Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

12 лютого 2015 р. Товариство звернулося до суду з вказаними позовними вимогами до відповідача. Обґрунтовували їх тим, що 04.07.2013 р. між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - Банк) та [PERSON], укладено кредитний договір № R53100440247В, за умовами якого Банк надав боржнику кредит в сумі 18 000 грн, а [PERSON] зобов'язана була своєчасно повернути кредитні кошти. Зазначили, що 20.05.2014 р. між Банком та Товариством укладено Договір купівлі-відступлення прав вимог, за яким останній прийняв право вимоги за спірним кредитним договором. Вказали, що [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 03.02.2015 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 28 411,26 грн. З посиланням на ці обставини просили суд стягнути з [PERSON] борг за кредитом у вказаній сумі. В судове засідання представник Товариства не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник Товариства у своїй заяві не заперечував проти винесення рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки (ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 04 липня 2013 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний Договір № R53100440247В, за умовами якого відповідачу надано споживчий кредит шляхом перерахування на її рахунок грошей в сумі 18 000 грн, на строк до 04 липня 2016 року, зі сплатою 20,0 відсотків річних. Боржник зобов'язалася повертати кредит та проценти за його використання відповідно до встановленого графіку. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 20 травня 2014 р., на підставі договору про відступлення права вимоги № 200514кв, укладеного між Банком та Товариством до останнього перейшли усі права первісного кредитора за вказаним кредитним договором. Судом з'ясовано, що [PERSON] неналежним чином виконує умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка за розрахунком Товариства станом на 03 лютого 2015 р. становить - 28 411,26 (двадцять вісім тисяч чотириста одинадцять гривень 26 коп.) гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту до передачі права вимоги (6 968,80 грн) і після цього (21 442,46 грн). Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, який підлягає стягненню у безспірному порядку.

Outcome: approved