Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

13.12.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» про визнання дій неправомірними, відміну нарахованої заборгованості за комунальні послуги, зобовязання вчинення дій, стягнення матеріальних збитків внаслідок припинення виплати субсидії та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 08.02.2017 року апеляційну скаргу КПТМ «Бориспільтепломережа» задоволено частково. Скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2016 року, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову КПТМ «Бориспільтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. В даному рішенні суд апеляційної інстанції, зокрема встановив, що квитанції з нарахуванням боргу за попередні місяці до щомісячних платежів не відповідають дійсності, порушують права відповідача. В свою чергу, КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» також являється комунальним підприємством, керується тим же законодавством та договором, укладеним між сторонами. Позивач уклала з відповідачем договір по обслугованою її квартири. Відповідно до даного договору розрахунковим періодом являється календарний місяць. Даним договором не передбачено нарахування боргу за попередні місяці до щомісячних платежів. Фактично договір, який укладений між позивачем та КПТМ «Бориспільтепломережа», а також договір, який укладений між позивачем та відповідачем по справі КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» являються ідентичними, оскільки укладені на основі одного типового договору. Однак, як і КПТМ «Бориспільтепломережа», відповідач КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління» вносить в щомісячні платежі, суми нарахованого боргу за минулі роки, які стягнуті з позивача рішеннями суду, які перебувають на стадії виконання або вже і виконані. В результаті таких нарахувань відбувається подвійне стягнення - з боку державного виконавця та самого підприємства. З огляду на вище вказане, а також з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить: - зобовязати відповідача припинити включати до квитанцій за оплату комунальних послуг за кожний місяць суми заборгованості перед комунальним підприємством за минулі періоди, відносно яких постановлені судові рішення щодо стягнення відповідних сум заборгованості, та здійснюється примусове стягнення в порядку виконавчого провадження; - зобовязати відповідача відкликати з Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області документи, на підставі яких було прийнято рішення про припинення субсидії з серпня 2017 року; - стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок незаконного нарахування відповідачем заборгованості за минулі роки в місячні платежі, що призвело до позбавлення її права на отримання субсидії за період з серпня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 10 822,38 грн.; - стягнути з відповідача моральну шкоду на основі ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 08.02.2017 року апеляційну скаргу КПТМ «Бориспільтепломережа» задоволено частково. Скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2016 року, та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову КПТМ «Бориспільтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (а.с.4-7). В даному рішенні суд апеляційної інстанції, зокрема встановив, що квитанції з нарахуванням боргу за попередні місяці до щомісячних платежів не відповідають дійсності, порушують права відповідача. Посилаючись на вказане рішення, позивач зазначає, що відповідач КП «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління», так само як і КПТМ «Бориспільтепломережа», здійснює неправомірне нарахування заборгованості за попередні місяці до щомісячних платежів. На підтвердження вказаних обставин позивач наддала квитанцію за листопад 2017 року, відповідно до якої на початок місяця за позивачем рахується заборгованість в сумі 8\~559,13 грн. (а.с.3). Позивач зазначає, що фактично такі дії відповідача являються подвійним стягненням. Згідно листа Управління соціального захисту населення № 8-7539 від 03.10.2017 року, позивачу на підставі інформації з комунальних служб КП «ЖРЕУ», «Бориспільводоканал» та «Бориспільтепломережа» було припинено субсидію з серпня 2017 року (а.с.34). Відповідно до п.6 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 4366 від 19.01.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, розрахунковим періодом є календарний місяць. Даним договором не передбачено нарахування боргу за попередні місяці до щомісячних платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого відповідачем, станом на січень 2012 року за позивачем [PERSON] рахується заборгованість у сумі 4966,95 грн. (а.с.29,30). Разом з тим жодного розрахунку, з якого вбачається звідки ж взялася така сума заборгованості суду надано не було. Крім того, з наданих двох інших відомостей та розрахунків про заборгованість вбачається, що станом на січень 2012 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 6292,65 грн. (а.с.59,60) та 4936,95 грн. (а.с.61,62). Таким чином, фактична сума заборгованості [PERSON] станом на січень 2012 року відрізняється. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2011 року з [PERSON] на користь КП «ЖРЕУ» було стягнено суму заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2551,88 грн. На підставі вище вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с.45) та відкрито виконавче провадження (а.с.43,44). Відповідач неправомірно включає до квитанцій за оплату комунальних послуг за кожний місяць суму заборгованості в розмірі 8808,50 грн. При цьому КП «ЖРЕУ» з цієї суми заборгованості не виключає заборгованість у сумі 2551,88 грн., яка була стягнена рішенням суду, і щодо примусового стягнення якої було відкрито виконавче провадження. Включення до квитанцій за оплату комунальних послуг за кожний місяць суми заборгованості за попередні періоди відповідачем здійснюється неправомірно, оскільки такі дії не передбачені укладеним між сторонами Договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 4366 від 19.01.2011 року. Таким чином, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача припинити включати до квитанцій за оплату комунальних послуг за кожний місяць суми заборгованості перед комунальним підприємством за минулі періоди обґрунтовані та підлягають задоволенню. Натомість суд вважає за необхідне зобовязати відповідача в подальшому здійснювати щомісячні нарахування без включення до квитанцій сум заборгованості за минулі періоди. Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача відкликати з Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області документи, на підставі яких було прийнято рішення про припинення субсидії з серпня 2017 року задоволенню на думку суду не підлягають, оскільки наявність відповідного судового рішення є підставою для здійснення відповідного перерахунку Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області відповідного розміру субсидії за минулий період, з урахуванням встановленим судом обставин. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у виді не отриманої субсидії в сумі 10822,38 грн. слід зазначити наступне. Згідно з\~ч.2\~ст.22\~ЦК України\~збитками є:\~1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв'язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, призначення та припинення надання житлових субсидій громадянам України відноситься до виключної компетенції структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, у даному випадку Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області, яке не являється стороною спору у даній конкретній цивільній справі. Чинним законодавством України встановлено можливість припинення надання житлових субсидій з підстави не сплати вартості фактично спожитої послуги, інформацію про що подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення організації, що надають відповідні послуги. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Судом встановлено, що фактично позивач не заперечує наявність у неї заборгованості в цілому, за виключенням суми 2551,88 грн., яка була стягнена за рішенням суду. З огляду на вказане, вина КП «ЖРЕУ» щодо припинення позивачу житлової субсидії відсутня. Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди, на основі ч.2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд приходить до наступного. Згідно ч.1, ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 2. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Outcome: partial