Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

12 лютого 2018 року представник Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми витрат пов'язаних з утриманням відповідача на користь позивача в розмірі 22 180 грн. 96 коп., а також судового збору в розмірі 1 762 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] проходив навчання та військову службу на факультеті військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на посаді курсанта з 26 серпня 2017 року по 27 листопада 2017 року. Відповідно до розділу ІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з відповідачем строком на термін навчання 5 років, за яким останній зобов'язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше 5 років після закінчення навчання. 27.11.2017 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника факультету та відповідачем був достроково розірваний через небажання продовжувати навчання. Сума витрат пов'язана з утриманням відповідача в начальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу складає 22 180 грн. 96 коп., яку він добровільно не погасив. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав своїх заперечень проти позову, а позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 26.08.2017 року між Міністерством оборони України в особі начальника Факультету військової підготовки Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» полковника Серпухова О.В. та [PERSON] укладений контракт про проходження останнім військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом (слухачем) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання проходити військову службу (навчання) на факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «ХПІ» протягом строку контракту відповідно до вимог, що регулюють порядок проходження військової служби, (а.с. 7-8). Наказом начальника факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Кочерги А.Г. №446 від 10.08.2017 року солдата з/к [PERSON] зараховано за контрактом на навчання на перший курс факультету та з 26 серпня 2017 року зараховано в списки особового складу факультету на продовольче забезпечення зі сніданку 27 серпня 2017 року, про що свідчить Витяг із наказу №197 від 26.08.2017 року, (а.с. 9, 10). 23.11.2017 року [PERSON] звернувся до начальника курсу з рапортом про відрахування з числа курсантів 113 навчальної групи через небажання продовжувати навчання. (а.с. 15) Наказом начальника факультету військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ «ХПІ» (по стройовій частині) № 280 від 27.11.2017 року, на підставі протоколу Вченої ради факультету від 23.11.2017 року № 8, солдат [PERSON] курсант 1-го курсу за спеціальністю «Озброєння та військова техніка» наказом начальника факультету № 22-К був відрахований з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, достроково розірвано контракт про навчання та переведений на норми забезпечення військовослужбовців строкової військової служби. (а.с. 11-12) Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] проходив навчання та військову службу на факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на посаді курсанта у період часу з 26 серпня 2017 року по 27 листопада 2017 року. 27 листопада 2017 року контракт про проходження останнім військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Факультету військової підготовки імені Верховної Ради України Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Кочерги А.Г. та [PERSON] від 26 серпня 2017 року достроково припинений у зв'язку з відмовою останнього від проходження військової служби. Згідно п. 1 зазначеного контракту у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу відповідач зобов'язаний відшкодувати Міністерству Оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання). Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, однією з підстав для дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання курсантом вищого військового навчального закладу, є відмова від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання. Пунктом 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству Оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964. Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Позивачем наданий до суду розрахунок витрат за проживання, витрат за харчування та довідка про нараховане грошове забезпечення, відповідно до яких сума витрат за період часу з серпня 2017 року по листопад 2017 року склала 22 180 грн. 96 коп., (а.с. 13). Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування тверджень та розрахунків позивача. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування зазначених витрат у добровільному порядку. Відповідно до п.7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, виходячи з умов контракту та враховуючи наведені правові норми, [PERSON] повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням на факультеті. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, судовий збір, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України та

Outcome: approved