Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

14.06.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, в якому просив суд стягнути з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги за опалення та гарячу воду у розмірі 85 067,74 грн., інфляційні витрати в сумі 24 715, 57 грн. та 3% річних у розмірі 4896,89 грн. а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року заяву КП «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з боржників заборгованості за опалення та гарячу воду повернуто заявникові. При цьому позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі, у свою чергу, не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року у сумі 85 067,74 гривень. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.06.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.11.2019 року позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року у сумі 85 067,74 грн., інфляційні витрати в сумі 24 715,57 грн., 3% річних у сумі 4896,89 грн., а всього 114 680, 20 грн. (сто чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят гривень 20 копійок). Стягнуто в рівних долях з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору з кожного окремо по 480,25 грн. (чотириста вісімдесят гривень 25 копійок). 16.10.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, яка в подальшому була уточнена, про перегляд заочного рішення суду від 06.11.2019 року у цивільній справі №639/4034/19 (суддя Рубіжний С.О.) за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, в якій просив суд переглянути та скасувати заочне рішення суду від 06.11.2019 року у цивільній справі №639/4034/19 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, відповідачем [PERSON] подано клопотання про поновлення строку на перегляд заочного рішення суду від 06.11.2019 року у цивільній справі №639/4034/19. Також відповідач просив суд застосувати строки позовної давності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 06.11.2019 року у цивільній справі №639/4034/19 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - задоволено.Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.11.2019 року у цивільній справі №639/4034/19 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду - скасовано. Цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача Гура Я.В. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив розглянути вказану справу у його відсутність та застосувати при ухваленні рішення строк позовної давності. Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду повернуто заявникові (а.с.5).. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.06.2019 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено позивачем у позовній заяві квартира належить відповідачам на праві власності. З відомості нарахувань та сплати за теплову енергію вбачається, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року в розмірі 85 067,74 грн.(а.с.6-7). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу відповідачами не погашена, про що додатково свідчать дані заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, в якій відповідач лише просить застосувати строк позовної давності. Крім того позивачем надано розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 24 715,57 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 4896,89грн. (а.с.8). Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як вже вище встановлено судом, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду повернуто заявникові. Згідно з ч.ч. 2.3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанова від 07.07.2020 року № 7128916/17-ц зазначила, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі N 903/509/17).Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 663/2070/15-ц). З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі N 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі N 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі N 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Отже звернення позивача до суду в січні 2018 року з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення боргу з відповідачів, не перериває перебіг позовної давності. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримуючи послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.10.2013 року по 30.04.2019 року у сумі 85 067,74 грн. Крім того, відповідачам нараховані інфляційні витрати в сумі 24 715,57 грн., а також 3% річних у сумі 4896,89 грн., що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. Разом з тим, відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 14.06.2019 року, суд вважає за необхідне застосувати 3-річний строк позовної давності і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання частково, в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з 01.07.2016 року по 30.04.2019 року. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та солідарному стягненню з відповідачів за період 01.07.2016 року по 30.04.2019 року підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 64 593,17 грн., інфляційні витрати в розмірі 8 707,17 грн. та 3% річних у розмірі 2 449,38 грн. за той же період. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних пропущення позовної давності. Задовольняючи позовні вимоги на 65,9 % від заявлених в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1287,86 грн., тобто по 316,97 грн. - з кожного відповідача. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial