Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

14 червня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом (ціна позову 119743 грн.) посилаючись на те, що 28 серпня 1996 року помер її батько - [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO]. [PERSON] заповіту не складав, тому спадщина відкрилась за законом, позивачка є донькою померлого та відповідно спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, фактично вступивши в управління спадковим майном згідно ст.549 ЦК УРСР, інших спадкоємців не має, мати позивачки - [PERSON] померла 10.04.2005 року. Після смерті батька залишилось спадкове майно: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Залісці, вул.Садова,12, Дунаєвецького району, Хмельницької області та земельні ділянки на які позивачка вже отримала свідоцтва про право власності за законом. 25 травня 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Залісці, вул.Садова,12, Дунаєвецького району Хмельницької області, що належав [PERSON], який помер 28 серпня 1996 року у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Згідно довідки, виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Залісці, вул.Садова,12, не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на прізвище [PERSON]. Те, що за померлим рахується житловий будинок, підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, випискою з погосподарської книги, а тому позивачка завернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] та її представник по довіреності [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак представник подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача: Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, не заперечив проти задоволення позову. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 28 серпня 1996 року помер [PERSON], а його дружина [PERSON] померла 10 квітня 2005 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину на підставі ст. 549 УРСР, фактично втупивши в управілння майном після смерті свого батька, що підтверджується копією спадкової справи №150-2013 заведеної 06 серпня 2013 року за заявою [PERSON] після смерті її батька [PERSON], померлого 28 серпня 1996 року та довідкою Дунаєвецької міської ради № 366 від 15.05.2017 року. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 99,1 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою, сарай під літерою (Г), сарай під літерою (Д), сарай під літерою (Е), сарай під літерою (Ж), убиральня, огорожа, ганок вартістю 119743 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок та довідкою Дунаєвецької міської ради Хмельницької області №391 від 29 травня 2017 року. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2017 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Залісці по вул.Садова, 12 Дунаєвецького району Хмельницької області, що належав [PERSON], який помер 28 серпня 1996 року, на імя позивачки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 22 травня 2017 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Залісці по вул.Садова, 12 Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою на імя [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписок з погосподарських книг за 1965-1996 роки та довідок, виданих Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області, померлий 28.08.1996 року [PERSON] з 1965 року був головою двору, що знаходиться в с. Залісці по вул.Садова, 12, Дунаєвецького району Хмельницької області, рік побудови та введення в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель 1965-1990р., розмір земельної ділянки, виділеної для будівництва будинку 0,30 га. і по даний час за ним рахується відповідний будинок та господарські будівлі. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померлий [PERSON] своє право власності в БТІ не оформив. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в Залісці по вул.Садова, 12, Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 серпня 1996 року.

Outcome: approved