Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

13 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги представник позивача обґрунтовувала тим, що 13 грудня 2000 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 6, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Камянка, вул. Шевченка І.С. імені (раніше 50-річчя Жовтня), який було посвідчено Універсальною біржею «Рона» за № 1/204. Обидві сторони виконали всі умови договору, відповідачка передала позивачу у власність зазначений вище житловий будинок, а він його прийняв та сплатив відповідачці ціну, обумовлену договором. Посилаючись на те, що позивачем та відповідачкою виконані всі умови договору, проте позивач не має можливості розпорядитися належним йому майном, оскільки вказаний договір було посвідчено Універсальною біржею «Рона», а не нотаріально, в звязку з суперечністю законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, і він вважається недійсним, просила визнати угоду укладену між сторонами дійсною. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника позивача до суду надійшла заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій вона також зазначила, що вони повністю підтримують заявлені вимоги та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи через публікацію оголошення на веб-порталі судової влади України, в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки. Представник третьої\~особи Універсальної біржі «Рона» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином.. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 13 грудня 2000 року між [PERSON] та відповідачачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу будинку № 6, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Камянка, вул. Шевченка І.С. імені (раніше 50-річчя Жовтня), який посвідчено Універсальною біржею «Рона» за № 1/204, що підтверджується цим письмовим договором (а.с. 6). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобовязання, а саме відповідачка передала у власність позивача продане нерухоме майно, а останній його прийняв та сплатив відповідачці ціну цього майна, обумовлену угодою, що також підтверджується зазначеним вище договором. З копії технічного паспорту від 12 лютого 2018 року вбачається, що власником житлового будинку № 6, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Камянка, вул. Шевченка І.С. є позивач [PERSON]. в розмірі частки власності 1/1 (а.с.7). Згідно з\~інформаційною довідкою\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~щодо обєкта\~нерухомого майна\~№ 130402919\~від 11\~липня 2018\~року, спірне майно на момент укладення угоди обтяжень щодо його відчуження не мало. Відповідно до ч. 2 ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» від\~10\~грудня 1991\~року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України\~від 14\~червня 1994\~року №\~18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст.\~227\~ЦК України (1963 р.), згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, сторони після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, це є підставою для визнання угоди дійсною. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: approved