Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

12 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, оспорює необхідність сплати аліментів, а тому вона бажає стягнути з нього аліменти, інших дітей у нього не має, аліменти нікому не сплачує. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі, вказаному позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 13 грудня 1999 року, виданого виконавчим комітетом Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 17 від 05 січня 2017 року, [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є виправданим дійсним потребам дитини, доказів неможливості сплати аліментів у зазначеному розмірі, відповідач суду не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 640 грн 00 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved