Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

13 травня 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] (далі позивач) звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про поділ спільно нажитого майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.08.1990 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають із Відповідачем повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . За останні декілька років сімейні стосунки між ними не склались та поступово погіршувались, що з рештою призвело до того, що у червні 2018 року сімейне життя фактично припинилось та 23.10.2018 року на підставі рішення мирового судді, судової дільниці №2 Ленінського району м. Ростов-на-Дону, Російської Федерації, шлюб було розірвано, про що Відділом записів цивільного стану адміністрації Ленінського району міста Ростов-на-Дону був внесений актовий запис №130189610005600222009. При розірванні шлюбу, питання, щодо розподілу майна між ними не ставилось та не з`ясовувались. За час сумісного життя у шлюбі було набуто (придбано) спільне майно, крім іншого, зокрема: 1. Трикімнатна квартира, загальною площею 64,4 м2, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.01.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Тихановою Л.В. Оціночна вартість квартири складає 243 600,00 грн.; 2. Житловий будинок, загальною площею 35.4 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , який придбаний на підставі договору міни від 01.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом. Оціночна вартість будинку складає 219 200,00 грн.; 3. Земельна ділянка, площею 0,0780 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Оціночна вартість земельної ділянки складає 24 500,00 грн. У добровільному досудовому порядку вирішити питання про розподіл спільно нажитого майна їм не вдалось тому у зв`язку із наявністю спору про поділ майна вимушена звертись до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна та визнання права особистої приватної власності на квартиру. Зважаючи на те, що зазначене нерухоме майно придбано нею та відповідачем під час перебування у шлюбі, а також враховуючи, що вартість житлового будинку та земельної ділянки під ним складає 243 700 гривень та приблизно дорівнює вартості квартири, що складає 243 600 гривень вважає правомірним виделення на її користь квартири, а на користь відповідача житлового будинку та земельної ділянки під ним без додаткових грошових компенсацій. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 16.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 04.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. На підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, 01.08.2019 Новоайдарським районним судом Луганської області постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, оскільки існує сукупність умов, передбачених нормами ч.1 ст. 280 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с.60, 67). На підставі ст. ст. 211, ст. 247 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 18.08.1990 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.06.1993 року, актовий запис № 85 (а.с.10). За останні декілька років сімейні стосунки між ними не склались та поступово погіршувались, що з рештою призвело до того, що у червні 2018 року сімейне життя фактично припинилось та 23.10.2018 року на підставі рішення мирового судді, судової дільниці №2 Ленінського району м. Ростов-на-Дону, Російської Федерації, шлюб було розірвано, про що Відділом записів цивільного стану адміністрації Ленінського району міста Ростов-на-Дону був внесений актовий запис №130189610005600222009. За час сумісного життя у шлюбі було набуто спільне майно, зокрема: - трикімнатна квартира, загальною площею 64,4 м2, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.01.1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Тихановою Л.В. (а.с.11-12). Оціночна вартість квартири згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 06.05.2019 року складає 243 600,00 грн. (а.с. 27-28); - житловий будинок, загальною площею 35.4 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] , який придбаний на підставі договору міни від 01.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Тягній О.О. (а.с.17-18). Оціночна вартість будинку, згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 06.05.2019 року складає 219 200,00 грн. (а.с.29-30); - земельна ділянка, площею 0,0780 га, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії АБ № 456404 від 03.04.2006 року (а.с. 25). Оціночна вартість земельної ділянки згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 06.05.2019 року, складає 24 500,00 грн (а.с. 31-32). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України передбачено - об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором - є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ст. 68 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»). Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 80 ЦК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що спірне майно придбалось у шлюбі та за спільні кошти подружжя. Виходячи з вартості рухомого та нерухомого майна, що підлягає поділу, запропонований позивачем варіант поділу майна відповідає принципу рівності часток сторін, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.1), а ринкова вартість спірного майна складає 487300 грн., то з відповідача по справі слід достягнути у користь держави недоплачений судовіий збір у розмірі 4104 грн. 60 коп.

Outcome: approved