Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

13.08.2018 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], у якому просить визнати його особистою приватною власністю домоволодіння по вул. Зоряна, 5 в м. Ізяслав Хмельницької області. В обґрунтування позову зазначає, що 03.12.1999 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який 10.05.2017 року розірвано. В період шлюбу 25.07.2008 року за позивачем, на праві приватної власності, було зареєстровано домоволодіння по вул. Зоряна, 5 в м. Ізяславі, Хмельницької області, яке він побудував ще в 1996 році особисто, за власні кошти, до знайомства з [PERSON] На підтвердження даного факту зазначає про наявність державного акту на право приватної власності на землю, виданого 26.07.1994 року, та акту про закінчення будівництва від 20.11.1996 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 28.11.1996 року №154, які видані на імя позивача. Вважаючи себе повновладним власником зазначеного домоволодіння, [PERSON] виявив бажання розпорядитися належним йому майном шляхом його відчуження, однак нотаріус відмовив в оформленні договору з причин відсутності письмової згоди відповідача на відчуження вказаного домоволодіння, яке, виходячи з факту реєстрації права власності на нього у період шлюбу та з врахуванням приписів ст.60 Сімейного кодексу України, може відноситись до спільної сумісної власності подружжя. Вважає, що факт реєстрації даного домоволодіння в період шлюбу не вказує на наявність спільної сумісної власності на нього, так як воно було побудоване особисто ним за власні кошти до укладення шлюбу з відповідачем, а тому являється його особистою приватною власністю. Ухвалою суду від 17.08.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення, документів на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 19.09.2018 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, вказав. що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлена належним чином шляхом розміщення відомостей про рух справи на офіційному веб-сайті Ізяславського районного суду Хмельницької області. У відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, суд 18.10.2018 року, за згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 03.12.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АП №059774 від 01.12.1999 року, який розірвано згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.05.2017 року. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.05.2017 року. На підставі рішення сесії Ізяславської міської ради від 26.07.1994 року №1/22 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1016 га, з яких 0,1000 га - для обслуговування жилого будинку та 0,0016 га для ведення особистого підсобного господарства. Вказаний факт підтверджено виданим на імя позивача державним актом на право приватної власності на землю серія ХМ №4692, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №682. Згідно акту про закінчення будівництва від 20.11.1996 року встановлено закінчення будівництва житлового будинку, хліва та гаража, забудовником якого є [PERSON], за адресою м. Ізяслав, вул. Зоряна, 13. Рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 28.11.1996 року №154 затверджено акт про закінчення будівництва жилого будинку з надвірними спорудами по вул. Зоряна, 5 забудовником [PERSON] Відповідно до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року №56 (далі - Правил), які були чинні на час закінчення будівництва спірного домоволодіння, Державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток №1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування. Також, згідно п.9 додатку №1 до вказаних Правил, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб відноситься: рішення про відведення земельної ділянки або акт про право власності на земельну ділянку для будівництва об'єкта і акт прийняття цього об'єкта в експлуатацію, затверджений рішенням місцевого органу державної виконавчої влади, місцевого самоврядування. З врахуванням\~зазначеного,\~позивач,\~як одноосібний\~забудовник,\~маючи в\~наявності вищезазначені\~правовстановлюючі документи,\~ще в\~1996\~році закінчив\~будівництво домоволодіння по вул. Зоряна, 5 в м. Ізяслав та набув право на проведення державної реєстрації свого права власності, проте таким своїм правом до укладення шлюбу з відповідачем не скористався. Лише 25.07.2008 року, тобто під час шлюбу з відповідачем, позивач зареєстрував право власності на зазначене домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.07.2008 року. Вказані дані містяться також у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.07.2008 року №19671241. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги, що на момент реєстрації права власності на спірне майно діяли норми ЦК України та СК України, а тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми вказаних кодексів. Так, згідно ч.1 ст.182 ЦК України (в редакції, що діяла станом на момент реєстрації позивачем права власності на спірне домоволодіння) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом набуття його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Встановлюючи на підставі ст.60 СК України факт належності майна подружжю на праві спільної сумісної власності, необхідно установити не тільки факт набуття права власності на майно під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття права власності на майно та кошти, за які таке майно було набуте. Таким чином,\~у разі\~набуття права\~власності на\~майно (реєстрації\~права власності\~на нього)\~хоча й\~у період\~шлюбу,\~але враховуючи\~факт набуття\~(будівництва)\~такого майна\~за особисті\~кошти одного\~з подружжя,\~це майно\~не може\~вважатися обєктом\~спільної сумісної\~власності подружжя,\~а є\~особистою приватною\~власністю того\~з подружжя,\~за особисті\~кошти якого\~воно набуте\~(збудоване). Тому сам по собі факт набуття права власності на спірне майно в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. При цьому судом береться до уваги, що з моменту закінчення будівництва домоволодіння до реєстрації права власності на нього, а також до моменту розірвання шлюбу між сторонами по справі будь яких змін в площі та плануванні домоволодіння не відбулось, що підтверджується змістом технічного паспорту на будинок за адресою: м. Ізяслав, вул. Зоряна, 5, складеного 25.02.1997 року (погашений 19.11.2008 року) та технічного паспорту на вказаний будинок, виготовленого станом на 02.08.2018 року. Також в матеріалах справи відсутні докази використання грошових коштів [PERSON] на ремонт та утримання спірного домоволодіння. За таких обставин, з урахуванням того, що спірне домоволодіння побудоване позивачем особисто, за власні кошти та задовго до укладення шлюбу з відповідачем, факт реєстрації права власності на дане домоволодіння в період шлюбу не є підставою вважати його спільною сумісною власністю, а тому являється його особистою приватною власністю. Відповідно до ст.81 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в звязку з чим підлягають до задоволення. Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, суд вважає необхідним в силу ст.141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved