Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

13 червня 2018 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що його батькові [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 20 серпня 1956 року, посвідченого 21.09.1956 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-3582, та записаного в реєстрову книгу 362 за реєстровим № 146, належало домоволодіння [ADDRESS]. Батьки проживали у вказаному домоволодінні. В лютому 2005 року в будинку батьків трапилася пожежа, тому частина будинку стала непридатною для проживання. В будинку був відключений газ і батьки користувалися пічним опаленням. 30 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, яким все своє майно заповів йому. [INFO] батько помер. Він не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, тому є таким, що спадщину не прийняв. Спадщину після смерті батька прийняла мати заявника [PERSON], так як не заявляла про відмову від неї. Після смерті батька [PERSON] залишилася проживати одна в домоволодінні [ADDRESS]. З 2011 року стан здоров'я матері заявника почав погіршуватися, тому вона погодилася перейти на постійне проживання до заявника за адресою: [ADDRESS]. З жовтня 2011 року [PERSON] постійно проживала із заявником за вказаною адресою. В будинку матері ніхто не проживав, а він здійснював за ним догляд. [PERSON] померла [INFO]. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В., але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що на момент смерті своєї матері він не був з нею зареєстрований за однією адресою, тому вважається таким, що не прийняв спадщину, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому він просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (а.с.1-3). Заявник та його представник в судовому засіданні обставини викладені в заяві підтримали та просили суд задовольнити її в повному обсязі. Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.30). Також в судовому засіданні за клопотанням заявника було допитано свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Так, свідок [PERSON] суду пояснив, що померла [PERSON] була його сусідкою. З 2011 року вона перестала проживати з ним по сусідству, оскільки її забрав до себе жити син [PERSON] Будинок [ADDRESS] після пожежі був непридатний для проживання. Свідок [PERSON] пояснила, що являлась сусідкою [PERSON] до тих пір, доки в 2011 році вона не переїхала на постійне місце проживання до сина [PERSON] по [ADDRESS], оскільки в її будинку після пожежі не було умов для проживання. Свідок [PERSON] пояснила, що восени 2011 року вони з чоловіком [PERSON] забрали [PERSON] проживати до їх будинку по [ADDRESS], так як у неї був поганий стан здоров'я, а її будинок не був придатний для проживання. Вислухавши учасників процесу та свідків, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками заявника [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтво про народження (а.с.6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, батьки заявника з 06 жовтня 1956 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4-5). Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 20 серпня 1956 року, посвідченого 21.09.1956 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-3582 та записаного в реєстрову книгу 362 за реєстровим № 146, [PERSON] належало домоволодіння [ADDRESS] (пізніше [ADDRESS]) (а.с.7-8). Згідно копії домової книги [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в домоволодінні [ADDRESS] (а.с.9-10). 30 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів [PERSON] все належне йому майно, яке належатиме йому на момент смерті (а.с.12). [PERSON] помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.13). [INFO] померла [PERSON], що також підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Згідно довідки голови квартального комітету № 26 [PERSON] зареєстрований та проживає з сім'єю у [ADDRESS]. До дня смерті, [INFO], [PERSON] проживала постійно за вказаною адресою та була похована за кошти сина (а.с.15). З копії листа 25-ї самостійної державної пожежної частини вбачається, що пожежна охорона Самарського району підтверджує факт пожежі, яка відбулася 07 лютого 2005 року в будинку [ADDRESS] у гр. [PERSON] (а.с.16). Згідно довідки № 171 виданої головою квартального комітету № 14 в [ADDRESS], [PERSON], 1936 року народження, не проживала з вересня 2011 року до дня своєї смерті (а.с.33). З свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що будинок розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с.37). Постановою від 29 грудня 2017 року приватний нотаріус Отроцюк О.В. відмовив заявнику у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] після смерті [INFO] його матері [PERSON] (а.с.17). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно пункту 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини. За таких обставин судом при вирішенні даного питання для ухвалення обґрунтованого та мотивованого рішення, має бути досліджено та встановлено постійне місце проживання спадкодавця до моменту смерті, оскільки факт реєстрації та/або проживання сторони спору разом зі спадкодавцем за день до смерті спадкодавця заперечуватиме такий елемент змісту презумпції, як постійність проживання. Приходячи до висновку про задоволення заявлених вимог та встановлення факту того, що [PERSON] постійно проживав з померлою [PERSON] в період з жовтня 2011 року по [INFO] за адресою [ADDRESS], суд виходив з досліджених в сукупності доказів та показань свідків. Так в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] з жовтня 2011 року не проживала в будинку [ADDRESS], оскільки переїхала проживати до свого сина [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Зазначені обставини узгоджуються з довідкою № 171 голови квартального комітету №14, з якої вбачається, що померла [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживала з вересня 2011 року по день смерті, а також не суперечить довідці голови квартального комітету № 26, відповідно до якої [PERSON] до дня смерті постійно проживала з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен з яких окремо підтвердив факт того, що померла [PERSON] з осені 2011 року по день смерті постійно проживала з сином [PERSON] в будинку [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що заявник постійно проживав із спадкодавцем не оспорюється, а подана ним заява покликана на підтвердження наявності цього факту. Під час розгляду даної справи судом не було встановлено заінтересованих осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв'язку з чим, суд вважає можливим задовольнити дану заяву. За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, беручи до уваги викладені обставини, вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання [PERSON] в період з жовтня 2011 року по [INFO] за адресою [ADDRESS], з [PERSON], яка померла [INFO], є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню..

Outcome: approved