Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

12 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на навчання синів - близнюків [PERSON] та [PERSON] в розмірі 8840,00 грн. за навчальний рік і 4704,00 грн. за проживання в гуртожитку, до закінчення терміну навчання. Позов обґрунтовано наступним. 16 липня 2000 року між сторонами був укладений шлюб. Від спільного проживання у сторін [INFO] народилися сини - близнюки [PERSON] і [PERSON], в свідоцтві про народження яких сторони записані батьками. Рішенням Томашпільського районного суду відповідач зобов'язаний до сплати аліменти на її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини. Із жовтня 2017 року сини навчаються у Вінницькому транспортному коледжі на платній основі і їй одній приходиться оплачувати навчання і проживання в гуртожитку і утримувати дітей, тому з цим позовом змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вищевказану ухвалу суду було отримано 14 грудня 2018 року та копію позовної заяви із доданими до неї документами. Станом на 08 січня 2019 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі останній був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьками записані сторони (а.с.4). Згідно довідок № 209, 210 від 19 вересня 2018 року виданої Вінницьким транспортним коледжом [PERSON] та [PERSON] навчаються на другому курсі денного відділення Вінницького транспортного коледжу на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року (а.с. 8, 9). Згідно з копією рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку на кожну дитину щомісячно (а.с.27-30). Як вбачається з договору про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня від 27 липня 2017 року між навчальним закладом та фізичною особою вартість надання освітніх послуг становить 8840 грн. 00 коп. за навчальний рік( а.с.6 - 7). Згідно копій квитанцій № 0.0.1121235732.1 та № 0.0.1121236428.1 ПриватБанк [PERSON] було сплочено за проживання в гуртожитку синів [PERSON] та [PERSON] за 6 місяців в сумі 4704 грн. (а.с.10). Відповідно до довідки № 3347 від 10 вересня 2018 року виданої Агрокомплекс «Зелена долина» [PERSON] працює в ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» на посаді тракториста - машиніста (а.с.13). Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача половини додаткових витрат на утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сумі 8840,00 грн. на оплату навчання та 4704,00 грн за проживання в гуртожитку, суд враховує, що позивач надала суду підтверджуючі документи щодо понесених нею фактично додаткових витрат (а.с.6, 7, 10). Додаткові витрати зумовлені тим, що неповнолітні діти навчаються на контрактній формі навчання в навчальному закладі, тобто в даному випадку додаткові витрати спрямовані на розвиток здібностей дитини. Крім того, вказана сума витрат є одноразовою виплатою на рік. Тому суд вважає, що відповідач має можливість і зобов'язаний нести половину додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, які пов'язані з їх навчанням та проживанням в гуртожитку. При цьому позивач просить стягувати кошти до закінчення терміну навчання дітей. Однак дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки з травня 2019 року сини набувають повноліття, в зв'язку з чим витрати на навчання врегульовуються іншою нормою СК України та не є додатковими витратами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial