Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

14.05.2019р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років (а.с. № 2-4). В позовній заяві позивачка посилається на те, що в неї та відповідача є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2017р., проте з квітня 2019р. сторони вирішили розірвати шлюбні відносини, та на теперішній час в Жовтневому районному суді розглядається справа про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач відмовляється надавати добровільно кошти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене, позивачка з урахуванням уточнень до позову від 09.07.2019р. (а.с. № 4), просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.05.2019р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 12). В наданій суду 09.07.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№14). Відповідач в заяві до суду від 09.07.2019р. зазначив, що справу просить розглядати за його відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення (а.с. № 16). За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін від 09.07.2019р., суд розглянув цивільну справу по суті 09.07.2019р. відповідно до положень ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заяви сторін від 09.07.2019р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2017р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11.02.2017р. Соборним районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській обл.(а.с. №8). Сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.06.2017р. Шевченківським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській обл. (а.с. № 9). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи те, що відповідач є працездатним, не заперечує проти сплати аліментів на утримання позивачки у заявленому нею розмірі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) боржника, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: approved