Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

13.09.2016 [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] Ікромудина Фатулоєвича, [PERSON], [PERSON] Нікитічни (Микитівни), про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, з 2006 року відповідач [PERSON], з 2000 року відповідачі [PERSON], [PERSON] за місцем прописки не проживають, жодних комунальних платежів не сплачують, їх майна у домоволодінні не має, що підтверджується актом про не проживання від 04 лютого 2016 року. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом подання оголошення в газету «Рідне Прибужжя», редакції № 42 від 20 жовтня 2015 року, причину неявки суду не повідомили. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №0540-Н від 09.06.2000 року, зареєстрованому у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 23.06.2000 року за реєстровим №335, [PERSON] є власником домоволодіння № 3 по вул. Юних Ленінців село Мала Корениха в м. Миколаєві. В 2001 році на прохання дочки [PERSON], позивачка прописала її чоловіка [PERSON], у власному помешканні. Крім того, у 2016 році позивачу стало відомо, що в її домоволодінні зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.06.2000 року вже не проживали у домоволодінні. Так [PERSON] у домоволодінні позивача не проживає з 2006 року, жодних комунальних платежів не сплачує, речей його у домоволодінні немає. Позивачка є пенсіонером в матеріальному відношенні їй самій важко оплачувати усі комунальні послуги за зареєстрованих у її домоволодінні відповідачів. Зі слів знайомих позивачу відомо, що відповідач [PERSON] мешкає у Таджикистані та повертатися до України не збирається, шлюб між дочкою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано у 2010 році, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі\~ст. 383 ЦК України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт вибуття відповідачів з домоволодіння позивача підтверджується актом про не проживання від 04.02.2016 року, тими обставинами, що відповідачі у квартирі не проживають понад 10 років, житлове приміщення за місцем своєї реєстрації не відвідують, їх речей у домоволодінні не має, ніякої участі у ремонтних роботах, у комунальних витратах не приймають. Таким чином, у звязку з тим, що відповідачі не проживає у даному будинку більше шести місяців без поважних причин, суд вважає їх особами, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодінням № 3 по вул. Юних Ленінців село Мала Корениха в м. Миколаєві в м. Миколаєві, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved