Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

14.07.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із цивільними позовами до Калинівської міської ради Вінницької області, в яких просить визнати укладеними додаткові угоди до Договорів оренди землі №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р. у відповідній редакції, та відшкодувати понесені судові витрати, які згідно Протоколів автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14.07.2021р. передані на розгляд судді Сєліну Є.В., який своїми ухвалами від 16.07.2021р. відкрив за ними провадження за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування поданих позовів [PERSON] посилається на те, що 02.07.2024р. між ним та Головним управлінням Держземкадастру у Вінницькій області були укладені Договори оренди землі за №№ 404, 405, 406, строком на сім років, за якими були передані земельні ділянки: площею 6,5838га. (кадастровий номер 0521686100:03:000:0900); площею 31,1289га. (кадастровий номер 0521686100:03:000:0901); площею 21,4278га. (кадастровий номер 0521686100:03:000:0902), що розташовані за межами населеного пункту Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, які використовувались ним за цільовим призначенням та своєчасно сплачувалась орендна плата. 27.05.2021р. у відповідності до п.8 вказаних Договорів, він звернувся до відповідача Калинівської міської ради Вінницької області із заявами про поновлення договорів оренди землі на новий строк, до яких було додано проекти додаткових угод. Листом Калинівської міської ради Вінницької області від 07.06.2021р., а пізніше і рішенням 8-ої сесії 8-го скликання міської ради від 18.06.2021р. № 1647, йому відмовлено у продовженні терміну дії договорів оренди, оскільки земельні ділянки зарезервовані для передачі громадянам, які приймали участь в АТО. Вважаючи дії відповідача щодо непоновлення договорів оренди такими, що не відповідають вимогам ЗК України та ЗУ «Про оренду землі», позивач звернувся до суду із вказаними позовами У відзивах на позовні заяви від 27.08.2021р., Калинівська міська рада Вінницької області просить у задоволенні позовних вимог позивачу [PERSON] відмовити у повному обсязі, оскільки міською радою в передбачений законом строк на адресу останнього неодноразово були надіслані листи-заперечення щодо продовження дії договорів оренди на новий строк. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2021р., об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі (Єдиний унікальний номер 132/2305/21, номер провадження 2/132/645/21), із позовом [PERSON] до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі (Єдиний унікальний номер 132/2306/21, номер провадження 2/132/646/21), та позовом [PERSON] до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі (Єдиний унікальний номер 132/2308/21, номер провадження 2/132/648/21), та присвоєно їм спільний Єдиний унікальний номер 132/2305/21 (номер провадження 2/132/645/21). Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 09.09.2021р., задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Заборонено суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 0521686100:03:000:0900 (площа земельної ділянки: 6,5838га., цільове призначення: для ведення фермерського господарства, місце розташування: Вінницька область, Калинівський район, Павлівська сільська рада); 0521686100:03:000:0901 (площа земельної ділянки: 31,1289га., цільове призначення: для ведення фермерського господарства, місце розташування: Вінницька область, Калинівський район, Павлівська сільська рада); 0521686100:03:000:0902 (площа земельної ділянки: 21,4278га., цільове призначення: для ведення фермерського господарства, місце розташування: Вінницька область, Калинівський район, Павлівська сільська рада). На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20.09.2021р., закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат ПУТІЛІН Є.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позовних заявах та відповіді на відзив. Представник відповідача Калинівської міськради Вінницької області - ТРОХИМЕНКО М.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у їх задоволенні позивачу відмовити у повному обсязі, з підстав зазначених у відзивах на позовні заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються: 02.07.2014р. між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області, в особі першого заступника начальника Королюка О.М., що діє на підставі Положення про Головне управління Держземагенства у Вінницькій області від 13.09.2012р. № 433 (зі змінами внесеними наказом Держземагенства України від 01.03.2013р. № 84), як Орендодавцем, та [PERSON] , як Орендарем, укладено Договір оренди землі № 404, за умовами якого Орендодавець, відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 12.06.2014р. № 2-1320/15-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» надало, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту), Калинівського району Вінницької області, для ведення фермерського господарства, на 7 (сім) років з моменту укладання. Дата закінчення терміну договору 01.07.2021р. За змістом п.2 цього ж Договору, в оренду передана земельна ділянка загальною площею 6,5838га., сіножаті, кадастровий номер 0521686100:03:000:0900. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0521885902021 від 27.05.2021р., даний договір був зареєстрований в передбаченому законом порядку 24.02.2016р. 02.07.2014р. між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області, в особі першого заступника начальника Королюка О.М., що діє на підставі Положення про Головне управління Держземагенства у Вінницькій області від 13.09.2012р. № 433 (зі змінами внесеними наказом Держземагенства України від 01.03.2013р. № 84), як Орендодавцем, та [PERSON] , як Орендарем, укладено Договір оренди землі № 405, за умовами якого Орендодавець, відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 12.06.2014р. № 2-1320/15-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» надало, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту), Калинівського району Вінницької області, для ведення фермерського господарства, на 7 (сім) років з моменту укладання. Дата закінчення терміну договору 01.07.2021р. За змістом п.2 цього ж Договору, в оренду передана земельна ділянка загальною площею 31,1289га., сіножаті, кадастровий номер 0521686100:03:000:0901. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0521885482021 від 27.05.2021р., даний договір був зареєстрований в передбаченому законом порядку 23.02.2016р. 02.07.2014р. між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області, в особі першого заступника начальника Королюка О.М., що діє на підставі Положення про Головне управління Держземагенства у Вінницькій області від 13.09.2012р. № 433 (зі змінами внесеними наказом Держземагенства України від 01.03.2013р. № 84), як Орендодавцем, та [PERSON] , як Орендарем, укладено Договір оренди землі № 406, за умовами якого Орендодавець, відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 12.06.2014р. № 2-1320/15-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» надало, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту), Калинівського району Вінницької області, для ведення фермерського господарства, на 7 (сім) років з моменту укладання. Дата закінчення терміну договору 01.07.2021р. За змістом п.2 цього ж Договору, в оренду передана земельна ділянка загальною площею 21,4278га., сіножаті, кадастровий номер 0521686100:03:000:0902. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0521885652021 від 27.05.2021р., даний договір був зареєстрований в передбаченому законом порядку 23.02.2016р. Пунктами 14-15 Договорів №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р. визначено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення фермерського господарства (код цільового призначення - 01.02). Відповідно до пунктів 34 Договорів №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р., дія договорів припиняється у разі закінчення строку, на який їх було укладено, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно пунктів 8 Договорів №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р., після закінчення строку дії договорів орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договорів повідомити письмово орендодавця про намір продовжити їх дію. 27.05.2021р. [PERSON] звернувся до Калинівської міської ради Вінницької області із заявами про продовження дії Договорів оренди землі №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р. на новий строк, до яких долучив проекти додаткових угод. Листом Калинівської міської ради Вінницької області від 07.06.2021р. за вих.№ 02-12-964, та рішенням 8-ої сесії 8-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 18.06.2021р. № 1647, [PERSON] відмовлено у продовженні термінів дії Договорів оренди землі №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р. на новий строк. Вважаючи дії відповідача щодо непоновлення договорів оренди такими, що не відповідають вимогам ЗК України та ЗУ «Про оренду землі», позивач звернувся до суду із вказаними позовами. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частинами другою, третьою статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Як убачається з позовних заяв, [PERSON] звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з позовами до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання укладеними додаткових угод до Договорів оренди землі №№ 404, 405, 406 від 02.07.2014р., наданих для ведення фермерського господарства. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV; у редакції, чинній на час надання позивачу земельних ділянок, укладення оспорюваних договорів та реєстрації фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. У статті 2 Закону № 973-IV закріплено, що відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є Закон № 973-IV. За частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV). Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Зі змісту положень статті 12 Закону № 973-IV вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 973-IV можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство мало бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набути статусу юридичної особи. З цього часу землекористувачем земельної ділянки є фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 691/1148/17 та від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 02 жовтня 2019 року №922/538/19, від 22 жовтня 2020 року №922/1974/19. Оскільки фермерське господарство є юридичною особою, спори, пов`язані із використанням земельної ділянки, наданої для ведення фермерського господарства, розглядаються господарськими судами. Як встановлено судом, [PERSON] було 08.12.2017р. засноване фермерське господарство «Павлівське», затверджено його статут, зареєстровано в передбаченому законом порядку (код ЄДРПОУ 41794187), основним видом діяльності якого є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Тобто у правовідносинах користування спірними земельними ділянками відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах є юридичні особи. Отже заявник звертаючись до суду загальної юрисдикції помилково визначив належність спору до загальної юрисдикції відповідно до змісту правовідносин та суб`єктного складу сторін спору як таких, що виникли на підставі Закону України «Про фермерське господарство». З огляду на вищевказане, позов [PERSON] до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі, необхідно залишити без задоволення, провадження у справі закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому, заявник не позбавлений можливості звернутись до господарського суду із аналогічним позовом. Заходи забезпечення позову, вжиті згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року у справі № 132/2305/21, підлягають скасуванню відповідно до вимог ст.158 ЦПК України. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed