Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

14.05.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним(а.с.2-4), який згодом доповнила(а.с.91-93), мотивуючи свої вимоги наступним. Вона є власником 7/19 частини буд. [ADDRESS], інша 3/10 частини належала її покійному чоловіку [PERSON] Після його смерті ([INFO]) їх діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1998 р. отримали право власності на частку спадкодавця, кожному по 1/10 частині будинку. У спірному будинку проживає вона, сім»я відповідача та сім»я [PERSON] 08.04.2015 р. в їх сім»ї виник конфлікт, причиною якого стало те, що відповідач показав їй та іншим членам сім»ї текст договору, за яким, начебто, вона в 2015 р. подарувала свої 7/10 частин будинку відповідачу. Такого не було і не могло бути. Пригадуючи подію, яка відбулась у березні 2010 року, коли відповідач, не попереджаючи її заздалегідь, посадив в машину та привіз до якогось нотаріуса, і вона підписувала документ, не в змозі його прочитати, оскільки з 1989 р. є інвалідом першої групи по зору, але мова йшла не про дарування, а про довіреність на оформлення комунальних договорів по будинку. Згідно ч. 2 ст. 719 ЦК договір дарування укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до тексту п. 16 Наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2001 р. № 20/5 «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, є сліпою, нотаріус обов'язково прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Аналогічне правило встановлено наказом Мін'юсту від 22.02.2012 р. № 296/5 в п.6. Тобто відповідачем та нотаріусом порушений порядок вчинення нотаріальної дії, що тягне недійсність її за ч. 4 ст. 203 ЦК України. Також вона росіянка, не розуміє значень багатьох термінів на українській мові. Має освіту 6 класів, працювала все життя вантажницею. Терміни «довіреність» і «дарування» не розрізняє. Ні нотаріус, ні відповідач не зачитували їй будь-якого тексту будь-якого документу і вона ніяких документів від них не отримувала. Те, що текст їй не прочитували, вбачається з самого тексту договору. Те, що вона не мала змоги в подальшому з'ясувати фактичні обставини, підтверджується видачею договору тільки в одному екземплярі для відповідача. Діями відповідача - обманом було порушено порядок вчинення нотаріальної дії, в результаті чого вона не могла без пропуску позовної давності звернутись до суду. Договір дарування не міг бути укладений за її доброї волі ще й тому, що з 2008 р. до сьогодні між нею та сином склалися неприязні стосунки з причини його негідного ставлення до неї, та тому, що з приводу користування будинком між сторонами йдуть судові спори. Про угоду договору не знала і не могла знати з причин неправильної поведінки відповідача. Просила визнати: - її інвалідність, вік, незадовільний стан здоров'я, відсутність освіти та дату, коли вона довідалась про фактичний текст правочину, відсутність в тексті правочину даних про її глухоту та про прочитання їй тексту договору поважними причинами пропущення нею строку позовної давності та поновити цей строк; - визнати недійсним договір дарування від 05.03.2010 р. 7/10 частини житлового будинку [ADDRESS] між нею та [PERSON], який засвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 832. В ході розгляду справи було: - залучено до участі в ній в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В. і Новозаводську районну у м. Чернігові раду як орган опіки та піклування; - уточнено, що треті особи [PERSON] і [PERSON] є третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав за вимогами, викладеними в заяві(а.с.91-93), та пояснив, що позивачка - інвалід по зору 1-ї групи з 1989 р. (посвідчення - а.с.18) і є сліпою; вона є членом Українського товариства сліпих(а.с.19); позивачка чує добре; вона не знала, що укладався договір дарування; вважала, що підписує довіреність на експлуатацію будинку відповідачем; порушено порядок вчинення нотаріальних дій, оскільки позивачка - інвалід; нотаріусом порушено п. 16 Наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.; потрібно було вказати, що вона сліпа; про спірний правочин дізналась 08.04.2015 р. і з цієї дати рахується початок строку позовної давності, який становить 3 роки; строк позовної давності не пропущено, але його потрібно поновити строк на підставі ст. 73 ЦПК України; Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю та допитаний як свідок показав, що мати вирішила подарувати йому частину будинку добровільно; мати інвалід першої групи з 1989 року - слабий зір, була членом Українського товариства сліпих; він був присутнім при підписанні матір'ю договору дарування; нотаріус знав, що мати інвалід по зору, вона пред'являла посвідчення; нотаріус вголос повністю прочитав договір дарування; не знає, чи є в договорі про це відмітка; позивачка не є сліпою; просить застосувати строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала повністю та просить застосувати строк позовної давності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає, та пояснила, що позивачка її мати, а відповідач - брат; в квітні 2015 р. вона взнала, що мати подарувала свою частку будинку; мати розповіла їй, що не знала, що підписує договір дарування; позивачка є сліпою. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає, та пояснила, що в 2010 р. мати себе почувала погано, у неї був інсульт; мати не знала, що дарує частину будинку; вона взнала про договір дарування в квітні 2015 р.; позивачка є сліпою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Новозаводської районної у м. Чернігові ради як органу опіки та піклування - Ільєнко О.В. поклала рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В. - Юрін А.С. вважає, що позов задоволенню не підлягає, та пояснив, що не може відповісти, чи знав приватний нотаріус про те, що позивачка є інвалідом першої групи по зору; позивачка самостійно прочитала договір; позивачка не була сліпою; вона розуміла, що підписує договір дарування; порушень при укладенні договору не було. Свідок [PERSON] показала, що проживає в [ADDRESS]; відповідач її чоловік; вона і чоловік доглядали за позивачкою і вона вирішила подарувати чоловіку свою частку в будинку; позивачка їздила в опікунську раду і в інші установи у зв'язку з договором дарування; позивачка їздила до нотаріуса, який довго розмовляв з нею; позивачка бачить: дивиться телевізор, чистить картоплю, сама себе обслуговує; позивачка просила договір дарування не показувати дочкам; позивачка у нотаріуса читала договір з лупою. Позивачка [PERSON] і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В в судове засідання не з'явилась. Про час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання відповідача як свідка і показання свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю відповідача - [PERSON], третіх осіб - [PERSON] і [PERSON] 05.03.2010 р. був укладений договір дарування частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., відповідно до якого позивачка [PERSON] подарувала, а відповідач [PERSON] прийняв у дар 7/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS](а.с.53). Згідно ч.ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Відповідно до п. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дії нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 30.03.2004 р. з наступними змінами (в редакції на час укладання спірного правочину), зокрема, нотаріально посвідчувані правочини підписуються у присутності нотаріуса; якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії є сліпою, нотаріус, крім того, прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка; якщо сліпа особа письменна, вона сама підписує документ; підписання правочину, заяви чи іншого документа здійснюється за правилами, встановленими абзацом другим цього пункту. Суду не доведено допустимими доказами: - що відповідач навмисно ввів позивачку в оману щодо укладення договору дарування, тобто що мав місце саме обман щодо укладення саме договору дарування; - що на час укладання спірного правочину позивачка була сліпою, тобто що вона повністю або майже повністю втратила зір, або існували інші обставини, які б свідчили, що спірний правочин був посвідчений приватним нотаріусом не відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Спірна угода не є недійсною, оскільки її недійсність не встановлена законом та відсутні правові підставі для визнання її недійсною з заявлених позивачкою підстав. Відповідачем та його представником заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності в заяві(а.с.45) і в судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 258 ЦК України (в редакції на час укладання спірного правочину) позовна давність у п'ять років застосовується до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману. Цей строк не є процесуальним строком і не регулюється главою 6 ЦПК України. В силу ст.ст. 258 (в редакції на час укладання спірного правочину), 261 ЦК України п'ятирічний строк позовної давності в даному випадку обчислюється з 05.03.2010 р. - з дати укладання спірного правочину, цей строк сплив 05.03.2015 р., а позов подано до суду лише 14.05.2015 р.(а.с.2). Але наявні поважні причини пропущення [PERSON] позовної давності: це її вік - 84 роки та інвалідність - 1 група. Враховуючи викладене, необхідно: - визнати поважними причинами пропущення [PERSON] позовної давності; - в задоволенні позову відмовити повністю; - судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed