Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

13.06.2014 року відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що являється власником двох земельних ділянок загальною площею 2,56 га, які розташовані на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 041721. Зазначені земельні ділянки орендує відповідач на підставі договору оренди від 10.06.2010 року, зареєстрованого 05.08.2011 року в Державному реєстрі земель за № 592030004002098, який передбачає оплату за оренду із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та права й обов'язки сторін. Однак, порушуючи умови договору, відповідач протягом дії договору постійно затримував виплату орендної плати, виплачував її не в повному обсязі, не сплатив орендну плату за 2013 рік, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 2231,56 грн. Крім того, земельні ділянки оброблялись з порушенням сівозміни, природних технологій та із псуванням родючості, у 2014 році земельні ділянки не засіяні взагалі. Враховуючи неналежне виконання орендарем взятих зобов'язань, просить розірвати договір оренди землі та стягнути заборгованість по орендній платі. Ухвалою суду від 20.06.2014 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати залишені без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та зазначила, що відносно відповідача порушено провадження у справі про банкрутство, що вказує не те, що останній не є спроможним виконувати умови договору. Просила розірвати договір оренди. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що зміна розміру орендної плати можлива лише за згодою сторін, позивачу протягом 2010-2012 років була проведена виплата орендної плати у значно більшому розмірі ніж передбачено умовами договору, а тому заборгованість по орендній платі відсутня. Систематичної несплати орендної плати та істотних порушень умов договору оренди землі, якими б була спричинена шкода позивачу, допущено не було. Доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також в підтвердження порушення відповідачем законних прав та охоронюваних інтересів позивача як власника та орендодавця земельних ділянок, невиконання товариством обов'язків, передбачених договором, в тому числі порушення сівозміни, природних технологій та псування родючості, позивачем не надано. Тому просив відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з'явився. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 10.06.2010 року між [PERSON], який є власником земельних ділянок загальною площею 2,56 га, в тому числі ріллі - 2,41 га, сіножаті - 0,15 га, розташованих на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області, право власності на які підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 041721, та ТОВ «Лотуре-Агро» було укладено договір оренди землі строком на 7 років, який 05.08.2011 року був зареєстрований в Державному реєстрі земель за № 592030004002098. Пунктами «в», «ґ» ч. 1 ст. 96 ЗК України встановлено, що землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату та підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі. Пунктом 32 договору оренди землі передбачені обов'язки орендаря, який, зокрема, зобов'язаний виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; дотримуватись режиму природоохоронного використання земель; дотримуватися вимог щодо чергування с/г культур у сівозмінах. Пунктами 9-11 Договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1122,65 грн. за рік, що становить 3 % від грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня поточного року. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача щодо невиплати йому орендної плати згідно договору оренди землі від 10.06.2010 року. Частиною 4 ст. 22 ЗК України визначено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про охорону земель» власники землі та землекористувачі забезпечують виконання заходів з охорони земель та дотримання екологічних обмежень у використанні земель, передбачених проектом землеустрою. Ст. 35 Закону України «Про охорону земель» визначено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів. Згідно акту перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 31.06.2013 року № 57, земельні ділянки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області використовуються ТОВ «Лотуре-Агро» без розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, чим порушено п. 4 ст. 22 ЗК України, хоча розпорядженням голови Охтирської районної державної адміністрації від 05.11.2012 року № 551-ОД надано дозвіл на розробку такого проекту. З довідки В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 01.07.2014 року № 296/0212 вбачається, що станом на 01.07.2014 року ТОВ «Лотуре-Агро» фактично господарської діяльності на території В'язівської сільської ради не здійснює. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Лотуре-Агро» та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки тощо. Відповідно до пунктів «г», «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Таким чином, враховуючи наявність заборгованості по орендній платі, що відповідачем не спростоване, а також використання орендованої земельної ділянки без розробки проектів землеустрою, які забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, що створює загрозу порушення якісного стану землі та її родючості, суд дійшов висновку, що права та законні інтереси позивача порушені, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved