Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

14 грудня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS]. У цій квартирі також зареєстровано відповідачку (дочка), яка у ній не мешкає більше року без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою (а.с.а.с. 2 4). У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, пояснивши, що є одноосібною власницею квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстровано відповідачку (дочка), яка у ній не мешкає більше року без поважної причини. Відповідачка до суду не зявилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 12\~квітня 2019 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.а.с. 5 7). У квартирі від 02.04.1997 року також зареєстровано відповідачку (дочка позивачки) (а.с.а.с. 9, 10). Відповідачка за вказаною адресою не мешкає без поважної причини понад один рік від серпня 2017 року, про що свідчить відповідний акт від 31.08.2019 року, складений з участю представника КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради (а.с. 11). Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. У відповідності зі статтею 156\~Житлового кодексу\~України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За правилами, встановленими частиною 2 статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка не мешкає у квартирі, що належить позивачці на праві власності, понад рік, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому наявність домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки судом не встановлено. Таким чином, факт реєстрації відповідачки у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачки у користуванні власністю, отже позов підлягає задоволенню. У порядку статті 141 ЦПК з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню компенсація її судових витрат у сумі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved