Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

13.04.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 2/3 та за договором купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . За зазначеною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Зазначає, що [PERSON] не проживає в житловому будинку понад один рік, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі в утриманні будинку, особистих речей в будинку не має. У зв`язку з реєстрацією [PERSON] в будинку [ADDRESS] позивач не має можливості в повній мірі користуватися та розпоряджатися квартирою, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 21.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10:00 19.05.2021. 11.05.2021 відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву у якій просила прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку, надвірних будівель та споруд, 1/6 частину земельної ділянки площею 0,0556 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910136600:087:017:0052 за адресою [ADDRESS] , як майно придбане під час шлюбу. Свої вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обґрунтовує тим, що з 23.09.2006 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .. 18.12.20118 шлюб між сторонами розірвано. З первісним позовом [PERSON] не погоджується, зазначає що 1/3 частина будинку з прибудовами і надвірними будівлями та 1/3 земельної ділянки за адресою [ADDRESS] була придбана у шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю. У зв`язку з чим вона звертається до суду з зустрічним позовом про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 19.05.2021 зустрічний позов прийнято до розгляду разом з первісним, відповідачу за зустрічним позовом надано час на подання відзиву, а позивачу відповіді на відзив, підготовче судове засідання відкладено на 11:15 24.06.2021. 24.06.2021 учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з наміром вирішити спір мирним шляхом, підготовче судове засідання відкладено за клопотанням позивача за первісним позовом на 19.07.2021. Ухвалою суду від 19.07.2021 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена для розгляду по суті на 10:00 02.09.2021, задоволено клопотання [PERSON] про виклик в судове засідання свідків. У судому засіданні призначеному на 10:00 02.09.2021 допитані свідки: [PERSON] , [INFO] , проживаюча у будинку [ADDRESS] , сусідка сторін по справі, яка на поставлені питання пояснила що сторони дійсно перебували у шлюбі, [PERSON] погано поводився з [PERSON] , бив, у зв`язку з чим остання залишалася у свідка на ночівлю, повідомила що [PERSON] на даний час знімає квартиру, де проживає разом з спільною з [PERSON] дитиною, оскільки не може проживати у спірному будинку через страх перед [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , проживаючий за адресою [ADDRESS] , пенсіонер, є сусідом [PERSON] , на поставлені питання повідомив що перебуває у сусідських відносинах зі сторонами по справі, іноді чув як вони сваряться. Протокольною ухвалою суду слухання справи відкладено на 10:45 15.09.2021 для продовження дослідження доказів. Протокольною ухвалою суду від 15.09.2021 слухання справи відкладено за клопотанням [PERSON] на 11:00 01.11.2021. У судовому засіданні призначеному на 01.11.2021 позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Сенченко А.В. просили первісний позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав, у задоволенні зустрічного позову відмовити, свої заперечення обґрунтовували тим, що фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені ще у 2016 році, а майно придбане за його власні кошти, а тому не вважає його спільним майном подружжя. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Лазун Н.С. просили задовольнити зустрічний позов з зазначених у ньому підстав, та просили відмовити у задоволенні первісного позову обґрунтовуючи свої заперечення тим, що не можливо позбавити [PERSON] права користування житловим будинком, оскільки він є спільної власністю подружжя. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 23.09.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Ковпаківського районного суду від 18.12.2018 шлюб між ними розірвано (а.с.49). Згідно копії свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 28.07.2016 НВТ 330000 (а.с.7) [PERSON] отримав у спадок 2/3 часток житлового будинку з прибудовами, з відповідною часткою надвірних, господарчих та побутових будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та розташований на приватизованій земельній ділянці загальною площею 0,0556 га. Згідно копії Договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку від 09.06.2017 НМО 735579 (а.с.54-56) [PERSON] придбав 1/3 частину житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,0556 га, кадастровий номер 5910136600:08:017:0052. Як вбачається з зазначеного Договору під час його укладення [PERSON] , як дружиною надавалася згода на укладення правочину. Згідно копії Договору купівлі-продажу 1/3 частини земельної ділянки від 09.06.2017 НМО 926661 (а.с.57-58) [PERSON] придбав 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] з кадастровим номером 5910136600:08:017:0052. З Договору вбачається, що під час його укладення [PERSON] , як дружиною надавалася згода на укладення правочину, що спростовує твердження позивача про припинення шлюбних відносин у 2016 році. [PERSON] посилається на те, що частина житлового будинку та земельна ділянка були куплені ним за власні кошти, оскільки ще у 2016 році сімейні відносини з відповідачем припинилися, однак доказів на підтвердження вказаного до суду не надав. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Приписами ст. 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, так як наданими доказами доведено факт придбання спірної частини житлового будинку та частини земельної ділянки під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи зазначене, в судовому засіданні встановлено, що 1/3 частина житлового будинку та 1/3 частина земельної ділянки розташованих за адресою [ADDRESS] , придбаних у шлюбі квартира є спільною сумісною власністю подружжя. З чого вбачається, що [PERSON] належить 1/6 частина спірних частини будинка та земельної ділянки. Відповідно до ч.1 та 2\~ст.317\~ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності (право володіння, користування та розпорядження) не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від\~17\~липня 1997\~року №\~475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, судом встановлено, що відповідач за первісним позовом [PERSON] є співвласником спірних частини житлового будинку та земельної ділянки, а тому право користування ними є похідним від її права власності та на обсяг її права користування не впливає проживання, або не проживання в житловому приміщенні. Виходячи з того, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, власник майна не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, враховуючи, що [PERSON] є співвласником частини житлового будинку, первісний позов не підлягає задоволенню. Під час розгляду справи позивачем по зустрічному позову надано належні докази, що підтверджують факт набуття права спільної сумісної власності на спірне майно під час шлюбу, а отже зустрічний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved