Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

13 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання у шлюбі з [PERSON] у 1975 році вони побудували житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у [ADDRESS]. [INFO] чоловік помер. Спадщину після його смерті шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном прийняла вона і стала власницею цілого будинку. Спадкоємцями першої черги за законом, окрім неї, є їхні діти: син [PERSON] та дочка [PERSON], які на спадщину не претендують. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті чоловіка, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та надвірні будівлі у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться по [ADDRESS], у порядку спадкування. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що позовні вимоги вона підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просить справу розглянути у її відсутності (а.с. 50). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному об'ємі і пояснив, що спадщину, яка залишилася після смерті батька, приймати не бажає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала суду телеграму, із змісту якої вбачається, що позов вона визнає повністю і просить справу розглянути у її відсутності (а.с. 46). Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, як це передбачено ст. 529 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до положень ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], і їх шлюб було зареєстровано 24 квітня 1968 року (а.с. 5). За час спільного проживання у 1975 році вони побудували житловий будинок та надвірні будівлі по [ADDRESS], що стверджується витягом з погосподарської книги № 2 за 2009 рік, довідками №№ 110, 109 від 02.02.2010 року та № 147 від 05.02.2014 року Нуйнівської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 10, 11, 12, 13). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). З дня його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинковолодіння. Заповіту [PERSON] не залишив. Його дружина [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, а, отже, прийняла спадщину і стала власником житлового будинку з надвірними будівлями в цілому. Спадкоємці першої черги за законом - відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця [PERSON] (а.с. 53), спадщину, що відкрилася з дня смерті останнього, у встановлений законом строк не прийняли. Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом (а.с. 11-12). Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 59/02-14 від 02 лютого 2010 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 9). Таких правовстановлюючих документів спадкодавець за життя не мав, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за результатом розгляду запиту № 18247016 від 25 лютого 2014 року (а.с. 38), а тому позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спірне нерухоме майно. За згодою позивача [PERSON] суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved