Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

12 грудня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03 червня 2008 року, та по даний час, він працює на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». З 03 червня 2008 року працював на посаді гірничого робітника очисного вибою (підземного) четвертого розряду дільниці очисної виїмки шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту, а з 23 листопада 2016 року, працює підсобним працівником дільниці №40 (АХО, АБК) на поверхні шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту. Вказував на те, що 02 червня 2016 року у робочий час при виконанні трудових обов'язків йому було заподіяне каліцтво у вигляді закритого перелому лівого плеча на межі середньої і нижньої третини зі зміщенням (травма відноситься до категорії тяжкої) про що складені акт форми Н-1 за №13 від 06 червня 2016 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02 червня 2016 року форми Н-5 від 06 червня 2016 року. За висновком МСЕК від 27 вересня 2016 року, йому встановлені третя група інвалідності та стійка втрата профпрацездатності в розмірі 30% первинно на період з 27 вересня 2016 року до 01 жовтня 2017 року. Постановами Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 10 листопада 2016 року за №0407/23502/23502.1/13, йому призначені одноразова допомога в сумі 7395,00 гривень, та за №0407/23502/23502.1/14, щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 3465,59 гривень. Розмір завданої йому відповідачем моральної шкоди він оцінює в 40000,00 гривень, виходячи з наступного. Зазначав, що через травму на виробництві він втратив високооплачувану, престижну роботу гірничого робітника очисного вибою та переведений на саму некваліфіковану роботу у якості підсобного робітника дільниці №40 (АХО, АБК) шахтоуправління і підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту, що не одне й те ж саме. На протязі шести місяців з дня травмування він страждає від сильного болю в області лівого плеча, порушення чутливості у ній, обмеження розгинання в області лівого ліктя та лівої кисті, тобто порушення функції лівої кінцівки. На місці перелому плечової кістки встановлена титанова пластина, а тому йому протипоказані окремі лікувально-реабілітаційні процедури, до того ж доведеться робити повторну операцію по зняттю пластини. У зв'язку із переломом лівого плеча, ушкодженням плечового нерву та тривалого перебування лівої руки у лангеті, з яким він ходив приблизно два з половиною місяці та враховуючи те, що він є лівшею, на протязі тривалого періоду він зовсім не міг виконувати ніяку найпростішу роботу, таких, як, самостійно вдягати одяг, митися, застелити ліжко, вдягнути взуття, для нього була і є надзвичайно важким або зовсім неможливим виконання таких повсякденно необхідних справ, як виконання письмових робіт, гоління, користування столовими приборами, мобільним телефоном, слюсарним інструментом, тощо і в цих випадках він відчуває незручності перед членами його сім'ї та оточуючими його людьми, перетерплює значні моральні страждання, переживання. Через тривале користування лангетом, мязи лівої руки атрофувалися, пальці лівої кисті та кисть лівої руки не згибались і знадобиться певний час на поновлення їх робочої функції. Усі вищевказані причини не дозволяли йому нормально користуватися послугами громадського транспорту, відвідувати місця скупчення людей, тощо, через постійний страх травмувати хворобливі частини тіла. У звязку з травмою він переніс ряд складних, болісних операцій. У зв'язку з наслідками травми та його практично повною непрацездатністю, на протязі всього часу, від надходження його після травми до лікарні, його знаходження у після операційний період в її палатах, після виписки з лікарні і до теперішнього часу поруч зі ним вимушена була знаходитися його дружина. Дивлячись на те, як дружина вимушена буквально розриватися між роботою, крайньою необхідністю догляду за ним в після операційний період в палатах лікарні, та ще більш необхідним доглядом за двома неповнолітніми дітьми, а на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, та розуміючи, що на час догляду за ним, дружина вимушена просити сусідів, друзів доглянути за дітьми, а він не тільки не міг надавати їй достатньої активної допомоги у догляді за дітьми, а при цьому, він і сам був додатковим тягарем у сім'ї, все це призводило до його значних моральних страждань, переживань. На теперішній час він, 40-ка річний молодий чоловік, не може, природно, активно займатись спортом чи навіть фізичними вправами, пов'язаними з навантаженнями на ліве плече, ліву руку, що змушує його на ведення досить пасивного, не властивого його характеру, способу життя. Знаходиться під постійним наглядом травматолога, невропатолога. Посилався на ті обставини, що був порушений його звичний уклад життя, він змушений був часто звертатися до лікувальних установ. Його хворобливий стан здоров'я змушував і змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів, але характер травми не дає надії на повне видужання у майбутньому. З огляду на те, що він є інвалідом третьої групи та має значний відсоток стійкої втрати працездатності, це призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань. На підставі вищевикладеного позивач [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та за участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити (а.с.38). Присутній у судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] (довіреність від 06 жовтня 2016 року, термін дії, до 06 жовтня 2018 року (а.с.39), надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Присутня у судовому засіданні представник відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», - [PERSON] (довіреність №14-24юр. від 27 січня 2017 року, термін дії, до 10 жовтня 2017 року (а.с.40), також надала пояснення по суті справи, заперечувала з приводу заявлених позовних вимог з підстав, викладених у наданих до суду письмових запереченнях (а.с.33-36), зазначає, що нещасний випадок з позивачем стався внаслідок непередбаченого виходу гірничої маси, зафіксовано відсутність шкідливого або небезпечного фактору, зафіксовано відсутність устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, інструменти і пристосування, експлуатація яких могла б призвести до надання нещасного випадку, зафіксовано відсутність осіб, які допустили порушення вимог законодавства про працю, на підставі викладеного, просила суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Вказувала також на те, що зі сторони відповідача відсутні будь-які порушення трудового законодавства, а розмір заявленої позивачем моральної шкоди є нічим необґрунтований. Вислухавши думку сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивача [PERSON] (а.с.3), з 03 червня 2008 року останній працював на посаді гірничого робітника очисного вибою (підземного) четвертого розряду дільниці очисної виїмки шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту (а.с.4-9). З пояснень представника позивача судом також встановлено, що з 23 листопада 2016 року, позивач [PERSON] працює підсобним працівником дільниці №40 (АХО, АБК) на поверхні шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту. Дана обставина також не спростовувалася і представником відповідача. Відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 02 червня 2016 року о 13 годині 50 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» від 07 червня 2016 року (Форма Н-5), обставини, за яких стався нещасний випадок: майстер гірничий (підземний) дільниці очисної виїмки ШУ ГД Кашель [PERSON], після затвердження наряду в.о. заступника головного інженера з гірничих робіт (підземним) ШУ ГД Рудь [PERSON], о 07 годині 00 хвилин 02 червня 2016 року, видав письмовий наряд ланці гірничих робітників очисного вибою (підземним) [PERSON] та [PERSON] на виконання робіт: доставка, зберігання засобів ініціювання, вибухових матеріалів, випуск, скреперування руди ортів 3-4 лежачого боку штреку 1 північ блоку 239 осі горизонту 1025 метру. О 08 годині 45 хвилин майстер гірничий (підземний) дільниці очисної виїмки ШУ ГД [PERSON], та гірничі робітники очисного вибою (підземні) [PERSON] та [PERSON] прибули в штрек 1 північ блоку 239 осі горизонту 1025 метру. Майстер гірничий (підземний) дільниці очисної виїмки ШУ ГД [PERSON] оглянув робоче місце на безпечне ведення робіт та допустив гірничих робітників очисного вибою (підземних) [PERSON] та [PERSON] до виконання наряду. О 09 годині 20 хвилин гірничі робітники очисного вибою (підземні) [PERSON] та [PERSON] перевірили справність скреперних лебідок, ручного інструменту, та почали скреперування руди. [PERSON] виконував скреперування руди по орту 4 лежачого боку штреку 1 північ блоку 239 осі горизонту 1025 метру, а [PERSON] акумулював руду по штреку 1 північ блоку 239 осі горизонту 1025 метру. Приблизно о 13 годині 45 хвилин відбулося зависання руди в дучці, гірничий робітник очисного вибою (підземний) [PERSON] зупинив та вимкнув скреперну лебідку, після чого попрямував по орту 4 лежачого боку штреку 1 північ блоку 239 осі горизонту 1025 метру для з'ясування причини зависання руди. З метою запобігання засипання робочих канатів скреперної лебідки, після ліквідації зависання руди в дучці, він нахилився, щоб підняти робочі канати і закріпити на фіксуючому пристрої. О 13 годині 50 хвилин, коли гірничий робітник очисного вибою (підземний) [PERSON] здійснював підвіску робочих канатів, з 1-ї північної дучки, стався раптовий непередбачений вихід гірничої маси на орт скреперування, та кусок гірничої маси, вагою приблизно 4 кг, завдав удар по лівій руці [PERSON] Відчувши біль у лівій руці [PERSON] покликав на допомогу гірничого робітника очисного вибою і (підземного) [PERSON]К, який знаходився в 30 метрах від нього по штреку 1 північ. О 13 годині 55 хвилин [PERSON] доповів по телефону про те, що трапилось виконуючому обов'язки начальника дільниці очисної виїмки (підземному) [PERSON] та в.о. диспетчеру шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) [PERSON]. О 14 годині 15 хвилин пасажирським вагоном, у супроводі виконуючого обов'язки начальника дільниці очисної виїмки (підземного) [PERSON], потерпілий [PERSON] був доставлений до підземного здоровпункту, де, після огляду, фельдшер підземного здоровпункту [PERSON] надала йому першу медичну допомогу, звідки потерпілий [PERSON] о 14 годині 30 хвилин був доставлений до поверхового здоровпункту. О 14 годині 50 хвилин машиною швидкої медичної допомоги [PERSON] був доставлений в комунальний заклад «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», де після огляду йому було встановлено діагноз: Закритий перелом лівого плеча на межі середньої і нижньої третини зі зміщенням. Під час розслідування було встановлено, що: потерпілий був одягнутий згідно встановлених норм у спеціальний одяг та взуття встановленого зразку, а саме: костюм шахтарський, каска шахтарська, захисні рукавиці, окуляри, та чоботи шахтарські з підсиленим підноском; арочне кріплення виробки в місці нещасного випадку було виконано згідно з паспортом та відповідало нормативним вимогам; травма сталося внаслідок раптового непередбаченого виходу гірничої маси. Свідки нещасного випадку відсутні (а.с.10-11). 07 червня 2016 року, у звязку із нещасним випадком, який стався із [PERSON] на виробництві, директором департаменту з охорони праці ПАТ «АрселорМіталл [PERSON] Ріг», створено комісію, якою був складений «АКТ №13 ПРО НЕЩАСНИЙ ВИПАДОК, ПОВЯЗАНИЙ З ВИРОБНИЦТВОМ», «Форми Н-1», згідно якого було встановлено, що основною причиною настання нещасного випадку, який стався з позивачем [PERSON], є непередбачений вихід гірничої маси, супутні причини настання нещасного випадку відсутні, зафіксовано відсутність шкідливого або небезпечного фактору, зафіксовано відсутність устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, інструменти і пристосування, експлуатація яких могла б призвести до надання нещасного випадку, зафіксовано відсутність осіб, які допустили порушення вимог законодавства про працю (а.с.12-13). Згідно виписки з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серія 12ААА №003493 від 27 вересня 2016 року (а.с.14), та довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №397678 від 27 вересня 2016 року (а.с.15), [PERSON] первинно присвоєно третю групу інвалідності, причина інвалідності, - «трудове каліцтво», ступінь втрати професійної працездатності на 30% з 27 вересня 2016 року по 01 жовтня 2017 року. Постановами Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України у м. Кривому Розі від 10 листопада 2016 року за №0407/23502/23502.1/13, позивачеві [PERSON] призначені одноразова допомога в сумі 7395,00 гривень, та за №0407/23502/23502.1/14, щомісячні виплати на відшкодування втраченого заробітку в розмірі по 3465,59 гривень (а.с.16). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності у зв'язку із завданим трудовим каліцтвом, яке виникло через нещасний випадок, що стався 02 червня 2016 року, йому спричинена моральна шкода, яка має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Так, наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами, з яких вбачається що він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя (а.с.17-20). Крім того, Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 07 червня 2016 року, так само як і Акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 від 07 червня 2016 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати їх не дійсними судом не встановлено. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] має на своєму утриманні двох малолітніх дітей, - [PERSON], [INFO] (а.с.21), та [PERSON], [INFO] (а.с.22). Згідно зі ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Доводи представника відповідача про те, що вина підприємства у нещасному випадку не встановлена, суд вважає необґрунтованими, оскільки, хоча Актами за формами Н-1 та Н-5 не встановлено виключної вини роботодавця у заподіянні шкоди, однак ця обставина не може бути підставою для відмови в позові до роботодавця, оскільки як вбачається з аналізу норм ч.2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих звязків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не зазначена серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутністю його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обовязку власника відшкодувати моральну шкоду. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на відповідача в силу ст.1172 ЦК України, та виходячи зі змісту ст.ст.153, 173 КЗпП України, Закону України «Про охорону праці». З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої трудовим каліцтвом, повинен вирішуватися не лише на підставі норм КЗпП України, а й у відповідності до ст.1172 ЦК України, яка в даному випадку є спеціальною нормою. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати відповідач, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 30%, та отримав інвалідність третьої групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації саме за рахунок відповідача, - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням розяснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та з урахуванням встановлених обставин характеру спричиненої шкоди, віку позивача, встановлення третьої групи інвалідності, вжиття відповідачем заходів для невідкладного надання медичної допомоги позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи незворотність наслідків від отриманого каліцтва, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», - 40000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переносить на теперішній час. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved