overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

13.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд змінити розмір аліментів, визначений йому за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 травня 2013 року, звільнивши позивача від сплати заборгованості по сплаті аліментів, стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця до досягнення сином 23 років. В судовому засіданні позивач уточнив позов та просив суд зменшити розмір утримуваних з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 травня 2013 року аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1/6 частин усіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином 23 років, оскільки в нього змінилось матеріальне становище, знижено заробітну плату та просив звільнити його від сплати аліментів з 13.02.2012 року по 12.04.2014 року, оскільки в цей період син проживав з ним та знаходився на його утриманні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що після розірвання шлюбу вони проживали однією сім'єю та разом забезпечували сина , вона пішла з дому у серпні 2013 року, син залишався проживати з батьком до 12.04.2014 року, позивач забезпечував сина разом з нею. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, перевіривши матеріали справи, вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5,7). Як встановлено судом, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29 травня 2013 року з позивача утримуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця до досягнення сином 23 років починаючи з 13.02.2012 року (а.с.8). [PERSON] не зверталась з виконавчим листом до Відділу державної виконавчої служби про стягнення аліментів, оскільки сторони проживали на той час однією сім'єю, разом утримували сина. З серпня 2013 року син сторін проживав з батьком та знаходився на його утриманні, мати також надавала матеріальну допомогу. З 12.04.2014 року син проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги з боку батька. Ці обставини підтвердили сторони. Суд вважає, оскільки встановлено, що в період з 13.02.2012 року по 12.04.2014 року батько - позивач [PERSON] приймав участь в утриманні сина, надавав йому разом з матір'ю матеріальну допомогу та деякий час син проживав разом з батьком, який його забезпечував матеріально, то за цей період часу його треба звільнити від сплати аліментів. В частині позову, щодо зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину, суд вважає треба відмовити, оскільки позивачем не доведено, що його матеріальний стан погіршився.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

13.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 30719 грн 33 коп, мотивуючи вимоги тим, що 16.08.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 11200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві від 10.04.2014 року просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 16.08.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 11200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов'язувалась повернути кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних протягом терміну дії картки (а.с.10-20) Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок станом на 31.12.2013 року виникла заборгованість в розмірі 30719 грн 33 коп, яка включає заборгованість по тілу кредиту, несплачені проценти, штрафні санкції (а.с.5-9). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі в розмірі 30719 грн 33 коп, так як зобов'язання не виконується відповідачем. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

13.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу дитині не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, до [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина знаходиться на утриманні матері - позивача по справі та мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Актом Комітету мікрорайону Артема-Лісний № 117 від 13.03.2014 року. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина, [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач є батьком дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач, при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

13.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2007 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спільне життя не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2007 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

13.03.2014 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 20000 грн. В обґрунтуванні позову посилається на те, що в 2002 році позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] Позовні вимоги було задоволено та вона отримала виконавчий лист № 2-262/12, котрий пред'явлено до ДВС. На протязі тривалого часу відповідач ухилявся від сплати аліментів. Після досягнення дочкою [PERSON] повноліття борг по аліментам склав 20000 грн. 25.09.2012 року відповідач звернувся з проханням відмовитись від боргу по аліментам, щоб отримати закордонний паспорт, у зв'язку з чим відповідачем через нотаріуса було складено заяву про повернення боргу по аліментам в сумі 20000 грн. в строк до 25.09.2013 року та позивач відмовилась від боргу в ДВС. На даний час відповідачем борг не повернуто. На прохання повернути борг відповідач не реагує, виконувати свої зобов'язання не збирається. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач був повідомлений за місцем реєстрації його проживання, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, звідки повернулось поштове повідомлення про отримання пошти. Особа вважається повідомленою за місцем реєстрації її проживання і в тому разі, якщо вона відсутня за такою адресою. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2012 року [PERSON] зобов'язався сплатити борг [PERSON] в сумі 20000,00 грн., що виник внаслідок несплати аліментів на дочку [PERSON] в термін до 25 вересня 2013 року (а.с. 5). На даний час відповідачем борг не сплачено. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

13.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 18 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом № 36 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач без причини влаштовував дома скандали, погрожував фізичною розправою, бив позивачку. У 2008 році вона зверталася у Хотинський РВ УМВС України в Чернівецькій області у зв'язку з поганим відношенням до неї відповідача, вони неодноразово раніше припиняли подружні відносини, потім знову проживали разом, однак відповідач свого ставлення до неї не змінив, продовжував знущатися з неї. Така поведінка відповідача в сім'ї погано впливає на виховання їхньої дитини. Вважає, що їх шлюб набув формального характеру, збереження шлюбу не можливе. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. При реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] Спору про місце проживання дитини та про поділ спільного майна подружжя немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу, строку на примирення просить не надавати, оскільки воно є неможливим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд надати їм строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 18.06.2007 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 36 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], 2008 року народження. Постановами про відмову в порушенні кримінальних справ за заявами [PERSON] у відношенні [PERSON].(а.с.8-10). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

13.03.2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14.05.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №190. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем з 2012 року однією сім'єю не проживають, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозумінн. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти постанови рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

13.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 29 серпня 1992 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей не мають. Фактично сімейні правовідносини припинені. З січня 2014 року вони проживають окремо. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує повністю, та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 1992 року у Ясногірській селищній раді м.Краматорська Донецької області, актовий запис за № 39, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

13.03.2014 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі № 244/5533/13-ц, посилаючись на те, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 15.01.2014 року позовні вимоги його довірителя [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено частково, однак виконати рішення суду неможливо, у зв'язку з тим, що у виконавчому листі не вказано ідентифікаційний номер відповідача. Тому просить винести додаткове рішення, в якому зазначити ідентифікаційний номер відповідача. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, просив справу розглянути без його участі. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до картки фізичної особи-платника податків Антрацитівської ОДПІ від 12.02.2007 року, ідентифікаційний номер [PERSON] - [NUMBER]. Таким чином, враховуючи те, що представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив зазначити ідентифікаційний номер відповідачки в рішенні Сніжнянського міського суду від 15.01.2014 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, то за таких обставин суд вважає за можливе постановити додаткове рішення у цій частині, за яким в другому, третьому та четвертому абзацах резолютивній частині рішення зазначити ідентифікаційний номер відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

13.03.2014 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення по справі № 244/5866/13-ц, посилаючись на те, що рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.02.2014 року позовні вимоги задоволено частково, однак виконати рішення суду неможливо, у зв'язку з тим, що у виконавчому листі не вказано ідентифікаційний номер відповідача. Тому просить вказати ідентифікаційний номер відповідача. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, просив справу розглянути без його участі. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до довідки Міністерства доходів та зборів України від 18.03.2014 року надати реєстраційний номер облікової картки [PERSON] не має можливості з причини неможливості однозначно ідентифікувати фізичну особу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

13.03.2014 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - Товариство) звернулося в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього кошти в сумі 1 065 753-21 грн., що станом на 15.11.2013 року, є еквівалентом 133 335 - 82 дол.США , з яких: - 439 439-15 грн., що є еквівалентом 54 978 - 00 дол.США - сума кредиту; - 236 460-36 грн., що є еквівалентом 29 583 - 43 дол.США- проценти за користування кредитом, за період з 28.11.2012 року по 04.12.2013 року; -389 853-70 грн., що є еквівалентом 48 774 - 39 дол.США- проценти за користування кредитом, за період з 28.11.2012 року по 04.12.2013 року.(а.с.2-3) У виконання договірних зобов»язань, просить звернути звернення на кв.[ADDRESS] в м.Києві, шляхом продажу на прилюдних торгах. Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором № 2706/0808/88-495 від 07.08.2008 року, (далі-Договір) ВАТ »Сведбанк» (далі - Банк) надав [PERSON] кредит в сумі 55 000- 00 дол.США строком по 07.08.2018 року із встановлення графіку сплати коштів та процентів за їх користування, а також передбачено сплату пені у випадку порушення цього графіку. Згідно з Договором №2706/0808/88-495-Z-1 від 07.08.2008 року, у виконання договірних зобов»язань, [PERSON] передав Банку в іпотеку [ADDRESS] в м.Києві. Згідно з Договором факторингу №15 від 28.11.2012 року та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, Банк переуступив Товариству право вимоги по Договору та Договору іпотеки. Умови Договору відповідач належним чином не виконує, а тому Товариство вимушене звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача - Нестерець О.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позов підтримав, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.82) Відповідач також не з»явився в судові засідання, призначені на 21.04.2014 року, на 18.06.2014 року, 22.09.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved