Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

13.10. 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом, третя особа - Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області. В обґрунтування позову зазначив наступне: [INFO] в с. Скрипаї Зміївського району Харківської області померла його мати [PERSON]. Останнім місцем реєстрації та проживання матері була наступна адреса: [ADDRESS], а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Скрипаї Зміївського району Харківської області. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] як сина та матері підтверджується свідоцтвом про його народження. Згідно вказаного вище свідоцтва його батьком визначено [PERSON], якого позивач не знав. За життя мати позивача - [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS]. Земельна ділянка під будинком - не приватизована, оскільки мати за життя не отримувала державного акту на землю. Заповіту мати не залишала, а тому має місце спадкування за законом. На момент смерті матері у вказаному вище будинку ніхто, крім неї, не був зареєстрований та не проживав. До нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадщину після смерті матері за законом прийняв позивач, як єдиний спадкоємець, фактично, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі 6 місяців після смерті матері забрав собі її особисті речі та документи, доглядав за будинком та за предметами звичайної побутової обстановки в будинку, використовуючи речі матері у власних потребах і деякі з них наявні у позивача і на даний час. Також вказав, що з урахуванням прийняття ним спадщини вона належить йому фактично. Після звернення позивача до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна померлої матері, йому було повідомлено про те, що необхідно надати правовстановлюючий документ на будинок (свідоцтво про право власності), однак він вказав на те, що надати такого документу не може, так як мати за життя не отримала свідоцтва, а станом на момент побудови будинку (1951 рік) необхідності такої не було і будинки реєструвалися у сільській раді, однак йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, від сільського голови Лисак Т.М. надійшов лист, в якому він просив розглянути справу без представника сільської ради, з позовом [PERSON] згодні в повному обсязі. Представник Зміївської державної нотаріальної контори в Харківській області у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено і не заперечується сторонами у справі: [INFO] в с. Скрипаї Зміївського району Харківської області померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS], а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Скрипаї Зміївського району Харківської області (а.с. 11). Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] як сина та матері підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 10). За життя [PERSON] була власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується: - довідкою КП «Зміївське БТІ» № 2271 від 09.09.2014 року, з якої вбачається, що згідно архівних матеріалів КП «Зміївське БТІ», рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів від 21.08.1990 року № 289, на підставі рішення виконкому Скрипаївської сільської ради народних депутатів від 21.08.1990 року б/н було оформлено право власності на власників житлових будинків в с. Скрипаї Зміївського району Харківської області в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS], на ім'я [PERSON], але свідоцтво не видавалось, так як за життя [PERSON] не зверталася із заявою про оформлення права власності на житловий будинок. Згідно наказу Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 року, щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна збудованих до 05.08.1992 року, одним із документів, що свідчить про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, відповідно до вимог законодавства, є технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 13). - довідками № 02-2Н/542 від 23.06.2011 року, № 658 від 12.05.2008 року, № 670 від 16.05.2008 року підтверджено, що згідно даних по господарського обліку Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області житловий будинок [ADDRESS] значиться зареєстрованим за [PERSON] (а.с. 14-16). - даними технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], з якого вбачається, що будинок було збудовано у 1951 році (дані на будинок наявні в інвентаризаційній справі № 716 КП «Зміївське БТІ» (а.с. 17-20). Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Зміївського районного округу Харківської області [PERSON] від 10.10.2014 року № 440/02-31 (а.с. 21). З листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т.В. від 22.10.2014 року за № 1615/01-16 слідує, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Враховуючи, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] на момент дії ЦК УРСР (в редакції 1963 року), в зв'язку з чим правовідносини щодо спадкового майна виникли в період дії цього Кодексу, а тому при вирішенні справи повинні бути застосовані саме його норми. Відповідно до ст. 526 УК УРСР (в редакції 1963року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вимогами п. 4.9 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (з дня смерті) за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12 глави 10 розділу II вищевказаного Порядку). Згідно п. 4.15 глави 10 розділу II вказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, встановлено, що померла [PERSON] фактично була власником житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину після смерті матері за законом він прийняв, як єдиний спадкоємець, фактично, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі 6 місяців після смерті матері забрав собі її особисті речі та документи, доглядав за будинком та за предметами звичайної побутової обстановки в будинку, використовуючи речі матері у власних потребах і деякі з них наявні у нього і на даний час силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), інші спадкоємці відсутні, однак через те, що у померлої не було Свідоцтва про право власності на вище вказаний житловий будинок, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину інакше ніж через суд, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved