Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

12 липня 2019 року заявник, в особі свого представника, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №639/2729/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якій просив суд вирішити питання про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вирішив розглянути питання про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в проваджені Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №639/2729/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 липня 2019 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 418,30 грн. (чотири тисячі чотириста вісімнадцять гривень 30 копійок). (а.с. 233, 234-242) Представник заявника у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення посилається на те, що при ухваленні рішення, судом не було враховано клопотання, подане представником відповідача 14.05.2019 року, в якому він просив суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 994, 60 грн., тобто не вирішено питання судових витрат, які поніс відповідач у зв`язку із розглядом справи. Судом було задоволено виключно клопотання від 03.07.2019 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2019 року відповідач, в особі свого представника, звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про надання доказів та стягнення судових витрат, в якому просив суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 994, 60 грн. (а.с. 192-194) Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 липня 2019 року, у ньому судом було вирішено питання лише щодо стягнення судових витрат відповідно до клопотання від 03.07.2019 року на суму 4 418, 30 грн. (а.с. 233, 234-242) Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги. Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач достовірно підтверджується Договором про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 31.01.2019 року, Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 31.01.2019 року, Актом приймання-передачі наданої правової допомоги-адвокатських послуг від 08.03.2019 року, та платіжним дорученням від 08.03.2019 року, у зв`язку з чим з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 994, 60 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне ухвалити у даній цивільній справі додаткове рішення, та вирішити питання про стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 994, 60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved