Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

14 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати. Крім того, позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання їй матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 1 000,00 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття (а.с.а.с. 3, 4). Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Позивач до суду не з'явилася, звернувшись з нотаріально посвідченою заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с. 25). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 05.09.2009 р. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 9). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від квітня 2011 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані й підлягають задоволенню із зміною прізвища позивача, за її проханням, на дівоче. Що стосується позову про стягнення аліментів, то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, працевлаштований і має стабільний заробіток. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. У відповідності зі статтями 180 - 184, 191 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Відтак, за вказаних обставин, а також з огляду на те, що відповідач має стабільний заробіток, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити частково, стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно й до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial