Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

14.01.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 08.05.2006 року між нею та відповідачем виконкомом Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області було зареєструвала шлюб. Під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах позивач народила сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить позивача у скрутне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровою людиною, та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с.28). Відповідач до суду повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча про час та місце розгляду справи на 23.02.2015 року (а.с.14) та на 08.04.2015 року (а.с.20) був повідомлений належним чином, що видно із поштових конвертів, які направлялися на адресу реєстрації відповідача вул. Молодіжна, 12 с. Новий Шлях Криворізького району Дніпропетровської області та повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже, на підставі ст. 74,76 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи думку позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2006 року між сторонами виконкомом Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області було зареєструвала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 033900 від 08.05.2006 року (а.с 27). Під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах позивач 13.04.2006 народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області серії 1-КИ № 049464 від 10.05.2006 року (а.с.6), копією актового запису про народження № 7 від 10.05.2006 року з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.03.2005 року, згідно яких видно, що підстава запису відомостей про батька виконана на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства (а.с. 6,23-25). Малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 30 від 13.01.2015 року, виданою Веселівською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], приймає до уваги те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є фізично здоровою, працездатною людиною, інших аліментних зобов'язань немає, адже відповідач до суду не зявився та доказів протилежного суду не надав. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved