Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

14.05.2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, просить суд: зобов`язати керівника відповідача, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., надати позивачу невикористану відпустку за 2018-2019 р. з 07.07.2021р. по 09.09.2021 р.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а також стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з лютого 2011 року позивач працює на посаді проректора з економічно-соціальних та господарських питань Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури. Починаючи з 2018 р. позивачем не було повністю використано призначену йому щорічну відпустку, а саме: за період з 2018-2019 рр. - 27 днів, за період 2019-2020 рр.- 35 днів, а всього за попередні роки позивачем не було використано 62 дні відпустки. В січні 2021 р. позивач звернувся з заявою до відповідача про надання йому чергової щорічної відпустки, проте така заява була задоволена частково, а саме надано частину щорічної відпуски з 01.02.2021 р. по 15.02.2021р., тобто на загальну кількість 14 к.д. У зв`язку з тим, що позивачу повністю не було надано невикористану відпустку, останній звертався до відповідача з заявами 24.02.2021 р., 02.03.2021 р., 18.03.2021 р., 24.03.2021 р., 15.04.2021 р. про надання йому основної відпустки, які відповідач залишив поза увагою. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 74-80 КЗпП України, ст. 11 Закону України «Про відпустки», позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 18.05.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.05.2021 р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому останній виклав свої заперечення щодо вимог позовної заяви. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з лютого 2011 р. [PERSON] працює на посаді проректора з економічно-соціальних та господарських питань Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури. 24.02.2021 р. [PERSON] на ім`я керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., подав заяву з проханням надати йому невикористану відпустку за 2018 р. та 2019 р., у зв`язку з тим, що йому необхідно пройти амбулаторний медичний огляд. 26.02.2021 р. на заяві було проставлена резолюція керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., в якій зазначено, що «відмовити у зв`язку з виробничою необхідністю (проведення тендерних закупівель) і заключення договорів на поточний рік», крім того, керівником було зроблено приписку «згідно діючого законодавства та колективного договору заява про надання відпустки надається за два тижні до початку відпустки». Повторно [PERSON] звернувся з заявою 02.03.2021 р. до керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., наступного змісту - «прошу надати мені невикористану відпустку за 2018 р. та 2019 р. з 09.03.2021 р.», яка була зареєстрована в Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури за Вх.№ 153-31 від 02.03.2021 р., однак залишена поза увагою керівництва. Після чого, [PERSON] знову звернувся до керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В. з заявою про надання йому відпустки за період 2018 р. - 2019 р. - 27 календарних днів з 24.03.2021 р., яку було подано 19.03.2021 р. за Вх.№229-31. В черговий раз, [PERSON] звернувся до керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В. з заявою від 24.03.2021 р. про надання йому відпустки, відповідно до якої просив надати йому відпустку з 01.04.2021 р., яку він не використав за 2018 р. Однак, на вищевказаній заяві було проставлено 26.03.2021 р. резолюція керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., такого змісту: «В інтересах академії вимушений не надати вам щорічну відпустку до закінчення опалюваного періоду та аудиторської перевірки». 15.04.2021 р.[PERSON] на ім`я керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., подав заяву з проханням надати йому щорічну планову відпустку за 2018 р. - 2019 р., яку він не використав, з 10.05.2021 р., проте вона була проігнорована керівником. Статтею 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Відповідно до вимог статті 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Особам віком до вісімнадцяти років надається щорічна основна відпустка тривалістю 31 календарний день. Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті. Згідно ст.79 Кодексу Законів про працю України щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка. Аналогічні норми містяться і у статтях 10, 11 та 12 Закону України «Про відпустки». Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що працівник, який пропрацював більше ніж два роки, наділений правом ініціювання надання йому щорічної невикористаної відпустки у будь-який час відповідного робочого року у порядку черговості надання відпусток, яка визначається графіком, який узгоджується між працівником та уповноваженим органом, який зобов`язаний повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну. З матеріалів справи судом було встановлено, що починаючи з кінця лютого 2021 р. позивач звертався зі заявами від 24.02.2021 р., 02.03.2021 р., 18.03.2021 р., 24.03.2021 р., 15.04.2021 р. про надання йому щорічної відпустки, яку він не використав за 2018 р. - 2019 р., однак всі вони були залишені без задоволення. При цьому, відповідач вважає, що позивач намагався отримати відпустку поза графіком відпусток на 2021 рік. Однак, в матеріалах справи міститься копія припису Державної служби України з питань праці головного управління держпраці у Київській області «Про усунення виявлених порушень законодавства про працю» № КВ 1581/1369/АВ/П від 04.06.2021 р., в якому зазначено, що в.о. ректора Ковальчука О.В. зобов`язано усунути порушення вимог ч.4 ст. 79 КЗпП України, а саме: проректору з економічно-соціальних та господарських питань Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури [PERSON] не доведено до відома графік відпусток на 2021 рік, який погоджено з головою профспілкового комітету Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури. Тобто, відповідач не ознайомлював позивача з графіком відпусток на 2021 рік, а тому такий аргумент відповідача не заслуговує на увагу. Крім того, відповідач посилається на те, що позивачу не було надано відпустку, оскільки останній не оголошував тендери та не укладав договори на перший квартал 2021 року, в наслідок чого Національна академія образотворчого мистецтва і архітектури опинилась у складному становищі, однак доказів протиправної поведінки позивача відповідачем не надано. Отже, з огляду на вищевказане, суд вважає, що відповідач не надав доказів, які б свідчили про обґрунтовані причини не розгляду заяв позивача про надання відпустки з урахуванням вимог ст. 79 КЗпП України, ст.ст.10,12 Закону України «Про відпустки». Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач допустив бездіяльність, яка полягає у не розгляді заяв позивача від 24.02.2021 р., 02.03.2021 р., 18.03.2021 р., 24.03.2021 р., 15.04.2021 р. про надання йому щорічної відпустки, що призвело до порушення прав та інтересів позивача на відпочинок, які гарантовані йому Конституцією України, КЗпП України та Законом України «Про відпустку». Разом з тим, в судовому засіданні було досліджено копію наказу № 57-вп від 16.06.2021 р., за підписом керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В. , з якого встановлено, що позивачу було надано щорічну оплачувану відпустку тривалістю 35 календарних днів з 01.07.2021 р. до 04.08.2021 р., а підставою надання відпустки зазначено «графік відпусток». При цьому, позивач в судовому засіданні підтвердив, що згідно графіку відпусток на 2021 р., початок його щорічної відпустки з 01.07.2021 р. Відповідно до довідки № 7 від 18.03.2021 р., виданої начальником відділу кадрів Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Тищенко В.М. ,[PERSON] має невикористану щорічну відпуску: за період 27.01.2018 р. - 26.01.2019 р. - 27 календарних днів; за період 27.01.2019 р. - 26.01.2020 р. - 35 календарних днів; за період 27.01.2020 р. - 26.01.2021 р. - 35 календарних днів. Тобто всього за період з 27.01.2018 р. по 26.01.2020 р. у позивача 62 календарних дня невикористаної відпустки, проте відповідач надав йому лише частину із них. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, для ефективного захисту порушених прав позивача на відпочинок, необхідно зобов`язати керівника Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, в особі виконуючого обов`язки ректора Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури Ковальчука О.В., надати проректору з економічно-соціальних та господарських питань Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури [PERSON] невикористану відпустку за період з 27.01.2018 р. - 26.01.2020 р., що становить 62 календарних дні, а саме з 01.07.2021 р. по 31.08.2021 р. включно. Щодо вимог позивача стосовно відшкодування йому моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положення статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що внаслідок неправомірного ненадання позивачу відпустки, останньому було завдано моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від нього в подальшому додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд приходить до висновку стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816,00 грн., при цьому суд не знаходить правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували виконання фахівцем в галузі права наданих послуг або детальний опис виконаних робіт за договором № 30/04/21 про надання правової допомоги від 30.04.2021 р., а також докази їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.

Outcome: partial