Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

14.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив суд визначити йому додатковий строк в три місяці, достатній для подання до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяви та інших необхідних документів, про прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 10.10.2015 року. Ухвалою судді від 22.01.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий час для усунення недоліків поданої ним позовної заяви. Після подання позивачем уточненої позовної заяви, в якій недоліки визначені суддею були усунуті, ухвалою судді від 13.03.2018 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до слухання у загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого [PERSON], вирішено питання про склад учасників, сторонами надано усі докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги або заперечення. 22 червня 2018 року підготовче провадження по справі завершено, справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі. По суті позовних вимог пояснив, що 10.10.2015 року помер батько позивача [PERSON], який постійно проживав за адресою: [INFO]. Позивач в свою чергу, на час відкриття спадщини після смерті батька був зареєстрований та проживав у Красноградському районі Харківської області. Заповіту за життя батьком складено не було. Про смерть батька позивач дізнався не відразу, так як не підтримував з ним близьких стосунків. Звернувшись у вересні 2017 року до Золочівської ДНК Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки документи, які підтверджують факт прийняття спадщини в порядку, встановленому чинним законодавством, не були подані. Крім цього вказав, що не звертався до нотаріальної контори у встановлений законодавством строк так як про смерть батька дізнався не одразу та у нього існували особисті та сімейні обставини, які перешкоджали йому звернутися із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк, а саме працевлаштування у іншому місті, а також він не є людиною обізнаною щодо правової процедури прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував у повному обсязі, зауваживши, що позивач [PERSON] був обізнаний щодо обставин та дати смерті свого батька [PERSON], належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропущення строку для прийняття спадщини суду не навів, працевлаштування у іншому місці не є нездоланною перешкодою для подання відповідної заяви про прийняття спадщини. Відтак, вважав, що причини для поновлення строку для прийняття спадщини відсутні, як і для задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 1992 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що Ленінською сільською радою Красноградського району Харківської області 22 липня 1992 року у книзі реєстрації актів про народження було вчинено актовий запис №10 та видано відповідне свідоцтво про народження серії V-ВЛ №290460. 02 червня 1997 року народилася, у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], про що Писарівською сільською радою Золочівського району Харківської області 10 липня 1997 року у книзі записів актів громадянського стану про народження було вчинено актовий запис №8та видано відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №011552. 10 жовтня 2015 року у віці 45 років помер [PERSON], про що 16 жовтня 2015 року, вчинено актовий запис №28 та 10 листопада 2015 року Виконавчім комітетом Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області видано повторне свідоцтво про смерть серії І-ЖС №339897. 21 листопада 2015 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла нотаріально засвідчена заява [PERSON] про прийняття спадщини після померлого 10 жовтня 2015 року [PERSON]. 20 жовтня 2017 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обовязків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відмовлено [PERSON], що звернувся 20 жовтня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 10 жовтня 2015 року [PERSON] з мотивів відсутності документів підтверджуючих факт прийняття спадщини. З довідки товариства з обмеженою відповідальністю Агропромисловий комплекс Докучаєвські черноземи від 20/04/2018 року №51 вбачається, що [PERSON] працює в товаристві сторожем з 01 квітня 2015 року до часу надання довідки. Згідно копії паспорту позивача [PERSON], він з 14 липня 2008 року зареєстрований у [INFO]. Крім того, судом під час розгляду встановлено, що 10 листопада 2015 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після померлого 10 жовтня 2015 року [PERSON]. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 09 серпня 2017 року [PERSON] відмовлено у його позові до [PERSON] про зміну черговості спадкування після смерті [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 жовтня 2017 року вказане рішення залишено без змін. Вказані обставини не стосуються предмету доказування наявності або відсутності поважної причини не своєчасного звернення до нотаріальної контори позивачем [PERSON] після смерті батька, проте перевірялися судом для зясування кола осіб, на права та обовязки яких рішення по цій справі може вплинути. Так, зокрема, судом було зясовано, що представник позивача по справі [PERSON] сам претендував на спадкове майно після смерті [PERSON], проте станом на момент розгляду справи не є спадкоємцем, так як усунутий від спадкування попередньої чергою спадкоємців, а у зміні черговості йому судом відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що вони врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України. Конституцією України, а саме статтею 55, закріплено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статті 1258, 1261 встановлюють черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, законом передбачено, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини є наявність поважної причини його пропуску. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи встановлені судом обставини на предмет дотримання вказаних норм закону, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, представник позивача у судовому засіданні 17 жовтня 2018 року підтвердив, що на даний час єдиною підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач [PERSON] вважає працевлаштування у іншій місцевості на доказ чого надано довідку ТОВ Агропромисловий комплекс Докучаєвські черноземи про працевлаштування. Крім того в позові позивач зазначає додаткову підставу необізнаність щодо юридичної природи оформлення спадкових прав. Інших підстав позивачем та його представником не вказано, відтак суд розглядає позов в межах заявлених вимог та саме з названих підстав, на основі наданих доказів. Відтак, позивач як спадкоємець першої черги, який бажав прийняти спадщину після смерті його батька [PERSON], але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (стаття1261, частина перша статті 1269 ЦК України). Враховуючи, положення статей 1220, 1222, 1270 ЦК України, позивач мав звернутися з заявою про прийняття спадщини з 10 жовтня 2015 року тобто з дня смерті його батька [PERSON] та протягом 6 місяців тобто до квітня 2016 року. Проте згідно постанови нотаріуса позивач звернувся лише 20 жовтня 2017 року тобто через 2 роки після смерті батька. Дослідивши надану позивачем довідку про його працевлаштування у іншому районі Харківської області, суд доходить висновку, що це не є поважною причиною пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини, в розумінні положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України.Так як працевлаштування на посаді сторожа на сільськогосподарському підприємстві у тій самій області не є причинами, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, щоб унеможливлювали подання заяви про прийняття спадщини. Не є такими підставами в розумінні положень названого закону і необізнаність позивача, щодо процедури прийняття спадщини, в звязку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи, відсутність підстав для задоволення позовних вимог судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed