Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

15.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку [PERSON] щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON], яка проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивач у позові зазначає, що відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, участі у її вихованні не бере, не надає матеріальну допомогу, жодного з покладених законом на відповідача, як на батька дитини, обов'язків не виконує. На підставі вищевикладеного позивач і звернулась до суду із даним позовом. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі (а.с.22). Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с.23). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 10.06.2008 року Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №16 (а.с.4). Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом ДРАЦС по м. Чугуєву РС Чугуївського МРУЮ в Харківській області (а.с.5). [PERSON] на даний час мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою, виданою головою вуличного комітету (старшим будинку) 14.01.2016 року (а.с.9). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved