Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

13.08.2021 р. [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2019 р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що після народження дитини відносини між подружжям поступового стали погіршуватися внаслідок чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим, а тому [PERSON] просить розірвати її шлюб з [PERSON] . Крім цього, вказала, що за спільною згодою з відповідачем, малолітній син залишається проживати разом з нею, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Зазначив, що шлюбні відносини з дружиною підтримувати не бажає, дитина залишається проживати з матір`ю, а він згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі пред`явленому позивачем до стягнення. Також пояснив, що працює молодшим комірником в ТОВ «Логістик Юніон», інших утриманців не має, інвалідом не являється та тяжкими хворобами не страждає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 10.07.2019 року Виконавчим комітетом Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 9. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З матеріалів справи вбачається, що малолітній син зареєстрований та проживає разом з матір`ю в м. Гола Пристань. Батько проживає окремо. При цьому, сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди щодо визначення розміру аліментів, які будуть стягуватися на утримання дитини. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч.1, ч.4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, позовні вимоги в тому числі і щодо розміру аліментів, [PERSON] були визнані в повному обсязі, а в ході розгляду справи не встановлено порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі, заявленому в позовній заяві. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч.1 ст.430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved