overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

13 березня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про день місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій позов визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис № 01 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка після розірвання шлюбу за згоди сторін залишається проживати з матір'ю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а збереження подружніх стосунків не відповідає їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати. Спір про місце проживання дитини та розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «[PERSON]», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

13 березня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що 25.08.2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу мають 2-х дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. 07.02.2017 року між ними шлюб було розірвано. Діти проживають разом з нею. Відповідач не бере участі в утриманні дітей. В звязку з чим просила суд стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30%. В судове засідання позивач [PERSON]. не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку, про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Судом встановлено, що 25.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №064284 від 07.04.2008 року, актовий запис №142 (а.с.5) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №156700 від 20.06.2012 року, актовий запис №587 (а.с.4). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 07.02.2017 року шлюб, зареєстрований 25.08.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1349, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. У відповідності до п.2 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

13 березня 2017 року до суду надійшла заява [PERSON], в якій заявниця просить надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2015 року вона зустрічається з [PERSON] і в даний час від нього вагітна. Вони мають намір створити сім'ю, однак, вона не досягла встановленого законом шлюбного віку, а тому відділ Кам'янка-Бузького РВ ДРАЦС відмовляє в реєстрації шлюбу. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має, батьки не заперечують проти їх стосунків та оформлення шлюбу, так як це відповідає її інтересам. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, проти заявлених вимог не заперечила. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Кам»янка-Бузької райдержадміністрації Филипів Н.В. в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, проти заявлених вимог не заперечила. Представник заінтересованої особи Кам»янка-Бузького РВ ДРАЦС в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Ст. 23 Сімейного кодексу України визначає, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], на час звернення до суду з заявою про надання права на шлюб не досягла шлюбного віку, встановленого ст. 22 Сімейного кодексу України. Згідно з листом-відповіддю Кам'янка-Бузької ЦРЛ № 173 від 06.03.2017 р. [PERSON], 2000 р.н., знаходиться на обліку в жіночій консультації Кам'янка-Бузької ЦРЛ, діагноз: вагітність 9-10 тижнів. Беручи до уваги те, що заявниця перебуває в стані вагітності і має намір створити сім'ю з батьком майбутньої дитини [PERSON], який не надав суду будь-яких заперечень щодо заявлених вимог, відсутність заперечень з боку матері заявниці, представника органу опіки та піклування, суд вважає, що [PERSON], 2000 р.н., потрібно надати право на укладення шлюбу з [PERSON], 1995 р.н., так як встановлено відповідність такого права інтересам заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

13 березня 2017 року завідуючий 5-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу недієздатного [PERSON] Заяву мотивував тим, що [PERSON] був госпіталізований до КЗ СОР «1 ОСЛ м. Ромни» 20.07.2015 року згідно вимог ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу». 23.02.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що останній страждає вродженою недоумкуватістю у вигляді «Важкої розумової відсталості з порушенням поведінки», є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу недієздатного [PERSON] в психіатричному стаціонарі КЗ СОР «1ОСЛ м.Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні представник 5 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.5). Заінтересована особа [PERSON] та адвокат [PERSON], в судовому засіданні не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації недієздатного [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2007 року [PERSON] було визнано недієздатним ( а.с.6). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2011 року опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.8). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 року [PERSON] продовжувалась примусова госпіталізація до 6 місяців (а.с.9). [PERSON] страждає вродженою недоумкуватістю у вигляді «Важкої розумової відсталості з порушенням поведінки» (МКХ-10), по своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні. Внаслідок неспроможності керувати своїми діями є небезпечним для оточуючих. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і поясненнями в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

13 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Верхньодніпровський р-н, м. Верховцево, вул. Леніна, 210/21. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 11.03.2017р. о 11 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 11.03.2017р. о 11 год. 00 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради без направлення. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора налякана, плаксива. Повідомила, що чує «голоси» погрозливого змісту. Вважає, що в дім проникають по сторонні люди, крадуть її таблетки та речі, намагаються отруїти. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

13 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Луганська обл.., м. Брянка, вул. Челябінська, 28/2. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.03.2017р. о 11 год.10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2017р. о 11 год.10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, підозріла. Мислення розірване, голос дуже гучний, мова за типом монологу. Мислення паралогічне. Увага не стійка, дурашлива. напружена, підозріла, настрій пригнічений. Мислення розірване, паралогічне. Негативістична. Емоційні та поведінкові реакції неадекватні. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

13 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, вул. Панікахі, 77-А/1/72. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.03.2017р. о 15 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2017р. о 15 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, настрій пригнічений. Мислення розірване, паралогічне. Негативістична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

13 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, вул. Вакуленчука, 2-В/36. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 10.03.2017р. о 17 год.12 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 10.03.2017р. о 17 год. 12 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Макогон лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, висловлює маячні ідеї відносини, переслідування, отруєння на адресу батьків. Некритична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

13 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, с. Таромське, вул. Островського, 22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.03.2017р. о 11 год. 47 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.03.2017р. о 11 год. 47 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, негативістична, роздратована. Вважає, що на неї діє запах жінок, який їй шкодить. Сама із собою розмовляє. Іспитує слухові обмани сприйняття. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved