Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

14.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.08.2010 р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року вони припинили подружні відносини, проживають окремо. 08 березня 2015р. вони посварилися і чоловік забрав свої речі та поїхав жити до своїх батьків, на підставі чого просить винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного 07.08.2010р. між нею та відповідачем, у відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, по актовому запису № 68 від 07.08.2010р. В судове засідання позивачка зявилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON]». Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 07 серпня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 68 та було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Свідоцтво про шлюб І-КИ № 168771 від 07.08.2010 року (а.с. 8). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 27.09.2011 року (а.с. 9). Шлюбні стосунки сторони припинили з 08 березня 2015 року, спільний бюджет та спільне господарство не ведуть з 08.03.2015 р, між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Спору щодо визначення місця проживання дитини не має. Позов був поданий до суду 14 липня 2015 року та до ухвалення рішення позивачем не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243 грн. 60 коп. судовий збір.

Outcome: approved