Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

14 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] , а саме : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 06 січня 2018 року і до повноліття дитини, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину в сумі 16 400,00 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з витребуванням доказів по справі в сумі 536 , 00 гривень та судові витрати. ( л.с.1-30 т.1) 05 липня 2018 році позивачка доповнила свої позовні вимоги, в остаточній редакції позов доповнився додатковими вимогами (л.с. 13-19 т.3 ) та просить : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] а ліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 2012 року народження , за період з 14 червня 2015 року по 31 грудня 2017 року в сумі 744 421 грн., допустивши в цій частині негайне виконання судового рішення ; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року в сумі 27 500 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], щомісячно до повноліття дитини ,починаючи з 01 лютого 2018 року в твердій грошовій сумі в розмірі 30 000 ,00 гривень. ; додаткові витрати на дитину в сумі 16 400,00 гривень ; судові витрати, пов'язані з витребуванням доказів по справі в сумі 536 ,00 гривень на користь позивачки; інші судові витрати покласти на відповідача. Позивачка просить суд розглянути додаткову позовну заяву разом з первісним позовом в порядку спрощеного позовного провадження. Повне обґрунтування своїх вимог позивачка виклала в позовній заяві від на л.с.1-30 т.1 та доповнив їх в уточненому позові з додатковими обґрунтуваннями і вимогами на л.с.13-19 т.3. Позивачка посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2001 року по 18 квітня 2012 рік (актовий запис № 102 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] ). Від спільного шлюбу, народився син [PERSON], [INFO]. Син мешкає разом з матір,ю в квартирі [ADDRESS] , квартира належить матері позивачці , в якій вона з сином проживають на підставі договору найму житлового приміщення та додаткової угоди. Позивач зазначає, що сторони припинили стосунки з дня розірвання шлюбу. Після народження сина не бере ніякої участі у його вихованні та догляді , при випадкових зустрічах з дитиною на вулиці - ховається. Грошову допомогу на утримання дитини відповідач передавав нерегулярно, на прохання позивачки, та у розмірі недостатньому для забезпечення потреб сина в лікуванні та харчуванні, про що позивачка неодноразово звертала увагу відповідача. Позивач вказує на те, що з першого року життя їх син потребує особливого догляду та особливого раціону й режиму харчування, ніж інші звичайні діти, а з 2015 року дитині призначено виключно гіпоалергенне дієтичне харчування - стіл №5 та систематичне антигістамінне лікування, що син сторін щонайменше раз на півроку проходив стаціонарне лікування в дитячих лікарнях міста Одеси Позивачка зазначає,що в 2017 році стан здоров'я сина погіршився, протягом року він хворів 11 разів, з яких 6 разів проходив стаціонарне лікування в дитячих лікарнях, а саме : з 19.02.2017 року по 21.02.2017 року перебування на стаціонарному лікуванні в Одеській міській інфекційній лікарні, лікування дисфункції біліарного тракту ; з 24.02.2017 року по 28.02.2017 року лікування на стаціонарному лікуванні в цьому ж медичному закладі ; з 12.07.2017 року по 18.07.2017 року син перебував на стаціонарному лікування в КУ «Дитяча міська лікарня № 3» ; з 19.07.2017 року до кінця серпня 2017 року перебування на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря пульмонолога - алерголога з ускладненням від захворювання; з 25.07.2017 року до кінця серпня 2017 року під наглядом лікаря-гастроентеролога дитині лікували дисфункцію біліарного тракту ; з 10.09.2017 року по 14.09.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» ; з 25.09.2017 року по 03.10.2017 року під наглядом дільничного лікаря-педіатра син сторін проходив амбулаторне лікування ; з 14.10.2017 року по 24.10.2017 року під наглядом лікаря-педіатра дитячої міської лікарні № 3 [PERSON] проходив амбулаторне лікування; з 10.12.1017 року по 27.12.2017 року син проходив стаціонарне лікування в Університетській клініці Одеського Національного Медичного університету ; з 27.12.2017 року по 29.12.2017 року під наглядом лікаря-отоларинголог амбулаторне лікування.; з 29.12.2017 року по 09.01.2018 року стаціонарне лікуванні в КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3».Через тяжкий стан дитини, було призначено дослідження крові вартістю понад 3 000,00 грн. , про що позивач повідомила відповідача, оскільки на той момент внаслідок безперервних хвороб дитини позивач вже не мала грошових заощаджень. 05 січня 2018 року відповідач надав 2 500 грн. після чого 05.01.2018р., дослідження крові сина сплачено , вартістю 2200 грн. Позивачка багаторазово зверталась до відповідача за грошовим утриманням дитини, що підтверджуються роздруківкою деталізації смс - повідомлень за період з 01.12.2017 року по 08.05.2018 року з номера мого мобільного телефону: [NUMBER] на три номери мобільних телефонів відповідача: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Однак, відповідач з 06 січня 2018р. не відповідав на звернення позивачки і не допомагав утримувати матеріально сина. Позивачка також зазначає , що зверталась до відповідача 04 та 08 травня 2018 року з проханням надати дозвіл дитині на виїзд за кордон, для встановлення остаточного діагнозу і лікування, але відповідач проігнорував, дозвіл не надав. Позивач вважає, що відповідач не лише ухиляється від грошового утримання дитини, а ще й зловживає своїм правом на видачу дозволу сину на виїзд за кордон, всупереч інтересам сина, дана потреба пов'язана з додатковим обстеженням та оздоровленням дитини. Як вказує позивачка, в серпні 2017 року, за результатами лабораторних досліджень, проведених незалежною медичною лабораторією «Смартлаб», сину сторін первісно діагностували «непереносимість глютену», після чого виникла потреба в проведенні додаткового генетичного дослідження дитини. В медичних установах Україні не мається відповідних діагностичних можливостей. Такі дослідження здійснюються в Германії і в інших країнах, але їх вартість є достатньо високою. Прохання позивачки про грошову допомогу на необхідні дослідження дитини, відповідач ігнорував, грошей на генетичні дослідження дитини він не надав. Після виписки 09 січня 2018 року з ДМЛ № 3 у сина сторін розвилась тяжка алергічна реакція. З огляду на безперервну хворобу дитини протягом 2017 року та виявлений дефіцит маси тіла у 20%, головним лікарем КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» на черговому огляді 24 січня 2018 року призначено термінове проведення генетичного дослідження на целіакію для можливості встановлення ступеню тяжкості глютенової непереносимості. Вказані дослідження проводяться лабораторією «Synevo» у Німеччині. Крім того, для з'ясування причин алергії, сину сторін були призначені інші дослідження крові, у тому числі на алергени та цитотест на харчову непереносимість. Орієнтовна вартість необхідних аналізів складала близько 12 тис. грн., про що повідомлено батька дитини 24 січня 2018 р. , але він відмовився. Позивачка також вказує, що для відновлення стану здоров'я та корегування маси тіла сину була призначена сувора безглютенова гіпоалергенна дієта та додаткове лікарське вітамінне харчування сумішшю «Resource junior» ТМ «Nestle» для запобігання подальшої втрати маси тіла , призначення лікаря від 24.01.2018 р. У зв.язку з даними обставинами, протягом січня-лютого 2018 року мати дитини декілька разів зверталась до батька дитини, з проханнями та з вимогами передати гроші для обстеження та лікування дитини, відповідач відмовився, посилаючись на відсутність грошей. Таким чином усі турботи по догляду за дитиною та всі витрати по утриманню дитини несе матір дитини - позивачка. Позивачка у травні 2012 року отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю,але протягом трьох років після народження дитини не працювала, оскільки одноособово займалась вихованням сина. Жодної допомоги у вихованні або догляді за дитиною відповідач не надав. Гроші передавав нерегулярно, в недостатній кількості. Позивачка зазначає, що професійною діяльністю займалась епізодично, що ніяких прибутків протягом останніх трьох років не принесло. У теперішній час ,внаслідок систематичних хвороб дитини, позивачка фактично позбавлена можливості працювати за спеціальністю та в необхідному обсязі забезпечувати його утримання. Весь тягар утримання, лікування хворого сина несе позивачка. За станом здоров'я та внаслідок потреби в спеціальному харчуванні син не може відвідувати дитячий садок, адже там не передбачено окремого безглютенового харчуваня. В 2017 році дошкільний заклад дитина відвідувала лише 1 тиждень, з 04 по 08 вересня та з вересня 2017 року по теперішній час за станом здоров'я до дитячого садка не ходить, що підтверджується довідкою № 02 від 04.04.2018 року Одеського навчально-виховного комплексу № 292 «Дошкільний навчальний заклад Спеціалізована школа 1 ступеня з поглибленим вивченням англійської мови» ОМР Одеської області» .Таким чином фактично весь час з дня народження син перебуває вдома з матір,ю та догляд за ним здійснюється особисто матір,ю. Позивачка зазначає, що через вказані обставин, протягом останніх років, нею витрачено всі наявні грошові заощадження, не лише свої, а й своєї матері - бабусі дитини, та з січня 2018 року почала брати гроші в борг, щоб забезпечити дитину необхідними ліками, харчуванням, одягом. Не зважаючи на відмову відповідача оплатити лабораторні дослідження, у лютому 2018 року на гроші, отримані позивачкою в борг, сину сторін в Німеччині зроблено генетичне дослідження на целіакію, яке, виявило позитивний результат. За результатами діагностики 09 березня 2018 року Одеським обласним гастроентерологом Одеської обласної дитячої клінічної лікарні [PERSON] , дитині сторін встановили діагноз «Целіакія» та поставлено на спеціальний диспансерний облік. Відповідно до Наказу МОЗ України № 454/471/516 від 08.11.2001 року «Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років» целіакія є захворюванням, за яким дитині встановлюється інвалідність, хвороба є невиліковною. Внаслідок відмови відповідача видати дозвіл на виїзд дитини за кордон, син позивачки позбавлений можливості виїхати з матір,ю до інших країн для проведення додаткових обстежень, лікування та оздоровлення, забезпечення життєво необхідного харчового раціону дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що всі витрати по забезпеченню дитини належними житловими умовами, спеціальним годуванням, якісним одягом, медичним наглядом в повному обсязі, необхідними предметами розвитку та безпечними іграшками здійснює позивачка, а грошей від відповідача, які він надавав з перервами на півроку: по 1 000 грн. - 1 200 грн. - 1 400 грн., не вистачало. З 06 січня 2018 року, протягом п'яти місяців, відповідач не передав грошових коштів ні на лікування або харчування дитини. Така ситуація існувала з листопада 2015 року по травень по травень 2016 року, грошові кошти відповідач не надав. Навесні 2016 року відповідач передав за півроку кошти на дитину в сумі 300 доларів США, яких не вистачало для дитини з особливостями здоров,я, тому що і всі потреби дитини позивачка здійснює самостійно власними коштами і власними накопиченнями своєї матері. З урахуванням виявлення невиліковного захворювання та призначеного лікарями безглютенового харчування, вартість утримання дитини зросла у декілька разів. Внаслідок захворювання сина ,позивачка позбавлена можливості повноцінно працювати, тому що дитина не може відвідувати будь-які дошкільні виховальні заклади через особливі потреби, пов,язані зі хворобою. Позивачка здійснює догляд за дитиною самостійно вдома, забезпечуючи життєво необхідний режим та раціон харчування сину власноручно та цілодобово. У зв,язку з наведеними обставинами, позивачка звернулась з даними позовними вимогами до відповідача, оскільки він має таку матеріальну можливість допомогти в утриманні свого сина. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № [NUMBER] від 18.04.2018р., з 11.03.2010 року [PERSON] зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з видом діяльності: виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; виробництво металевих дверей і вікон, оброблення металів та нанесення покриття на метали, виробництво інших готових металевих виробів, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № [NUMBER] від 18.04.2018р., з 18.01.2011 року [PERSON] є єдиним засновником та керівником ТОВ «ВОРОТА. ДВЕРІ. ПРИВОДИ», основними видами діяльності якого є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, інші спеціалізовані будівельні роботи, надання інших допоміжних комерційних послуг, неспеціалізована оптова торгівля, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення . Свою підприємницьку діяльність відповідач здійснює в шістьох місцях: -в офісі, розташованому за адресою: [ADDRESS]; -в двоповерховому магазині на територій Торгівельного центру «Старокінний», за адресою: [ADDRESS]; -в магазині на території Торгівельного центру «МегаДом», за адресою: [ADDRESS]; -в рекламному павільйоні на території Торгівельного центру «МегаДом», за адресою: [ADDRESS]; -в місті розміщення рекламної конструкції на території Торгівельного центру «МегаДом», за адресою: [ADDRESS] -у виробничому цеху-складі, розташованому на території ПАО «УКРТОРГСТРОЙМАТЕРІАЛИ», за адресою: [ADDRESS]. Позивачка звертає увагу на розмір доходів відповідача, як ФОП, згідно податкових декларацій : у 2015 році - 998 700 грн.; у 2016 році - 1 488 163,61 грн.; у 2017 році - 1 404 344,85 грн., та отримував доходи як фізична особа - керівник ТОВ, у вигляді заробітної плати від ТОВ «ВОРОТА. ДВЕРІ. ПРИВОДИ», сума якої за відрахуванням податків та зборів склала: у 2015 році - 17 926,58 грн.; у 2016 році - 22 440,18 грн.; у 2017 році - 49 957,11 грн. Загальна сума доходів відповідача у 2015 році становила 1 016 626,58 грн., що складається : 998 700 грн. (дохід ФОП) + 17 926,58 грн. (зарплата фізособи) = 1 016 626,58 грн. ; одна чверть від цієї суми складає 254 156,5 грн. ( 1 016 626,58 : 4 = 254 156 грн.), але відповідач передав на утримання свого сина в 2015 році -26800,00 грн., з яких 20 800 грн. - сума на утримання та 6000 грн. - додаткові витрати на лікування. Загальна сума доходів відповідача у 2016 році становила 1 510 603,79 грн., що складається з : 1 488 163,61 грн. ( дохід ФОП) + 22 440,18 грн. (зарплата фізособи-керівника ТОВ) = 1 510 603,79 грн., одна чверть від цієї суми складає 377 650,94 грн.(1 510 603,79 грн.: 4 = 377 650,94 грн.), але на утримання дитини у 2016 році відповідач передав 43 527 грн., з яких 36 267 грн. сума на утримання та 7 260 грн. - додаткові витрати на лікування сина. Загальна сума доходів відповідача у 2017 році становила 1 454 301,96 грн., що складається з : 1 404 344,85 грн. (дохід ФОП) + 49 957,11 грн. (зарплата фізособи-керівника ТОВ) = 1 454 301,96 грн., одна чверть від цієї суми складає 363 575,49 грн. (1 454 301,96 грн.: 4 = 363 575,49 грн.) У зв,язку, з отриманими судом, показниками доходів [PERSON] і враховуючи загальний розмір його допомоги для сина у 2015, 2016 та 2017 роках , якій був значно меншим , ніж чверть його загальних доходів, позивачка заявила додаткову позовну вимогу щодо стягнення аліментів за період, що не перевищує трьох років та відносно якого наявна інформація про доходи відповідача, виходячи з розрахунку чверті від суми цих доходів, за відрахуванням сплачених ним сум на утримання дитини. Позивачка зазначає , що загальна сума недоплачених аліментів у період з 14 червня 2015 року по 31 грудня 2017 року складає 744 421 грн., це - (117 463 грн. - за період з 14.06.2015 р. по 31.12.2015 р.) + (334 123 грн. (за 2016 р.) + (292 835 грн. (за 2017 р.) = 744 421 грн., тобто в розмірі ? від його доходів, за винятком виплачених сум. У зв,язку з додатковими вимогами, позивачка просить суд стягнути з відповідача за січень 2018 року аліменти в твердій грошовій сумі, визначеній в розмірі 30 000 грн., за винятком суми, сплаченої відповідачем 05.01.2018 року в розмірі 2 500 грн., а саме: стягнути з відповідача з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року - 27 500 грн., а починаючи с 01 лютого 2018 року стягувати по 30 000 грн. на місяць. В судовому засіданні позивачка просить задовольнити повністю уточненні позовні вимоги, мотивуючи розмір своїх вимог вкрай необхідним для підтримання життєдіяльності організму і можливістю у відповідача надати своєму синові таке утримання, позивачка посилається на обґрунтування в позовах на л.с.1-30 т.1 та на л.с.13-19 т.3. на представлені суду докази та ті докази які надійшли на виконання ухвал суду, зазначивши , що в вересні 2018 року відповідач добровільно і самостійно перерахував грошові кошти в сумі - 3000,00 грн. для сина, це вже після отримання ним позову та всіх інших документів, які направлялись судом. Відповідач також не з,явився в судове засідання призначене на 24 жовтня 2018 року , судом належним чином сповіщався, отримавши судові документи заздалегідь, також відповідач звертався з заявою від 18 липня 2018 року до суду, яка міститься на л.с.82 т.3 , з проханням відкласти розгляд справи призначений на 19 липня 2018 року для ознайомлення з матеріалами справи через неотримання документів. При цьому відповідач не з,явився в судове засідання 19 липня 2018 року, хоча знав про судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомив , документи які б свідчили про поважність його неявки в судове засідання суду не представив і не заявив про це. Відповідач [PERSON] причини своєї неявки в судове засідання , що призначене на 24 жовтня 2018 року , не сповістив. Відповідач [PERSON] відзив до суду не подавав, з будь-якими письмовими запереченнями чи поясненнями, міркуваннями, заявами про забезпечення доказів чи залучення в якості доказів, тощо, не звертався. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю заперечувала проти позовних вимог, пояснивши, що довіреність від [PERSON] отримана нею 19 жовтня 2018 року, тому вона клопотала перед судом про відкладення слухання справи для підготовки відзиву , заперечень чи міркувань щодо позовних вимог і обґрунтувань. Однак, відповідач [PERSON] отримав позовні документи 13.08.2018р., уточнений позов 23.07.2018р.,судову повістку на з викликом на 24.10.2018р. - це 22 серпня 2018 року, що відображено в поштових повідомленнях, тобто заздалегідь, було достатньо часу для підготовки до слухання справи та укладання договору про правову допомогу, але відзив у визначений термін не надав і взагалі до суду з будь-якими заявами, клопотаннями, запереченнями, міркуваннями не звертався, про якісь перешкоди в ознайомлені з матеріалами справи чи будь-що суд не повідомляв. Суд відмовив в клопотанні про відкладення справи , розцінивши такі дії як споробу затягнути розгляд справи на невизначений термін. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2001 року по 18 квітня 2012 рік (актовий запис № 102 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] ). Від спільного шлюбу, 16 жовтня 2012 року народився син [PERSON]. Син мешкає разом з матір,ю в квартирі [ADDRESS] , квартира належить матері позивачці , в якій вона з сином проживають на підставі договору найму житлового приміщення та додаткової угоди. Син сторін народився, коли сторони розірвали шлюб, проживали окремо один від одного. Грошову допомогу на утримання дитини відповідач передавав нерегулярно, на прохання позивачки, та у розмірі недостатньому для забезпечення потреб сина в лікуванні та харчуванні, про що позивачка неодноразово звертала увагу відповідача. Малолітньому [PERSON] з першого року життя сину сторін діагностовано різні захворювання: діскенезію жовчовивідних шляхів, харчову та медикаментозну алергію, атопічний дерматит невстановленої етіології, через що син сторін щонайменше раз на півроку проходив стаціонарне лікування в дитячих лікарнях міста Одеси. У зв,язку з захворюваннями син сторін з першого року життя потребує особливого догляду та особливого раціону й режиму харчування, ніж інші звичайні діти, а з 2015 року дитині призначено виключно гіпоалергенне дієтичне харчування - стіл №5 та систематичне антигістамінне лікування. Позивачка зазначає,що в 2017 році стан здоров'я сина погіршився, протягом року він хворів 11 разів, з яких 6 разів проходив стаціонарне лікування в дитячих лікарнях, а саме : з 19.02.2017 року по 21.02.2017 року перебування на стаціонарному лікуванні в Одеській міській інфекційній лікарні, лікування дисфункції біліарного тракту ; з 24.02.2017 року по 28.02.2017 року лікування на стаціонарному лікуванні в цьому ж медичному закладі ; з 12.07.2017 року по 18.07.2017 року син перебував на стаціонарному лікування в КУ «Дитяча міська лікарня № 3» ; з 19.07.2017 року до кінця серпня 2017 року перебування на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря пульмонолога - алерголога з ускладненням від захворювання; з 25.07.2017 року до кінця серпня 2017 року під наглядом лікаря-гастроентеролога дитині лікували дисфункцію біліарного тракту ; з 10.09.2017 року по 14.09.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» ; з 25.09.2017 року по 03.10.2017 року під наглядом дільничного лікаря-педіатра син сторін проходив амбулаторне лікування ; з 14.10.2017 року по 24.10.2017 року під наглядом лікаря-педіатра дитячої міської лікарні № 3 [PERSON] проходив амбулаторне лікування; з 10.12.1017 року по 27.12.2017 року син проходив стаціонарне лікування в Університетській клініці Одеського Національного Медичного університету ; з 27.12.2017 року по 29.12.2017 року під наглядом лікаря-отоларинголог амбулаторне лікування.; з 29.12.2017 року по 09.01.2018 року стаціонарне лікуванні в КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3».Через тяжкий стан дитини, було призначено дослідження крові вартістю понад 3 000,00 грн. , про що позивач повідомила відповідача, оскільки на той момент внаслідок безперервних хвороб дитини позивач вже не мала грошових заощаджень. 05 січня 2018 року відповідач надав 2 500 грн. після чого 05.01.2018р., дослідження крові сина сплачено , вартістю 2200 грн. Позивачка багаторазово зверталась до відповідача за грошовим утриманням дитини, що підтверджуються роздруківкою деталізації смс - повідомлень за період з 01.12.2017 року по 08.05.2018 року з номера мого мобільного телефону: [NUMBER] на три номери мобільних телефонів відповідача: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що відображено в роздруківкі деталізації смс-повідомлень. Однак, відповідач з 06 січня 2018р. не відповідав на звернення позивачки і не допомагав утримувати матеріально сина, і лише в жовтні 2018 року відповідач перерахував на картку позивачки 3 000,00 грн. Крім того, позивачка зверталась до відповідача 04 та 08 травня 2018 року з проханням надати дозвіл дитині на виїзд за кордон, для встановлення остаточного діагнозу і лікування, але відповідач проігнорував, дозвіл не надав. Фактично батько дитини, не лише ухиляється від грошового утримання дитини, а ще й зловживає своїм правом на видачу дозволу сину на виїзд за кордон, всупереч інтересам сина, дана потреба була пов'язана з додатковим обстеженням та оздоровленням дитини. В серпні 2017 року, за результатами лабораторних досліджень, проведених незалежною медичною лабораторією «Смартлаб», сину сторін первісно діагностували «непереносимість глютену», після чого виникла потреба в проведенні додаткового генетичного дослідження дитини. В медичних установах Україні не мається відповідних діагностичних можливостей. Такі дослідження здійснюються в Германії і в інших країнах, але їх вартість є достатньо високою. Прохання позивачки про грошову допомогу на необхідні дослідження дитини, відповідач ігнорував, грошей на генетичні дослідження дитини він не надав. Після виписки 09 січня 2018 року з ДМЛ № 3 у сина сторін розвилась тяжка алергічна реакція. З огляду на безперервну хворобу дитини протягом 2017 року та виявлений дефіцит маси тіла у 20%, головним лікарем КУ «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» на черговому огляді 24 січня 2018 року призначено термінове проведення генетичного дослідження на целіакію для можливості встановлення ступеню тяжкості глютенової непереносимості. За для з'ясування причин алергії, сину сторін було призначені інші дослідження крові, у тому числі на алергени та цитотест на харчову непереносимість. Орієнтовна вартість необхідних аналізів складала близько 12 тис. грн., про що повідомлено батька дитини 24 січня 2018 р. , але він відмовився. . Вказані дослідження проводяться лабораторією «Synevo» у Німеччині. Маленькому [PERSON], лікарем 24.01.208р. призначена сувора безглютенова гіпоалергенна дієта та додаткове лікарське вітамінне харчування сумішшю «Resource junior» ТМ «Nestle» через дефіцит маси тіла для запобігання подальшої втрати маси тіла. У зв.язку медичними показниками у сина сторін, протягом січня-лютого 2018 року мати дитини декілька разів зверталась до батька дитини, з проханнями та з вимогами передати гроші для обстеження та лікування дитини, але відповідач відмовився, посилаючись на відсутність грошей. Суд вважає встановленим факто того, що усі турботи по догляду за дитиною та всі витрати по утриманню дитини несе матір дитини - позивачка. Позивачка у травні 2012 року отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю,але протягом трьох років після народження дитини не працювала, оскільки одноособово займалась вихованням сина. Жодної допомоги у вихованні або догляді за дитиною відповідач не надав. Гроші передавав нерегулярно, в недостатній кількості. Позивачка зазначає, що професійною діяльністю займалась епізодично, що ніяких прибутків протягом останніх трьох років не принесло. У теперішній час ,внаслідок систематичних хвороб дитини, позивачка фактично позбавлена можливості працювати за спеціальністю та в необхідному обсязі забезпечувати його утримання. Весь тягар утримання, лікування хворого сина несе позивачка. За станом здоров'я та внаслідок потреби в спеціальному харчуванні син не може відвідувати дитячий садок, адже там не передбачено окремого безглютенового харчуваня. І лише в 2017 році дошкільний заклад він відвідував лише 1 тиждень, з 04 по 08 вересня та з вересня 2017 року по теперішній час за станом здоров'я до дитячого садка не ходить, що підтверджується довідкою № 02 від 04.04.2018 року Одеського навчально-виховного комплексу № 292 «Дошкільний навчальний заклад Спеціалізована школа 1 ступеня з поглибленим вивченням англійської мови» ОМР Одеської області» . Таким чином фактично весь час з дня народження син перебуває вдома з матір,ю та догляд за ним здійснюється особисто матір,ю. Через постійні витрати на лікування сина на протязі його життя, нестачу грошових коштів на медичні дослідження і лікування та забезпечення особливого образу життя дитині, позивачка з січня 2018 року почала брати гроші в борг, щоб забезпечити дитину необхідними ліками, харчуванням, одягом, що підтверджується відповідними розписками в матеріалах справи. З урахуванням виявлення невиліковного захворювання та призначеного лікарями безглютенового харчування, вартість утримання дитини зросла у декілька разів. Внаслідок захворювання сина ,позивачка позбавлена можливості повноцінно працювати, тому що дитина не може відвідувати будь-які дошкільні виховальні заклади через особливі потреби, пов,язані зі хворобою. Позивачка здійснює догляд за дитиною самостійно вдома, забезпечуючи життєво необхідний режим та раціон харчування сину власноручно та цілодобово. При цьому, не зважаючи на відмову відповідача оплатити лабораторні дослідження, на гроші, отримані позивачкою в борг, у лютому 2018 року, сину сторін в Німеччині зроблено генетичне дослідження на целіакію, яке, виявило позитивний результат. За результатами діагностики 09 березня 2018 року Одеським обласним гастроентерологом Одеської обласної дитячої клінічної лікарні [PERSON] , дитині сторін встановили діагноз «Целіакія» та поставлено на спеціальний диспансерний облік. Відповідно до Наказу МОЗ України № 454/471/516 від 08.11.2001 року «Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років» целіакія є захворюванням, за яким дитині встановлюється інвалідність, хвороба є невиліковною. Внаслідок відмови відповідача видати дозвіл на виїзд дитини за кордон, син позивачки позбавлений можливості виїхати з матір,ю до інших країн для проведення додаткових обстежень, лікування та оздоровлення, забезпечення життєво необхідного харчового раціону дитини. Як встановлено в суді, всі витрати по забезпеченню дитини належними житловими умовами, спеціальним годуванням, якісним одягом, медичним наглядом в повному обсязі, необхідними предметами розвитку та безпечними іграшками здійснює позивачка, а грошей від відповідача, які він надавав з перервами на півроку: по 1 000 грн. - 1 200 грн. - 1 400 грн., не вистачало. З 06 січня 2018 року, протягом п'яти місяців, відповідач не передав грошових коштів ні на лікування або харчування дитини. Така ситуація існувала з листопада 2015 року по травень по травень 2016 року, грошові кошти відповідач не надав. Навесні 2016 року відповідач передав за півроку кошти на дитину в сумі 300 доларів США, яких не вистачало для дитини з особливостями здоров,я, тому що і всі потреби дитини позивачка здійснює самостійно власними коштами і власними накопиченнями своєї матері. Як зазначила позивачка, тільки через невиліковну хворобу сина та пов,язані з цим великими витратами на обстеження, лікування підтримку нормальної життєдіяльності організму сина, позивачка звернулась з даними позовними вимогами до відповідача, оскільки він має таку матеріальну можливість допомогти в утриманні свого сина, він є фізичною особою підприємцем та керівником ТОВ «ВОРОТА. ДВЕРІ. ПРИВОДИ» . Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № [NUMBER] від 18.04.2018р., з 11.03.2010 року [PERSON] зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця з видом діяльності: виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; виробництво металевих дверей і вікон, оброблення металів та нанесення покриття на метали, виробництво інших готових металевих виробів, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № [NUMBER] від 18.04.2018р., з 18.01.2011 року [PERSON] є єдиним засновником та керівником ТОВ «ВОРОТА. ДВЕРІ. ПРИВОДИ», основними видами діяльності якого є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, інші спеціалізовані будівельні роботи, надання інших допоміжних комерційних послуг, неспеціалізована оптова торгівля, ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення . Свою підприємницьку діяльність відповідач здійснює в шістьох місцях: -в офісі, розташованому за адресою: [ADDRESS]; -в двоповерховому магазині на територій Торгівельного центру «Старокінний», за адресою: [ADDRESS]; -в магазині на території Торгівельного центру «МегаДом», за адресою: [ADDRESS]; -в рекламному павільйоні на території Торгівельного центру «МегаДом», за адресою: [ADDRESS]; -в місті розміщення рекламної конструкції на території Торгівельного центру «МегаДом», за адресою: [ADDRESS] -у виробничому цеху-складі, розташованому на території ПАО «УКРТОРГСТРОЙМАТЕРІАЛИ», за адресою: [ADDRESS]. Розмір доходів відповідача, як ФОП, згідно податкових декларацій : у 2015 році - 998 700 грн.; у 2016 році - 1 488 163,61 грн.; у 2017 році - 1 404 344,85 грн., та отримував доходи як фізична особа - керівник ТОВ, у вигляді заробітної плати від ТОВ «ВОРОТА. ДВЕРІ. ПРИВОДИ», сума якої за відрахуванням податків та зборів склала: у 2015 році - 17 926,58 грн.; у 2016 році - 22 440,18 грн.; у 2017 році - 49 957,11 грн. Загальна сума доходів відповідача у 2015 році становила 1 016 626,58 грн., що складається : 998 700 грн. (дохід ФОП) + 17 926,58 грн. (зарплата фізособи) = 1 016 626,58 грн. ; одна чверть від цієї суми складає 254 156,5 грн. ( 1 016 626,58 : 4 = 254 156 грн.), але відповідач передав на утримання свого сина в 2015 році -26800,00 грн., з яких 20 800 грн. - сума на утримання та 6000 грн. - додаткові витрати на лікування. Загальна сума доходів відповідача у 2016 році становила 1 510 603,79 грн., що складається з : 1 488 163,61 грн. ( дохід ФОП) + 22 440,18 грн. (зарплата фізособи-керівника ТОВ) = 1 510 603,79 грн., одна чверть від цієї суми складає 377 650,94 грн.(1 510 603,79 грн.: 4 = 377 650,94 грн.), але на утримання дитини у 2016 році відповідач передав 43 527 грн., з яких 36 267 грн. сума на утримання та 7 260 грн. - додаткові витрати на лікування сина. Загальна сума доходів відповідача у 2017 році становила 1 454 301,96 грн., що складається з : 1 404 344,85 грн. (дохід ФОП) + 49 957,11 грн. (зарплата фізособи-керівника ТОВ) = 1 454 301,96 грн., одна чверть від цієї суми складає 363 575,49 грн. (1 454 301,96 грн.: 4 = 363 575,49 грн.) Крім того, відповідно до листів: ПАТ «УКРТОРГСТРОЙМАТЕРІАЛИ» вих. № 21 від 23.03.2018 року вбачається, що оренда плата цеху-складу за адресою: [ADDRESS] складає 27 615 грн. на місяць. У 2017 році відповідач сплатив за оренду цього об'єкту 315 600 грн.; ТОВ «Торгівельний центр «Старокінний» № 16/03/18 від 16.03.2018 року, що за оренду двоповерхового торгового павільйону за січень та лютий 2018 року відповідачем сплачено 11 628 грн., тобто по 5 814 грн. за місяць. За період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідачем сплачено за оренду вказано об'єкту 129,285 грн. ; ТОВ «Торгівельний центр «Старокінний» № 19/35-юр від 07.06.2018 року вбачається, що станом на 05.06.2018 р. за Договором №ЗП29 від 01.11.2016 року, укладеним з ФОП [PERSON], який пролонгований та діє на теперішній час, щомісячна плата складає 7 093 грн. (без урахування індексу інфляції) та що заборгованість відсутня; ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» вих. № 166 від 22.03.2018 року вбачається що за оренду торгових та рекламних місць у ТЦ «МегаДом» за січень та лютий 2018 року відповідачем сплачено 14 090,80 грн., тобто по 7 045,40 грн. на місяць ; з ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» відповідач уклав договори оренди на 2018 рік та у 2018 році загальна сума орендної плати, яку сплачує відповідач по трьох договорах оренди складає 9 585 грн. на місяць . Тобто, щомісяця відповідач сплачує орендної плати на загальну суму 44 293 грн., тоді як на лікування та харчування дитини він передавав лише від 1000 до 1400 грн., а з 06 січня 2018 р по жовтень 2018 року взагалі не надав матеріальної допомоги для сина, посилаючись на «відсутність грошей». Відповідач має декілька власних сайтів в мережі Інтернет: [INFO]; [INFO];[INFO];[INFO]; [INFO];Також реклама його діяльності та продукції розміщена на рекламних сайтах:[INFO] за посиланням: [INFO];[INFO];[INFO];[INFO];[INFO];[INFO];[INFO]; Як вбачається з інформації про компанію, розміщеної відповідачем на сайті Bizorgsu (товари та послуги), ТОВ «ВОРОТА. ДВЕРІ. ПРИВОДИ» м.Одеси є найкрупнішим дилером на півдні України німецької компанії «Нorman». У товариства укладені договори з такими об'єктами, як торгово-розважальний комплекс «Ривьера на Фонтанке», ТЦ «МегаДом», із мережами АЗС «Лукойл», «Shell», «ОККО», а також воно обслуговує цілий ряд готелів, бутиків та магазинів міста Одеси та Одеської області. Таким чином, відповідач [PERSON] здійснює активну підприємницьку діяльність, але фактично ухиляється від обов'язку по утриманню свого сина [PERSON] ,2012 року народження, з особливими потребами, інших дітей у відповідача не має. Судом встановлено, що 2016 році відповідач, як фізична особа - підприємець отримав дохід в сумі 1 млн. 488 тис.грн. , в 2017 році він отримав дохід в сумі 1 млн.404 тис.грн. Тобто, відповідач, маючи в 2017 році середній дохід в розмірі 117 тис. грн. на місяць, на утримання дитини час від часу передавав від 1 000 до 1400 грн., тоді як ця сума повинна була дорівнювати 25% від його загального сукупного доходу, тобто мінімум - 29 250 грн. в місяць. У зв,язку, з отриманими судом, показниками доходів [PERSON] і враховуючи загальний розмір його допомоги для сина у 2015, 2016 та 2017 роках , якій був значно меншим , ніж чверть його загальних доходів, позивачка 05 липня 2018 року (л.с.13-19 т.3) заявила додаткову позовну вимогу щодо стягнення аліментів за період, що не перевищує трьох років та відносно якого наявна інформація про доходи відповідача, виходячи з розрахунку чверті від суми цих доходів, за відрахуванням сплачених ним сум на утримання дитини. Тому, виходячи з наведених вище доходів відповідача, судом вважається , що загальна сума недоплачених аліментів у період з 14 червня 2015 року по 31 грудня 2017 року складає 744 421 грн., це - (117 463 грн. - за період з 14.06.2015 р. по 31.12.2015 р.) + (334 123 грн. (за 2016 р.) + (292 835 грн. (за 2017 р.) = 744 421 грн., тобто в розмірі ? від його доходів, за винятком виплачених сум, яку необхідно стягнути. У зв,язку з додатковими вимогами, позивачка просить суд стягнути з відповідача за січень 2018 року аліменти в твердій грошовій сумі, визначеній в розмірі 30 000 грн., за винятком суми, сплаченої відповідачем 05.01.2018 року в розмірі 2 500 грн., а саме: стягнути з відповідача з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року - 27 500 грн., а починаючи с 01 лютого 2018 року стягувати по 30 000 грн. на місяць. Крім того, відповідачем представлені документи, що свідчать про те, що [PERSON] має вищу юридичну освіту, тому він обізнаний в нормах діючого законодавства та йому достовірно відомий порядок розрахунку аліментів на дитину, зокрема, щодо відрахування ? від суми всіх доходів. Таким чином, відповідач свідомо ухилявся від сплати аліментів в належному обсязі в минулих роках, а з 06 січня 2018 року свідомо припинив виплати на утримання дитини. Відповідно до ст.141 СК України батьки рівні у своїх обов'язках щодо утримання дітей. Проте обов'язки по вихованню, лікуванню та утриманню дитини у теперішній час здійснюю лише я одноособово, власними силами та коштами, а відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч.3 ст.181 та ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Тому визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі здійснено виходячи виключно з розрахунків потреб дитини та на підставі платіжних документів про придбання товарів та послуг для дитини, зібраних позивачкою за минулий період 2018 року. Внаслідок несплати аліментів в повному обсязі за минулі роки та злісного ухилення відповідачем від сплати аліментів у теперішній час, дитина не може отримувати в повному обсязі задоволення своїх життєвих потреб, позивачка власними силами намагається та фактично забезпечує лише спеціальне дороговартісне харчування дитини. Дитина зростає та їй на теперішній час необхідно придбати нове ліжко для підлітка, матрац, постільну білизну, письмовий стіл, крісло, особисту шафу для одягу, шафу для книг. Проте внаслідок відмови відповідача утримувати дитину, коштів на придбання цих, необхідних для дитини речей, не має. В даному випадку борг по сплаті аліментів за період з 14 червня 2015 року по 31 грудня 2017 року розрахований та складає єдину суму - 744 421 грн. Як встановлено судом, фактично з дня народження дитини та до теперішнього часу лікуванням дитини займається виключно мати дитини, відповідач не цікавиться станом здоров'я дитини, йому не відомо діагнозів дитини , не зважаючи на повідомлення позивачем про кожне перебування дитини у лікарні протягом 2017 року, він жодного разу не відвідав сина у лікарні. Тобто, відповідач ніякої участі в долі сина не приймає та з 06 січня 2018 року грошей на утримання дитини не надає, крім того, що в жовтні 2018 року він перерахував 3000,00 грн., після знаходження справи на розгляді в суді. Всі необхідні умови для повноцінного життя, росту та розвитку дитини створені особисто позивачкою і підтримуються також тільки позивачкою, . Позивачка додала до позову оригінали платіжних документів за період з грудня 2017 року по червень 2018 року , для підтвердження вартості продуктів харчування, ліків, одягу та інших витрат, пов'язаних із забезпеченням повноцінного утримання дитини, матір'ю забезпечені належні та комфортні житлові умови дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набувшої чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Проте, відповідач протягом всього часу від дня народження сина гроші на його утримання передавав нерегулярно та в недостатній кількості, а з 06 січня 2018 року повністю відмовився забезпечувати дитину. Слід звернути увагу, що той мізерний обсяг коштів, які відповідач час від часу передавав для дитини, складав близько 4% від його доходів, замість 25%, передбачених Законом. Відповідно до ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.141 СК України батьки рівні у своїх обов'язках щодо утримання дітей. Проте обов'язки по вихованню, лікуванню та утриманню дитини здійснює лише мати одноособово, власними силами та коштами, відповідач фактично ухиляється від своїх батьківських обов'язків, періодично перераховує невеликі грошові суми на картку позивачки для сина. Позивачка забезпечила дитину житлом, сплачую житлово-комунальні послуги та здійснюю постійний догляд за дитиною, який складно вимірити в грошовій оцінці, можливо вважати , що рівність обов'язків позивачки з відповідачем, як батьків, перед дитиною може бути досягнуто шляхом розподілу як фізичних зусиль так і грошових витрат, необхідних для повноцінного догляду за дитиною таким чином, позивачка продовжує виконувати наведені функції (забезпечувати дитину житлом та здійснювати постійний догляд за сином), а з відповідача примусово буде стягуватись сума аліментів в твердій грошовій сумі - в 30 000 тис. грн. на місяць, що не перебільшує ? частину від загальних доходів відповідача за останні роки, виходячи з розрахунків необхідних особливих потреб дитини та відповідає нормам споживання та забезпеченню потреб дитини з відповідною невиліковною хворобою відповідного віку та старше. Відповідач інших утриманців не має, він працездатний, отримує великі доходи в сумі понад 1 млн. 400 тис. грн. на рік, має 4 автотранспортних засоби - -ГАЗ 33029, реєстрація 23.05.2008, держаний номерний знак [NUMBER]; -VOLKSWAGEN LT 35, реєстрація 21.05.2014р., державний номерний знак [NUMBER]; -RENAULT KANGOO, реєстрація 15.09.2015р. державний номерний знак [NUMBER] ; -RENAULT KANGOO, реєстрація 03.10.2017 року державний номерний знак [NUMBER]; орендує 3 дороговартісні магазини в престижних торгівельних центрах міста та власний виробничий цех площею 1000 кв.м., за оренду яких сплачує понад 40 тис. грн. на місяць, стан його здоров'я та інтелектуальний розвиток дозволяють йому плідно працювати, а тому об'єктивно він може сплачувати такий розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Позивачка у теперішній час я не працює, внаслідок необхідності здійснення постійного догляду за дитиною, відповідач фактично ухиляється від утримання дитини, через що позивачка не має матеріальної можливості сплатити вартісні медичні дослідження, тому суд задовольняє її вимогу до оплати призначених та ще не проведених досліджень дитини в сумі 16 400,00 грн. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеним в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах ВСУ від 08.12.2010 року, згідно якого участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. В свою чергу п.3 ч.3 ст.133 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з витребуванням доказів відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи. В ході підготовки позову до суду, з метою отримання інформації та документальних доказів позовних вимог, позивачка направила 13 адвокатських запитів до органів державної влади та до юридичних осіб. Відповідно до п.3 ч.3 ст.133 ЦПК витрати на поштове відправлення цих запитів є витратами, пов'язаними з витребуванням доказів, тому їх вартість може були стягнута з відповідача, у разі задоволення позовних вимог. Заявлена сума судових витрат 536 грн. , стягується судом. Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як слідує зі ст.18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг 14 років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовуєспособи захисту,які встановленізаконом абодомовленістю (договором)сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є, примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку. Частиною 4 статті 15 СК України встановлено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обовязку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Спір у справі виник стосовно неналежного виконання батька - [PERSON] обов,язку по утриманню сина [PERSON]. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов, язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину відповідно до ст.181 СК України є: домовленість між ними;сплата за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України (в редакції, діючій станом на момент предявлення позову 22.08.2018 року), аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, внесено зміни до ч.2 ст.191, ч.1 ст.194 СК України шляхом заміни слів «три роки» словами «десять років». В іншій частині положення вказаних матеріальних норм залишено без змін. Не зважаючи на зміни, позивачка не стала уточнювати свій позов і залишила вимогу щодо стягнення аліментів за минулий час - три роки. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, встановлених законом. Позивач повинен надати суду докази: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Таким чином, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подавав позов про стягнення аліментів) з особистих мотивів. Не можна відмовитися від права на одержання аліментів, однак його можна не здійснювати. В цьому полягає право розпорядницької ініціативи сторін у відносинах з утримання. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зіст.ст.77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно норм ст.19 ЦК України, особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.182-184 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів визначається судом виходячи з обставин кожної конкретної справи та може бути визначений в частці від доходу або твердій грошовій сумі . Пунктом 1 ч.1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання вирішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. З урахуванням встановленого , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними,та зазначеного вище , суд задовольняє повністю позовні вимоги повністю, окрім позовної вимоги щодо негайного виконання стягнення аліментів за минулий період - це з 14 червня 2015 року по 31 грудня 2017 року в сумі 744 421 грн., при цьому допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: partial