Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

13.11.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 28.01.2001 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 22.01.2008 року був розірваним. Незважаючи на розірвання шлюбу, вони з [PERSON] продовжували проживати разом, вести спільне господарство що протягом 7-ми років. За час шлюбних відносин у них народилося двоє спільних дітей доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час їх подружнє життя остаточно припинене. Їх спільні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, в свою чергу відповідач матеріальної участі в забезпеченні доньок не приймає. Як їй відомо, [PERSON] отримує регулярний дохід, розмір якого їй не відомий та має реальну можливість надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що одноосібно вона немає змоги забезпечувати доньок належним чином, просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн., але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 25). Відповідач до початку судового засідання також подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с. 26). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2001 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11). Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] 22.01.2008 року було розірвано (а.с. 10). Крім того, сторонами визнається та обставина, що після розірвання шлюбу вони продовжували проживати протягом 7-ми років однією сім`єю. За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8-9). Судом також встановлено, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Доказів іншого відповідачем надано не було. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою не має, розмір його середньомісячного заробітку (доходу) суду невідомий. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , здорові, на обліку у лікарів не перебувають, самостійних доходів не мають. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлено: для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн., але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Суд також враховує положення ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачем позову не порушує законні права та інтереси третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 13.11.2019 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved