Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

14.11.2018 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі АТ «Ощадбанк») до відповідача [PERSON], згідно з яким просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит № 135-036 (надалі кредитний договір) у розмірі 9 708,65 грн., а також понесені ним судові витрати у справі. 19.11.2018 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 10.12.2018 року та 14.01.2019 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, 14.01.2019 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Дійсно, між АТ «Ощадбанк» і [PERSON] 13.04.2018 року був укладений Договір про споживчий кредит №135-036, відповідно до якого, Банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 300 грн. строком до 12.01.2023 року зі сплатою за користування кредитом 56 % річних. Відповідно до п. 3.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 138,33 грн. та сплачувати відсотки, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом. За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 15 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення, що відповідає вимогам п.8.3 кредитного договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 18.10.2018 року, за наданим позивачем розрахунком, у нього виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 9 708,65 грн., з яких: 8 023 грн. 34 коп., - основний борг; 1 551 грн. 67 коп., - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 108 грн. 51 коп., - пеня за прострочення виконання зобов'язання; 16 грн. 05 коп, - інфляційні витрати; 09 грн. 18 коп. - 3 % річних від прострочених сум заборгованості. Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та пунктами 3.9., 3.9.3. та 3.9.3.2 кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Факт порушення відповідачем[PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором № 135-036 від 13.04.2018 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь позивача 9708,65 грн. заборгованості за договором №135-036 від 13.04.2018 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1762 грн.

Outcome: approved