Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

13 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив, що 11 жовтня 2012 року о 09 годині 30 хвилин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась на ділянці траси Слов*янськ-Донецьк за участю мікроавтобуса «Мерседес-Віта» під керуванням [PERSON] та мікроавтобуса «Фольксваген» під керуванням [PERSON], йому були заподіяні тілесні ушкодження. В період часу з 11 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2012 року позивач, внаслідок заподіяних йому в дорожньо-транспортній пригоді травм, перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні, з 01 листопада 2012 року по 20 листопада 2012 року - на амбулаторному лікуванні в неврологічному відділенні та за власні кошти прибав медичні препарати на суму 3710грн 64коп. Крім того, позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у хвилюваннях, страху, фізичному болю внаслідок ушкодження здоров*я; необхідністю до теперішнього часу звертатися за медичною допомогою через незадовільний стан здоров*я, у зв*язку з чим [PERSON] просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 3710 грн 64коп та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові та зазначив, що 11 жовтня 2012 року о 09 годині 30 хвилин він, в якості пасажира, знаходився в мікроавтобусі «Фольксваген» під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю мікроавтобуса «Фольксваген» під керуванням [PERSON] та мікроавтобуса «Мерседес-Віта» під керуванням [PERSON] йому, як було встановлено експертизою, були завдані легкі тілесні ушкодження, у зв*язку з чим він не був визнаний потерпілим по справі, а має статус свідка. [PERSON] в добровільному порядку, частково - у розмірі 1900грн відшкодував заподіяну йому матеріальну шкоду. Зі заявами про виплату страхового відшкодування не звертався до страхових компаній, оскільки про страхування цивільної відповідальності водіїв йому стало відомо в ході розгляду справи судом. Заподіяння моральної шкоди обґрунтував тим, що в дорожньо-транспортній пригоді зазнав тілесних ушкоджень, змушений був тривалий час лікуватися; під час аварії відчув почуття страху, яке не залишає його досі під час пересування громадським транспортом, у зв*язку з чим він не можу навідувати сина, який мешкає в м.Маріуполі; в теперішній час через травму відчуває себе пригніченим, позбавлений можливості займатися спортом, відвідувати пари в інституті, тривалий час перебувати на сонці. Представник позивача [PERSON] підтримала позов, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову, оскільки відповідачем в добровільному порядку сплачено на користь позивача 1900 гривень; крім того, його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПрАТ СК «Аско-Донбас Північний». Не заперечував, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась внаслідок зіткнення автомобіля під його керуванням та мікроавтобуса «Фольксваген» під керуванням [PERSON], в салоні останнього перебував в якості пасажира та був травмований [PERSON] Представник ПрАТ СК «Аско-Донбас Північний» Богданов Є.В. пояснив, що оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди за участю мікроавтобуса «Мерседес-Віта» під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована, страхова компанія частково визнає позовні вимоги [PERSON] - в частині різниці між обґрунтованими витратами на лікування у розмірі 2810грн 45коп та сплаченої [PERSON] в добровільному порядку сумою у розмірі 1900 гривень. Відшкодування моральної шкоди визнається страховою компанією в межах ліміту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ст.74,76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Представник співвідповідача - ПрАТ «СК Статус» в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову (а.с.98-100), з якого вбачається, що страхова компанія не оспорюючи фактичних обставин, просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] у зв*язку з його незаконністю та необґрунтованістю, оскільки позивачем не подавалась заява про виплату страхового відшкодування і як наслідок не виконані обов*язків, передбачені Законом України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Заслухавши пояснення сторін, з*ясувавши думку їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2013 року, який набрав законної сили 09 жовтня 2013 року (а.с.48), [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Із змісту вироку вбачається, що 11 жовтня 2012 року приблизно о 09 - 15 годині, в світлий час доби, [PERSON], керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO110D» реєстраційний номерний знак [NUMBER] в складі с буксированим автомобілем здійснював рух по автодорозі сполученням Слов'янськ-Донецьк-Маріуполь в напрямку з м. Костянтинівки до м. Донецьк та не переконавшись у безпеці свого маневру, не поступившись дорогою автомобілю «VOLKSWAGEN LT28» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під управлінням [PERSON], який рухався в попутному напрямку по лівій смузі і, рухаючись в правому ряду по ходу свого руху, у місці, де заборонений розворот, почав здійснювати маневр лівого повороту, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN LT28» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під управлінням [PERSON] Як вбачається з витягу (а.с.16, 51), з кримінального провадження № 12012050380000276 були виділені матеріали за фактом скоєння 11 жовтня 2012 року водієм автомобілю «VOLKSWAGEN LT28» реєстраційний номерний знак [NUMBER] [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди участю автомобіля марки «MERCEDES-BENZ VITO110D» під керуванням [PERSON] та автомобілю «VOLKSWAGEN LT28» під керуванням [PERSON] пасажири автомобіля під керуванням [PERSON], в тому числі і [PERSON], отримали тілесні ушкодження. Отже, як встановлено з пояснень сторін в судовому засіданні і не оспорюється ними, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11 жовтня 2012 року за участю автомобілем марки «MERCEDES-BENZ VITO110D» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «VOLKSWAGEN LT28» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], в салоні останнього в якості пасажира знаходився [PERSON] Згідно листа за підписом старшого слідчого СВ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області Єгорова О.П. № 24957 від 07 листопада 2013 року (а.с.49) за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди водієм [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України триває слідство, [PERSON] по даній справі має статус свідка (а.с.52-55). [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 жовтня 2012 року були завдані забій і садно правого колінного суглобу, поверхневі рани обличчя, струс головного мозку, забій-розтягування зв*язкового апарату шийного і грудного відділу хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров*я, які вимагають для свого лікування термін понад 6, але не більше 21 дня (а.с.56-61). Згідно поліса АВ/5311878 обов*язкового страхування цівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.39) цивільно-правова відповідальність [PERSON], забезпечений автомобіль - «MERCEDES-BENZ VITO110D» реєстраційний номерний знак [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Страховій компанії «Аско-Донбас Північний». Строк дії поліса з 06 квітня 2012 року по 05 квітня 2013 року включно; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров*ю одного потерпілого становить 100000грн, за шкоду, заподіяну майну - 50000 гривень, розмір франшизи - 1000 гривень. Відповідно до поліса АВ/2315070 обов*язкового страхування цівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.91) цивільно-правова відповідальність [PERSON], забезпечений автомобіль - «VOLKSWAGEN LT28» реєстраційний номерний знак [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Статус». Строк дії поліса з 18 січня 2012 року по 17 січня 2013 року включно; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров*ю одного потерпілого становить 100000грн, за шкоду, заподіяну майну - 50000 гривень, розмір франшизи - 1000 гривень. Відповідно до виписного епікризу із історії хвороби № 3429 (а.с.11) [PERSON] в період часу з 11 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «ЛПУ МЛ № 5» внаслідок травмування в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 11 жовтня 2012 року. [PERSON] встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій мозку 1 ступеню, численні поверхневі рани обличчя, забій шийного та грудного відділу хребта; забій і садно правого колінного суглобу. Згідно довідок КУ «ЦРЛ» № 1151 від 23 жовтня 2013 року (а.с.36) та КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» № 01-3/562 від 22 жовтня 2013 року (а.с.37) в період перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 11 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2012 року, були призначені та придбані ним за власний рахунок наступні медичні препарати: дексалгін - 24амп, діцинон - 6 амп, амінокапронова кислота - 2фл, фізрозчин - 18фл, L-лізін - 14амп, дексаметазон - 9 амп, церегін - 10амп, актовегін - 10амп, мільгама - 10амп, глюкоза 40% - 10 амп, церебрум композитум - 5амп, кавінтон - 3 упаковки, нейромедін - 28таб, аскорбінова кислота - 10амп. Як вбачається із зазначених довідок, [PERSON] за лікуванням з приводу травм, отриманих під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, протягом 2012-2013 років до КУ «ЛПУ Міська лікарня №5», КУ «ЦРЛ» не звертався. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною 1 статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що у випадку, коди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано іншим особам (пасажирам, пішоходам), особи, які спільно завдали шкоди, зобов*язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Статтею 979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов*язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов*язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1ст.988 ЦК України страховик зобов*язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно частини 2 зазначеної статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Верховний Суд України в п. 5 постанови Пленуму від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктами 9.1, 9.2, ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин від 08 січня 2012 року) передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. Пунктом 9.3 статті 9 зазначеного закону передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Пунктами 22.1, 22.3 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин від 08 січня 2012 року) передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 23 вищевказаного закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, зокрема: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим. Пунктом 24.1 статті 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з нижчевикладених підстав. Позивачем на придбання ліків надані чеки (а.с.8, 8 на звороті, 9, 9 на звороті, 10 на звороті), які суд приймає до уваги тільки в частині тих препаратів, які були призначені згідно довідок КУ «ЦРЛ» № 1151 від 23 жовтня 2013 року (а.с.36) та КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» № 01-3/591 від 28 листопада 2012 року (а.с.6), № 01-3/562 від 22 жовтня 2013 року (а.с.37), а саме чеки в частині придбання дексалгіну, діцинону, амінокапронової кислоти, фізрозчину, L-лізіну, дексаметазону, церегіну, актовегіну, мільгами, глюкози, церебрум композитуму, кавінтону, нейромедіну, аскорбінової кислоти, шприців та систем: від 17 жовтня 2012 року на суму 118 грн 10 коп, від 18 жовтня 2012 року на суму 84 грн 55коп, від 21 жовтня 2012 року на суму 34грн, на суму 85грн 90коп, від 20 жовтня 2012 року на суму 84грн 70коп, на суму 13грн 10 коп, від 01 листопада 2012 року на суму 0 грн 58коп (а.с.8), від 13 жовтня 2012 року на суму 124 грн 65коп, від 13 жовтня 2012 року на суму 19грн 69коп, від 13 жовтня 2012 року на суму 11 грн 50коп, від 14 жовтня 2012 року на суму 131 грн 53 коп, від 14 жовтня 2012 року на суму 11 грн 50коп (а.с.8 на звороті), від 11 жовтня 2012 року на суму 87 грн 20 коп, від 12 жовтня 2012 року на суму 111грн 52 коп, від 12 жовтня 2012 року на суму 11 грн50 коп, від 12 жовтня 2012 року на суму 6грн 70 коп (а.с.9); від 24 жовтня 2012 року на суму 30 грн 20 коп (а.с.9 на звороті); від 15 жовтня 2012 року на суму 164грн 77коп, від 16 жовтня 2012 року на суму 121 грн 10коп, від 23 жовтня 2012 року на суму 28 грн 60 коп (а.с.10 на звороті), а всього на загальну суму 1281грн 39коп, які підлягають стягненню на користь позивача. В іншій частині надані позивачем чеки, що містяться на а.с.8, 8 на звороті, 9, 9 на звороті, 10 на звороті суд до уваги не приймає, оскільки вони не містять конкретної назви ліків і не підтверджуються приписом лікарів для лікування травми, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на їх придбання задоволенню не підлягають. Крім того, на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов*язані з оплатою вартості МРТ головного мозку у розмірі 650 грн, що підтверджуються квитанцією від 29 жовтня 2012 року (а.с.10), витрати, пов*язані з оплатою вартості СКТ грудного відділу у розмірі 600 грн, що підтверджуються квитанцією від 16 жовтня 2012 року (а.с.10) та витрати, пов*зані з оплатою вартості рентгенплівки у розмірі 250 грн (а.с.13), оскільки ці витрати відносяться до витрат з діагностики, були обумовлені призначенням у зв*язку з лікуванням травми внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується довідкою КУ «ЛПУ Міська лікарня №5» № 01-3/591 від 28 листопада 2012 року (а.с.6). В той же час витрати з оплати вартості МРТ шийного відділу у розмірі 750 гривень згідно квитанції від 23 березня 2013 року (а.с.10) не підлягають відшкодуванню, оскільки доказів того, що МРТ шийного відділу призначалось лікарями у зв*язку з лікуванням наслідків травми, позивачем не надано. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на оплату послуг таксі у розмірі 255 гривень 43 копійки (а.с.8, 8 на звороті, 9, 9 на звороті, 10 на звороті) задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вимушеного користування ним послугами таксі за наявності достатньо розвинутої в м.Костянтинівка транспортної інфраструктури та медичних протипоказань пересуватися в транспорті загального користування. Крім того, як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні послугами таксі, чеки на оплату яких додані до матеріалів справи, користувалась його мати під час відвідування його в лікарні. Вимоги про стягнення вартості придбаного бензину згідно чеку від 29 жовтня 2012 року на суму 109грн 90 коп (а.с.10) задоволенню не підлягають, оскільки не грунтуються на законі. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20000гривень підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи, оскільки було встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди йому були заподіяні тілесні ушкодження легкого ступнею тяжкості, у зв*язку з чим [PERSON] відчув фізичного болю та страждань; змінився звичний уклад його життя і він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і на користь позивача, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень. Пунктом 36.3 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) передбачено, що у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов*язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» та ПрАТ «Страхова компанія Статус» відповідно, та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку сплатив позивачеві у відшкодування матеріальної шкоди 1900 гривень, загальний розмір якої не перевищує передбаченими полісами ліміту відповідальності, залишок матеріальної шкоди у розмірі 881 гривня 39 копійок (1281грн 39 коп + 650грн +600грн +250 грн)-1900) слід стягнути з ПрАТ «Страхова компанія Статус». Крім того, визначивши суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, суд вважає, що згідно ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» та ПрАТ «Страхова компанія Статус» підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди по 2500 гривень з кожної страхової компанії. Підстав, для невідшкодування шкоди страховиками, передбачених ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в даному випадку суд не вбачає. Доводи ПрАТ «Страхова компанія «Статус» щодо не звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування є неспроможними, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, про те, що цивільна відповідальність водіїв застрахована, [PERSON] дізнався під час розгляду справи за його позовом в суді. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.23, ст.979,п.3 ч.1 ст.988, п.1ч.2 ст1167, ст.1190, ст.1194,ст.16 Закону України «Про страхування», ст.ст. 9,22,23,24,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial