overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

13 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2007 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Більше півтора року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, відповідач мешкає окремо. Їх сімейне життя не склалося через постійні сварки та бійки. Відповідач зловживав спиртними напоями, в зв'язку з чим вів себе неадекватно. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Котляревської сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 04 серпня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №5. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-8). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], в якому просить припинити стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно виконавчого листа № 2-3225/10, виданого 30 липня 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Пояснює, що у зв'язку з тим, що дитина з 15 червня 2016 року проживає разом батьком, а тому всі витрати на утримання дитини несе він сам. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнала і проти його задоволення не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 серпня 2010 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Чернігова, проживаючого в [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2016 року по справі № 734/2586/16-ц визначено місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON], [INFO], за адресою у [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], за рішенням суду визначено разом з його батьком, [PERSON] - платником аліментів, тому суд вбачає підстави для припинення стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, призначених відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова № 2-3225/10 від 27 серпня 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Носачівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 травня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустив у звязку з тим, що після смерті матері в нього значно погіршився стан здоровя, внаслідок чого він перебував на лікуванні. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про те, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задоволити, а справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від Носачівської сільської ради про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін викладену в письмовій формі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності зі ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . У судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І СР № 283625 від 26 травня 2016 року (а.с.5). Родинні відносини позивача та померлої підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ УЄ №470435 (а.с4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на яку позивач має намір оформити право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти. Крім того позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповіом, що підтверджується копією заповіту від 3 квітня 2000 року (а.с.6). Строк для подання заяви про прийняття спадщини він пропустив у звязку з тим, що після смерті матері в нього погіршився стан здоровя, внаслідок чого він часто перебував на лікуванні, що підтверджується копією виписки з амбулаторної карти хворої [PERSON] (а.с.7). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори з поважних причин. За таких обставин суд вважає, що позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1261,1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 29 вересня 2007 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 311. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Спір про розподіл майна має намір вирішувати в окремому порядку. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29 вересня 2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 311 (л.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спір про розподіл майна сторони мають намір вирішувати в окремому порядку. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами, тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки половину понесених нею витрат на сплату судового збору при зверненні до суду. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 жовтня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 2441. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування декілька місяців тому, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 жовтня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 2441 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 серпня 2001 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з 2006 року. Причиною розпаду сімї стало відсутність взаєморозуміння між подружжям, відсутність розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки, виховання дитини. Позивач зазначає, що спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Спору про місце проживання дитини сторони не мають. Позивач в судове засідання не зявилась, позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30 серпня 2001 року зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 984, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені ще з 2006 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати судовий збір у розмірі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт належності [PERSON], яка померла 13 березня 2010 року, Свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 жовтня 1997 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за №2995 від 26 вересня 1997 року. В обґрунтування заяви посилалась на те, що 04 квітня 2011р. помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина і до складу спадкового майна входить, в тому числі і квартира, у [ADDRESS], на ? частку якої, померлий мав право в порядку спадкування після смерті своєї дружини [PERSON], який спадщину прийняв, але за життя не оформив своїх спадкових прав. Заявник є спадкоємцем, однак нотаріально оформити свої спадкові права не може через невідповідність правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру. Так, у Свідоцтві невірно вказано по по-батькові власника: «Аксентіївна», замість вірного «Оксентіївна». Представник заявника звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Старокостянтинівської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 13 березня 2010 року, належить свідоцтва про право власності на житло квартиру [ADDRESS], видане 31 жовтня 1997 року на підставі розпорядження виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за №2995 від 26 вересня 1997 року. Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; даними з реєстру прав власності на нерухоме майно серії СЕЕ №319364 від 14.06.2012р.; даними Свідоцтва про право власності на житло № 2995, від 26.09.1997р.; даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №4539/02-31 від 08.12.2016р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-БВ № 163150 від 06.04.2011р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-БВ № 137033 від 15.03.2010р. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 23 жовтня 2014 року дотепер. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та просить їх задовольнити. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути на підставі доказів, що містяться в справі, позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2014 року дотепер, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 2). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.3), яка проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Миргородського району (а.с.4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved