Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В позові зазначено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. На ім'я [PERSON] спадкодавець склав заповіт, посвідчений 05.02.1988 року Черемушнянською сільською радою Валківського району, Харківської області, за р.н. 3. Спадщину після смерті матері позивач прийняла на підставі ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року та прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2004 року, вступивши в фактичне користування та розпорядження майном спадкодавця, про що свідчить наявний у позивача оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 12.01.1993 року Черемушнянською сільською радою Валківського району, Харківської області, за р.н. 3. Після смерті [PERSON] спадкова справа не реєструвалася, відомості про будь-яких інших спадкоємців відсутні. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок відноситься до колгоспного типу двору у зв'язку із чим, отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно у нотаріальній конторі неможливо. Позивач вимагає визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], що згідно літер плану Технічного паспорта на житловий будинок, виданого 17.10.2018 року КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» складаються з: Житлового будинку «А-1» загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м.; Сараю «В» - площею 20,3 кв.м.; Погреба «П» - площею 6,8 кв.м.; Вбиральні «Е» - площею 1,3 кв.м.; Огорожі № 1-2, 37,1 м/п; Колонки «К» - 5 м/п, що залишились після померлої [INFO] року - [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та прохав його задовольнити. Представник відповідача Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява, згідно змісту якої прохає розгляд справи проводити за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками позивача були спадкодавець [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Черемушнянським сільським ДРАЦС Валківського району, Харківської області, 14.06.1950 року. Батько позивача, який був чоловіком спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що витікає із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 05.09.2018 року Відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ у Харківській області. Зміна прізвища позивача з «Кононенко» на «Гончарова» відбулась після реєстрації шлюбу позивача з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Харківським палацом одруження 30.10.1970 року. На ім'я [PERSON] спадкодавець [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05.02.1988 року Черемушнянською сільською радою Валківського району, Харківської області, за р.н. 3, яким заповіла усе своє майно позивачу. До складу спадкового майна [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок відноситься до колгоспного типу двору, головою якого є [PERSON], що витікає зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) виданого 12.01.1993 року та інформаційної довідки виданої КП «Валківське бюро технічної інвентаризації» №02-08/704 від 08.11.2018 року. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Черемушнянською сільською радою Валківського району, Харківської області, 01.09.1990 року. На час відкриття спадщини діяли правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Стаття 548 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно інформації наданої Валківською державною нотаріальною конторою Харківської області №1773/01.16 від 14.12.2018 року, відомості про відкриття нотаріальною конторою спадкової справи щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] відсутні. Спадкодавець 05.02.1988 року щодо всього майна у виконавчому комітеті Черемушнянської сільської ради Валківського району посвідчила заповіт за реєстровим №3 на ім'я доньки [PERSON] Вказаний спадкоємець прийняла спадщину фактично, згідно ст. 549 ЦК Української РСР та Прикінцевих і перехідних положень ЦК України (має правовстановлюючі документи на спадковий будинок). Будь-які заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріальної контори не надходили. До складу спадкового майна входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В нотаріальному порядку неможливо оформити спадкові права на вищезазначений житловий будинок, оскільки він відноситься до колгоспного типу двору та за життя власника не був оформлений на робочий тип двору. Отже, суд вважає, що позивач прийняла спадщину після спадкодавця [PERSON], до того ж є єдиним спадкоємцем. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК Української PCP. Положеннями ст.ст. 120, 123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинними на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу України вилучено статті, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718-XII, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Витягом з погосподарської книги за 1991-1995 роки Черемушнянської сільської ради Валківського району, Харківської області підтверджується, що в період ліквідації колгоспних дворів, у будинку ніхто не був зареєстрований. Отже, оскільки [PERSON] на день смерті мала право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], а позивач є єдиний спадкоємець який прийняв спадщину після смерті спадкодавця, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved