Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

13.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа на стороні позивача Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання розпорядження незаконним, стягнення різниці в заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати. 11.03.2019 року згідно розпорядження № 657 зазначена цивільна справа розподілена судді Ткаченкові А .В. в зв`язку з перебуванням судді Прасолова В.М. на тривалому лікарняному. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог в редакції від 01.12.2017 року (Т. 1 а.с. 55-58) позивач вказав, що з 17.07.2001 року він працював в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту устаткування дільниці № 40. 04.05.2017 року його ознайомили з Попередженням по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 1 від 04.05.2017 року «Про майбутнє звільнення з запропонуванням іншої роботи». В якому було зазначено, що на виконання наказу по підприємству від 17.02.2017 року № 208 «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ваша професія підлягає виключенню із штатного розпису. Даним документом попереджаємо про майбутнє можливе звільнення з підприємства з займаної посади не раніше ніж 04.07.2017 року. Однак, він продовжував працювати у звичному режимі до 02.07.2017 року. В період з 03.07.2017 року по 31.07.2017 року він перебував у щорічній відпустці, а з 01.08.2017 року по 10.08.2017 року був відсутній на роботі через тимчасову непрацездатність. 11.08.2017 року і 14.08.2017 року проходив періодичний медичний огляд. 15.08.2017 року його ознайомили з розпорядженням по ШУ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 2734 від 15.08.2017 року «Про простій не з вини працівника та визначення дислокації робочого місяця». Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, виходячи з того, що ані власник або уповноважений ним орган, ані інші посадові особи не повідомляли його про початок простою. Навпаки, відповідач самостійно, не допустивши його до виконання роботи, визначив період невиконання ним роботи за своєю професією, як простій, не з вини працівника. Зауважує на тому, що зупинення роботи дільниці №40 ШУ ГД ПАТ «АМКР», з 15.08.2017 року не відбувалося. Скорочення професії зі штатного розпису також не є приводом для встановлення простою. Позивач вважає, що визначення відповідачем періоду його знаходження на роботі з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року (включно), як простій не з вини працівника, не відповідає вимогам норм закону, так як був відсутній сам факт простою, оскільки відсутні умови, передбачені законом для його визначення та впровадження. Вказаним розпорядженням по ШУ ГД ПАТ «АМКР» №2734 від 15.08.2017 року йому визначили місце знаходження протягом робочого часу на підприємстві, - приміщення загальної нарядної (будівля адміністративного корпусу шахти ім. Артема) ПАТ «АМКР», тобто фактично він був відсторонений від своєї основної роботи у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового і по ремонту обладнання дільниці №40. За час простою з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року (включно) йому, як за простій не з вини працівника, виплачувалась тарифна ставка. Між тим, оскільки простою не з вини працівника не було, вважає що з відповідача підлягає стягненню різниця в заробітку за час виконання ним нижче оплачуваної роботи між його середньою заробітною платою та окладом, який йому оплачували за цей період. Вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Уточнивши позовні вимоги, в редакції від 01.12.2017 року, позивач просив суд визнати незаконним розпорядження по Шахтоуправлінню з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» за № 2734 від 15.08.2017 року та зобов`язати відповідача скасувати його; стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача грошову суму в розмірі 16598,25 грн., як різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи між середньою заробітною платою та окладом за період з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року без врахування податків та обов`язкових платежів. 12.04.2018 року до канцелярії суду представник відповідача Ботвінко О. А. подав відзив на уточнену позовну заяву (Т. 1 а.с. 83-84). В якому просив відмовити в задоволенні позову виходячи з того, що згідно з наказом ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 208 від 17.02.2017 року «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) гірничого департаменту» з 02.05.2017 року скорочена професія електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно - господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) у кількості 2 одиниць, на одній з яких працює [PERSON] Йому було запропоновано переведення на наявні вакантні робочі місця на підприємстві, а також надана була можливість пошуку нового місця роботи в робочий час з оплатою по середньому заробітку. Враховуючи, що позивач має протипоказання до важкої фізичної праці і роботи в умовах вібрації, вакантних місць, умови праці на яких не протирічать показанням до працевлаштування [PERSON] в шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) не має. Тому відповідачем видане розпорядження про простій, згідно норм діючого законодавства. Жодних підстав для нарахування позивачу середньої заробітної плати за час простою не має, оскілки оплата часу простою визначається ст. 113 КЗпП України, і встановлена в розмірі 100 % тарифної ставки, з посиланням на ст. 113 КЗпП та п. 2.15 Колективного договору. Позивачу пропонувалися 04.05.2017 року та 17.08.2017 року 13 та 64 вакантних посад на підприємстві від яких він відмовся. 02.05.2018 року в судовому засіданні представник позивача надав відповідь на відзив (Т. 1 а.с. 113-114). В якій зокрема вказав, що однією з підстав для встановлення позивачу простою стало протипоказання щодо тяжкої фізичної праці та роботи в умовах вібрації, в зв`язку з чим відповідач визначив період невиконання позивачем основної роботи як простій. Останній раз позивачу пропонували вакантні посади 17.08.2017 року. Однак станом на 26.04.2018 року він досі знаходиться у простої. Фактично його відсторонили від основної роботи. При цьому простій не є підставою для відсторонення від роботи. А стан здоров`я позивача не призвів до простою підприємства, стриктурного підрозділу, в тому числі дільниці на якій він працював. Роботодавець мав керуватися ст. 170 КЗпП України та враховуючи стан здоров`я позивача повинен перевести, за його згодою на таку роботу, яка відповідає медичним висновкам, а не оголошувати йому простій. 18.05.2018 року до канцелярії суду представник відповідача Стаднік Я.В. подала заперечення (Т. 1 а.с. 123-126). В яких, окрім раніше викладених у відзиву підстав для відмови у задоволенні позову, додатково вказала, що так як простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Просій може бути викликаний причиною як суб`єктивного, так і об`єктивного характеру. Так посада [PERSON] була скорочена, а за станом свого здоров`я він не міг виконувати іншу роботу на шахті. Тому йому оголосили простій. Вважає, що Постанова КМУ № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року в цьому випадку не повинна застосовуватися, так як в розділі 1 Порядку визначено випадки коли він застосовується. Про застосування розрахунку та стягнення середнього заробітку за час простою у Порядку не йдеться, а отже і посилання на нього у даній позовній заяві є недоречним. Згідно ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» підприємства у колективному договорі мають право встановлювати вищі розмірі оплати праці. Так, в п. 2.15 Колективного договору ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» оплата праці під час простою не з вини працівника, здійснюється у розмірі 100 % тарифної ставки присвоєного розряду чи встановленого посадового окладу. Зазначена сума і виплачувалася позивачу. Жодних підстав для стягнення середнього заробітку не має. 04.01.2019 року від позивача до канцелярії суду надійшли письмові пояснення по справі (Т. 2 а.с. 104-107). В яких останній вказує, що при простої обов`язково повинна бути зупинена робота або агрегату або структурного підрозділу, або всього підприємства, і при цьому, простій повинен обумовлюватись відсутністю організаційних умов. В розпорядженні № 2734 не доведений факт простою. Відповідач пояснює простій наявністю організаційних умов, які полягають у внесенні змін до організаційної структури шахтоуправління, які передбачені Наказом № 208. Отже, зміни в організаційній структурі шахтоуправління викликані змінами в організації виробництва і праці. Наявність організаційних умов, на які є посилання в Розпорядженні № 2734, виключає можливість оголошення простою, і тому, виключає можливість переведення працівника в простій. В розпорядженні № 2734 відповідач обґрунтовує переведення в простій шляхом застосування процедури вивільнення, яка передбачена ст. 49-2 КЗпП України і яка, ніяким чином, не регулює відносини щодо питання переведення працівника в простій. В табелях обліку використання робочого часу, відпрацьований ним час позначений цифрою «8», відмітки про простій в табелях відсутні. Оскільки фактично мало місце відсторонення від роботи, тому вимога про стягнення середнього заробітку є законною. 09.09.2019 року до канцелярії суду представник відповідача Стаднік Я . В . подала письмові пояснення по справі (Т. 2 а.с. 181-182). В яких вказує, що типова форма № П- 5 «Табель обліку використання робочого часу» надається як рекомендована для застосування. На практиці табель використовується також для інших цілей, тому підприємство при необхідності має право застосовувати й іншу форму табеля, але при цьому обов`язковим для респондентів є наявність первинного обліку показників щодо використання робочого часу, явок та неявок працівників, які визначеного формами державних статистичних спостережень з праці. Фактично, перебування працівників у простою фіксується у розпорядженні, додаткового відображається у «Табелі обліку робочого часу (контрольному)» та у табуляграмі. Тому твердження позивача про те, що відповідач не відображав час простою, що є підставою для визнання простою незаконним - не знаходить свого підвтердження у матеріалах справи. 25.06.2019 року ухвалою суду заяву [PERSON] про уточнення та збільшення позовних вимог від 07.06.2019 року залишено без розгляду (Т. 2 а.с.165, 170-171). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON]. , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначили, що простою не було, дільниця не зупинялася. Представник відповідача Стаднік Я.М. позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях. Зазначила, що розпорядження про переведення на простій видане з середини серпня 2017 року. Врахували те, що [PERSON] не було куди перевести, так як його посаду скоротили, а зважаючи на його стан здоров`я - вакантних місця для нього не було. Йому тричі пропонувалося переведення на іншу роботу, від яких він відмовлявся. Надавалися дні для пошуку нової роботи. Представник третьої особи Струков С.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказав, що робота дільниці не зупинялася, простою фактично не було. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. [PERSON] працював в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту устаткування дільниці № 40 (Т. 1 а.с.6 зворот). Відповідачем було прийнято наказ №208 від 17.02.2017 року «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах шахт) гірничого департаменту», яким з 02.05.2017 року скорочена професія електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно - господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) у кількості 2 одиниць, на одній з яких працює [PERSON] , що визнавалося учасниками справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Позивачу [PERSON] було запропоновано переведення на наявні вакантні робочі місця на підприємстві (Т. 1 а.с. 89) від переведення на які останній 04.05.2017 року відмовився, про що складено Акт № 1 про відмову від переведення (Т. 1 а.с. 143). З 03.07.2017 року по 31.07.2017 року [PERSON] знаходився в щорічній відпустці. З 01.08.2017 року по 10.08.2017 року був відсутній на роботі в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 11.08.2017 року і 14.08.2017 року [PERSON] проходив періодичний медичний огляд, що підтверджується табелем обліку робочого часу (Т. 1 а.с. 176) та табуляграмами [PERSON] за липень, серпень 2017 року (Т. 1 а.с. 48-49). 15.08.2017 року відповідачем видано розпорядження № 2734 «Про простій не з вини працівника і про визначення дислокації робочого місця», яким вирішено час знаходження електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно - господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) [PERSON] на підприємстві з 15.08.2017 року вважати простоєм не з вини працівника (Т. 1 а.с. 142). Позивачу [PERSON] повторно було запропоновано переведення на наявні вакантні робочі місця на підприємстві (Т. 1 а.с. 91-92) від переведення на які останній 17.08.2017 року відмовився, про що складено Акт № 2 про відмову від переведення (Т. 1 а.с. 144). Згідно ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-V, відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації. Відповідно ст. 2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за іншими ознаками. Згідно ст.34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Щоб визначити статус простою, то треба звернутися до положень ч.2 ст.113 КЗпП України. З її змістом, якщо не має простою структурного підрозділу чи всього підприємства, початок простою може бути визначений лише у випадку, коли працівник повідомив про це власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра або посадових осіб, тобто простій не з вини працівника може бути лише за умови, якщо відбулось попередження працівником про простій уповноважених осіб. При цьому, як встановлено матеріалами справи, та поясненнями учасників процесу, ані власник або уповноважений ним орган, ані бригадир, ані майстер або інші посадові особи не повідомлялися позивачем про простій. Навпаки, відповідач самостійно, не допустивши позивача до виконання роботи, визначив період невиконання останнім роботи за своєю професією як простій. Таким чином, ані матеріалами справи, ані відповідно до законодавства, факт простою не підтверджується. Як встановлено в судовому засіданні, простою, як підставу для видання розпорядження № 2734, не було. Більш того, представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що зупинки підприємства та структурного підрозділу, де працював позивач [PERSON] , не було, підприємство працювало, але не було іншого виходу щодо врегулювання виниклої ситуації. Зміст розпорядження яке оскаржується, засвідчує, що підставами для оголошення простою слугували внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління, яким скорочена посада електрослюсаря, яку займав [PERSON] , протипоказання [PERSON] важкої праці і роботи в умовах вібрації, та відсутність вакантних робочих місць на які останнього можна перевести, з урахуванням його стану здоров`я. Ці відомості, а також зміст наказу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 17.02.2017 року № 208 «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах шахт) гірничого департаменту», доводять, що товариство,

Outcome: approved