Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.11.2018\~року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просила затвердити перерахунок ідеальних часток у домоволодінні 77 по вул. Московська в м.Миколаєві між співвласниками таким чином: [PERSON] належить 7/100 часток, [PERSON] належить 15/100 часток, [PERSON] належить 7/100 часток, [PERSON] належить 59/100 часток, [PERSON] належить 12/100 часток; визнати за нею право власності на 7/100 часток зазначеного вище домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 20.12.2017 р. Свої вимоги мотивувала тим, що 20.12.2017 р. померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 3/50 часток спірного домоволодіння. Мали позивача - [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилась від спадщини на користь [PERSON] У зв'язку з тим, що 28.08.2018 р. частині домоволодіння одного зі співвласників [PERSON] було надано окрему адресу, відбулося припинення права спільної власності для усіх співвласників. Зазначила, що за таких обставин перерахунок часток співвласників затвердити добровільно неможливо, оскільки один з них померла. Вважає, що лише перерахунок часток співвласників домоволодіння на підставі довідки ММБТІ та визнання права власності за спадкоємицею на нову частку, що належала спадкодавцю, вирішить питання оформлення спадщини. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 04.01.2019 р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач до судового зсідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за своєї відсутності. Відповідачі до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за своєї відсутності. Дослідивши письмові докази у їх сукупності, встановивши всі обставини та відповідні їм правовідносини сторін, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову враховуючи наступне. 20.12.2017 р. померла баба позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП №269633), після смерті якої відкрилась спадщина на 3/50 часток домоволодіння №77 по вул.Московська в м.Миколаєві, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Районним відділом комунального господарства Заводського району 10.12.1986 р. (на підставі рішення ВК Заводської районної ради народних депутатів від 17.10.1986 р. №350 замість договору купівлі-продажу від 22.02.1977 р.). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON], яка у встановлений законом шестимісячний строк подала заяву про відмову від спадщини на користь своєї доньки [PERSON] Отже позивач є єдиним спадкоємцем. Відповідно до листа КП ММБТІ від 14.08.2018 р. №2-3334 співвласниками домоволодіння №77 по вул. Московська, 77 в м.Миколаєві є [PERSON], якій належить 3/50, [PERSON], якій належить 4/25, [PERSON], якій належить 2/25, [PERSON], якій належить 33/100, [PERSON], якій належить 14/50, [PERSON], якій належить 9/100. На підставі рішення ВК ММР від 28.08.2006 р. №1769, 9/100 частин домоволодіння, що належала [PERSON], надана адреса: вул. Московська, 77/1. КП ММБТІ виконано перерахунок ідеальних часток, внаслідок чого частки співвласників визначено: [PERSON]О - 7/100, [PERSON] - 15/100, [PERSON] - 7/100, [PERSON] - 59/100, [PERSON] - 12/100. 25.10.2018 р. державним нотаріусом третьої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки частка зазначеного вище домоволодіння, що належить [PERSON] виділена в окрему поштову адресу, а [PERSON] померла раніше, ніж відбулися зміни часток домоволодіння і отримати відповідний документ, що підтверджує її право власності із визначенням нових часток у спільній частковій власності на нерухоме майно немає можливості. Відповідно до акту КП ММБТІ від 27.07.2018 р. частина домоволодіння №77 по вул. Московській в м.Миколаєві, яка належала померлій [PERSON], складається з частини житлового будинку літ.Б-1 (приміщення 6-1, 6-2, 6-3, житлова площа 9,1 кв.м., загальна площа 16,0 кв.м), літня кухня літ.Х, 1/5 частина вбиральні літ.О1, 1/5 частина воріт №4, 1/5 частина замощення І. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом після смерті баби на 7/100 частки домоволодіння № 77 по вулиці Московська в місті Миколаєві. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася». В матеріалах справи наявні заяви відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання позовних вимог в повному обсязі, згода, відповідно до затверджених між сторонами актів щодо перерахунку часток. Заперечень проти задоволення позовних вимог від відповідача [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved