Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

12 лютого 2020 року адвокат Гуревич Р.Г., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в якому просить: визнати виконавчий напис від 10 листопада 2017 року про стягнення грошової суми у розмірі 75 105,35 гривень (заборгованість за кредитом), вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем В.О., зареєстрований в реєстрі за № 20612, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 10 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем В.О. вчинено виконавчий напис № 20612, згідно якого запропоновано стягнути з позивача на користь відповідача не сплачену в строк за Кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року в сумі 75 105,35 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 4186,05 гривень; заборгованість за відсотками - 63 066,66 гривень; заборгованість з пені та комісії - 3800,00 гривень; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 гривень; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 3552,64 гривень; витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 1800 гривень. Строк, за який проводиться стягнення - 2175 днів, а саме: з 17 жовтня 2011 року по 30 вересня 2017 року. Про наявність виконавчого напису [PERSON] стало відомо лише 07 лютого 2020 року, коли його за місцем роботи повідомили про відрахування коштів із заробітної плати на підставі постанови старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) Моргуля В.С. До цього позивач жодного разу не отримував вимоги чи претензії від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також листи від банку або приватного нотаріуса Швеця В.О. Представник позивача вважає, що вчинення вказаного виконавчого напису нотаріусом здійснено за відсутності необхідних умов, оскільки: 1) розмір заборгованості не є безспірним; 2) вимога Банку про стягнення з позивача заборгованості щодо неустойки є у відповідності до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є незаконною, як і вимога про стягнення будь-яких комісій; 3) позивач не отримував ані від кредитора, ані від приватного нотаріуса будь-якої вимоги (претензії) щодо сплати боргу за кредитним договором; 4) вчинення виконавчого напису нотаріусом від 10 листопада 2017 року (після ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом від 22 лютого 2017 року) було здійснено на підставі переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, яка була визнана у судовому порядку не чинною з моменту її прийняття. Вказане вище, на думку представника позивача, безумовно свідчить про те, що оскаржуваний виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2020 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 55641727, що здійснюється державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Моргулем Віталієм Сергійовичем за виконавчим написом нотаріуса від 10 листопада 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 20612, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, про стягнення зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання якого: [ADDRESS] , несплаченої в строк за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року суми боргу в розмірі 75 105 (сімдесят п`ять тисяч сто п`ять) гривень 35 копійок на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, на час розгляду цієї справи і до набрання відповідним судовим рішенням законної сили і статусу остаточного. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. до участі у справі, позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 09 годину 30 хвилин 11 березня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 11 березня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 09годину 00 хвилин 09 квітня 2020 року, у зв`язку з першою неявкою усіх сторін по справі. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року відкладено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 05 травня 2020 року, оскільки представник відповідача та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явились, однак відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. 27 квітня 2020 року на адресу суду від представника відповідача Крилової О.Л. надійшли пояснення, згідно яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Так, позивачем не заперечуються обставини підписання ним анкети-заяви № б/н від 17 жовтня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами, до яких приєднався клієнт, Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, отримання кредитної карти з кредитним лімітом, користування кредитними коштами. 10 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського МНО Швець Р.О. вчинено виконавчий напис № 20612, яким запропоновано стягнути зі [PERSON] на користь банку заборгованість за договором від 17 жовтня 2011 року, який є договором про надання банківських послуг від 17 жовтня 2011 року, в розмірі 75 105,35 гривень. Жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису позивачем надано не було, тобто він фактично не спростовує ані факту заборгованості перед банком, ані розміру боргу, зазначеного у виконавчому написі, що на думку представника відповідача вже є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, виконавчий напис № 20612 містить необхідну інформацію відповідно до п. 4 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинений нотаріусом у відповідності до діючого законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було. В свою чергу, представник позивача також вважає, що вимога Банку про стягнення з позивача заборгованості щодо неустойки є законною, оскільки банк, не маючи доступу до інформації про місце перебування, проживання боржника станом на 14 квітня 2014 року фактично не мав підтверджувальних документів для прийняття рішення про зупинення нарахувань та штрафних санкцій, а [PERSON] особисто не звертався до банку з заявою з поданням відповідних копій документів для встановлення місця його проживання, як клієнта, з метою припинення нарахування пені, штрафів за прострочення та неналежне виконання грошових зобов`язань (а.с. 62-66). 05 травня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 02 червня 2020 року у зв`язку з тим, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилась, однак відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року відкладено судове засідання на 08 годину 30 хвилин 30 червня 2020 року, у зв`язку з тим, що повідомлені належні чином про дату, час і місце судового засідання позивач та його представник не з`явились в судове засідання вперше, а третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у встановлений ч. 5 ст. 128 ЦПК України строк про дату, час та місце розгляду справи повідомлена не була. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. До початку судового засідання на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, до судового засідання не з`явився. 27 квітня 2020 року на адресу суду від представника позивача Крилової О.Л. надійшли пояснення, у яких нею зазначено, що вона просить розглянути справу без участі представника позивача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, до судового засідання також не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, як і пояснень щодо позову, на адресу суду не надав. Оскільки третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, була належним чином повідомлена про судове засідання, але причин неявки суду не повідомила, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без її участі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено нотаріальний напис, за яким підлягає стягненню зі [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачена в строк за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2011 року сума боргу за період з 17 жовтня 2011 року по 30 вересня 2017 року в розмірі 75 105,35 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 4186,05 гривень; заборгованість за відсотками - 63 066,66 гривень; заборгованість з пені та комісії - 3800,00 гривень; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 гривень; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 3552,64 гривень, а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 гривень (а.с. 10). При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Відповідно до інформації, наявної у Єдиному реєстрі боржників та Автоматизованій системі виконавчого провадження, постановою про відкриття виконавчого провадження № 55641727, винесеною державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 01 лютого 2018 року, вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів (а.с. 11, 12, 22, 23). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 зазначеного порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З наданих суду документів вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. при вчиненні виконавчого напису від 10 листопада 2017 року не було з`ясовано, чи не пропущено банком строк позовної давності. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 17 жовтня 2011 року по 30 вересня 2017 року, тобто більше ніж шість років. Крім того, з наявних матеріалів справи не вбачається, на підставі яких документів було здійснено виконавчий напис за № 20612. Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Приватним нотаріусом також не перевірено дотримання встановленого чинним законодавством трирічного строку. Зокрема, у спірному виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З оскаржуваного виконавчого напису також вбачається, що загальна сума заборгованості складається з тіла кредиту, відсотків, пені, комісії, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (відсоток від суми заборгованості). Проте суд вважає неправомірним нарахування відповідачем за даним Кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Артемівськ (нині - Бахмут) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 2 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Соледар Артемівського (нині - Бахмутського) району Донецької області. Як встановлено судом, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області 28 травня 2013 року (а.с. 7-9), у зв`язку з чим [PERSON] звільняється від сплати неустойки (пені та штрафів). Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням імперативно встановленою законом вимогою безспірності розміру заборгованості. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем не підтверджено безспірності заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у загальному розмірі 1261,20 гривень, сплачений ним за подання позовної заяви в розмірі 840,80 гривень та заяви про забезпечення позову в розмірі 420,40 гривень.

Outcome: approved