Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

13.07.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного тану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1755 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON]. Сім'я розпалась з тієї причини, що вони не дійшли до спільної згоди по різним питанням подружнього життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, що впливало на психічний стан позивача та дитини. На даний момент їх подружні стосунки припинені. Відновлювати їх позивач не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Від представника позивача до початку розгляду справи надійшла заява в якій він просить розглядати справу без його участі та участі позивача. Позов підтримує в повному обсязі. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність; позов визнає, на розлучення згоден. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 17.10.2009 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного тану Сумського міського управління юстиції, про що 17 жовтня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 1755 (а.с.4). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням позивача та відповідача до збереження шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору (а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved