Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

13 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 03.08.2002 року перебувала із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку - [PERSON], [INFO]. Із відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. 25.11.2013 роу рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб розірвано. Дитини проживає разом із нею, на її утриманні. Відповідач ухиляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу, що і слугує підставою для звернення позивача із цим позовом до суду. На підставі викладеного позивач просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частки з усіх його видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. а.с. 1-3). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, не заперечуючи проти їх задоволення. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 03.08.2002 року позивач [PERSON] уклала шлюб із відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.08.2002 року, актовий запис - 224 (а.с. 5). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2003 року (а.с. 4). 25 листопада 2013 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. (а.с. 8) Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітньої [PERSON] вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів є повністю обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню малолітнього сина і вважає, що заявлена позивачем сума аліментів повністю відповідатиме інтересам дитини та співмірна із матеріальним становищем сторін. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved