Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

13.03.2018 року [PERSON] звернувся до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 214, він придбав у [PERSON] житловий будинок № 18 по вул. 8 Березня в смт. Розівка Розівського району Запорізької області. Водночас [PERSON], залишилася зареєстрованою за вказаною вище адресою, хоча з квітня 2007 року в будинку не проживає. Про реєстрацію відповідачки в будинку йому стало відомо тільки в 2018 році, коли він звернувся до Управління соціального захисту населення Розівської районної державної адміністрації Запорізької області з приводу призначення субсидії. Місце проживання відповідачки [PERSON] йому невідомо, а тому домовитися з останньою про добровільне зняття з реєстрації з місця проживання, він не має можливості. З огляду на вказане, [PERSON] просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщення, а саме житловим будинком № 18 по вулиці 8 Березня в смт. Розівка Розівського району Запорізької області. Також позивач просить стягнути з відповідачки суму понесених судових витрат\~у розмірі\~704 грн. 80 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 45, 64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась без повідомлення (поважних) причин, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 62-63). Відзив не подала. Представник третьої особи територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької, у поданій до суду письмовій заяві, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], та також просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 66). Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до\~положень\~статті\~12\~ЦПК\~України\~цивільне судочинство\~здійснюється\~на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники\~справи\~мають рівні\~права\~щодо\~здійснення всіх\~процесуальних\~прав\~та обовязків,\~передбачених\~законом.\~Кожна\~сторона\~повинна довести\~обставини,\~які\~мають\~значення для\~справи\~і\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до частин 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 214, [PERSON] передала [PERSON] у власність житловий будинок № 18 по вул. 8 Березня в смт. Розівка Розівського району Запорізької області (а.с. 7), про що до Державного реєстру правочинів було внесено відповідні дані, та що підтверджується витягом № 3883978 від 24.04.2007 року (а.с. 8). Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44749802 від 29.09.2015 року, позивач є власником житлового будинку № 18 по вул. 8 Березня в смт. Розівка Розівського району Запорізької області, на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 11). З довідки селищного голови за № 1188 від 09.02.2018 року вбачається, що відповідачка [PERSON] [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але з 2007 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 12). Реєстрація відповідачки в спірному домоволодінні порушує права позивача, як власника нерухомого майна, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїми правами. Згідно статей 317, 319, 321\~ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами статей 16, 386\~ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами статті 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить стаття 383 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосування положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК України позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зважаючи на те, що відповідачка не є, та ніколи не була членом сімї власника житла, витрат з його утримання не несе, протягом 11 років підряд не проживає в даному помешканні, її реєстрація в спірному будинку порушує право власності позивача, а тому вимоги останнього про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 319, 383, 391\~ЦК України шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком. В силу ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволено повністю, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved