Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

14.04.2021 року лікар-психіатр КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР Глінка О.О. звернулася до суду із заявою, в якій просить винести рішення про психіатричний огляд без його згоди або без згоди його законного представника [PERSON] , [INFO] , мотивуючи це тим, що 26.11.2020 року [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром вдома, встановлено діагноз: деменція помірно виражена внаслідок неуточнених органічних захворювань головного мозку неускладнена. Згідно довідки ЛКК №282 з «Центру первинної медико-санітарної допомоги №5» від 05.04.2021 року, висновок: внутрішня тривентрикулярна неоклюзівна декомпенсована гідроцефалія СПО 06.01.2021 року. За станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, самостійно не пересувається. Зі слів [PERSON] , яка звернулася до лікарні з заявою про проведення психіатричного огляду її сина [PERSON] , «що приблизно з кінця лютого 2021 року він перестав її впізнавати, нічим не цікавиться, їсть тільки коли вона його кормить з ложечки, не може піднятися з ліжка самостійно, сам не ходить. З листопада 2020 року став неохайним випорожненнями, вона вимушена доглядати за ним весь час.» У зв`язку з цим вимушені звернутися до суду з цією заявою. Вважає, що ненадання [PERSON] психіатричної допомоги може завдати значної шкоди його здоров`ю. Представник заявника - лікар-психіатр Глінка О.О. в судовому засіданні заяву підтримала повністю з підстав, викладених в ній та просить її задовольнити. Також вказала, що [PERSON] знаходиться у тяжкому психічному стані, і його необхідно оглянути, але він не взмозі надати на це свій дозвіл. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що її сину необхідно оформити групу інвалідності, направили до психіатричної лікарні для огляду, але там повідомили, що треба вирішувати через суд. Її сину у січні зробили операцію на головному мозку, та після цього він перестав ходити, постійно лежить, перестав розмовляти. Зараз він не керує своїми діями. Прокурор Пелеш М.Р. в судовому\~засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Вказав, що у даному випадку доцільно надати дозвіл на проведення огляду особи для визначення її стану і необхідності лікування. Відповідно до вимог ч.2 ст.341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку. Разом з тим, [PERSON] , який є особою, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, в судове засідання не прибув. З пояснень лікаря, та заінтересованої особи [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , а також з наданих суду медичних документів вбачається, що\~останній через хворобу самостійно не пересувається, у зв`язку з чим його участь в судовому розгляді є неможливою. З урахуванням зазначеного та думки учасників справи суд вважає можливим розглянути справу у відсутність [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення лікаря-психіатра, заінтересованої особи, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Відповідно до п.9 ч.2 ст.293, 339-342 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно зі ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та\~відповідно до\~сучасного рівня\~наукових знань,\~необхідності й\~достатності заходів\~лікування з\~мінімальними соціально-правовими обмеженнями. За змістом статті 7 Закону України «Про\~психіатричну допомогу» забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби\~в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити\~відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. У невідкладних випадках, коли за одержаними відомостями, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, заява про психіатричний огляд особи може бути усною. У цих випадках рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром самостійно і психіатричний огляд проводиться ним негайно. У випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , на даний час постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] 26.11.2020 року [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром вдома, встановлено діагноз: деменція помірно виражена внаслідок неуточнених органічних захворювань головного мозку неускладнена. Згідно довідки ЛКК №282 з «Центру первинної медико-санітарної допомоги №5» від 05.04.2021 року, висновок: внутрішня тривентрикулярна неоклюзівна декомпенсована гідроцефалія СПО 06.01.2021 року. За станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, самостійно не пересувається. Згідно з висновком лікаря-психіатра [PERSON] , одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу у вигляді деменції, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, у зв`язку з чим ненадання йому психіатричної допомоги може завдати значної шкоди здоров`ю. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог. Так, встановлені судом обставини дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] певного психічного захворювання, у зв`язку з чим він потребує психіатричної допомоги. З метою підтвердження наявності такого захворювання і визначення виду та порядку надання психіатричної допомоги першочергово слід провести психіатричний огляд особи. Однак надати свою усвідомлену згоду на проведення такого огляду [PERSON] не може в силу характеру наявного захворювання, що підтверджено медичними документами, поясненнями лікаря-психіатра та матір`ю хворого. Водночас, як встановлено судом, [PERSON] неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Ненадання йому психіатричної допомоги може призвести до погіршення психічного стану та завдання значної шкоди його здоров`ю. Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання погіршення психічного стану особи суд вважає необхідним надати дозвіл на проведення психіатричного огляду [PERSON] без його усвідомленої згоди. Таким чином, заяву лікаря-психіатра КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР Глінки О.О. слід задовольнити. На підставі ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved