overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-13 00:00:00

15.01.2013 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованності та приєднання до Умов та правил надання кредитних карток позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 10052,67 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованності за кредитом. Погашення заборгованності мало здійснюватися починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, однак [PERSON] вимог угоди не виконує, не сплачує кредит та відсотки по ньому, внаслідок чого станом на 04.09.2014 року має заборгованність в сумі 12569,66 грн., яка складається з наступного: 8384,83 грн. - заборгованність за кредитом, 1295,35 грн. - заборгованність по процентам за користування кредитом, 2889,48 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2 Генеральної угоди, тому просять стягнути заборгованність за кредитом та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заяву про підтримання позову, слухання справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.43). Відповідач позов визнав повністю, пояснив, що має намір розрахуватися за кредитом протягом одного місяця. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так відповідач згідно заяви від 14.12.2007 року, умов і правил надання банківських послуг (а.с.5, 7-31), отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 10052,67 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованності за кредитом до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору, а згідно Генеральної угоди від 15.01.2013 року заборгованність було реструктуризовано (а.с.6), однак відповідач не виконував свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виник борг в загальній сумі 12569,66 грн., що підтверджується доданим розрахунком боргу (а.с.4), який відповідач не оспорює. В зв'язку з цим, на підставі умов договору та чинного законодавства, позивач має право вимагати незалежно від настання строку погашення кредиту сплати у повному обсязі заборгованності за кредитом, відсотків, а відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - залишок штрафних санкцій. Згідно ст.ст. 525, 526, 611, 1049, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

15.01.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08.10.2011 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції м. Чернігова, актовий запис № 2033. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинили своє існування з травня 2013 року. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Примирення вважає неможливим. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з відповідачем, спору про поділ майна між ними немає. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила не відновлювати дошлюбне прізвище. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.10.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2033 (а.с.5). Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2013 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 08.10.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2033.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

15.01.2014 до суду подано позов, у якому позивачка зазначила, що з 20.08.2004 р. вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, у шлюбі у них народилась дитина - донька [PERSON] [INFO], вона самостійно утримувати неповнолітню дитину не має можливості. Відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини не виконує, а тому просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, письмово заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути за його відсутності, вимоги позову підтримав повністю (а.с. 12). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO], чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 вересня 2007 року, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5); - довідкою Гайсинської міської ради № 1154 від 14.01.2014 р. про те, що [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні [PERSON] (а.с.5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

15.01.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору № б/н від 27.12.2007 [PERSON] 27.12.2007 отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути з нього заборгованість по кредитному договору станом на 30.09.2013 в сумі 26 598 грн. 01 коп. та судові витрати в розмірі 265 грн. 98 коп. - судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.32). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у відповідності до ст. 74 ЦПК України (а.с.35-37).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

15.01.2014 позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 28.11.1979 року зареєстрував шлюб з відповідачкою та проживали однією сім'єю до 2001 року. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що в нього є інша сім'я та двоє малолітніх дітей. Через органи РАЦС відповідачка шлюб розривати не бажає, тому просив шлюб розірвати в судовому порядку. В судовому засіданні позивач на позові наполягає. Відповідачка позов не визнала, просила шлюб не розривати, т.я. між ними не поділено майно. Представник відповідачки просив надати сторонам строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 28.11.1979 зареєстрували шлюб, про що відділом РАЦС Волноваського РУЮ зроблено відповідний актовий запис №224. Проживали вони однією сім'єю до 2001 року. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що позивач пішов до іншої жінки, де має іншу сім'ю та двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи те, що сторони разом не проживають з 2001 року, за цей час жодна зі сторін не намагалася примиритися, позивач має двох малолітніх дітей від іншої жінки, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

15.01.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05.03.2002 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння, на грунті чого виникали сварки. З 2009 р. проживають окремо і подружніх стосунків не підтримують, спору про поділ майна не виникає, питання утримання дитини вирішили у судовому порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу і пояснила, що дійсно з 2009 р. з чоловіком проживають окремо в різних населених пунктах, шлюбні стосунки не підтримують і не поновлювали їх. На утримання сина стягуються аліменти, однак чоловік має заборгованість по аліментах приблизно 18000 грн.. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05 березня 2002 р. у виконкомі Саксаганської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 2 (а.с. 5), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 4 (а.с. 6). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2009 р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Питання утримання дитини вирішено у судовому порядку, спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

15.01.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 09.09.2004 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. В теперішній час проживають окремо і шлюбні стосунки не підтримують, спору про поділ майна не виникає, питання про місце проживання і утримання дітей вирішили добровільно. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнала і пояснила, що дійсно тривалий час проживають з чоловіком окремо, на збереженні шлюбу не наполягає. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 09 вересня 2004 р. у виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 2 (а.с. 5), від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], актовий запис № 18, і [PERSON], [INFO], актовий запис № 11 (а.с. 6, 7). Шлюбні відносини між подружжям припинені і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Питання утримання дітей сторони вирішили у добровільному порядку, спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній. Строк, який надавався судом для примирення, позитивного результату не приніс. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дітей. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

15.01.2014р. [PERSON] звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з 17.10.2008р. уклала з відповідачем шлюб. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї не має взаємопорозуміння, постійно виникають сварки, позивач вважає, що сім'я розпалась і не бажає відновлювати стосунки з відповідачем, що стало підставою для звернення до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала клопотання, в якому зазначила, що позов підтримує, та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 17 жовтня 2008р. зареєстрували шлюб у виконкомі Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] .(а.с. 4) Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.08.2000р.(а.с. 3) Судом встановлено, що на даний час подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

15.01.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22 серпня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 572. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 22.08.2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в 2012 році. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.08.2012 року - а.с.6. Шлюбні відносини припинені в 2012 році, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

15.01.2014 р. до суду заявлено цей позов, вимоги якого мотивовано тим, що 22.12.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідачу (позичальнику) був наданий кредит в сумі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при порушенні забов'язання за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2013р. має заборгованість - 15950 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги задовільнити. (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв хоча повідомлення про час та місце розгляду справи відповідно до ч.2 ст.74 ЦПК України вручено йому належним чином (а.с.а.с. 26, 34). З урахуванням позицій позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Достовірно доведено, що відповідно до кредитного договору від 22.12.2006 року, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (кредитор) та [PERSON] (позичальник), відповідачу (позичальнику) був наданий кредит в сумі 250 грн. шляхом встановлення відповідного ліміту кредитування зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22,80% річних, проте зобов'язання не виконує в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 15950 грн. 60 коп. Спірні правовідносини регламентуються: - ст.ст. 525, 526, 530, 554 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків; - ст.625 ЦК України , за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом; - ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки; Оскільки [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобов'язань сплати кредиту та відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 15950 грн. 60 коп., чим порушує законне право позивача на отримання суми кредиту та відсотків за користування ним, то необхідно стягнути з позичальника на користь позивача заборгованість за кредитом; 229,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного ,

Outcome: approved