Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

14.05.2019 [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] ,посилаючись на наступне. З 24 січня 2009 року сторони перебували у шлюбі. [INFO] в них народився син [PERSON] . 06 серпня 2010 року шлюб було розірвано рішенням Близнюківського районного суду Харківської області. З 2010 року [PERSON] фактично проживає окремо від сина [PERSON] та не виконує своїх батьківських обов`язків. 25.08.2010 рішенням Близнюківського районного суду Харківської області з відповідача на її користь, для утримання сина, стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 12 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. З дня призначення сплати аліментів і по день звернення до суду [PERSON] аліменти не сплачує у зв`язку з чим станом на 09 квітня 2019 року має заборгованість у розмірі 49200, 60 грн. Всі питання щодо утримання і виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її утриманні, для повноцінного розвитку якої вона докладає всі зусиллі та можливості. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надавав та не надає, син не отримав від батька жодного подарунку на день народження, іграшки, одягу чи іншого. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям, успіхами, навчанням, станом здоров`я, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, тобто в повному обсязі не виконує батьківські права та обов`язки. За таких обставин і просить позов задовольнити. Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик та СМС повістками, а відповідача, крім того, через офіційний Веб- портал Судової влади України. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви із додатками та судову повістку про виклик до суду на 25.06. 2019 відповідач отримав 08.06. 2019. Судові повістки з викликом до суду на 10.07.2019, 17.09. 2019 відповідач отримав відповідно 06.07. 2019, 18.07.2019. Крім того у судове засідання, призначене на 17.09. 2019 відповідач викликався через офіційний Веб- портал Судової влади України. Копію ухвали суду від 25.06. 2019 про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду відповідач отримав 06.07. 2019. Отже, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, отримавши копію позовної заяви із додатками, копії вищевказаних ухвал суду, [PERSON] у судові засідання не з`явився. Відзиву, клопотань, заяв, в тому числі і про відкладення розгляду справи не надав. За таких обставин суд вважає неявку відповідача у судове засідання такою, що немає поважних причин. Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Вказала, що і з часу звернення до суду, відповідач продовжує ухилятись від виконання батьківських обов`язків, життям та здоров`ям сина не цікавиться, матеріально не допомагає, турботу не проявляє, з ним не зустрічається. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області Макарова Н.Б. позов підтримала, зазначивши, що обставини справи свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Вислухавши вступне слово позивача та третьої особи, показання свідків, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 15.05.2019 судом направлявся запит про зареєстроване місце проживання відповідача. 27.05.2019 до суду надійшла інформація про місце реєстрації відповідача. Цього ж дня, судом винесено ухвалу про прийняття до розгляду справи та відкриття провадження, призначено підготовче судове засідання на 25.06.2019. 25.06.2019, відповідно до ухвали суду, підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 10.07. 2019 року, а потім на 17.09. 2019. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлена батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Сторони є громадянами України, що вбачається із їх паспортів та свідоцтва про народження дитини (а.с.6,8). Вони перебували у шлюбі, але 06.08.2010 шлюб було розірвано, про що свідчить фотокопія свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.10). [INFO] у них народився син [PERSON] , про що свідчить фотокопія свідоцтва про його народження(а.с.8). Із фотокопії рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 25.08.2010 вбачається, що із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 12 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, видано виконавчий лист. Фотокопія виконавчого листа долучена(а.с.11,13-14). Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2019 складає 47174,60 грн., про що свідчить лист МВ ВДВС(а.с.12). Отже відповідач аліменти не сплачує. Із довідки КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської районної ради Близнюківського району Харківської області» від 08.05.2019 №01-29/118, вбачається, що батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, з вчителями не спілкується, на батьківські збори не з`являється, мати виховує дитину сама(а.с.16). Позивачка [PERSON] , працевлаштована, отримує щомісячно заробітну плату, характеризується за місцем роботи позитивно(а.с.17-18). Із акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , вбачається, що вона сама виховує сина Нініту. У 2010 році розлучилась з чоловіком, з того часу той не зустрічається із сином. Аліменти колишній чоловік не сплачує, участі у вихованні сина не бере, наразі його місцезнаходження невідоме. Всі витрати по вихованню та лікуванню дитини, на житлово-комунальні послуги, покладені на матір. Зі слів [PERSON] , [PERSON] має іншу родину і дитину(а.с.19). У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожен окремо дали показання про те, що їм як односельчанам добре відома ситуація яка склалася у родині [PERSON] Підтвердили, що [PERSON] сама виховує сина Нікіту. [PERSON] тривалий час жодної участі у вихованні та утриманні дитини не бере, його життям не цікавиться, дитину не відвідує. Висновком органу опіки та піклування Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] вихованням сина не займається, не надає фінансових допомоги, не спілкується з ним, не турбується про стан його здоров`я. Вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] (а.с.24). Довідкою про склад сім`ї позивачки також підтверджено, те що вона проживає тільки разом із сином(а.с.27). На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , а тому він і має бути позбавленими щодо нього батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 768,40 грн.

Outcome: approved