Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

14 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 02 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №8125 за вимогою ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» про стягнення з позивача 22 982 грн 36 коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він з відповідачем жодних договорів не укладав, про наявність заборгованості не знав, жодних повідомлень не отримував. Посилаючись те, що заборгованість за викладених умов не можна вважати безспірною, а виконавчий напис - таким, що вчинений з дотриманням встановленого законом порядку, просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Учасники справи правом надати відзив на позовну заяву та пояснення у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 лютого 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк аваль», з одного боку, та [PERSON] , з другого боку, уклали кредитний договір №014/0084/82/0052042, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 16 032 грн. 50 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом зі сплатою відсотків в розмірі 28,9 % від суми кредиту на рік. З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк аваль» відступило свої права вимоги до позичальників, зазначених у акті прийому-передачі до цього Договору, ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт». Того ж дня ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» за договором комісії відступило свої права вимоги до позичальників ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал». 02 жовтня 2019 року ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» відступило свої права вимоги до позичальників, зазначених у акті прийому-передачі до цього Договору, ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»». 02 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованості за кредитним договором №014/0084/82/0052042 від 23 лютого 2012 року в розмірі 22 682 грн 36 коп., з яких прострочена заборгованість складає 15 277 грн 86 коп., прострочена заборгованість за процентами - 7 404 грн 50 коп.. З отриманих на запит до приватного нотаріуса документів слідує, що виконавчий напис про стягнення з позивача грошових коштів було вчинено на підставі заяви представника ТОВ ««Фінансова компанія «Аланд»». До вказаної заяви долучено заяву про вчинення виконавчого напису, договір відступлення прав вимоги, копію кредитного договору, статут товариства, довіреність. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону, виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: - подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису визначені підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: - оригінал кредитного договору; - засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, а також той факт, що кредитор у зобов`язанні змінювався неодноразово і що матеріали справи не містять доказів того, що новий кредитор направляв боржнику повідомлення про заміну кредитора, і що це повідомлення було вручено чи не вручено з певних причин, як немає доказів того, що боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості, і своєю пасивною поведінкою погодився з її розрахунком, як і відсутній розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача з розрахунку 840 грн 80 коп. за вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також 420 грн 40 коп. за заяву про забезпечення позову.

Outcome: approved