Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

12 травня 2020 року ФГ «Коваленко Т.М.» звернулося до [PERSON] , ФГ « Шайденко Т.О. » з позовом, в якому вказує, що 03 червня 2005 року між ФГ « Коваленко Т.М. » та [PERSON] строком на 20 років укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,9707 га з кадастровим номером 5920688200:02:001:0392. Цього ж дня підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, а 22 грудня 2006 року договір зареєстровано в Білопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Умовами договору встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для змін умов або розірвання договору. 13 лютого 2020 року представник ФГ «Коваленко Т.М.» звернувся до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з метою реєстрації права оренди на вказану земельну ділянку. Але 18 лютого 2020 року державний реєстратор відмовив у реєстрації права оренди через те, що право оренди земельної ділянки вже зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухому майно. У подальшому було встановлено, що [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] і 17 березня 2016 року уклала з ФГ « Шайденко Т.О. » договір оренди землі, хоча на той час, як і зараз земельна ділянка перебуває в оренді ФГ « Коваленко Т.М.» на підставі чинного договору оренди землі від 03 червня 2005 року. Посилаючись на те, що укладений між відповідачами договір оренди порушує права ФГ «Коваленко Т.М.» на користування спірною земельною ділянкою, просить визнати його недійсним. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 15 травня 2020 року відкрито провадження в справі та витребувано у ФГ «Шайденко Т.О.» договір оренди землі від 17 березня 2016 року. Представник позивача ФГ « Коваленко Т.М. » - Ломака Ю.М. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 69). Відповідачка [PERSON] за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відсутня, інформації щодо своєї адреси не надала, а тому відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином (а. с. 17, 49, 67). Представник відповідача ФГ «Шайденко Т.О.» за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відсутня (а. с. 48, 51, 65). Інформації щодо своєї адреси не надала, а тому відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, відзиву не подали, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 4,09 га, яка складається із земельних ділянок площею 3,97 га та 0,12 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що 31 травня 1999 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-СМ №027238 (а. с. 8). 03 червня 2005 року між [PERSON] і ФГ « Коваленко Т.М. » укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого [PERSON] передала господарству в оренду належну їй на підставі державного акту серії IV-СМ №027238 земельну ділянку площею 3,97 га з кадастровим номером 5920688200:02:001:0392. Договір укладено строком на 20 років по 03 червня 2025 року. Цього ж дня було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 5-7, 10). Відповідно до п. 43 вказаного договору він набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. 22 грудня 2006 року вказаний договір було зареєстровано в Білопільському відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис за №4471 (а. с. 8 з. с.). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 24 зв.). Як вбачається з копії спадкової справи 16 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу (а. с. 24-47). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. 16 березня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №295, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 3,9707 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю IV-СМ №027238 від 31 травня 1999 року (а. с. 45). Також судом встановлено, що 17 березня 2016 року між [PERSON] і ФГ « Шайденко Т.О. » укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:02:001:0392 строком по 16 березня 2028 року (а. с. 59-63). Право оренди спірної земельної ділянки за ФГ « Шайденко Т.О. » зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно 11 квітня 2016 року (а. с. 13, 64). 18 лютого 2020 року державним реєстром Відділу «ЦНАП» Миколаївської селищної ради Білопільського району Ярмоленко О.В. за результатами розгляду заяви представника ФГ «Коваленко Т.М.» від 13 лютого 2020 року прийнято рішення про відмову фермерському господарству в державній реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:02:001:0392 у зв`язку із суперечністю заявленого права та права вже зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно (а. с. 12). Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 14 вказаного Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. ст. 18, 20 зазначеного Закону в редакції, яка діяла час укладення договору між ФГ « Коваленко Т.М. » та [PERSON] , договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. У статті 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На час укладення договору оренди землі між ФГ « Коваленко Т.М. » та [PERSON] діяли Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, який втратив чинність 05 серпня 2011 року, відповідно до якого забезпечення реєстрації договорів оренди покладалася на відповідні державні органи земельних ресурсів, а також - Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02 липня 2003 року №174, який втратив чинність з 20 серпня 2012 року. Таким чином, державна реєстрація договору оренди землі від 22 грудня 2006 року, яка була проведена Білопільським відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», здійснена відповідно до чинного на час її проведення законодавства. Тобто, вказаний договір оренди землі від 03 червня 2005 року набув чинності з моменту державної реєстрації права оренди позивача в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, а саме: 22 грудня 2006 року. Указаний договір не розірваний, не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, а тому є чинним на даний час. Разом з тим відповідно до статей 1216 та 1218 ЦК України до спадкоємця перейшло право власності на земельну ділянку, права й обов`язки орендодавця за договором оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. На даний час державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно з п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. У той же час, матеріли справи не містять відомостей про те, що при здійсненні державної реєстрації оспорюваного договору оренди землі 17 березня 2016 року державний реєстратор виконав зазначені вимоги закону та перевірив відсутність державної реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку в органі, до компетенції якого раніше належали відповідні функції. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Фермерське господарство «Коваленко Т.М.» хоч і не є стороною договору оренди від 17 березня 2016 року, але як орендар спірної земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року в справі №6-605цс16 та в постанові від 23 листопада 2016 року в справі №594/153/16-ц. Оскільки строк дії договору оренди від 03 червня 2005 року не закінчився, правові підстави для його припинення відсутні, [PERSON] не мала законних підстав укласти договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншою особою. З огляду на викладене, враховуючи, що укладений між відповідачами договір порушує речове право позивача на спірну земельну ділянку, суд вважає за необхідне позовні вимоги ФГ «Коваленко Т.М.» задовольнити та визнати недійсними договір оренди землі, укладений 17 березня 2016 року між ФГ «Шайденко Т . О . » та [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача по 1051 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved