Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

13 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в якому просив розірвати укладене між ним та відповідачем договір оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог вказав, що дійсно між ним та відповідачем у 2008 році укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,4583 га, що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Земельна ділянка передана на умовах платного строкового використання, проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, проекту землеустрою, що забезпечує екологічне-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки, не виготовив. Добровільно розірвати договір, відповідач не погоджується в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду сплативши судовий збір. В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав з наведених мотивів. Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечував у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень пояснив суду, що в даний час відсутні підстави для розірвання договору оренди, так як в даний час законодавцем усунуто необхідність готування видозміни та це не є підставою для розірвання договору оренди. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 2008 року позивач [PERSON] з одного боку як орендодавець та відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд», в особі директора Омельченко С.В., з другого як орендар, уклали договір оренди землі (Надалі Договір). Згідно п. п.1,2 Договору орендодавець приймає, а орендар передає в строкове платне користування земельну ділянку площею 4.2583 га сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, що належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Договір укладено строком на 20 років. Орендна плата за договорами визначена у сумі 1446,57 грн., що відповідає 3% від нормативної грошової оцінки землі, передбачена можливість внесення орендної плати як у грошовій так і у натуральній формі. Граничним строком сплати орендної плати визначено 31 грудня поточного року. Визначено п.п. 16-18, що земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, умови збереження: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням. Пункт 29 Договору засвідчує право орендодавця вимагати від орендаря надання інформації щодо планової структури сівозміни орендованої ділянки на наступні 2 роки. Пункт 32 Договору перелічує обов'язки орендаря, зокрема, до них належать: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованому у встановленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. Пункт 38 Договору визначає, що договір припиняється за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором. Договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Центру Державного земельного кадастру 18 грудня 2012 року за [NUMBER]. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс), Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 № 92/2002 (надалі Указ). Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 13 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-ХІV «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 141 Земельного кодексу України перелічено підстави припинення права користування земельною ділянкою. Так, зокрема, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Так, зокрема, вимоги Закону в частині обов'язків орендаря фактично дублюють положення Договору (п.п.30,32), укладеного між сторонами. Відтак, судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди з мотивів невиконання проекту землеустрою, що забезпечує екологічно-економічне обґрунтування сівозміни, проте ст. 141 Земельного Кодексу України перелічений вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, нерозроблення проекту сівозміни до даних підстав не відноситься. Врозумінні положень ст. ст. 10, 59, 60 ЦПК України доказів порушення відповідачем його обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 Закону, відповідно й пунктами 30,32, Договору суду не надано, в зв'язку з чим суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди між сторонами та відмовляє у задоволенні позову. Крім того, враховуючи відмову судом у задоволенні позовних вимог судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed