Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

14 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 07 червня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталею Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №5247, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 20 062,21 грн. У обґрунтування позову позивачем зазначено, що виконавчий напис від 07 червня 2018 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталею Станіславівною про стягнення з неї на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 20 062,21 грн є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона ніколи не укладала з відповідачем кредитних договорів та не отримувала кошти. Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розпочато підготовче провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 17 серпня 2018 року ухвалою суду повернуто заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 09 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про витребування доказів. Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №56826938, що перебуває в провадженні приватного виконавця округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, яке відкрите за оскаржуваним виконавчим написом від 07 червня 2018 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталею Станіславівною, зареєстрованим в реєстрі за №5247. 26 грудня 2018 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталі Станіславівни, виконавчого напису №5247, виданого 07 червня 2018 року та документи, на підставі яких був виданий виконавчий напис. Ухвалою суду від 28 березня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі №477/68/19 за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 29 січня 2020 року у вступному слові позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач - публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання 29 січня 2020 року свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки представника не повідомив, відзив не подав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи страви за її відсутності та просила постановити рішення згідно чинного законодавства. Ухвалою суду від 29 січня 2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, постановлено про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 07 лютого 2020 року. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як убачається з Правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як установлено в судовому засіданні, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталею Станіславівною 07 червня 2018 року вчинений виконавчий напис, який зареєстрований за №5247 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №GP-6348670 від 12 травня 2014 року, укладеного з акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором, на загальну суму 20 062,21 грн, яка виникла за період з 04 червня 2017 року по 04 червня 2018 року та складається із простроченої заборгованості на суму кредиту - 11 081,27 грн, простроченої заборгованості за комісією - 7 053,11 грн, заборгованості по відсоткам - 1 927,83 грн (а.с.82). Виконавчий напис вчинено на підставі заяви відповідача від 04 червня 2018 року, копії виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором GP-634867 та копією з пропозиції укладення договору (оферти) з розрахунком суми заборгованості (а.с.83-85). Період заборгованості, що охоплений спірним виконавчим написом нотаріуса, визначений у межах з 04 червня 2017 року по 04 червня 2018 року. Разом з цим, на розгляді Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа № 477/68/19 за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 16 червня 2014 року по 14 грудня 2018 року у сумі 62159,56 грн. Указана обставина беззаперечно спростовує безспірність заборгованості позивача [PERSON] перед публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Крім цього, позивач взагалі заперечує факт наявності у неї заборгованості перед відповідачем за кредитним договором, оскільки в публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк» вона не оформлювала кредитних договорів, не отримувала грошові кошти, а з акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» розрахувалася повністю. Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України. Ураховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про скасування спірного виконавчого напису нотаріуса, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц дійшла висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Оскільки визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, фактично має наслідком для сторін припинення вчинення будь-яких виконавчих дій по ньому, тому подальше його скасування, як юридична подія, законом не вимагається. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Згідно частини сьомої статті 153 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial