Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

14 липня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 06 вересня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Молодший син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а старший син навчається за контрактом у медичному училищі. Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на життя, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили на початку 2017 року, відтоді як відповідач зібрав всі свої особисті речі та переїхав проживати до своєї матері та з того часу спільного господарства разом не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна та утримання дітей буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2017 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 06 вересня 1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської Ради народних депутатів зроблено запис за № 316 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 7). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 8) та [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 9). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через протилежні погляди на життя, внаслідок чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у березні 2017 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved