Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

12 січня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 10 липня 2013 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 1004 про що свідчить свідоцтво про шлюб серії Чернівецького міського - [NUMBER] від 10 липня 2013 року. В шлюбі народилася дитина, донька - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що продовжувати спільне життя з відповідачем немає наміру, оскільки у них відсутнє взаєморозуміння між собою черз різні характери та погляди на життя. Вказує, що з червня 2020 року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть кожен своїм життям, то і термін на примирення, являється зайвим. Між сторонами досягнута згода про залишення неповнолітньої доньки проживати з матір`ю. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.01.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Позивач надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами по справі 10 липня 2013 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1004 (а.с. 8). В шлюбі у сторін народилася дитина: донька: [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти розірвання шлюбу до суду не направив. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно з положеннями ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи, позивач відновлювати своє дошлюбне прізвище не бажає. В порядку положення ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. З викладеного,

Outcome: approved