Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

14 березня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-я особа: Куп`янська державна нотаріальна контора Харківської області, про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку, вказавши наступне. Він є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . 02 серпня 2017 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, посвідчений державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 1-1906. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору житловий будинок продається за 130000, 00 грн. Згідно п.3.1.1 договору грошову суму, що складає 45000, 00 грн., продавець [PERSON] отримав від покупця [PERSON] готівкою під час підписання договору. Відповідно до п. 3.1.2 договору залишкова грошова сума, що належить до сплати покупцем продавцю складає 85000, 00 грн., яку покупець зобов`язується сплатити в строк до 03 серпня 2018 року. Згідно з абз.2 п. 3.1.3 договору невиконання умов п. 3.1.2 є підставою для розірвання договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 1.4 договору відчужуваний житловий будинок оглянутий покупцем до посвідчення цього договору, недоліків, які перешкоджають використанню зазначеного нерухомого майна за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлено, претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного ним житлового будинку покупець не має. Позивач в повному обсязі виконав свої обов`язки за договором купівлі-продажу житлового будинку, передав його [PERSON] для проживання шляхом передачі ключів від будинку та технічного паспорта на нього під час підписання і нотаріального посвідчення договору, що підтверджується п. 4.5 договору. Між тим, до 03 серпня 2018 року та до теперішнього часу відповідачем в порушення умов п. 3.1.2 договору не сплачено залишкову грошову суму 85000, 00 грн. за вищевказаний житловий будинок. 22 вересня 2018 року відповідач, яка разом із сім`єю проживала в житловому будинку весь час з дня укладення договору 02 серпня 2017 року, звернулась до позивача з письмовою пропозицією про досудове врегулювання спору про розірвання договору купівлі-продажу, запропонувавши добровільно його розірвати нібито через виявлення суттєвих недоліків, які були приховані на момент укладення договору та зазначила про свою відмову від угоди та запропонувала повернути їй сплачені кошти в розмірі 65000, 00 грн. до 22 жовтня 2018 року, що підтверджується її листом від 22 вересня 2018 року. 10 жовтня 2018 року він надіслав листом відповідачу відповідь на вказану пропозицію, в якій запропонував з`явитися до нотаріальної контори для оформлення розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку в строк до 25 жовтня 2018 року , між тим, відповідач до цього часу не з`явилась до державної нотаріальної контори для оформлення розірвання договору. Таким чином, відповідач допустив порушення істотних умов договору, у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку. У вересні 2019 року представник [PERSON] - адвокат Акопян Т.А. надала до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання договору недійсним, вказавши наступне. 02 серпня 2017 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ., який посвідчено державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області. Відповідно до п. 4.3 договору продавець зобов`язується передати покупцю житловий будинок у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам цього договору. В даному будинку [PERSON] проживала всю зиму, а весною виявились наступні недоліки: зовнішня стіна кухні здулась зовні, відійшла підлога, внаслідок чого утворилась наскрізна дірка, що можна бачити вулицю; в житловій кімнаті щілина в куті приблизно 5 см; у залі стіна здулась зовні та утворилась щілина у підлозі приблизно 3,4 см, осипався цемент з цеглою в місцях здуття стін. На момент укладення договору купівлі-продажу будинку зовнішня частина була оброблена розчином з цементу, внутрішня частина була заклеєна шпалерами, відтак [PERSON] не мала змоги побачити ушкодження будинку, які виявились після холодів. Після цього [PERSON] звернулась до [PERSON] із пропозицією щодо вирішення даного питання шляхом повернення їй сплачених грошових коштів, проте [PERSON] не надав чіткої відповіді, що врешті призвело до надіслання йому досудової пропозиції врегулювання спору, після чого [PERSON] подав до суду позов про розірвання договору купівлі-продажу. Вже після подання позову до суду [PERSON] намагалась із адвокатом вирішити питання мирним шляхом, проте [PERSON] надав пропозицію щодо повернення грошових коштів у розмірі 15000, 00 грн., що суттєво менше, ніж сплатила [PERSON] . Так, при укладенні договору купівлі-продажу [PERSON] сплатила 45000, 00 грн., потім ще 20000, 00 грн., всього 65000, 00 грн., а [PERSON] пропонує повернути лише 15000, 00 грн. Відповідач знав про наявність недоліків житлового стану будинку, проте умисно їх приховував шляхом проведення косметичного ремонту, а позивач не знала і не могла знати про те, що її будинок буде руйнуватись, з чого вбачається факт укладення правочину під впливом обману. За таких обставин, представник позивача звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та застосувати наслідки недійсності правочину , передбачені ч. 2 ст. 230 ЦК України, та стягнути з відповідача на користь позивача подвійну суму сплачених нею грошових коштів у розмірі 130000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою суду від 02 жовтня 2019 року зустрічну позову заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Позивач за первісним позовом та його представник адвокат Маслій Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач за первісним позовом та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, позовні вимоги не визнають та просять відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач навмисно ввів її в оману при укладенні договору купівлі-продажу, приховавши недоліки житлового стану будинку. Неповний розрахунок за договором був спричинений наявністю руйнувань будинку та неможливістю його використання за цільовим призначенням. Представник 3-ї особи Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень по суті заявлених вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просять суд його задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом та його представник адвокат Маслій Т.В. заперечували проти позову, посилаючись на те, що станом на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку булі відсутні істотні недоліки, які б перешкоджали використанню зазначеного нерухомого майна за цільовим призначенням та укладенню договору купівлі-продажу, тому обставини, про які позивач за зустрічним позовом зазначила як приховані недоліки, не визнаються [PERSON] . Позивачем не надано належних та допустимих доказів навмисного введення її в оману щодо обставин, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчинення нею правочину, а укладення договору не відповідало її волі. За таких обставин просять відмовити у задоволенні позову. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, суд встановив наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 25 березня 2017 року державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 83417514 від 25 березня 2017 року, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 10). 02 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 1-1906. Предметом даного договору є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, пл. 0 , 25 га, кадастровий номер якої 6323783501:00:004:0069, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1 а.с. 16-17). Згідно п. 3.1 вказаного договору за домовленістю сторін встановлено такий порядок розрахунків із сплати ціни житлового будинку: згідно п.п. 3.1.1 грошову суму, що складає 45000, 00 грн. продавець [PERSON] одержав від покупця [PERSON] готівкою під час оформлення та підписання цього договору , що підтверджено сторонами договору; згідно п.п. 3.1.2 залишкова грошова сума, яка належить до сплати покупцем продавцю складає 85000, 00 грн., яку [PERSON] зобов`язується сплатити [PERSON] с строк до 03 серпня 2018 року . Покупець має право здійснити розрахунок достроково; п.п. 3.1.3 передбачено, що розрахунок має бути здійснено в м. Куп`янську Харківської області з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою продавця та покупця, що є невід`ємною частиною договору, справжність підписів на якій засвідчено нотаріусом. Невиконання умов договору, зазначених в п.п. 3.1.2 є підставою для розірвання договору купівлі-продажу у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4.11 вказаного договору право власності на житловий будинок, який є предметом цього договору, переходить від продавця до покупця після здійснення останнім повного розрахунку згідно умов, зазначених в цьому договорі, подання сторонами по ньому до нотаріальної контори відповідної заяви про повний розрахунок між ними та з моменту державної реєстрації права власності на вказане в цьому договорі нерухоме майно в установах, які здійснюють цю реєстрацію. 22 вересня 2018 року відповідач [PERSON] направила на адресу [PERSON] письмову пропозицію про досудове врегулювання спору, в якій вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між ними на момент укладення договору нею було сплачено 45000, 00 грн., та протягом року ще 20000, 00 грн. Відповідно до п. 3.1.2 договору остаточний розрахунок необхідно було здійснити до 03 серпня 2018 року, однак, оскільки в будинку виявились суттєві недоліки, які були приховані на момент укладення договору, вона відмовляється від угоди та пропонує добровільно розірвати договір купівлі-продажу та повернути їй сплачені кошти у сумі 65000, 00 грн. до 22 жовтня 2018 року. У разі недосягнення згоди та невиконання зазначених вимог, вона буде вимушена звернутись до суду з позовом щодо захисту своїх законних прав та інтересів. (а.с.12). 10 жовтня 2018 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] відповідь на її письмову пропозицію, в якій вказав, що станом на 10 жовтня 2018 року в порушення умов договору купівлі-продажу нею не виконано обов`язку проведення розрахунку, що є істотним порушенням договору, у зв`язку з чим він згоден розірвати договір купівлі-продажу від 02 серпня 2017 року та запропонував з`явитись до Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області для оформлення розірвання договору в строк до 25 жовтня 2018 року. В разі відмови від цієї пропозиції він буде змушений звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 14,15). Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За правилами статей 691, 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ч. 2 ст. 695 ЦК України якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. Враховуючи те, що відповідач не виконала свої зобов`язання, передбачені договором, а саме: не сплатила решту грошей у сумі 65000 грн. у термін до 03 серпня 2018 року, що є істотним порушенням договору, то відповідно до статті 651 ЦК України, є підстави для розірвання договору. Відповідно до частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, з метою захисту прав позивача суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу житлового будинку підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 1-1906. Предметом даного договору є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, пл. 0 , 25 га, кадастровий номер якої 6323783501:00:004:0069, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до п.2.1 вищевказаного договору за домовленістю сторін, зазначений в п. 1.1 цього договору житловий будинок продається по ціні 130000, 00 грн. Згідно п. 3.1 договору грошову суму в розмірі 45000, 00 грн. [PERSON] отримав від [PERSON] під час оформлення та підписання цього договору. Залишкова сума, яка належить до сплати [PERSON] продавцю [PERSON] , складає 85000, 00 грн., яку [PERSON] зобов`язалась сплатити в строк до 03 серпня 2018 року. Згідно розписок про отримання коштів від 30 грудня 2017 та 27 квітня 2018 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 20000, 00 грн. згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 серпня 2017 року щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 141,142). Позивач вказує на те, що після укладення договору купівлі-продажу вона в вищевказаному житловому будинку проживала всю зиму, а весною виявились наступні недоліки: зовнішня стіна кухні здулась зовні, відійшла підлога, внаслідок чого утворилась наскрізна дірка, що можна бачити вулицю; в житловій кімнаті щілина в куті приблизно 5 см; у залі стіна здулась зовні та утворилась щілина у підлозі приблизно 3,4 см, осипався цемент з цеглою в місцях здуття стін. На момент укладення договору купівлі-продажу будинку зовнішня частина була оброблена розчином з цементу, внутрішня частина була заклеєна шпалерами, відтак [PERSON] не мала змоги побачити ушкодження будинку, які виявились після холодів. Після виявлення вищевказаних недоліків, позивач 22 вересня 2018 року направила на адресу [PERSON] письмову пропозицію про досудове врегулювання спору, в якій вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між ними на момент укладення договору нею було сплачено 45000, 00 грн., та протягом року ще 20000, 00 грн. Відповідно до п. 3.1.2 договору остаточний розрахунок необхідно було здійснити до 03 серпня 2018 року, однак, оскільки в будинку виявились суттєві недоліки, які були приховані на момент укладення договору, вона відмовляється від угоди та пропонує добровільно розірвати договір купівлі-продажу та повернути їй сплачені кошти у сумі 65000, 00 грн. до 22 жовтня 2018 року. У разі недосягнення згоди та невиконання зазначених вимог, вона буде вимушена звернутись до суду з позовом щодо захисту своїх законних прав та інтересів. (а.с.12). 10 жовтня 2018 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] відповідь на її письмову пропозицію, в якій вказав, що станом на 10 жовтня 2018 року в порушення умов договору купівлі-продажу нею не виконано обов`язку проведення розрахунку, що є істотним порушенням договору, у зв`язку з чим він згоден розірвати договір купівлі-продажу від 02 серпня 2017 року та запропонував з`явитись до Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області для оформлення розірвання договору в строк до 25 жовтня 2018 року. В разі відмови від цієї пропозиції він буде змушений звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с. 14,15). Згідно з ч. 1ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В якості підстави визнання укладеного договору недійсним позивач посилається на навмисне введення її в оману відповідачем [PERSON] шляхом умисного приховування фактів руйнування будинку та його аварійного стану шляхом косметичного ремонту. Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Згідно правовій позиції, висловленій в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року по справі № 445/1011/17 (провадження № 61-971св18) тлумачення ст. 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних та допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказуються на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З вищевикладеного вбачається, що сторони домовились про всі умови договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 серпня 2017 року. Вказаний спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Згідно п. 1.4 договору відчужуваний житловий будинок оглянутий покупцем [PERSON] до посвідчення цього договору. Недоліків, які перешкоджають використанню зазначеного нерухомого майна за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлено. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного ним житлового будинку вона не мала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - чоловік позивача пояснив, що він не був присутній при огляді житлового будинку перед укладенням договору купівлі-продажу, був присутній його брат [PERSON] . Коли вони вселились в спірний житловий будинок, візуально його стан був задовільний. Проте, з настанням холодів в будинку потріскались шпалери, з`явилися тріщини в стінах, з вулиці почали випадати цеглини, стан будинку став не житловим. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] - брат чоловіка позивача, пояснив, що він був присутній при огляді будинку до укладення договору купівлі-продажу, його стан був задовільний. Потім після зими будинок став рушитись, будинок погано опалювався. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач з її чоловіком були задоволені купівлею спірного будинку, прожили в ньому приблизно пів року. Будинок погано опалювався, почали рватись шпалери та фундамент почав руйнуватися. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що чоловік позивача просив його привезти дрова. Восени він бачив, що стіна будинку була випукла та з тріщинами. Суд не бере до уваги надані позивачем фотознімки на підтвердження своїх позовних вимог, так як з цих фотознімків не можливо встановити їх належність до спірного житлового будинку та зробити висновки щодо якісних характеристик відчужуваного відповідачем житлового будинку, а з пояснень свідків не можливо дійти висновку щодо санітарного та технічного стану житлового будинку. Таким чином, підставами вважати, що існують обставини, передбачені ст.ст. 230 ЦК України, на що посилається позивач, відсутні. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо введення її в оману відповідачем при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю

Outcome: approved