Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

13 липня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом. В обґрунтування позову зазначено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 19 травня 2010 року був укладений кредитний договір без номера, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 2400 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Узяті на себе зобовязання за договором [PERSON] належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 червня 2017 рік утворилася заборгованість у розмірі 12064,28 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1999,99 гривень, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 9013,61 гривень, а також нараховані штрафи у сумі 500 гривень (фіксована частина) та у сумі 550,68 гривень (процентна складова). З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] на його користь вищевказану суму заборгованості у розмірі 12064,28 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1600,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяву про відкладення справи або про розгляд справи у його відсутності не надав. За таких обставин, оскільки проти цього не заперечував представник позивача, судом, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. На підставі статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. З матеріалів справи встановлено що, 19 травня 2010 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 2400 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та на умовах і правилах надання банківських послуг. Згідно з розрахунків заборгованості за кредитним договором б/н від 19.05.2010 року, [PERSON] станом на 30 червня 2017 рік має заборгованість у розмірі 12064,28 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 1999,99 гривень, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 9013,61 гривень; також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 550,68 гривень штраф (процентна складова). Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором позовні вимоги банку стосовно стягнення з останнього заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки суд виходить з наступного. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, визначених цим договором. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається. За таких обставин позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у частині стягнення штрафу (його фіксованої та процентної складової) не може бути задоволений. Всього з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню 11013 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором (заборгованість за кредитом у сумі 1999,99 гривень, заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 9013,61 гривень). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1460 грн. 65 коп. (11013,60 грн. * 1600,00грн./ 12064,28грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial