Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

12 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не проживає в належному їй житловому будинку з травня 2019 року, у сплаті комунальних послуг участі не приймає, а в будинку відсутні його особисті речі, тому він втратив право на користування ним. Позивач у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання 21 жовтня 2020 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 22 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за №110 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 лютого 2020 року №201404889 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5-7,8). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26 лютого 2020 року №3/161 відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] (а.с.42). Згідно акту про не проживання Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 20 жовтня 2020 року, відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає з 05 травня 2019 року (а.с.41). Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд уважає доведеним факт не проживання відповідача у спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову в сумі 840,80 грн. Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved