overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за правом представлення мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його баби - [PERSON], яка померла [INFO] року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за правом представлення, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті баби, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, власником якого вона була. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за правом представлення до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - Чуднівська міська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови Чуднівської міської ради [PERSON], згідно якої Чуднівська міська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника міської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), вказуючи на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], у зв'язку з чим відкрилась спадщина. Він має право на спадкування майна матері за заповітом. До складу спадщини, крім іншого майна входить сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Прогрес» серія [NUMBER] зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів 20 листопада 1996 року за № 1321. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у нотаріальній конторі позивач не має змоги, у зв'язку з тим, що сертифікат видано після смерті спадкодавця. А тому позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у складі земель колишнього КСП «Прогрес», с. Нехаївка, Коропського району, Чернігівської області, розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах право на яке підтверджується сертифікатом [NUMBER], в порядку спадкування. У судове засідання сторони не з'явились, при цьому позивач просить розглянути справу без його участі, позов підтримує. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] народився [INFO] року. Як вбачається зі свідоцтва про народження його батьками є: [PERSON], [PERSON]. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER]). [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Прогрес» с. Нехаївка, Коропського району, Чернігівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданого Коропською районною державною адміністрацією 20 листопада 2001 року, згідно рішення № 156 від 15 липня 1996 року. Згідно довідок відділу Держгеокадастру у Коропському районі від 08.02.2017 року вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Прогрес» с. Нехаївка є запис про те, що на гр. [PERSON] зареєстровано 20.11.2001 року сертифікат серія [NUMBER] (реєстраційний номер 1321). Площа в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) 2,71 га. Нормативно-грошова оцінка земельної частки(паю) станом на[INFO] року становить 14488,00 грн. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом є її син [PERSON], який прийняв спадщину подачею заяви до нотаріальної контори. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 114/2016 суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з позивачем, оскільки батьки дитини, які проживають окремо, не можуть дійти згоди з приводу цього питання. 27.03.2017 року відповідач предявив до суду зустрічний позов про визначення місця проживання дітей з ним, який ухвалою суду від 31.03.2017 року обєднаний в одне провадження з первісним позовом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Відповідач позов не визнав, зустрічний позов підтримав. Представник органів опіки і піклування Деснянської районної в місті Чернігові ради вважає, що первісний позов необхідно задовольнити, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. Представник Служби у справах дітей Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, думку неповнолітніх дітей, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.160, 161 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначаються за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається спільно батьками та дитиною. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватись судом, з врахуванням прихильності дитини до батьків, віку дитини та її стану здоровя, інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі після розлучення у судовому порядку 12.09.2016 року (справа №750/6335/16-ц) мешкають окремо та вони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час дочка сторін проживає з батьком, а син проживає з матірю. Згідно п.5 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної в місті Чернігова ради №72 від 24.04.2017 року, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, яким визнано за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матірю дітей [PERSON]. Враховуючи істотні для вирішення спору обставини: належне виконання позивачем батьківських обовязків, наявність у неї житла, роботи, щомісячного доходу у вигляді заробітної плати, задовільних побутових умов, віку дітей, які мають бажання спільно мешкати суд вважає за необхідне при вирішенні спору батьків визначити місце проживання дітей з їх матірю, так як це буде сприяти розвитку і вихованню дітей. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №11 у будинку №133 по вулиці Генерала Пухова у місті Чернігів Чернігівської області по причині не проживання там без поважних причин понад шість місяців. Позивач у поданій заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не прибули без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстровані у [INFO], що підтверджується довідкою з Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 06.02.2017 року та особовим рахунком №104081-2 і вказана квартира не є приватною власністю сторін. З комісійного акту від 22.02.2017 року вбачається, що відповідачі з 2014 року у вищевказаному помешканні не проживають. На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів) відповідачі втратили право користування вищевказаним помешканням у відповідності до вимог ст.71 ЖК України, так як вони відсутні там без поважних причин понад шість місяців, відсутні підстави встановлені законом, згідно яких за відповідачами зберігається житло понад шести місяців і вказані обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 29653,55 грн. за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29.06.2016 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29.06.2016 року відповідач отримала кредит в розмірі 15373,21 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою угоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджуються підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в зв'язку з чим на 25.01.2017 року має заборгованість у сумі 29653,55 грн., яка складається: 13978,77 грн. - заборгованість за кредитом, 1064,07 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 2236,60 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 12374,11 грн. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29.06.2016 року, Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 17.01.2014 р. вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з жовтня 2015 р. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, і суперечать їх спільним інтересам, спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін, немає. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, яка буде проживати з позивачем, з добровільною виплатою коштів на її утримання з боку відповідача. У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, прізвище при розірванні шлюбу залитими теперішнє. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити теперішнє прізвище «Іщенко». Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд справу розглянути в його відсутність. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 17.01.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.01.2014 р. серії 1-ЖС№130279. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС№254843 від 24.06.2014 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу позивачці та відповідачу залишити без змін, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2015 року. З серпня 2016 року вони разом не проживають. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину- сина Кирила, [INFO]. На теперішній час син повністю перебуває на її утриманні, відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Відповідач нікому іншому аліментів не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача щомісяця до її повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.06.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину- сина Кирила, [INFO]. (а.с.6,7). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 долі усіх видів заробітків (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення в доход держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

13.02.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 24 квітня 2015 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем та після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2015 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Дейнегою (після реєстрації шлюбу [PERSON])[PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 9 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.10.2015 року виконкомом Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила відновити їй шлюбне прізвище «Дейнега». Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

13.02.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), вказуючи на те, що 04 січня 1996 року помер батько позивачки [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Спадкоємцем майна померлого була дружина [PERSON], яка померла 25.12.2004 року не оформивши спадкових прав. Позивачка має право на спадкування майна матері [PERSON] До складу спадщини, крім іншого майна входить сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Прогрес» серія РН № 954928 зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів 13 грудня 2000 року за № 1289. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) у нотаріальній конторі позивачка не має змоги, у звязку з тим, що сертифікат видано після смерті спадкодавця. А тому позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) у складі земель колишнього КСП «Прогрес», с. Нехаївка, Коропського району, Чернігівської області, розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах право на яке підтверджується сертифікатом серія РН № 954928, в порядку спадкування. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивачка в позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Позивачка [PERSON] народилася 27.12.1962 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження її батьками є: [PERSON] [PERSON] [PERSON]. 04.01.1996 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 314849). [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Прогрес» с. Нехаївка, Коропського району, Чернігівської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РН № 954928 виданого Коропською районною державною адміністрацією 13 грудня 2000 року, згідно рішення № 156 від 15 липня 1996 року. Згідно довідок відділу Держгеокадастру у Коропському районі від 08.02.2017 року вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП «Прогрес» с. Нехаївка є запис про те, що на гр. [PERSON] зареєстровано 13.12.2000 року сертифікат серія РН № 954928 (реєстраційний номер 1298). Площа в умовних кадастрових гектарах 2,71 га. Нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 04.01.1996 року становить 14488,00 грн. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом є його дружина [PERSON], яка померла 25 грудня 2004 року. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину подачею заяви до нотаріальної контори за законом після смерті матері [PERSON] Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 220/2005 суд вважає за можливе визнати за позивачкою право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved