Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

13.04.2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивачі вказали, що вони являються учнями загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування. Відповідач по справі є їхнім батьком однак покладених на нього обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь якої іншої участі у їх виконанні. Просять позбавити його батьківських прав відносно його. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала. Пояснила суду, що з червня 2012 року відповідач по справі [PERSON] участі у вихованні, матеріальному забезпеченні позивачів не приймає, не цікавиться їх долею, не відвідує їх в школі-інтернаті, зловживає спиртними напоями, на батьківські збори не приходить. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить суд їх задоволити, згідний, щоб суд позбавив його батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні проти позову не заперечила. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Батьком позивачів являється [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 12.05.1999 р., [PERSON], серії [NUMBER] від 12.12.2000 р., [PERSON], серії [NUMBER] від 05.05.2002 р.. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2006 року мати позивачів [PERSON], померла [INFO]. [PERSON] відносно своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з червня 2012 року не виконував жодних з покладених законом на батьків обо`язків, внаслідок чого, згідно розпорядження міської адміністрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] направлено в загальноосвітню школу-інтернат І-ІІІ ступенів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування в м. Червонограді Львівської області, де вони проживають та навчаються по сьогоднішній день. В подальшій долі своїх неповнолітніх дітей відповідач будь-якої участі в педагогічному, матеріальному та грошовому забезпеченні не бере. Всі питання щодо майбутнього позивачів, а саме обрання професії та її отримання у навчальному закладі вирішуються ними самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач не має близького емоційного контакту зі своїми дітьми, не відчуває потреби спілкування з ними, уникає близьких стосунків, а якщо такі трапляються, то в даних міжособистісних стосунках наявний емоційний конфлікт. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] є доцільним. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до пункту 2,3 статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, дітьми не займається, не піклується про них, матеріально не утримує, на даний час не проявляє інтересу до стану їхнього здоров'я та навчання, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком, бажає щоб його позбавили батьківських прав, а тому суд вважає, що позов є таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved