Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

14.02.2019р. [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 06.11.2004р. він з відповідачем зареєстрував шлюб, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , але під час подружнього життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, через що між ними виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, спільного господарства вони не ведуть, діти проживають біля відповідача. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей біля відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.с.20). Відповідач в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала та пояснень з цього приводу не надала, справу просила розглянути без її участі (а.с.19). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, діти проживають біля відповідача і позивач на примирення категорично не згоден, а заперечення відповідача проти розірвання шлюбу суд не приймає до уваги оскільки останньою всупереч вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не доведено обставин такого заперечення. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Крім того, суд, враховуючи, що відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.113 СК України щодо права на вибір прізвища після розірвання шлюбу, вважає, що остання після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Оскільки діти проживають біля відповідача і вона проти цього не заперечує, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо визначення місця проживання дітей біля відповідача теж підлягає задоволенню. Суд роз`яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved