Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

14.08.2020 позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] , в якому вказав, що між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем [PERSON] як позичальником 05.08.2014 укладено Договір № 2142382 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Банком було відкрито [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , надано платіжну карту та відкрито кредитну лінію на поточний рахунок. Строк дії кредиту встановлений на відповідний період дії платіжної картки, в тому числі при випуску платіжної картки на новий строк, процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 24% річних. Стверджує, що позивач виконав умови кредитного договору у повному обсязі, однак позичальник належним чином не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості перед позивачем становить 16 652,33 грн, яка складається з: 6 831,35 грн - заборгованість за основним боргом, 7487,88 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 344,69 грн - заборгованість за РКО, 129,80 грн - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 1 169,15 грн - сума втрат від інфляції на суму нарахування та несплачених процентів, 153,28 грн - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 536,18 грн - розмір 3% річних на суму нарахування та несплачених процентів. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 2 102,00 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.09.2020 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника АТ «Ощадбанк» Петрова О.В., в якій він вказав, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (арк.с.4, 21). Від відповідача 04.12.2020 надійшла заява, в якій він вказав, що позов не визнає у повному обсязі та просив провести судове засідання за його відсутності. Також заявив про витребування у позивача інформації про строк дії картки, детальну інформацію про місця зняття грошових коштів та погашення боргу за період з 23.02.2015 по 06.10.2016, а також зробити запити до міграційної служби про перетин ним кордону в період з 23.02.2015 по 06.10.2016, посилаючись на те, що в цей період він не проживав в Україні і не міг користуватися кредитом. Ухвалою суду від 04.12.2020 зобов`язано Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» надати у наступне судове засідання інформацію про строк дії платіжної картки Mastercard Debit Standart, виданої [PERSON] , детальну інформацію про місця зняття грошових коштів з картки та погашення боргу за період з 23.02.2015 по 06.10.2016. Витребувано з Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26) інформацію про те чи перетинав державний кордон громадянин України [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , в період часу з 23.02.2015 по 06.10.2016. Ухвалою суду від 13.01.2021 за клопотанням відповідача зобов`язано Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» надати належної якості детальну інформацію про місця зняття грошових коштів з картки та погашення боргу за період з 23.02.2015 по 06.10.2016 (з програмного забезпечення Cart Management), оскільки витребувані ухвалою суду від 04.12.2020 докази надані неналежної якості, їх неможливо прочитати (арк.с.90). Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2142382 (а.с.5-7). На підставі даного договору [PERSON] було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний», надано платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН конверт до неї. Процентна ставка на залишок коштів три проценти річних, на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» -9%. За змістом пункту 1.7. укладеного між сторонами договору вбачається, що відповідач доручає Банку в порядку договірного списання списувати з рахунку (в тому числі, за рахунок незнижувального залишку) вартість послуг, що наведені в тарифах, у випадку користування держателями цими послугами (в тому числі, у разі користуванням системами WEB-банкінг «Ощад 24/ 7» та/або Mobile - банкінг « Ощад 24/7»); нараховані проценти за кредитом/несанкціонованим овердрафтом; кредит/ несанкціонований овердрафт; курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти рахунку, платежі, які пред`явлені міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень еквайрів; помилково зараховані на рахунок платежі: суми пені за договором, а також іншими договорами, що укладені між відповідачем та банком. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню. Відповідач доручає, а банк зобов`язується проводити інші договірні списання коштів у сумі, строки та у порядку, визначеному Правилами та Тарифами. Списання комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування здійснюється Банком 1 числа місяця шляхом договірного списання коштів з Рахунку. Пунктом 1.10. договору передбачено, що банк має право вимагати від відповідача [PERSON] відшкодування всіх витрат, в тому числі, процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов Договору та Правил; повернути органам Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України або органам Пенсійного фонду України або органам Міністерства праці та соціальної політики України за їх письмовими розпорядженнями відповідні суми страхових виплат, пенсій та грошової допомоги разом з нарахованими на ці суми відсотками, зараховані на рахунок, починаючи з місяця, наступного за місяцем припинення цивільної правоздатності відповідача. Повернення здійснюється за умови наявності цих сум на рахунку (арк.с.5). Згідно п. 4.3. Договору підписанням цього Договору Клієнт засвідчує, що він ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається відповідно до ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також з Правилами та Тарифами, погоджується вважати положення вказаних Правил та Тарифів обов`язковими для застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору (арк.7 зворотній бік). Позивач вказує, що відповідно до Додаткового договору № 1 до Договору № 2142382 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с.8-10) банк встановив клієнту [PERSON] кредит в сумі 8 000 грн на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. За умовами п.п. 4.2., 4.3. договору, викладених у новій редакції цим Додатковим договором, Клієнт має право скористатись Кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі визначених договором та Правилами. При випуску платіжної картки на новий строк Кредит подовжується на відповідний строк дії нової Платіжної картки, при цьому повне погашення Кредиту на дату випуску Платіжної картки не вимагається. Сплата процентів за Кредитом здійснюється щомісячно. При надходженні на Рахунок коштів, вони направляються на погашення заборгованості та сплату платежів за Кредитом у послідовності визначеній Правилами. Пунктом 4.4. Додаткового Договору встановлено, що Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії Платіжної картки та не продовження її дії на новий строк. За умовами Додаткового договору також визначено, що розділі Договору 4 «Заключне Положення» та 5 «Реквізити та підписи сторін» вважати відповідно розділами 5 «Заключне Положення» та 6 «Реквізити та підписи сторін». Викладено пункт 5.5 у новій редакції, а саме: -Додаток 1 «Тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету», -Додаток 2 «Правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», та реальної процентної ставки» -Додаток 3 «Вид та предмет супутніх послуг та обгрунтування їх вартості», -Додаток 4 « Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту. Пунктом 2 Додаткового договору передбачено, що він набирає чинності з дати підписання його Сторонами і діє протягом Строку дії Договору і є невід`ємною частиною Договору. Однак, даний Додатковий договір не містить дати його підписання Сторонами (арк.с.8). Не містить дати підписання і Додаток № 3 до Договору № 2142382 щодо виду та предмету супутніх послуг та обґрунтування їх вартості, відповідно до якого сукупна вартість кредиту, що може бути отриманий Клієнтом за цим Договором складає 2028,72 грн.(арк. с.9). Відповідно до п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління Національного банку України 10.05.2007 N 168, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за N 541/13808, чинним станом на моменту укладення договору і до 10.06.2017 «Банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно розрахунку заборгованості, наданому позивачем в обґрунтування позову, остання дата видачі кредитних коштів - 16.04.2015 в сумі 467,25 грн. (арк.с.12), а згідно виписки про зняття грошових коштів - 14.04.2015 в сумі 200 грн. (арк. с. 100), останнє надходження коштів на рахунок (зарплата) - 16.04.2015 в сумі 65,16 грн. (арк.98, зворотній бік). Відповідач листом від 18.01.2021 за вих. № 104.20-12/1/338/3288/2021-04/вих повідомив суд, що [PERSON] , [INFO] , відкрито рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ), відкритий по договору № БПК 214238206 від 05.08.2014 за продуктом контракта «Зарплатний Суб`єктів Господарювання UZ) в ТВБВ № 1104/0289, розташованого за адресою: м. Бахмут, вул. Ювілейна,31. До рахунку 05.08.2014 15:37:57 відкрита картка Mastercard Debit Standart UZ з номером [NUMBER] зі строком дії 16/08 з ОТ доставки в СП № 06 ТВБВ № 1004/0289 в м.Бахмут. 26.09.2014 відповідальним співробітником [PERSON] картка [NUMBER] видана клієнту [PERSON] згідно розписки про отримання платіжної картки та ПІН -конверту. 28.08.2015 14:28:18 карта закрита Системним Адміністратором. 29.12.2014 відповідальним співробітником [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 8000 грн. 19.11.2019 кредит визнано проблемним (арк. с. 105,116). Відповідно до письмового повідомлення позивача від 02.02.2021 на рахунок [PERSON] [NUMBER] [NUMBER] 06.10.2016 року з призначенням платежу: винагорода за підсумок року вересень 2016 перераховано СП «Краснолиманське вагонне депо «Регіональная філія» Донецької залізниці (арк.с.126,130). Як вбачається з положень ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач вважає, що зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проте, відповідач зобов`язання за Договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості та виписках по картковому рахунку боржника (а.с.12-18). Термін дії Платіжної картки Клієнта закінчився 08/16, що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, викладено правову позицію, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згядно з частиною другою статті 1050 ЦК УКраїни. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статтею 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки строк дії кредитного договору відповідає строку дії платіжної карти то з наступного місяця у АТ «Ощадбанк» відсутнє право нараховувати проценти за договором, укладеним з [PERSON] , тому після закінчення цього строку у відповідача не виникало обов`язку сплачувати нараховані банком проценти. Позивач не надав суду докази надання відповідачу платіжної картки зі строком дії з вересня 2016 року по 08.11.2019 (кінцеву дату нарахування процентів). Тому, з 01 вересня 2016 року підстави для нарахування процентів за користування кредитом відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач вказує, що у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач має перед банком заборгованість в сумі 16 652,33 грн, яка складається з: 6 831,35 грн - заборгованість за основним боргом, 7 487,88 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 344,69 грн - заборгованість за РКО, 129,80 грн - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 1 169,15 грн - сума втрат від інфляції на суму нарахування та несплачених процентів, 153,28 грн - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 536,18 грн - розмір 3% річних на суму нарахування та несплачених процентів. Відповідачем вказував, що не міг користуватися кредитними коштами, оскільки виїжджав за межі України. Однак, суду надано довідку щодо перетинання кордону України у період з 14.12.2015 по 06.10.2016, що не доводить та не спростовує доводів позивача. Доказів погашення заборгованості суду не надано. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Формулювання статті 625 ЦК України тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Згідно наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року справа №127/15672/16-ц. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача стягнення суми боргу за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Що стосується витрат за розрахунково-касове обслуговування (РКО), то у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) сформовано правовий висновок такого змісту: «Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику». Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись, сумма нарахування чергових платежів за комісією не узгоджувалася. Тарифи на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки не підписувалися відповідачем. За таких обставин підстав для стягнення витрат на РКО в сумі 344,69 грн. не вбачається. Відповідач також вказує, що до нього не можуть бути застосовані пені та штрафи, оскільки він на час спірних правовідносин проживав і зараз проживає у зоні АТО. Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають в зоні, де проводилась АТО або переселилися з такої зони у період з 14 квітня 2014 року. Позивачем не оспорюється той факт, що відповідач проживає у населенному пункті, який Розпорядженням КМУ віднесено до зони проведення АТО. Втім, суд зазначає, що проценти за користування кредитними коштами, оплата розрахунково-касового обслуговування, інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані відповідно до положень ст. 625 ЦК України, за своєю правовою природою не є пенею або штрафними санкціями на нарахування яких встановлено заборону вищевказаним Законом, а тому застосування до спірних правовідносин сторін положення частини першої статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є безпідставним. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з того, що на день звернення до суду з цим позовом (12 серпня 2020 року), формально сплив трирічний строк позовної давності до заявлених банком вимог про стягнення заборгованості, нарахованої стосовно несплачених щомісячних платежів і процентів за період з 07.10.2016 року (з дати після останнього зарахування заробітної плати 06.10.2016 року), а також - до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, за цей період, а для стягнення пені - поза межами річного строку до звернення до суду. При цьому, суд зазначає, що автоматичне списання банком з рахунку коштів на погашення процентів не є визнанням позичальником свого боргу. За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судовий збір не стягується у зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed