Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

14.08.2019 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 205 318 грн. 13 коп., та витрати на оплату судового збору. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 11.08.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки Джилі д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] , який було застраховано на момент ДТП у позивача на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/256/000817 від 17.06.2016 року. Страхувальнику позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 305 318,13 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Київський страхований дім» на підставі полісу № АЕ/7780230, страхова компанія повинна здійснити страхову виплачу на користь позивача у розмірі 100 000 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка відшкодовується страховою компанією відповідача становить 205 318 грн. 13 коп. Позивач направив на адресу відповідача письмову претензію щодо необхідності виплати грошових коштів, однак вона залишилася без відповідного реагування. Тому, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 29.10.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2016 року між ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір № 3014/256/000817, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року, 11.08.2016 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки Джилі д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано [PERSON] , та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. 15.08.2016 року власник автомобіля марки Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , звернулася до позивача з заявою про сплату страхового відшкодування. Відповідно до копії рахунку № 1030832 від 17.08.2016 року, вартість ремонту автомобіля марки Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] становила 305 318 грн. 13 коп. Згідно Звіту № 67/08/16 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] від 18.08.2016 року, вартість майнового збитку становить 318 040 грн. 27 коп. Відповідно до копії страхового акту № 24470/1 сума страхового відшкодування на підставі розрахунку становить 305 318 грн. 13 коп. Згідно платіжного доручення № 108912 від 01.09.2016 року, ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 305 318 грн. 13 коп. 24.01.2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату боргу в розмірі 205 318 грн. 13 коп. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обов`язки учасників ДТП (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. організації і громадяни, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми законодавства, роз`яснення, викладене в Постанові Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водію іншого автомобіля. Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставин, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 3 079 грн. 77 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved