Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

13 березня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 березня 1999 року він є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS], в якій зареєстрований син колишніх власників [PERSON] Наявність зареєстрованої особи позбавляє його права у повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком. Позивач у судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 128 ЦПК України, двічі в судові засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки. Представник третьої особи - Очаківський РС УДМС України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Позивач є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу частини жилого будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Очаківського міського і районного нотаріального округу Тельпіш М.М. (а.с.4) та реєстраційним посвідченням Миколаївського МБТІ [NUMBER] від 28 квітня 1999 року (а.с. 5). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ЦНАП Очаківської міської ради №1/322 від 13 березня 2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач, але фактично не проживає там з 22 березня 1999 року, що підтверджується актом обстеження будинку за адресою: [ADDRESS] від 13 березня 2018 року (а.с.7), а також показаннями [PERSON] та [PERSON], які будучи допитаними в якості свідків у судовому засіданні повідомили, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає приблизно з 2000 року. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу України (далі - ЖК), у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення у будинку, що належить громадянину, за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК, при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, в судовому засіданні не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування будинком, а також підстав, які б свідчили про його відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше шести місяців, та, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивача права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останнього таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved