Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

14.05.2007 відповідач отримав кредит в сумі 2 400,00 грн. на строк 24 місяці, з 14.05.2007 по 14.05.2009 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 57,60 грн., що підтверджується заявою позичальника від 14.05.2007 № ZPXRRX45262541. Вказана заява, разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови) і Тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір. Відповідно до умов вищезазначеної заяви погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 170,76 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат, згідно з Умовами. Згідно з п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Пунктом 5.1 Умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу. Пунктом 5.3 Умов визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Судовим наказом Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02.09.2009 по справі № 2-Н-87/09 з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 14.05.2007 № ZPXRRX45262541 в розмірі 3 057,77 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого фактично не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, передбачених договором. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за договором від 14.05.2007 № ZPXRRX45262541, внаслідок чого у нього станом на 22.08.2014 виникла заборгованість: за кредитом - 540,54 грн.; за процентами за користування кредитом - 3 526,77 грн.; за комісією - 172,80 грн.; пеня - 4 771,99 грн.; штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина), що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Щодо штрафу у розмірі 5 % від суми заборгованості, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання, може забезпечуватися неустойкою. За визначенням частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, як штраф, так і пеня обчислюються у процентному відношенні до суми грошового зобов'язання. Проте, як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, позивач, всупереч наведеним нормам ЦК України, визначаючи розмір штрафу у вигляді 5% від суми заборгованості, включив до загальної суми заборгованості відповідача суму пені, тобто нарахував неустойку на неустойку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що розмір штрафу у 5 % від суми заборгованості, передбаченого п. 5.3 Умов, має дорівнювати: 540,54 грн. (заборгованість за кредитом) + 3 526,77 грн. (заборгованість за відсотками) + 172,80 грн. (заборгованість за комісією) = 4 240,11 грн.*5% = 212,01 грн. Загальна сума штрафів, передбачених цим пунктом Умов становить: 500,00 грн. + 212,01 = 712,01 грн. З урахуванням суми, що була стягнута з відповідача судовим наказом Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02.09.2009 по справі № 2-Н-87/09, розмір заборгованості відповідача становить: 540,54грн. + 3 526,77грн. + 172,80грн. + 4 771,99 + 712,01 = 9 724,11 грн. - 3 057,77 грн. = 6 666,34 грн. Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на суму - 6 666,34 грн. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До позовної заяви додано платіжне доручення від 27.08.2014, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 243,60 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 6 666,34 грн., що становить 98,73 % від заявленої позивачем суми, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 243,60 грн. х 98,73 % = 240,51 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial