Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

13 січня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Обґрунтовуючи вимоги заяви, позивач вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 березня 2020 року. Факт родинного зв`язку позивача та померлого підтверджується свідоцтвом про народження, згідно з яким батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю. З заповіту від 30 січня 1999 року вбачається, що [PERSON] за життя все належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, на випадок своєї смерті заповів позивачу по справі [PERSON] . Позивач 29 грудня 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамари Дмитрівни з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] 29 грудня 2020 року приватним нотаріусом на підставі його заяви про прийняття спадщини була заведена спадкова справа № 50/20. Проте приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. постановою № 3/2020 вих.№153/02-31 від 29 грудня 2020 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, враховуючи те, період часу між датою подання заяви про прийняття спадщини та датою смерті [PERSON] перевищує встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців. Позивач зазначає, що не зміг своєчасно звернутися до нотаріуса, оскільки були перешкоди для подання такої заяви у встановлений законодавством строк. На момент смерті батька та на даний час він фактично проживає в м. Луганську, який є тимчасово непідконтрольною територією українській владі. Через запровадження карантину та закриття пунктів пропуску виїхати завчасно та подати заяву для прийняття спадщини у встановлений строк не було можливості. Також строк пропущено позивачем через те, що на день смерті батька він не проживав разом з ним і про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, встановленого законодавством. Оскільки позивач є юридично необізнаним та не знає порядку прийняття спадщини, він не зміг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Від прийняття спадщини після померлого батька позивач не відмовляється. За таких обставин позивач просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за тривалістю два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили. Ухвалою суду від 14 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте до суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника Івано-Франківської міської ради. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 16 березня 2020 року, серія [NUMBER] (а.с.9) Відповідно до копії заповіту від 30 січня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №. 4Д-115, [PERSON] за життя все належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, на випадок своєї смерті заповів [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Постановою № 3/2020 від 29 грудня 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т. Д. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки період часу між датою подання заяви про прийняття спадщини та датою смерті [PERSON] перевищує встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців (а.с.12). 29 грудня 2020 року зареєстрована спадкова справа за фактом смерті [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина першою-другою статті 1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Згідно з положеннями пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Судом встановлено, що спору про спадкування не існує, а сама спадщина відповідно до вимог статті 1277 Цивільного кодексу України відумерлою не визнана, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України, позивач має право на її прийняття як спадкоємець. Згідно частини п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право па спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Строк на подачу заяви у нотаріальну контору позивач пропустив з поважних причин, оскільки проживає в м. Луганську, який є тимчасово непідконтрольною територією українській владі, через запровадження карантину та закриття пунктів пропуску виїхати завчасно та подати заяву для прийняття спадщини у встановлений строк позивач не мав можливості. Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте положенням частини третьої цієї ж статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач змушений звернутися до суду із цим позовом, оскільки у інший спосіб захистити своє право можливості не має. Враховуючи рівень обізнаності позивача, його сумлінну помилку щодо необхідності подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що заява про прийняття спадщини не була подана позивачем з поважних причин і дійшов висновку, що додатковий строк тривалістю два місяці буде достатнім для прийняття спадщини позивачем. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 1217, 1220, 1223, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved