Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

12 січня 2018р. позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. В обґрунтування вимог зазначає, що у них із відповідачем є двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує, що на даний час вона із дітьми проживає окремо, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає; угоди про добровільну сплату аліментів сторони не досягнули. Оскільки на утримання дітей на даний час необхідні значні кошти, а забезпечити належні умови дітям позивач самостійно не в змозі, зважаючи на те, що у відповідача немає інших утриманців, немає проблем із здоровям, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей по 1500, 00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Перед початком розгляду справи по суті сторони додаткових доказів суду не надали, заяв та клопотань не подали; відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, додатково зазначивши, що шлюб між сторонами розірвано; останні проживають окремо, зокрема, вона із дітьми проживає в м. Чернівці, де останні відвідують навчальні заклади; на даний час вона перебуває на обліку як безробітна. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей по 1500, 00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав частково, зазначивши, що не відмовляється від дітей та свого обовязку їх утримувати, однак у звязку із відсутністю в нього постійного місця праці та стабільного доходу, на даний час готовий сплачувати аліменти в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Просив врахувати, що раніше виїжджав на заробітки за кордон, а тому мав дохід, який забезпечував належний рівень проживання сімї. Після того, як позивач його покинула, пережив депресію, у звязку із ситуацію в країні на заробітки більше не їздить, однак коли періодично бачиться із дітьми за можливості надає їм матеріальну допомогу. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 125957, виданим 21.09.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, та Свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 095361, виданим 10.10.2001р. Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] не заперечував, що на даний час діти проживають окремо від нього, із позивачем в м. Чернівці, де й навчаються; доказів, про наявність у нього інших утриманців, проблем із здоровям або про наявність інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні справи, суду не надав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд зобовязаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, повно та обєктивно встановивши обставини справи, оцінивши кожен доказ окремо та у їх сукупності, враховуючи, що обовязок утримувати дитину є обовязком як матері, так і батька, а відповідач [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання кожної дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 184 СК України позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000, 00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 469, 87 грн. (2000, 00 * 704, 8/ 3000, 00) в дохід держави, в іншій частині судовий збір покласти на рахунок держави. На підставі ст.ст. 159, 180-184, 191 СК України,

Outcome: approved