Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

12 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 23 грудня 2016 р., зареєстрований в реєстрі під № 22608 за яким запропоновано стягнути на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла по кредитному договору №505-07/01 від 25 квітня 2007 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь стягувача на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року з [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що виконавчий напис № 22608 від 23 грудня 2016 р. вчинено з грубими порушеннями чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису є неправомірним. Так, відповідно до ст.. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Даний виконавчий напис було вчинено на кредитному договорі №505-07/01 від 25 квітня 2007 року. Спірним виконавчим написом нотаріусом допущено подвійне стягнення заборгованості сум кредиту по кредитному договору №505-07/01 від 25 квітня 2007 року, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2012 року в цивільній справі №2218/12580/12, порушеній за позовом ПАТ «Промінвестбанк» до [PERSON] , ТОВ «АРТ-ІНВЕСТ КНВ» про стягнення заборгованості, позов було задоволено, стягнуто з позивача та ТОВ «АРТ-ІНВЕСТ КНВ» солідарно на користь ПАТ «Промінвестбанк» 35006,61 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України, станом на 01 березня 2012 року становило 279578 грн. 29 коп., заборгованості по кредиту №505-07/01 від 25.04.2007 року та по 1397,94 грн. понесених судових витрат з кожного. Вказана заборгованість виникла станом на 01 березня 2012 року і складалася з: 31 242,06 доларів США - непогашеної суми кредиту, 1624,12 доларів США - несплачених процентів, 2140,43 грн. пені за неналежне виконання умов договору, а всього 35006,61 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України, станом на 01 березня 2012 року становило 279 587 грн. 29 коп. Тобто, нотаріусом до складу боргу, який мав бути стягнутий з [PERSON] , повторно була включена заборгованість по сумі кредиту, яка вже була стягнута згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2012 року, тобто є факт подвійного стягнення заборгованості. Також, виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням строків давності передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зокрема приватний нотаріус у виконавчому написі зазначає, що стягнення заборгованості проводиться за період з 20.04.2014 року по 31.10.2016 року. Проте дана інформація суперечить рішенню Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2012 року, за яким з [PERSON] була стягнута заборгованість, яка виникла станом на 01.03.2012 року. Тобто трирічний строк закінчився 01.03.2015 року. Крім того, приватним нотаріусом в останньому абзаці виконавчого напису зазначено, що він має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом трьох років з дня його вчинення. Даний напис суперечить ч. 1 ст. 91 Закону України «Про нотаріат» в якому визначено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення, а згідно п.п.9.1 п. 9 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. З огляду на зазначене, нотаріус повинен був відмовитиу вчиненні даної нотаріальної дії з підставі передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат», а саме: через те, що стягувачем пропущену строки для вчинення виконавчого напису, а також вчинення такої дії взагалі суперечать законодавству України. Ухвалою судді від 21.12.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05.02.2019 р. 20.08.2019 р. розгляд справи завершено з винесенням рішення. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Суду пояснив, що з даним виконавчим написом нотаріуса він не погоджується, вважає його незаконним з тих підстав, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2012 року з нього стягується заборгованість за кредитним договором та на підставі даного рішення відкрито виконавче провадження, а тому виконавчий напис нотаріуса призводить до подвійного виконання рішення суду тобто подвійного стягнення заборгованості. Представник відповідачів в судове засідання не з`явилася, до суду подала відзив на позов в якому вказала, що проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд відмовити у його задоволенні. В своїх запереченнях вказала, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений у відповідності до закону та є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства на день вчинення такого напису. Крім того вказала, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі є спірною. Вважає, що позов є необґрунтований та такий, що не підлягає до задоволення. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та приватний виконавець Терлеєв І.М. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, внаслідок наступного. Судом об`єктивно встановлено, що 25 квітня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №505-07/01 згідно якого банк надав позичальнику на умовах повернення, строковості та платності кредит в сумі 99000 доларів США, зі сплатою 10,7% річних, з кінцевим терміном до 20 квітня 2014 року. 12 липня 2012 року у справі №2218/12508/12 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] , ТОВ «Арт-інвест КНВ» про стягнення заборгованості, за яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] та ТОВ «Арт-інвест КНВ», солідарно на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»: 35006,61 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України, станом на 01.03.2012 року становить 279587 грн. 29 коп., заборгованість по договору кредиту №505-07/01 від 25.04.2007 року та по 1397, 94 грн. понесених судових витрат з кожного. 12 листопада 2018 р. постановою приватного виконавця Терлеєвим І.М. відкрито виконавче провадження № 57660665 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. № 22608 від 23.12.2016 р. про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк відповідно до Кредитного договору №505-07/01 від 25.04.2007 року грошових коштів. Даний виконавчий напис вчинено про стягнення з [PERSON] на користь Банку невиплачених в строк відповідно до Кредитного договору №505-07/01 від 25.04.2007 року грошових коштів у розмірі 1675491,15 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 796546,03 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 878945,12 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис був вчинений на підставі заяви ТОВ «Кредитні ініціативи», що має право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» від 23.12.2016 р., кредитно договору № 505-07/01 від 25 квітня 2007 року, розрахунку заборгованості станом на 31.10.2016 р., письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, адресованої [PERSON] . Суд вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із наступним. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до статті 87 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За статтею 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 50 Закону № 3425-XII нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, права та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. А саме, за спірним виконавчим написом з [PERSON] стягнуто заборгованість за відсотками за період з 20.04.2014 року по 31.10.2016 року. При цьому, 12.07.2012 року у справі №2218/12508/12 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] , ТОВ «Арт-інвест КНВ» про стягнення заборгованості, за яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] та ТОВ «Арт-інвест КНВ», солідарно на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»: 35006,61 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України, станом на 01.03.2012 року становить 279587 грн. 29 коп., заборгованість по договору кредиту №505-07/01 від 25.04.2007 року та по 1397, 94 грн. понесених судових витрат з кожного. Тобто на період вчинення виконавчого напису, було постановлено судове рішення, яким вирішено стягувати заборгованість за даним договором, тому повторне їх стягнення за виконавчим написом нотаріуса є неправомірним. При цьому, нарахування ТОВ «Кредитні інвестиції» відсотків за Кредитним договором після набрання чинності рішенням суду, яким з позивача, як з Боржника, достроково стягнуто всю суму заборгованості є неправомірним. Так, при звернені до суду ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» скористався правом, визначеним ч.2 ст.1050 ЦК України, в якій передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) розмежувала наслідки правомірного та неправомірного користування чужими грошовими коштами та зазначила, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною в Кредитному договорі, застосовується лише у випадку правомірної поведінки боржника (ст.1048 ЦК), а після стягнення боргу за рішенням суду розмір відсотків на суму заборгованості повинен рахуватися відповідно до ст.625 ЦК України. Нотаріусом даних вимог не дотримано. А розрахунок, який був поданий банком нотаріусу містив нарахування відсотків відповідно ст. 1048 ЦК України та умов договору, а саме 14 % річних. Також, виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням строків давності передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Так, Згідно з п. 3.1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Скорочений строк давності встановлено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає, що виконавчий напис можна вчинити, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Крім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. Тому для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов`язання (кредитного договору), а не розрахунок заборгованості, як це зазначено приватним нотаріусом Чуловським В.А. у спірному виконавчому написі. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що нотаріусом не перевірено безспірності заборгованості боржника, не перевірено строки для вчинення виконавчого напису, а банкомне подано відомості (інформацію) та документинеобхідні для вчинення нотаріальної дії, а тому виконавчий напис вчинений 23.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., яким запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні інвестиції» в сумі 1675491,15 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 796546,03 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 878945,12 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису, зареєстрований в реєстрі за номером № 22608, є таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved