Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

13.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, по якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], кошти на утримання (аліменти) доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно та стягнути їх починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та на користь, [PERSON], [INFO], утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~500 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON], 16.07.2016 р. трирічного віку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в мінімальному розмірі передбаченому ч.2 ст.182 СКУ визнав, в решті вимог просив відмовити посилаючись на тяжке матеріальне становище, та те що позивач не є непрацездатною та інвалідом 1-3 групи. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими, такими, що стосуються сімейних правовідносин, урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 11 березня 2016 року між [PERSON] [INFO] та відповідачем [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 249630, актовий запис №257. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Разом з тим, представник позивача вказує, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Добровільно сторони не змогли домовитись про сплату аліментів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, на даний час він проживає з іншою сімєю які потребують матеріального забезпечення, також в нього хворі батьки яким він фінансово допомагає, тому не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі вказаних в позовних вимогах. Однак, судом не встановлено та з боку відповідача не надано доказів того, що відповідач має на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, або сплачує стягнення по виконавчим документом, а також не додано доказів того, що у нього є інші обовязкові додаткові витрати. Згідно довідки про доходи виданої Управлінням поліції охорони в Одеській області, вбачається, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 7\~915 (сім тисяч девятсот п'ятнадцять) грн. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, вважає, що з відповідача слід стягувати кошти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 1\~000 (одна тисяча) грн. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання позивача сумі 1\~000 (одна тисяча) грн. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного і

Outcome: partial