Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

14 травня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до [PERSON], треті особи [PERSON], Відділ з питань реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади Пісочинської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації, в якому позивач просить суд визнати відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] з 01 травня 2009 року. та зобов'язати Пісочинську селищну раду (Відділ з питань реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади) зняти відповідача [PERSON], з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ізольована квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], є службовим фондом Міністерства оборони України, та видана [PERSON] у постійне користування згідно ордеру на житлове приміщення №2970 від 03.09.2007 року на підставі рішення виконкому №598 від 14.08.2007 року. Разом з [PERSON] за даною адресою була зареєстрована його дружина - [PERSON]. На даний час в квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON] з травня 2009 року і до теперішнього часу відповідач у квартирі за вищезазначеною адресою не проживає і речей, особисто приналежних [PERSON] в квартирі немає. 13 жовтня 2011 року Харківським районним судом Харківської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] і відповідачем - [PERSON]. Незважаючи на те, що відповідач у квартирі не проживає, [PERSON], як основному квартиронаймачу доводиться оплачувати за неї всі комунальні послуги, що для нього є значною грошовою сумою. Ухвалою від 11 червня 2018 року відкрито провадження в справі, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року закінчено підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до слухання. Справу розглянуто за відсутності сторін. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа Відділ з питань реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади Пісочинської селищної ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомили. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є структурним підрозділом Міністерства оборони України, який здійснює облік та оперативне управління службовим житлом Міністерства оборони України. Ізольована квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], є службовим фондом Міністерства оборони України, та видана [PERSON] у постійне користування згідно ордеру на житлове приміщення №2970 від 03.09.2007 року на підставі рішення виконкому №598 від 14.08.2007 року. На даний час в квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У ході судового розгляду справи встановлено, що основним наймачем спірного житлового приміщення є третя особа у справі, [PERSON], якому спірна квартира видана у постійне користування згідно ордеру на житлове приміщення № 2970 від 03.09.2007 року на підставі рішення виконкому №598 від 14.08.2007 року, за час проходження служби в лавах Збройних сил України. Відповідач є колишньою дружиною третьої особи [PERSON], шлюб між відповідачем - [PERSON] та третьою особою [PERSON] розірвано 13 жовтня 2011 року Харківським районним судом Харківської області, що підтверджується рішенням Харківського районного суду Харківської області. В ході дослідження письмових доказів встановлено, що згідно акту, складеного 14.05.2018 року комісією в складі депутата Пісочинської селищної ради [PERSON] та сусідів - [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]; [PERSON],який мешкає за адресою: [ADDRESS], [PERSON] з травня 2009 року і до теперішнього часу у квартирі за вищезазначеною адресою не проживає і речей, особисто приналежних [PERSON] в квартирі немає. Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права [PERSON], якому як основному квартиронаймачу доводиться оплачувати за відповідача всі комунальні послуги, що для нього є значною грошовою сумою. Також, враховуючи ту обставину, що відповідач за місцем реєстрації тривалий час не проживає, позивач вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім'ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не пов'язані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації за адресою [ADDRESS], її реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права основного квартиронаймача [PERSON] та власника квартири. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не являється членом родини основного квартиронаймача та власника квартири, за місцем своєї реєстрації не проживає з травня 2009 року, житловою площею квартири не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у квартирі наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Outcome: partial