Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

13.09.2021 року до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до Полтавської міської ради про визнання права власності, мотивуючи його тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS] та нежитлових приміщень у [ADDRESS] загальною площею 91,9 кв.м. Під час експлуатації власного нерухомого майна вони здійснили самочинну реконструкцію приміщень, шляхом об`єднання двох приміщень, в результаті чого утворилося нове нежитлове приміщення загальною площею 198,7 кв.м. В зв`язку з чим просили суд визнати за ними по Ѕ частки права спільної часткової власності на реконструйоване нежитлове приміщення загальною площею 198,7 кв.м., яке складається з літ. А-7 по першому поверху: тамбур (1) площею 1,9 кв.м., хол (2) площею 23,6 кв.м., комора (3) площею 2,0 кв.м., приміщення (4) площею 6,2 кв.м., приміщення (5) площею 6,6 кв.м., коридор (6) площею 11,3 кв.м., санвузол (7) площею 2,9 кв.м., допоміжне приміщення (8) площею 18,5 кв.м., вбиральня (9) плошею 1,3 кв.м., всього по першому поверху 74,3 кв.м., по другому поверху (10) площею 12,7 кв.м., приміщення (11) площею 8,2 кв.м., приміщення (12) площею 7,8 кв.м., вбудована шафа (13) площею 0,2 кв.м., приміщення (14) площею 11,8 кв.м., приміщення (15) площею 9,8 кв.м., хол (16) площею 17,0 кв.м., топочна (17) площею 4,8 кв.м., приміщення (18)площею 5,2 кв.м., приміщення (19) площею 9,0 кв.м., коридор (20) площею 3,4 кв.м., приміщення (21) площею 10,0 кв.м., приміщення (22) площею 11,9 кв.м., санвузол (23) площею 5,5 кв.м., вбиральня (24) площею 1,6 кв.м., вбиральня (25) площею 2,2 кв.м., лоджія (І) площею 3,3 кв.м., всього по другому поверху 124,4 кв.м., всього по нежитловому приміщенню площею 198,7 кв.м. Припинити право власності за [PERSON] на нежитлові приміщення по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 451481953101 та закрити розділ в зв`язку з реконструкцією об`єкта. Припинити [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 42360953101, номер запису про право власності 6568607 від 04.09.2014 року та закрити розділ у зв`язку з реконструкцією об`єкта. 24.09.2021 року судом вирішено, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 06.10.2021 року судом закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду. 06.10.2021 року Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, за наявними у справі матеріалами та відповідно до чинного законодавства. 19.10.2021 року до суду надійшла заява представника Полтавської міської ради Приведьон М.Є. про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Черненко Л.В. в судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 04.09.2014 року та нежитлових приміщень у [ADDRESS] загальною площею 91,9 кв.м., що підтверджується витягом з ДРРПННМ №26745762 від 12.09.2014 року та витягом з ДРРПННМ №26743573 від 12.09.2014 року. Також судом встановлено, що позивачі здійснили самочинну реконструкцію власних приміщень, шляхом об`єднання двох приміщень, в результаті чого утворилося нове нежитлове приміщення загальною площею 198,7 кв.м, яке складається з літ. А-7 по першому поверху: тамбур (1) площею 1,9 кв.м., хол (2) площею 23,6 кв.м., комора (3) площею 2,0 кв.м., приміщення (4) площею 6,2 кв.м., приміщення (5) площею 6,6 кв.м., коридор (6) площею 11,3 кв.м., санвузол (7) площею 2,9 кв.м., допоміжне приміщення (8) площею 18,5 кв.м., вбиральня (9) плошею 1,3 кв.м., всього по першому поверху 74,3 кв.м., по другому поверху (10) площею 12,7 кв.м., приміщення (11) площею 8,2 кв.м., приміщення (12) площею 7,8 кв.м., вбудована шафа (13) площею 0,2 кв.м., приміщення (14) площею 11,8 кв.м., приміщення (15) площею 9,8 кв.м., хол (16) площею 17,0 кв.м., топочна (17) площею 4,8 кв.м., приміщення (18)площею 5,2 кв.м., приміщення (19) площею 9,0 кв.м., коридор (20) площею 3,4 кв.м., приміщення (21) площею 10,0 кв.м., приміщення (22) площею 11,9 кв.м., санвузол (23) площею 5,5 кв.м., вбиральня (24) площею 1,6 кв.м., вбиральня (25) площею 2,2 кв.м., лоджія (І) площею 3,3 кв.м., всього по другому поверху 124,4 кв.м., всього по нежитловому приміщенню площею 198,7 кв.м. Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, виконаного ФОП [PERSON] за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта встановлено можливість безпечної та надійної експлуатації нежитлового приміщення літ. А-7 площею 198,7 кв.м. Відповідно до листа Державної архітектурно будівельної інспекції України від 26.04.2021 року №1016-1.20/2/46 повідомлення, що підлягають прийняттю в експлуатацію об`єкти після визнання права власності на них в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно із частиною першою статті 41Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.3, 5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3,4,9 Постанови від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 376ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону №2780XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч.2 ст.376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч.2 ст.375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи №6-1328цс15 зазначено, що згідно із ч.1 ст.376ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч.1 ст.376ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із ч.3 ст.376ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення ч.1 ст.376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 ДБН В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22.07.2009 №295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Як встановлено сукупністю досліджених доказів, здійснена позивачами реконструкція належних їм на праві власності квартири та нежитлових приміщень відповідає вимогам будівельних норм і правил. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновків, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved