Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

12 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 березня 2001 року її батько [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів їй належний йому житловий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Жовтнева 19 та інше майно, що буде належати йому на день його смерті. 08 грудня 2014 року, не змінивши заповіту, [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,51 га, яка складається з двох окремих ділянок за цільовими призначеннями: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,26 - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Жовтнева 19. За життя батько не отримав правовстановлюючі документи на земельну ділянку. У передбачений законом строк вона прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї на ім'я спадкодавця. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою. До судового засідання надійшов лист за підписом старости Куцурубської сільської обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області [PERSON], в якому вона просить розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи щодо майна [PERSON], суд дійшов наступного. 01 березня 2001 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 26, відповідно до якого заповів своїй дочці [PERSON] належний йому житловий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Жовтнева 19 та інше майно, що буде належати йому на день його смерті. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 08 травня 2015 року № 40334614 слідує, що зазначений заповіт є чинним. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ФП № 210366, [PERSON] помер 08 грудня 2014 року. [PERSON] народилася 03 листопада 1971 року в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області та її батьком є [PERSON]. 21 лютого 2003 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та приняла прізвище останнього. Вказані факти підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І-ФП № 267598 та свідоцтва про одруження серії І-ФП № 069938. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є донькою спадкодавця [PERSON] [PERSON] у відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину після смерті свого батька [PERSON], подавши 08 травня 2015 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 55/2015, відкритої після смерті [PERSON] Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 18 січня 2017 року № 46456549. Як вбачається з розяснення нотаріуса першої державної Очаківської нотаріальної контори за вих. № 1256/02-14 від 26 жовтня 2016 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно на ім'я спадкодавця. Відповідно до договору дарування від 29 липня 1992 року, посвідченого секретарем Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 28, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, та 1/2 частку вказаного будинку [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. 23 листопада 1995 року за договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №1882, [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] належну їм 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Жовтнева, 19. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Жовтнева, 19, є [PERSON] На підставі рішення Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 17 від 25 лютого 1993 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,51 га, яка складається з двох окремих ділянок за цільовими призначеннями: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,26 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка. З копії витягу із земельно-кадастрової книги № 2, наданої старостою с. Іванівка та Яселка Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади [PERSON] за вих. № 16-04-02 від 21 лютого 2017 року, вбачається, що за [PERSON] значиться земельна ділянка за реєстраційним № 626 загальною площею 0,51 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства по вул. Радужній (до перейменування вул. Жовтневій), 18 в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області. У відповідності зі ст. 30 Земельного кодексу України, який діяв на час укладання договорів дарування житлового будинку на імя спадкодавця, при переході права власності на побудови, разом з цими об'єктами в розмірах, передбачених ст. 67 даного Кодексу, переходить і право власності та користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення зазначених договорів), право власності та право користування на земельну ділянку виникало після отримання державного акту, який видавався і реєструвався сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] під час укладення договору дарування житлового будинку набув право власності на спірну земельну ділянку, що була виділена для будівництва та обслуговування будинку та ведення особистого селянського господарства, і той факт, що до смерті він не встиг отримати правовстановлюючі документи на своє імя на вказану земельну ділянку, не позбавляє спадкоємицю права на отримання нею спадщини після смерті батька, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved