Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

12 січня 2015 року, представник АТ «Дельта Банк», яке, згідно установчих документів, а саме свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) є правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта», звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що відповідно до кредитного договору № 001-15243-160511 від 16.05.2011 р., банк відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав останній платіжну картку, здійснював обслуговування відповідачки на умовах, викладених у тарифному пакеті «Visa Класичний», що міститься у додатку № 1 до основного договору. Крім цього, банк відкрив відповідачці відновлювальну кредитну лінію, передбачену п. 1.3 кредитного договору на загальну суму 100000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії в сумі 2000 грн., який банк може самостійно, один раз на місяць змінювати в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода між ними не укладається. За умовами кредитного договору, кредитні кошти, надані відповідачці, остання використовує для розрахунків товарів чи послуг та вчинення інших операцій, передбачених договором. Згідно умов кредитного договору, відповідачка зобов'язалася щомісяця, в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, а також, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом та всю суму пені, нараховану за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитом та/або овердрафтом. Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору. Проте, відповідачкою, в порушення кредитних договірних умов, не сплачувались відповідні грошові кошти, передбачені договором та станом на 09.10.2014 р., за нею утворилась заборгованість на загальну суму 2452,62 грн., яка складається з тіла кредиту - 2452 грн., яку позивачі просили суд стягнути з відповідачки на свою користь, а також судовий збір 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в п. 4 резолютивної частини позову заявив клопотання, в якому, посилаючись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, підтримав свої позовні вимоги та просив суд слухати справу за його відсутності і не заперечував проти прийняття заочного рішення по даній справі (а.с. 2). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями, відправленим рекомендованим листом с повісткою з викликом до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її місцем проживання, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 50 від 15.101.2015 р., причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 15,18). Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі анкети клієнта-фізичної особи та відповідно до кредитного договору № 001-15243-160511 від 16.05.2011 р., банк відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав останній платіжну картку, здійснював обслуговування відповідачки на умовах, викладених у тарифному пакеті «Visa Класичний», що міститься у додатку № 1 до основного договору. Крім цього, банк відкрив відповідачці відновлювальну кредитну лінію, передбачену п. 1.3 кредитного договору на загальну суму 100000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії в сумі 2000 грн., який банк може самостійно, один раз на місяць змінювати в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода між ними не укладається (а.с. 3-6). За умовами кредитного договору, кредитні кошти, надані відповідачці, остання використовує для розрахунків товарів чи послуг та вчинення інших операцій, передбачених договором. Згідно умов кредитного договору, відповідачка зобов'язалася щомісяця, в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, а також, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом та всю суму пені, нараховану за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитом та/або овердрафтом. Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору. Проте, відповідачкою, в порушення кредитних договірних умов, не сплачувались відповідні грошові кошти, передбачені договором та станом на 09.10.2014 р., за нею утворилась заборгованість на загальну суму 2452,62 грн., яка складається з тіла кредиту - 2452 грн., обґрунтований розрахунок якої, зроблений позивачами у відповідності до норм чинного законодавства України, був наданий до позову та перевірений судом (а.с. 8). На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати комісій банку, відповідачкою суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні. За таких обставин суд вважає вимоги позивачів про стягнення всієї суми заборгованості з відповідачки обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Приписами статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачів має бути стягнута документально підтверджена сума судового збору 214,60 грн. (а.с. 1). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважаючи їх обґрунтованими і доведеними позивачами та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved