Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

13.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вищевказане майно належить її чоловіку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги являється дружина спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено записами в будинковій книзі. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих «Про переоформлення відводу земельної ділянки» від 18.02.1960 року за № 93 [PERSON] була відведена земельна ділянка по [ADDRESS] , площею 600 кв.м. 11.03.1960 року між відділом комунального господарства виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності по [ADDRESS] , загальна площа земельної ділянки 600 кв.м., посвідчений 26.03.1960 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-1117. 31.12.1960 року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними спорудами на ділянці по [ADDRESS] . Строк закінчення робіт з будівництва - 1963 рік. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 1773 від 08.10.1992 року були внесені зміни в рішення виконавчого комітету № 95 від 18.02.1960 року «Про переоформлення відводу земельної ділянки» та вважати прізвище забудовника земельної ділянки по [ADDRESS] не [PERSON] , а [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів № 890 від 28.09.1997 року «Про передачу земельної ділянки в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд» [PERSON] передали земельну ділянку по [ADDRESS], площею 600 кв.м., яка раніше перебувала в користуванні [PERSON] безоплатно в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно довідки комунального підприємства «Ізмаїльське МБТІ» від 12.11.2019 року за №1120 власником житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку від 11.03.1960р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі №1-1117. Станом на 31.10.2019р. об`єкти збудовані без дозвільних документів відсутні. Зазначений житловий будинок був закінчений будівництвом до 05.08.1992 року і прийняттю в експлуатацію не підлягає та є завершеним будівництвом. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 58161775 від 02.11.2019 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 09.06.1959 року міським бюро запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради депутатів трудящих. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено записами в будинковій книзі, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. № 1942 від 16.10.2007 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved