Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

14.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, розташований по вулиці Гагаріна, 10, с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність печатки на оригіналі правовстановлюючого документу. Уповноважені представники сторін в судове засідання не зявились. Від позивача надійшла заява, в якій він свої вимоги підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі. Від представника відповідача надійшов лист в якому він зазначив що позов визнає та просить розглянути справу без його присутності. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: 13.09.2014 року [PERSON] померла, про що видано свідоцтво про смерть серія 1-НО № 808435 від 15.09.2014 року. [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений 07.04.2011 року секретарем Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 63. Відповідно до вказаного заповіту земельну ділянку в розмірі 5,150 га., належного їй на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ДН № 055207, виданого 12.05.2004 року Великоновосілківським відділом земельних ресурсів Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області у межах згідно з планом на території Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 413; житловий будинок, який належить їй на праві приватної власності і знаходиться в селі Андріївка по вулиці Гагаріна № 10 з усіма господарчими та побутовими спорудами, з присадибною ділянкою розміром 0,2500 га., яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 428423 виданого 19.10.2010 року Андріївською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-10-149-000-54; присадибну ділянку розміром 0,2578 га., яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 428424 виданого 19.10.2010 року Андріївською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01-10-149-000-55, вона заповідає [PERSON]. Позивач [PERSON] є рідним сином померлої 13.09.2014 року [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія ІІІ-ЯР № 264255 від 07.10.1958 року. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38805497 від 05.11.2014 року, виданого Великоновосілківською державною нотаріальною конторою, 05.11.2014 року о 08:24 години Велиокновосілківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 56731597 (номер у нотаріуса 205/2014) на спадкодавця [PERSON] померлу 13.09.2014 року. Згідно відповіді КП «Великоновосілківське РБТІ» від 26.09.2017 року, за наявними архівними даними станом на 31.12.2013 рік [PERSON] є власником жилого будинку, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 10, с. Андріївка, Великонвоосілківського району Донецької області згідно свідоцтва про право особистої власності від 28.08.1990 року (реєстраційний № 87), в архівній справі вищевказане свідоцтво відсутнє, а відповідний запис про реєстрацію свідоцтва про право особистої власності від 28.08.1990 року є в реєстровій книзі (№ 1 с. Андріївка). Відповідно до Постанови державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори [PERSON], від 19.10.2017 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно житловий будинок, після смерті матері [PERSON], померлої 13.09.2014 року посилаючись на відсутність в правовстановлюючому документі на житло Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, печатки органу, що його видав. Неможливість оформити право власності на домоволодіння в позасудовому порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про відновленні порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. ст. 79-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтрерсів. Приписами ст.ст. 1216-1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України,заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин недотримання процедури щодо отримання державних актів про права власності на нерухоме майно не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, через відсутність законодавчої урегульованості порядку внесення змін до правовстановлюючих документів виданих особам, які на теперішній час вже померли. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved