2008 року, про що Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 43 від 18.12.2008 року (а.с. 17). Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України позивачка та їх зі спадкодавцем [PERSON] діти, неповнолітній [PERSON] та відповідачі, належать до кола спадкоємців першої черги. За даними Пересадівської сільської ради, на час смерті [PERSON] із ним проживали дружина позивач по справі та діти: [PERSON], [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Згідно відомостей Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 02.06.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 17 грудня 2008 року, не заводилася. З урахуванням зазначеного та відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу Україні, вищевказані особи є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та вважаються такими, що прийняли спадщину. В той же час, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в своїх заявах до суду зазначили, що не бажають вступати у спадкові права та приймати спадщину після смерті батька. На час смерті їх батька вони були неповнолітніми, тому всі дії в їх інтересах здійснювалися їх матірю [PERSON] На даний час, у звязку з минуванням 6-ти місячного строку після смерті батька, вони позбавлені можливості відмовитися від спадщини з дотримання порядку, передбаченого вимогами цивільного закону. При цьому наголошували, що прийняття спадщини є їх правом, а не обовязком. Дійсно, відповідно до приписів частини 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З прийняттям спадщини до спадкоємця переходять не тільки права, а й обовязки спадкодавця, що не припинилися у звязку з його смертю (ст. 1219 ЦК України). Зважаючи на вище зазначене, а також підстави, з яких відповідачі не мали змоги дотриматись приписів ст.ст. 1273 ЦК України, скористання останніми їх права відмови від спадщини не суперечить вимогам цивільного закону та не тягне порушень прав та інтересів інших осіб, за чого суд вважає можливим захист прав позивача та її неповнолітнього сина, як єдиних спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Окрім наявності інших спадкоємців, які вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], підставою відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав позивачки та її неповнолітнього сина є ненадання правовстановлюючого документу на імя померлого щодо вищевказаного житлового будинку, а також втрата оригіналу правовстановлюючого документу щодо земельної ділянки, що в свою чергу викликає спір про право (а.с. 22). В той же час, зі змісту наданого позивачем суду рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2004 року, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2004 року, право власності [PERSON] щодо вищевказаного житлового будинку визнано судом та зареєстровано Миколаївським міжміським буро технічної інвентаризації. Щодо земельної ділянки, то належність спадкодавцю земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах Пересадівської сільської ради\~ Жовтневого району Миколаївської області підтверджується даними копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 025599, виданого 13 березня 2003 року (а.с. 21) та даними відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 06.07.2016 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст. ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України, [PERSON] та малолітній [PERSON] як спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті [PERSON], а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не маючи наміру прийняти спадщину від неї у встановленому законом порядку не відмовилися, а також встановивши належність спадкодавцю на час смерті права власності на вищевказане спадкове майно, та вичерпання позивачем можливості нотаріального оформлення своїх прав та прав свого малолітнього сина щодо цього майна, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право позивачки та її сина [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ними в рівних частках права власності на вищевказане спадкове майно.

Outcome: approved