overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

14 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 вересня 2002 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки сторони не підтримують з 2013 року, просить позов задовольнити та розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились та направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 12 вересня 2002 року зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 1143, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, вважають збереження шлюбу неможливим, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

14 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 16.11.2002 року із [PERSON]., посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.11.2002 року (а.с.4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньок Єлізавету, 07.04.2003р.н., та Аліну, 14.11.2004р.н. /а.с.5-6/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

14 серпня 2015 року [PERSON] звернулася у суд з заявою, в якій зазначає, що народилася 06 березня 1999 року. У 2014 році познайомилася з [PERSON], від якого завагітніла і має намір створити сімю. У відділі реєстрації актів громадянського стану Камінь-Каширського районного управління юстиції їм відмовили у реєстрації шлюбу, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Вважає, що шлюб з [PERSON] відповідає її інтересам, а тому просить постановити рішення, яким надати їй право на шлюб з ним. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала у повному обємі з викладених у ній підстав та просила її задовольнити, пояснила, що вона вагітна і бажає укласти шлюб з [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні також просив надати [PERSON] право на шлюб з ним та пояснив, що разом з [PERSON] бажає створити сімю. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просила надати її дочці [PERSON] право на шлюб з [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти надання його дочці права на шлюб з [PERSON] Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно з положеннями ст. 22 СК України, шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Частиною 2 статті 23 СК України передбачено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 06 березня 1999 року (а.с. 3) і шлюбного віку не досягла. З 2014 року вона зустрічається з [PERSON] і вони бажають створити сімю. З довідки Камінь-Каширської центральної районної лікарні № 1524 від 21 серпня 2015 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у жіночій консультації Камінь-Каширської центральної районної лікарні з приводу вагітності, 12-13 тижнів (03.08.2015 р.) (а.с. 12). Батьки неповнолітньої заявниці [PERSON] та [PERSON] не заперечують щодо надання їх дочці права на шлюб з [PERSON] Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заяву належить задовольнити і надати останній право на шлюб з [PERSON] Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати відшкодуваню заявниці не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

14 серпня 2015 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 28 грудня 2007 року виконкомом Жаботинської сільської ради Камянського району Черкаської області. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], однак сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Через несумісність характерів вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства. Шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась та 10 вересня 2015 року подала в суд заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та 11 вересня 2015 року подав заяву, з якої убачається, що він позов визнає та також просить розглядати справу у його відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Після укладення шлюбу вони міцної сімї не створили через різні погляди на життя і різні характери. Сторони тривалий не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

14 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 03 листопада 2006 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1374. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач заперечував проти надання часу на примирення, наполягав на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з травня 2014 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснив позивач. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

14 серпня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12 жовтня 2012 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №1048. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з лютого 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

14 серпня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області 05.06.2002р., актовий запис про шлюб №145 від 05.06.2002р., свідоцтво про одруження серії 1-НО №155919. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. Зазначає, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 12.08.2002р.н., [PERSON], 03.02.2013р.н., господарства спільного між ними не велося. В судове засідання позивачка не зявилась, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі, повідомляє, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 05 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області в книзі реєстрації шлюбів 05.06.2002р. зроблено відповідний актовий запис №145 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО №155919 від 05.06.2012р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 12.08.2002р.н. та [PERSON], 03.02.2013р.н., спільного господарства не ведуть, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

14 серпня 2015 року заявник\~звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документу. Свої вимоги мотивує тим, що 14 квітня 1994 року придбав квартиру [ADDRESS]. Заявник звернувся до реєстраційної служби з заявою для проведення державної реєстрації права власності, але державним реєстратором йому відмовлено, оскільки у договорі купівлі-продажу була допущена описка в написанні його прізвища «Чукарев» замість «Чукарьов». Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~14 квітня 1994 року [PERSON] придбав квартиру №8 в м.Миколаєві по вул. Лісова,5, на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в ММБТІ. Як вбачається з паспортних даних, прізвище заявника вказано «Чукарьов». Відповідно до довідки ММБТІ від 16.07.2015 року, станом на 28.12.2012 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] Згідно п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд\~\~розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві\~\~про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

14 серпня 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], яка проводилась 18.09.2014 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення після відключення поза приладом обліку, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

14 серпня 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: [ADDRESS], яка проводилась 26.05.2014 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення повторного нуля з дооблікових проводів з розпридільчої коробки на окрему розетку, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

14 серпня 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комісарівська, буд. 67, яка проводилась 09.12.2014 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення після відключення поза приладом обліку, шляхом накиду відкритою електропроводкою, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

14 серпня 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Митрофана Андреєва, буд. 58, яка проводилась 11.11.2014 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення після відключення поза приладом обліку шляхом накиду, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

14 серпня 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (а.с.2-4). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Львівський, буд. 53, яка проводилась 04.03.2015 року, представниками енергопостачальника було виявлено порушення п.48 Правил: самовільне підключення після відключення шляхом накиду на ЛЕП, що йде на напругу будинку, електроенергія споживається, приладом обліку не враховується, внаслідок таких неправомірних дій споживача енергопостачальній компанії було спричинено матеріальний збиток.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

14 серпня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 11 серпня 2011 року між [PERSON] акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем був укладений кредитний договір №BLаЖГА00061268, за яким позивач надав відповідачу кредит на поточні потреби у сумі 10 500,00 гривень, термін повернення кредиту 11 серпня 2014 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 15 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом 1,75 % від суми кредиту. Проте відповідач свої зобовязання, передбачені договором, не виконала, тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що станом на 06 серпня 2015 року становить на загальну суму 69 275,26 грн., що складається з: заборгованості по поверненню кредиту 8\~280,64 грн., по сплаті відсотків 3 500,56 грн., по сплаті комісії 4 074,66 грн., штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобовязань 53\~419,40 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку погашати заборгованість, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved