Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

14.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання . В обґрунтування позову зазначив, що відповідач [PERSON] є його батьком. У 2017 році позивач вступив до Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця). Знаходиться на повному матеріальному утриманні матері. Мати позивача не має можливості у повній мірі утримувати сина, оскільки її матеріальні можливості не дозволяють у повній мірі задовольняти потреби сина на період навчання, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення 23 років, на період навчання, починаючи з дня подання позову до суду. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися до зали судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Бузькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 10.08.2000р. Згідно довідки Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності №713 від 03.08.2017 року позивач навчається на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Пожежна безпека». Строк закінчення навчального закладу - березень 2020 р.. Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує стипендію, розмір якої на день звернення до суду з позовом становить 521,05 грн. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги позивачу, у зв'язку з його навчанням, не надає. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на період навчання. Позивач знаходиться на повному матеріальному утриманні своєї матері, оскільки її матеріальні можливості не дозволяють у повній мірі задовольняти потреби сина, він змушений звернутися до суду з позовом. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, а тому він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв'язку з цим її потребує, то, відповідно до ст. 199 СК України, з останнього, необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у Вищому професійному училищі Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м.Вінниця), тобто до березня 2020. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітнього сина до закінчення його навчання. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved