Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

14 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] , 1939 року народження, уродженця с. Улянівка Ново Українського району Кіровоградської області, безвісно відсутнім. Заяву обґрунтовує тим, що заявник, під час проживання спільно з [PERSON] в с. Воронівка Ново Українського району Кіровоградської області, уклала 09 березня 1959 року з останнім шлюб. [INFO] у них народилася спільна донька [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] . Після народження дитини [PERSON] залишив її, в зв`язку з чим вона переїхала на проживання до с. Схід вказаного району, де у неї [INFO] народилася друга донька [PERSON] , батьком якої був інший чоловік. Після переїзду до с. Схід заявнику про [PERSON] нічого достовірно невідомо, однак були наявні чутки, що він неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. З заявником та своєю донькою [PERSON] не спілкувався, в зв`язку з чим його доля їм не відома. У 1996 році заявник переїхала до с. Бовтишка Олександрівського району Кіровоградської області, а з 1998 року вона проживає в м. Сміла, де придбала частину будинку та на земельній ділянці біля нього збудувала окремий невеликий будинок, право власності на який зареєструвала у 2001 році. При отриманні вперше паспорта громадянина України у 1996 році, до нього внесено відомості про її перебування в шлюбі з [PERSON] . Перебування у шлюбі з [PERSON] виключно на папері, не заважало заявнику у житті, в зв`язку з чим вона з позовом про розірвання шлюбу не зверталася. На даний час заявник має намір продати будинок по [ADDRESS] , до якого жодного відношення [PERSON] не має, однак нотаріусу необхідно надати заяву від її чоловіка [PERSON] про те, що він не заперечує у вчиненні нею таких дій. Крім того, заявнику невідомо чи є [PERSON] живим чи він помер. Враховуючи, що [PERSON] жодного відношення до належного заявнику майна не має, їй та родичам жодних відомостей про нього не відомо та перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] перешкоджає їй розпорядитися власним майно, заявник звернулася до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася заявою, в якій просить розгляд справи провести без її участі, на задоволенні заяви наполягає. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, звернулися з заявами, в яких просять розгляд справи провести без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.\~\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України та враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши позицію заявника та заінтересованих осіб, які викладені у їх заявах, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Вороновською сільською радою Ново Українського району Кіровоградської області 10 травня 1963 року, [PERSON] 09 березня 1959 року уклала шлюб з [PERSON] , 1939 року народження, про що в цей же день в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблений відповідний актовий запис №8. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сот-Балківським сільським РАЦС Ново Українського району Кіровоградської області 10 жовтня 1959 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно матеріалів справи, [PERSON] в зв`язку з укладенням шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сот-Балківським сільським РАЦС Ново Українського району Кіровоградської області 23 грудня 1962 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відомості про батька відсутні. Згідно ч.1 та ч. ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Як вбачається з заяви, останнім відомим місцем проживання [PERSON] є с. Воронівка Ново Українського району Кіровоградської області. Відповідно до описової частини заяви, заявником надано пояснення, відповідно до яких, їй з 1959 року невідомо місце проживання та перебування [PERSON] , оскільки він покинув її з донькою, при цьому останній неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак у яких установах їй невідомо. Чи живий [PERSON] їй та родичам невідомо. Вищевказані доводи заявника заінтересованими особами, серед яких є донька [PERSON] , не заперечуються. На підставі вищевикладеного, з врахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку про відсутність [PERSON] у місці його постійного проживання, яке відоме заявнику, протягом більше ніж одного року, при цьому відомості про його дійсне місце перебування невідомі та їх отримати неможливо. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином\~ не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №107433042 від 13 грудня 2017 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 3/4 будинку [ADDRESS] . Державна реєстрація права власності проведена 11 грудня 2017 року. Як вбачається з заяви, [PERSON] виявила бажання здійснити продаж належної їй на праві власності частики будинку [ADDRESS] . Згідно п.4.2 Глави 1 «Основні правила посвідчення правочинів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Отже, відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] , який є чоловіком заявника, позбавляють останню можливості отримати у нього відповідну згоду на вчинення правочину, а відтак і вільно розпоряджатися майном, яке належить їй на праві власності. Таким чином, задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення вчинення правочину щодо розпорядження майном. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved