Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

13.06.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], діючого на підставі довіреності, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON], в інтересах якого діє законний представник [PERSON], в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, від представника [PERSON], як законного представника неповнолітнього відповідача, адвоката Колесникова К.Г., надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв'язку із станом його здоров'я. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування, надав до суду заяву, в якій зазначає що у вирішенні справи покладається на розсуд суду та просять справу розглядати за відсутністю їх представника. Враховуючи тривалість розгляду справи ( понад встановленого нормами ЦПК України двохмісячного строку) а також достатьність строку відповідачу та його представнику на надання всіх необхідних доказів, суд вважає за можливим розглянути справу на підставі даних і доказів які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивачам по справі, належить в рівних частках квартира [ADDRESS] загальною площею 97, 0 кв.м., житловою площею 62,1 кв.м.. Дана квартира належить позивачам по 1/3 спірної квартири, [PERSON], [PERSON] - на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.09.2009 року (дублікат), виданого управлінням житлово-комунального господарства та паливно- енергетичного комплексу Одеської міської ради, [PERSON] - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2017 року. Як вбачається з довідки №630 від 10.07.2017 року виданої КП ЖКС «Чорноморський», у спірній квартирі, окрім власників, з 29.08.2008 року зареєстрований неповнолітній [PERSON], [INFO], син одного із співвласників квартири - [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] мешкав у спірній квартирі до 2011 року. На даний час домовленості щодо продовження проживання за адресою позивачів відсутні, дитина не проживає за адресою: [ADDRESS] більш ніж 5 років. З 2011 року по теперішній час неповнолітній [PERSON] в спірній квартирі не мешкає, особистих речей у квартирі не залишив, що підтверджено Актом про не проживання від 15.07.2017 року . Непроживання [PERSON] в спірній квартирі обумовлено тим, що подружнє життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, [PERSON] залишився проживати з матір'ю за адресою - [ADDRESS], про що також свідчить рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року з № 1512/14732 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким визначено місце проживання малолітнього [PERSON] за місцем проживання матері, яким також встановлено, що подружжя проживає окремо на момент постановлення рішення, подружні стосунки припинені з серпня 2010 року. Також судом врахований той факт, що нотаріально посвідченим Договором про розпорядження майном та майновими правами подружжя для досягнення спільної мети від 27.05.2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], п. 5 якого визначено, що підписом на даному Договорі [PERSON] надає згоду на те, що [PERSON] буде проживати з матір'ю за адресою - [ADDRESS] - в квартирі, отриманої [PERSON] в результаті поділу майна подружжя. Позивачі наполягають на тому, що реєстрація неповнолітнього [PERSON] на спірній житловій площі у будь-якому разі створює ним перешкоди в реалізації права власності, не відповідає реальному стану речей та суперечить раніше досягнутим домовленостям та рішенню суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, судом встановлено, що позивачі у визначеному законодавством порядку набули право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів. Судом не приймаються до уваги пояснення представника відповідача, що у вигляді письмових заперечень містяться в матеріалах справи, оскільки вказані відомості у запереченнях щодо того, що в квартирі залишились дитячі речі спростовуються наданим суду актом про не проживання [PERSON], 2002 року народження у квартирі [ADDRESS] від 15.07.2017 року, з якого вбачається, що у зазначеній квартирі дитячих речей та предметів особистої гігієни не виявлено. Той факт, що неповнолітній [PERSON] на вихідні дні приходить до батька та займається з викладачем іноземної мови у спірній квартирі не можна сприймати як факт постійного проживання за адресою: [ADDRESS], що належить позивачам на праві власності. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON], 2002 року народження дійсно проживає разом з матір'ю, є учнем 10 класу Одеської загальноосвітньої школи №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області , у заяві матері на прийняття дитини до школи та у класному журналі 9-А класу в журналі «Загальні відомості про учнів» місце мешкання [PERSON] вказане як [ADDRESS]. Також спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 06.07.2017 року та 07.07.2017 року відвідана адреса: [ADDRESS]-квартира належить [PERSON], але двері ніхто не відчинив, зі слів сусідки [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] у квартирі №35 мешкають мати з сином [PERSON]. З відповіді Заступника головного лікаря КУ «ДМП №6» м.Одеси від 21.06.2017 року №01-03/294 вбачається, що у списках підлітків школярів Київського району м.Одеси дитина [PERSON] 2002 року народження не значиться, за адресою [ADDRESS] не проживає, на обліку в КУ «ДМП №6» м.Одеси не перебуває, медичної документації в поліклініці на нього не має. Судом також приймається до уваги, що [PERSON] вже більш чотирнадцяті років, і він вправі самостійно обирати місце проживання з батьками. Доказів того, що він намагався місцем свого проживання обрати спірну квартиру у матеріалах справи немає. Тобто, відповідач [PERSON], 2002 року народження, законним представником якого є [PERSON], на разі дійсно зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що належить позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності, не проживаючи постійно за даною адресою понад один рік, а тому відповідно до вимог ЦК України це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. У відповідності до ч.1 ст. 217 ЦПК України суд, якій ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає у рішенні. Враховуючи специфіку виконання рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловою квартирою, суд визначає порядок його виконання і зазначає, що дане рішення після набрання законної сили є підставою для зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: approved