Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

13.01.2013 р. до суду надійшла заява лікаря-психіатра Психоневрологічного диспансерного відділення Комунального закладу «Павлоградська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради Гамій Н.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] [INFO]. Заява мотивована тим, що до психіатричного закладу звернувся син [PERSON] [PERSON], із тим, що його мати, яка проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] декілька років має відхилення у поведінці, неадекватно реагує на близьких та оточуючих, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Оскільки [PERSON] відмовилася від запропонованого їй амбулаторного або стаціонарного лікування, заявник вимушений був звернутися з заявою до суду про її примусову госпіталізацію. В судовому засіданні представник Комунального закладу «Павлоградська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради лікар-психіатр Кабанець Н.О. заяву підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити її в повному обсязі, в своїх поясненнях спирався на доводи викладені в заяві із урахуванням доданих до неї документів. Заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання, до суду не з'явилась. Законний представник заінтересованої особи (син) - [PERSON] в судовому засіданні подану заяву підтримав в повному обсязі. Вислухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, який вважає необхідним застосування примусового лікування відносно [PERSON], дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 10.01.2014 року [PERSON], страждає психічним захворюванням з діагнозом «хронічний маячний розлад . F28.8», потребує примусового лікування, у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом, добровільно лікуватись не бажає. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Встановлено, що в зв'язку з наявністю психотичної симптоматики та елементів соціальної та власної небезпечності, неадекватністю поведінки, наявності реальних намірів вчинення дій, які становлять безпосередньо небезпеку для оточуючих, відсутністю критики до свого стану, відмови добровільного лікування, [PERSON] може бути небезпечною як для себе, так і для оточуючих, тому суд вважає необхідним задовольнити заяву лікаря-психіатра Психоневрологічного диспансерного відділення Комунального закладу «Павлоградська міська лікарня № 1» Дніпропетровської обласної ради Гамій Н.В. про надання вказаній особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», за подання заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку судовий збір не справляється. На підставі викладеного,

Outcome: approved