overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

13.02.2015 [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням. Позивач звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є її батьком\~. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до часу закінчення нею навчання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав частково у розмірі 1/8 частини заробітку. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є донькою та батьком відповідно, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №400588 від 30.09.1996, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів, про що складено відповідний актовий запис за № 761 від 30.09.1996, батьком дитини зазначений [PERSON]./а.с. 6/. Позивач, [PERSON], є студентом 2 курсу факультут психології денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2013 по 20.06.2017. /а.с. 10/ Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову в 1/8 частині всіх видів доходу (заробітку), його сімейний стан, а саме: наявність двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягунти аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

13.02.2015 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с. 2-3), в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи в відсутність відповідача (а.с. 19). В судові засідання 01.04.2015 р., 24.04.2015 р. відповідач не з'явився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 13, 18). За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходилися у шлюбі з 29.11.2006 р., мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка мешкає з позивачкою (а.с. 8). Сторони на час звернення до суду не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

13.02.2015 р. в суд поступила позовна заява в якій позивач вказує, що 05 серпня 2005 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі РАЦС по Стрийському району реєстраційної служби Стрийського МУЮ Львівської області. Актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від шлюбу у них народилось двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., які проживають та залишаться проживати з відповідачкою. Спільне життя подружжя не склалось через розбіжність характерів та погляди на життя. Сторони проживають окремо з травня 2013 року не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, тобто шлюб існує формально, тому позивач просить шлюб зареєстрований з [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив розірвати шлюб, оскільки з відповідачкою проживають окремо , не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідачка позов визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу. Поясненнями сторін та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.02.2015 року, сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2005 року у відділі РАЦС по Стрийському району реєстраційної служби Стрийського МУЮ Львівської області. Актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від спільного проживання у сторін народилось двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., які проживають та залишаться проживати з відповідачкою. В суді встановлено, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і має для нього істотне значення, оскільки через несхожість характерів, відсутність взаєморозуміння, сторони припинили спільне проживання в травні 2013 року. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритись з дружиною не бажає і відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

13.02.2015року [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення суми позики. Ухвалою судді від 16.02.2015року відкрито провадження у зазначеній справі. Згідно ст. 151 ЦПК України, до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позовних вимог позивача, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача [PERSON] Зазначена заява, та необхідність застосування заходів забезпечення, мотивовані тим, що відповідач - [PERSON], який уклав договор позики з позивачем [PERSON], та власноручно написав розписку про час повернення боргу, та надання під заставу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], не повертає суму боргу більш ніж 120 000грн. На теперішній час боржник [PERSON] має можливість здійснювати цивільно-правові угоди щодо житлового будинку, який знаходиться у його власності. Враховуючи зазначене, суд вважає, що неприйняття заходів до забезпечення позову затруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення. Відповідно до ст. 153 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи заяви, матеріали цивільної справи, докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи затруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з*ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, суд, вважає за необхідне задовольнити заяву та забезпечити позовні вимоги позивача, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, відповідно до п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України. При цьому, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв*язку із незастосуванням відповідних заходів. Суд виходить з того, що існують реальні підстави вважати, що у разі незастосування заходів забезпечення позову, відповідач [PERSON], може здійснити відчудження (розпорядитися) майна, в результаті якого право власності перейде до третіх осіб, а виконання зазначених дій, під час розгляду справи, утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення. Крім того, суд враховує, що предметом позову є нерухоме майно - житловий будинок та земельна ділянка, то накладення арешту на зазначене нерухоме майно - відповідає вимогам ч.3 ст. 152 ЦПК України. На підставі викладених обставин, виходячи із обгрунтованості доводів заяви про застосування заходів забезпечення позову, та того, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

13.02.2015року [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми позики. Ухвалою судді від 16.02.2015року відкрито провадження у зазначеній справі. Згідно ст. 151 ЦПК України, до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позовних вимог позивача, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідачів [PERSON] та [PERSON] Зазначена заява, та необхідність застосування заходів забезпечення, мотивовані тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які уклали договор позики з позивачем [PERSON], та власноручно написали та підписали розписку про час повернення боргу, та надання під заставу домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], не повертають суму боргу. На теперішній час боржники [PERSON] та [PERSON] мають можливість здійснювати цивільно-правові угоди щодо житлового будинку, який знаходиться у власності [PERSON], дружиною якого є [PERSON] Враховуючи зазначене, суд вважає, що неприйняття заходів до забезпечення позову затруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення. Відповідно до ст. 153 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи заяви, матеріали цивільної справи, докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи затруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з*ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, суд, вважає за необхідне задовольнити заяву та забезпечити позовні вимоги позивача, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, відповідно до п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України. При цьому, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв*язку із незастосуванням відповідних заходів. Суд виходить з того, що існують реальні підстави вважати, що у разі незастосування заходів забезпечення позову, відповідачі [PERSON] та [PERSON], можуть здійснити відчудження (розпорядитися) майна, в результаті якого право власності перейде до третіх осіб, а виконання зазначених дій, під час розгляду справи, утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення. Крім того, суд враховує, що предметом позову є нерухоме майно - житловий будинок, то накладення арешту на зазначене нерухоме майно - відповідає вимогам ч.3 ст. 152 ЦПК України. На підставі викладених обставин, виходячи із обгрунтованості доводів заяви про застосування заходів забезпечення позову, та того, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач вказав, що у спірній квартирі [ADDRESS], крім нього прописані також відповідач [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], але останні з березня 2014 року в квартирі не проживають, житлове приміщення за місцем своєї реєстрації не відвідують, їх речей у квартирі не має, ніякої участі у ремонтних роботах, у комунальних витратах вони не приймають, обовязків по відношенню до житла не несуть. Посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України, просив визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №109 по вул. Бутоми, 3-А в м.Миколаєві. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. В судове засідання відповідач не зявилася, згідно телефонограми, просить справу розглянути за її відсутності, а рішення винести на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2005 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки №850 від 10.02.2015 року, виданої ЖКП ММР Бриз ЖЕК №3, за адресою [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає з березня 2014 року, що підтверджується актом про не проживання від 10.02.2015 року, не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті квартири, не зберігає свого особистого майна, звязок з квартирою втратив. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що 28.12.1991 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного життя в їх сім'ї мається троє дітей: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду їх сім'ї з відповідачем є часті непорозуміння, що стали підставою виникнення постійних сварок, які негативно відображалися на психологічному стані дітей. Шлюбні стосунки припинені та спільне господарство не ведеться з листопада 2014 року. За таких підстав, на думку позивача їх подальше подружнє сумісне життя з відповідачем не можливе та шлюб повинен бути розірваний. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що збереження шлюбу неможливе, оскільки під час сумісного подружнього життя у нього з дружиною постійно виникали непорозуміння та сварки. Як пояснив [PERSON], вони з відповідачем внаслідок конфліктів мешкають окремо протягом півроку. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що подальше проживання разом однією сім'єю з чоловіком суперечить її інтересам, оскільки в них відсутнє взаємопорозуміння, що було причиною частих сварок в ході яких позивач неодноразово застосовував фізичну силу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28.12.1991 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Ков'ягівською селищною радою Валківського району Харківської області, а/з № 32. ( а.с.4 ) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.03.2004 року Заміською сільською радою Валківського району Харківської області та свідоцтва серії [NUMBER] виданого 05.03.2009 року виданого Заміською сільською радою Валківського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с.9-10) Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні подальше їх сумісне подружнє життя не можливе та суперечить інтересам кожного. Крім того, вони не мають наміру відновлювати подружні стосунки, що підтверджується окремим мешканням протягом півроку. Таким чином, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даною заявою, мотивуючи її тим, що народилась [INFO] року та на даний час не досягла ще 18 років. Станом на лютий 2015 року їй виповнилось повних 16 років. У листопаді 2013 року, заявник познайомилась з [PERSON], [INFO]. А з 20 квітня 2014 року вони почали зустрічатись як хлопець та дівчина. За цей час між ними склались дуже теплі та щирі стосунки. На даний час між ними склались дуже теплі та щирі стосунки. На даний час вони мають серйозні наміри створити сім'ю, а в майбутньому і народити дітей, саме тому і бажають зареєструвати шлюб. Заінтересована особа [PERSON] працює юристом в міжнародній компанії ТОВ «КУАК «Фанда», має постійний дохід, може матеріально утримувати сім'ю. Також вони забезпечені окремо житловою площею для їх майбутньої сім'ї, та будуть мати спільне місце проживання в смт. Ворзелі. Батьки заявниці та мати заінтересованої особи [PERSON], та рідні не заперечують проти шлюбу. 07 лютого 2015 року батьки урочисто благословили їх на ступ до шлюбу. Тому заявниця [PERSON] просила надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] вимоги заяви підтримали та просили її задоволити. Батьки заявниці [PERSON] та [PERSON] - в судовому засіданні вимоги заяви підтримали. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. У відповідності до вимог ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що згідно наданого паспорту [PERSON], [INFO] р.н., є особою, яка не досягла шлюбного віку. З наданих суду пояснень вбачається, що заявниця має намір створити сім'ю із [PERSON], [INFO], та народити дітей. Мати та батько заявниці заявниці [PERSON] та [PERSON] в своїх поясненнях наданих в судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили надати дочці право на шлюб з [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для надання [PERSON] права на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2011 року по квітень 2014 року у місті Слов'янськ. [INFO] у них народився син [PERSON]. У квітні 2014 року, в зв'язку з проведенням АТО у місті Слов'янську вона виїхала з дитиною у м. Амвросієвка до своїх батьків. В зв'язку з проведенням активної фази антитерористичної операції у Амвросієвському районі Донецької області, вона вимушена була переїхати на тимчасове проживання у смт. Олександрівка Олександрівського району Донецької області, де мешкає зараз. На теперішній час вона,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

13.02.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 200 (двісті) гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.05.2013 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Фактично син перебуває на повному її утриманні. Відповідач працює неофіційно, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала заяву від 05.03.2015 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 19.05.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO] батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство (а.с. 5). Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язки по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 СК України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved