Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

13.09.2017 року позивач звернулася до суду із позовом до Куріньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] її діда [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) розміром 4,9 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Куріньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та після смерті [INFO] баби [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3 га та земельна ділянка площею 2,96 га що знаходяться на території Куріньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Батько позивача [PERSON] помер [INFO]. Після смерті діда позивач не зверталася до нотаріальної контори для прийняття спадщини оскільки на момент відкриття спадщини була неповнолітня та після смерті баби також не зверталася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, хоча фактично вступила в управління майном. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки не має можливості оформити спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки, які залишились після смерті діда та баби. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та просив провести розгляд справи у його відсутності. За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є дідом [PERSON], а [PERSON] є бабою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] виданого 21.09.1979 Лазірківською сільською радою Оржицького району району Полтавської області, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 24.04.1999 року Лазірківською сільською радою Оржицького району Полтавської області свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON] [NUMBER] виданого 30.11.1950 Куріньківським сільЗАГСом Чорнухинського району Полтавської області (а.с.6,7,8) Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 20 вересня 2017 року, а [PERSON] помер [INFO], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 20 вересня 2017 року (а.с.22-25 ). Батько позивача [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Лазірківською сільською радою Оржицького району Полтавської області. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області №31-28-99.3-255/0/88-17 від 03 травня 2017 року [PERSON] згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 24.12.1996 року №336 є власником земельної частки (паю) 4,90 га (а.с.12 ). Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області №31-28-99.3-254/0/88-17 254/0/88-17 від 03 травня 2017 року [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 17.06.2005 року №010554500204 є власником земельної ділянки площею 3 га таз гідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі 17.06.2005 року №010554500205 є власником земельної ділянки площею 2,96 га (а.с.11). Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є [INFO], спадкові відносини в даному випадку регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частиною першою ст.548 ЦК УРСР 1963 р. встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. На момент смерті діда позивач не досягла повноліття, але вважається такою, що прийняла спадщину. У зв'язку з цим відповідно до ст.392 ЦК України право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону, та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved