Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

13 квітня 2021 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом скасування арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Вона є єдиним спадкоємцем за законом, а заповіту батько не залишив. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті батька шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори. Але через півроку після смерті батька вона не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , так як з`ясувалося, що на квартиру накладений арешт. Про це стало відомо після отримання на запит нотаріуса інформації з КП «ДМБТІ» ДОР. У відповіді від 19.10.2020 за №12273 зазначено, що в матеріалах інвентаризаційної справи міститься лист слідчого СВ Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 16.05.2011 47/8-СО - при розслідуванні кримінальної справи №68111134 по відношенню до гр. [PERSON] , [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] , не проводити по відношенню до даного майна ніяких операцій в цивільному порядку. Восьмою ДДНК 21.01.2021 за №54/01-16 було направлено запит на керівника СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про надання інформації щодо скасування заборон на проведення будь-яких операцій в цивільному порядку щодо спірної квартири, частка якої належить [PERSON] , який помер [INFO] , при розслідуванні кримінальної справи №68111134. На запит нотаріуса була надана відповідь №43.4/1971 від 25.03.2021 за підписом слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Алєксєєвої М.Л. в якій зазначено, що кримінальна справа №68111134 відносно [PERSON] розглянута Самарським районним судом м. Дніпропетровська 26.04.2012 з винесенням вироку за ст.128 КК України до 2 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Але арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладений слідчим по кримінальній справі №68111134, судом не скасовувався. При наявності арешту на спірку квартиру вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності на квартиру, чим порушуються її законні права та інтереси. Її батько [PERSON] по справі №68111134 був засуджений за ст.128 КК України. За цією статтею та за ст.ст.121, 122 України конфіскація майна не передбачена. Таким чином, арешт на квартиру був накладений в інтересах потерпілого [PERSON] для відшкодування можливої шкоди. Просить ухвалити рішенням, яким усунути їй перешкоди в здійсненні права власності шляхом скасування арешту на квартиру [ADDRESS] , накладеного слідчим по кримінальній справі №68111134 відносно [PERSON] , [INFO] 28 квітня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити його у повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Представник третьої особи Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засіданні не з`явився. Враховуючи позицію позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №68111134, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] заповітом складеним 03 квітня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Деревянко Е.К., заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.5). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с.6). Після його смерть відкрилась спадщина на належне йому майно. З листа КП «ДМБТІ» ДОР №12273 від 19.10.2020, вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи міститься лист слідчого СВ Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 16.05.2011 47/8-СО в якому зазначено, що при розслідуванні кримінальної справи №68111134 по відношенню до гр. [PERSON] , [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] , не проводити по відношенню до даного майна ніяких операцій в цивільному порядку (а.с.10). Згідно листа ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області №43.4/1971СВ від 25.03.2021 та відповіді Самарського районного суду м. Дніпропетровська №1-436/27/12/3661/2021 від 09.03.2021, кримінальна справа №68111134 відносно [PERSON] надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська 21.08.2011, розглянута 26.04.2012. Арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладений слідчим СВ Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області по кримінальній справі №68111134 судом не скасовувався (а.с.13). Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2012, [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (а.с.11, 12). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на положення ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Досліджені судом матеріали кримінальної справи №68111137 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.121 КК України, не містять постанови слідчого або будь-яких інших відомостей про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , лист слідчого із забороною проводити по відношенню спірної квартири будь-яких операцій не є процесуальним документом. Враховуючи викладене, у суду наявні підстави стверджувати, що арешт на квартиру [ADDRESS] в рамках кримінальної справи №68111134, слідчим не накладався, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed