Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

12 січня 2016 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати недійсними: -свідоцтво про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS] , видане 21 вересня 2012 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] та зареєстроване реєстрі за № 2-1576; -свідоцтво про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS] , видане 21 вересня 2012 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] та зареєстроване реєстрі за № 2-1580; -свідоцтво про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS] , видане 21 вересня 2012 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] та зареєстроване реєстрі за № 2-1578; -свідоцтво про право на спадщину на ? частини квартири [ADDRESS] , видане 21 вересня 2012 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] та зареєстроване реєстрі за № 2-1581. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначав, що 08 вересня 2010 року [PERSON] уклала договір купівлі продажу нерухомого майна з [PERSON], від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON]. Відповідно до даного договору позивач придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Право власності позивача на це нерухоме майно було зареєстроване 11 вересня 2010 року Світловодським КМБТІ в реєстровій книзі та реєстрі прав власності на нерухоме майно. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року зазначені вище довіреність та договір купівлі продажу визнані недійсними. Рішень про позбавлення позивача права власності на придбану квартиру чи про витребування майна від добросовісного набувача, якою є [PERSON], суди не ухвалювали. З метою належної реєстрації свого права власності на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] 27 листопада 2015 року подала відповідну заяву до реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції. 28 листопада 2015 року державним реєстратором було прийняте рішення про відмову у державній реєстрації права власності за [PERSON] з тих підстав, що право власності на цю квартиру вже зареєстроване за іншими особами, а саме за кожним з відповідачів в рівних частках на підставі свідоцтв про право на спадщину. Зазначені свідоцтва представник позивача вважає незаконними, так як саме позивач з 11 вересня 2010 року є належним та законним власником даної квартири, а факт визнання договору купівлі продажу, на підставі якого це право власності набуте недійсним, не тягне за собою його припинення. Таким чином, правові підстави включення вищевказаної квартири до складу спадкового майна особи, спадкоємцями якої є відповідачі, на думку представника позивача відсутні. З підстав ст.ст. 330, 386, 1301 ЦК України просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та пояснив, що Світловодським КМБТІ було незаконно скасовано реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] на підставі судового рішення про визнання договору купівлі продажу недійсним. Стверджує, що позивач є добросовісним набувачем та спірна квартира не може бути у неї витребувана. Зазначає, що [PERSON] сплатила довіреній особі продавця [PERSON] 13 000 доларів США за придбану квартиру, які позивачеві дотепер не повернуті. Вказує, що шляхом звернення до суду з цим позовом позивач має намір спонукати відповідачів заявити до неї вимоги про витребування майна від добросовісного набувача, що надасть їй змогу вирішити питання про відшкодування витрат, понесених на оплату вартості квартири. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали пояснення, з яких вбачається, що дочка [PERSON] [PERSON] на підставі договору дарування від 06 липня 2001 року була власником квартири [ADDRESS]. 09 вересня 2010 року [PERSON] померла. Відповідачі, як її спадкоємці за законом, у передбачений законом спосіб оформили спадщину шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину на вказану квартиру у відповідних частках. 08 вересня 2010 року [PERSON] квартиру [PERSON] не продавала, ніяких коштів за неї не отримувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги не визнали. (а.с. 41, 452, 43) Державний нотаріус Світловодської районної державної нотаріальної контори до суду не зявилась, просила розглянути справу без їх участі. (а.с. 88) Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на такі встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2012 року, ухваленому у справі № 2/1121/21/12; № 2-114/11 за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсними довіреності та договору купівлі продажу, було визнано недійсною довіреність, видану 28 серпня 2010 року від імені [PERSON] на імя [PERSON] на право розпорядження нерухомим майном, посвідчену приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 2025; визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , укладений 08 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2108. Вказаним рішенням було встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 06 липня 2001 року була власником квартири [ADDRESS]. 28 серпня 2010 року від імені [PERSON] була видана довіреність на імя [PERSON], якою остання була уповноважена бути представником [PERSON] в усіх установах та організаціях, незалежно від підпорядкування та форм власності, галузевої належності, в тому числі в органах виконавчої влади, перед фізичними особами ( в тому числі нотаріальних органах, БТІ та інших установах) з питань продажу належної їй квартири [ADDRESS] за ціну та на умовах на її розсуд. Дана довіреність була посвідчена нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] 08 вересня 2010 року [PERSON], діючи на підставі довіреності, виданої на її імя від імені [PERSON], уклала з [PERSON] договір купівлі продажу, за яким вона продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], за 35097 грн. 00 коп. 10 вересня 2010 року на березі річки Дніпро біля вул. Гаражна, 1-а у м. Києві було знайдено обвуглений труп [PERSON], смерть якої настала 09 вересня 2010 року, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 2066/2 від 10 вересня 2010 року, копією свідоцтва про смерть від 16 вересня 2010 року. За фактом умисного протиправного заподіяння смерті [PERSON] було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України. Судом було встановлено, що [PERSON] не видавала [PERSON] довіреності на право продажу квартири, так як підпис від імені [PERSON] та рукописний запис [PERSON] Иванивна в довіреності від імені [PERSON] від 28 серпня 2010 року, посвідченій приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованій в реєстрі за № 2025, були виконані не самою [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с. 8, 14-16, 17-18, 59) Згідно інформації начальника Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 лютого 2016 року, державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] було скасовано на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 16 лютого 2012 року. (а.с. 91) 21 вересня 2012 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на імя відповідачів на ? частку квартири [ADDRESS] кожному , як спадкоємцям за законом майна [PERSON]. Право власності спадкодавця на зазначене майно підтверджене дублікатом договору дарування квартири, виданого Світловодською районною державною нотаріальною конторою та зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 20 серпня 2010 року, реєстраційний номер 31346597. Права власності кожного зі спадкоємців на набуте майно 09 серпня 2013 року зареєстровані у Державному реєстрів речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, про що свідчать відповідні [PERSON]. (а.с. 68, 70, 71, 73, 74, 76, 77, 79). Ст. 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З даної норми вбачається, що підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними визначаються виключно законом. Наведені представником позивача доводи на обґрунтування позову не ґрунтуються на нормах матеріального права та не можуть слугувати підставами для на задоволення позовних вимог. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно правил ст.. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Як встановлено судом вище, квартира вибула з володіння власника [PERSON] не з її волі шляхом підроблення невстановленою особою довіреності від її імені на імя [PERSON], на підставі якої остання, не маючи на це права, розпорядилася майном на власний розсуд. Відтак в силу дії ст.. 330 ЦК України добросовісний набувач не набуває в такому випадку права на це майно. В судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON] не є ні юридичним власником, ні фактичним володільцем спірної квартири, оскільки дане майно вибуло з її володіння ще в листопаді 2012 року, про що пояснили суду сторони. Весь цей час в квартирі проживають відповідачі. Ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Оскільки [PERSON] зазнала матеріальних збитків, сплативши кошти за недійсним договором купівлі продажу, її цивільне право є безумовно порушеним. Проте, звернувшись до суду з даним позовом, нею невірно обрано спосіб захисту порушеного права. Збитки позивачу спричинені укладенням договору купівлі-продажу між нею і особою, яка діяла з використанням недійсної довіреності, тобто особою, яка не мала повноважень на вчинення цього правочину, тому позивач має звертатись до суду з позовом до особи, винної у спричиненні цих збитків. З підстав ст.. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed