Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

14 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути з останнього пеню в розмірі 1710,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 1\~000,00 грн. Позов обґрунтовував тим, що 23.12.2016 року між сторонами укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з терміном його виконання на 4 місяці. Проте, відповідач належним чином умови договору не виконав, чим порушив права позивача як споживача, зокрема, а саме відповідач прострочив виконання зобовязання за договором на 38 днів, чим також завдав позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 1\~000 грн. 00 коп. Згідно наданого відзиву на позов відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та вказував, що вимоги викладені в позові є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач вихідні данні, необхідні для виконання ним робіт за договором надав пізніше за дату його укладання, а саме 12.01.2017 року та саме з цього моменту повинен починатись відлік часу для виконання зобовязань за договором. При цьому, за умовами договору передбачено, що при несвоєчасному наданні вихідних даних строк виконання робіт переноситься на термін затримки їх надання, через що строк затримки становить 19 днів. Також зазначав, що затримка виконання робіт є обєктивною та повязана з неможливістю проїзду транспорту на місцевість та відповідно виконання робіт геодезистами в період з грудня 2016 року по січень 2017 року. Щодо моральної шкоди, то її завдання не підтверджено жодними належними доказами. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Просив про розгляд без його участі. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. 23 грудня 2016 року між [PERSON] та державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в особі в.о. директора [PERSON] був укладений Договір №19\~809 на розробку земельно-кадастрових робіт та надання послуг. За п.1.1 Договору замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати з дотриманням вимог законодавства розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] військовослужбовцю, що є учасником антитерористичної операції для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Відповідно до п.1.2 етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (Додаток №3). Вартість робіт складає 1\~500,00 грн. і визначається кошторисом та протоколом погодження ціни на виконання робіт, що є невідємною частиною договору (а.с.13,14). З матеріалів справи та доводів сторін вбачається, що договір між сторонами укладений та підписаний, оплату вартості виконання робіт позивач сплатив (а.с.10,12). Разом з тим, суд вважає, що доводи позивача щодо прострочення відповідачем виконання зобовязань є обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково, через те, що прострочення тривало не 38, а 19 днів з огляду на таке. Згідно Розділу 3 Договору замовник зобовязаний надати виконавцеві вихідні дані, необхідні характеристики щодо обєкта визначеного в п.1.1 цього Договору, у строк не пізніше 5 днів після набуття чинності Договору. Виконавець зобовязаний виконувати роботу відповідно до вихідних даних для проведення проектування згідно Договору. За п.п.4.1, 4.2 Договору термін виконання зобовязань за цим Договором починається з моменту підписання Договору та надання замовником виконавцю необхідного пакету документів та здійснення попередньої оплати в розмірі 100%, закінчується через 4 місяці після вказаний дій сторін. При несвоєчасному наданні замовником вихідних даних необхідних виконавцю для виконання робіт, строк виконання робіт переноситься на термін затримки вихідних даних. Згідно матеріалів справи, Довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами щодо відведення [PERSON] земельної ділянки в межах території Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області видана 12.01.2017 року (а.с.8). Позивачем вказана дата видачі та отримання ним Довідки не оспорювалась. Вказані обставини\~також зазначав\~відповідач,\~який стверджував,\~що позивачем\~надано вихідні\~дані в\~повному обсязі\~лише 12.01.2017\~року,\~отже відповідачем\~не було\~ не\~спростований той\~факт,\~що прострочення\~дійсно мало\~місце,\~проте довів,\~що воно\~ тривало\~19\~днів. Відповідачем також не надано доказів вини самого споживача у прострочені чи наявності дії непереборної сили. Доводи відповідача про те, що прострочення виконання відбувалось у звязку з неможливістю виїзду геодезистів на місцевість у грудні-січні 2017 року через погодні умови, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами. Згідно ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва\~III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);перелік обмежень у використанні земельних ділянок;викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);кадастровий план земельної ділянки;матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою. Як вбачається із ст.627 ЦК України,сторони відповідно до ст.6 Кодексу,є вільними в укладенні договору,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу,інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобовязується за завданням другої сторони надати послугу,яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності,а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу,якщо інше не встановлено договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно ч. 6 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Таким чином, судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобовязання за договором перед позивачем на 19 днів, в звязку з чим має сплатити на користь останнього пеню в розмірі 3% від вартості робіт за кожен день прострочки, що складає 855 грн. 00 коп. У договірних правовідносинах, згідно діючого законодавства, стягнення моральної шкоди можливо лише за умови передбачення такого стягнення договором. Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, але лише у випадках коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоровя людини продукцією. З огляду на договірні відносини між сторонами та відсутність у договорі такого виду забезпечення, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивача, отже вимоги в цієї частині не підлягають задоволенню.

Outcome: partial