Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який 29 липня 2015 року рішенням Шацького районного суду Волинської області було розірвано. В даному шлюбі у них 14 травня 2008 року народилася дочка [PERSON], 05 листопада 2010 року - [PERSON], 06 грудня 2012 року - [PERSON]. [PERSON] разом з дітьми проживає в [INFO] та діти знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, пебуває на обліку по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Батько дітей [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між батьками дітей не досягнуто. Батько дітей [PERSON] офіційно не працює, однак має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву у якій просила вимоги задовольнити повністю, проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕГ №065770, серії І-ЕГ №126783, серії І-ЕГ №170516, виданими Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської облаті 20.05.2008 року, 26.11.2010 року, 24.12.2012 року, відповідно (а.с. 5-7). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Проаналізувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved