Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору міни від 19.02.20136 набув право власності на житловий будинок з прибудовою «а1», навісом «а3», літ. «А1» загальною площею 62,8 кв.м, житловою площею 48,7 кв.м, з господарчими побудовами: сарай літ. «Б»-цегла, гараж літ «Г» - шлакоблок, огорожу, ворота/хвіртку №1,2, водо колонку І, замощення ІІ, ІІІ, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.02.2013. Вказаний будинок із господарчими спорудами розташований на земельній лділянці площею 0,0568 га кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), право користування на яку перейшло до позивача згідно умов договору міни на тих самих умовах, що були у попереднього власника. Рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2017 вказану присадибну ділянку землі позивачу було передано безоплатно у приватну власність і зареєстровано в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно 04.08.2017. За період користування придбаним житловим будинком позивач виконав в ньому ремонтні роботи, а також збудував в межах земельної ділянки нові житлові будинки та розширив площу навісу. Після закінчення ремонтних і будівельних робіт домоволодіння [ADDRESS] має такі характеристики: житловий будинок «А-2» загальною площею 116,10 кв.м, житловою площею 38,70 кв.м; житловий будинок «Б-1» загальною площею 60,90 кв.м, житловою площею 30,40 кв.м; житловий будинок «Г-2» загальною площею 67,0 кв.м, житловою площею 23,60 кв.м; навіс «Д» площею 58,20 кв.м; водо колонка «І», замощення «ІІ», № 1 огорожа та № 2 хвіртка/ворота. За узаконенням вказаних будівель позивач звернувся до виконкому Криворізької міської ради, де йому були надані роз'яснення про порядок введення до експлуатації об'єктів самочинного будівництва лише після рішення суду про визнання права власності на ці об'єкти. Ухвалою суду від 14.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. 21 березня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому було зазначено про те, що спірні об'єкти були побудовані позивачем до 22.07.2016, а право власності на земельну ділянку виникло у нього у 2017 році, однак жодних доказів, які підтверджують факт надання земельної ділянки вже під самочинно збудоване нерухоме майном ним не надано. Також, вважав, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Крім того, позивачем не доведено відповідність спірного об'єкту нерухомості будівельним, санітарним та протипожежним нормам. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 85-86). 08 травня 2018 року від представника третьої особи надійшло письмове пояснення по справі, в якому зазначено, що у зв'язку передачі повноважень від Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області до відділу питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, виконкому криворізької міської ради було частково передані матеріали за період 2011-2016 роки, а саме дозвільного та декларативного характеру. В вище зазначених матеріалах відомості щодо реєстрації повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, декларації про початок та декларацій паро готовність об'єкта до експлуатації за адресою позивача до відділу не передавалася і не знаходяться. Заперечив проти позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, вважав, що для цього наявні усі правові підстави. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмовому поясненні. Суд, заслухавши учасників справи, дослід вишив матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 19 лютого 2013 року між позивачем, в інтересах якого діяли батьки, та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни, відповідно до умов якого у власність до [PERSON] перейшов житловий будинок з господарчими побудовами розташований на земельній ділянці площею 0,0585 га за адресою [ADDRESS], а також перейшло право землекористування земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на тих самих умовах, що були у попереднього власника (а.с. 4-7). Відповідно до копії технічного паспорту, складеного 14.09.2010 КП ДОР КБТІ, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], розташований житловий будинок А-1, сарай Б, гараж Г, № 1,2 огорожа, І водо колонка, ІІ, ІІІ вимощення, прибудова а-1, навіс а3, загальна площа під будинком, господарськими будівлями - 153 кв.м (а.с. 20-21). Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно 19.02.2013 за № 11031712110 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, об'єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до копії технічного паспорту, складеному 22.07.2016 ТОВ «Технік КР», на земельній ділянці по [ADDRESS], розташовані житловий будинок А-2, житловий будинок Б-1, житловий будинок Г-2, навіс Д, водоколонка І, замощення ІІ, огорожа № 1,2, загальна площа під будинком, господарськими будівлями 267,4 кв.м (а.с. 22-32). Відповідно до копії Експертного висновку, складеному ТОВ «КривбасСтройСервис» у 2016 році, технічний стан житлового будинку А-2, житлового будинку Б-1, житлового будинку Г-2 і навесу Д в цілому задовільний, що відповідає категорії К-ІІ, подальша безпечна експлуатація зазначених споруд за умови дотримання нормативних вимог по експлуатації будинків та споруд можлива, вони відповідають будівельним, санітарним та пожежним нормам (а.с. 100-138). В період з 22.03.2017 по 18.04.2017 ПП «Землі півдня» була виконана технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-19). Рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2017 за № 1893, затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва за адресою [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], площею 0,0585 га і передано вказану із земель комунальної власності міста безоплатно у власність земельну ділянку, що перебуває в користуванні [PERSON], із зобов'язанням зареєструвати відповідне право на земельну ділянку згідно із чинним законодавством (а.с. 98). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.08.2017 № 93896267, 04 серпня 2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], за [PERSON] (а.с. 10). Згідно копії листа від 07.02.2017 за № С-4-П, направленого Відділом з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради на ім'я [PERSON], останнього було проінформовано про те, що для заповнення та подачі на реєстрацію декларації (право власності на об'єкт якого встановлено за рішенням суду) замовнику потрібно отримати, зокрема рішення суду про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт (а.с. 51-54). 13.02.2017 Департамент державних програм та розвитку житлового будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в своєму листі на ім'я [PERSON], повідомило про Порядок прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об'єкту, зокрема у випадку визнання права власності на такий об'єкт, а також за умови можливості його надійної та бехпеченої експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкту (а.с. 55). Також, Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради своїм листом від 07.09.2017 повідомило [PERSON] про те, що після ухвалення рішення суду про визнання права власності на конкретний об'єкт нерухомого майна, його потрібно ввести в експлуатацію, в такому випадку рішення суду виступає правовстановлюючим документом, який засвідчує право власності на нерухоме майно (а.с. 56). Станом на 05 грудня 2017 року ринкова вартість об'єкту: житлового будинку літ. А-2, загальною площею 116,10 кв.м, житловою площею 38,70 кв.м, житлового будинку літ. Б-1, загальною площею 60,90 кв.м, житловою площею 30,40 кв.м, житлового будинку літ. Г-2, загальною площею 67,0 кв.м, житловою площею 23,6 кв.м, навісу літ. Д площею 58,20 кв.м, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1, хвіртки/воріт № 2, визначена в розмірі 192 538 гривень, що підтверджується копією звіту про оцінку майна, складеному суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Центр експертного дослідження» від 05.12.2017 (а.с.33-50). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. п. 4, 12 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону N 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. З огляду на встановлені обставини, зокрема те, що спірні об'єкти самочинного будівництва збудовані позивачем на належній йому земельній ділянці, яка була відведена під вже збудоване самочинне нерухоме майно, яке відповідає будівельним, санітарним та пожежним нормам, не порушують права та інтереси інших осіб, враховуючи попереднє звернення позивача до відповідних установ про узаконення самочинного будівництва, а також з питань введення його в експлуатацію, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved