Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

12 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 15 вересня 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю проживали до червня 2015 року. З цього часу сім'я фактично розпалась внаслідок частих сварок та суперечок із дружиною. На даний час відповідачка забрала свої речі та покинула сім'ю. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, позивач проси розірвати шлюб із відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 15). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась без повідомлення причин. Згідно поштового повідомлення, остання за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що вона належним чином сповіщена про час, день і місце розгляду справи (а. с. 16). У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 15 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №80. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 6). [PERSON] і [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 7). З довідки Білопільської міської ради від 12 червня 2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] (а. с. 8). Причиною розпаду сім'ї стали сварки та суперечки між подружжям. Відповідачка неодноразово залишала сім'ю і від'їжджала в невідомому напрямку, востаннє - 06 червня 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також зважаючи на те, що від відповідачки не надійшла заява про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. Позивач [PERSON] відмовився від стягнення з відповідачки [PERSON] судових витрат у виді сплаченого при зверненні з даним позовом до суду судового збору, про що подав відповідну письмову заяву (а. с. 15). На підставі викладеного,

Outcome: approved