Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

13.02.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 20.06.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та правом банку збільшувати (зменшувати) кредитний ліміт. Позивач виконав свої зобов'язання за даним кредитним договором надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі. Відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 06.02.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 12543,28 грн., позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача на свою користь. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 07.04.2014 року представник позивача подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію позивача, знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.06.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік (2,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. В свою чергу відповідач відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У силу ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 20.06.2006 року перед відповідачем виконав в повному обсязі, та надав останньому грошові кошти в розмірі обумовленому договором. Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту у встановлені терміни, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має прострочену заборгованість. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку доданому до позовної заяви станом на 06.02.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 20.06.2006 року становить 12543,28 грн., в тому числі: за кредитом - 2934,34 грн., за процентами - 8535,45 грн., штраф - 10,73,49 грн. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 20.06.2006 року яка утворилася станом на 06.02.2014 року в загальному розмірі 12 543,28 грн. обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved