Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

14.02.2019 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.03.2019 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому, Постановою Київського апеляційного суду від 23.10.2019 року задоволено апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Із матеріалів справи вбачається, що Національна академія внутрішніх справ зверталась до Київського апеляційного суду про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 1 921,00 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі. При цьому, постановою Київського апеляційного суду від 26.12.2019 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено. 10.12.2020 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, вимоги обґрунтовують тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва задоволено їхній позов до [PERSON] , при цьому не вирішено питання про стягнення з останнього витрат щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 1 921,00 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі. Відповідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи ч. 4 ст. 270 ЦПК Україну, суд вважає за можливе проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи на підставі наявних доказів. Суд дослідивши матеріали справи та надані суду докази встановив наступне. У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно вимог частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Із платіжного доручення №5362 від 05.09.2019 року вбачається, що Національна академія внутрішніх справ сплатила 1 921,00 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва про закриття провадження у справі, що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір». Процесуальний закон передбачає відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення, з другої сторони, тобто розподіл судових витрат, зокрема їх стягнення з відповідача на користь позивача, залежить від встановлення судом факту порушення прав позивача саме відповідачем у справі. При цьому, ухвала Оболонського районного суду м. Києва 05.09.2019 року про закриття провадження у справі постановлена не як наслідок процесуальних дій відповідача, а як позиція суду першої інстанції щодо підвідомчості розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства. Таким чином, у даному випадку, на відповідача не можливо покласти обов`язок по відшкодуванню позивачу сплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги на вказану ухвалу суду першої інстанції, оскільки сплата судового збору за подання апеляційної скарги передбачена Законом і не була пов`язана з безпосередніми діями відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для стягнення саме з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат за апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі. Таким чином, беручи до уваги вищевказане суд вважає, що подана позивачем заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed