Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

12 лютого 2016 року позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просили визнати за ними право власності на житловий будинок з усіма господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80, та земельну ділянку площею 0,22 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, по 1/2 частині за кожною в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25 червня 2000 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що 25 червня 2000 року помер [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з усіма господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80, та земельної ділянки площею 0,22 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є його доньки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Остання на момент смерті батька була зареєстрована разом з ним, тобто фактично вступила у право на спадкування, хоча й не оформила спадщину, відмовляється щодо визнання за нею, як за спадкоємцем, права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Разом з тим, позивачі [PERSON], [PERSON] постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини без реєстрації, весь час доглядали батька, забезпечували його продуктами харчування та необхідними медикаментами, виконували поточні ремонти нерухомого майна, що розташоване за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80. Останні зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, державний акт на право приватної власності на землю на відповідну земельну ділянку було втрачено, про що позивачі надали оголошення до газети Позвоните №1 від 11 січня 2016 року. З урахуванням викладеного, позивачі звернулися до суду із вказаним позовом та просять його задовольнити, захистивши таким чином їхправа на спадкування. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що позивачі проживали разом з батьком [PERSON], хоча не були зареєстровані за адресою проживання батька, доглядали за ним. Після його смерті вони зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк. На сьогоднішній день вони вирішили питання розподілу спадщини шляхом домовленості з відповідачем [PERSON], яка не заперечує проти позову та бажає, аби її частка спадщини перейшла до позивачів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, пояснила, що сестри проживали разом з батьком. На сімейній раді вони вирішили доглядати за [PERSON], а вона віддасть їм свою частку спадкового майна. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала, пояснила, що їй 62 роки, вона постійно хворіє, своєї сім'ї не має, тому запропонувала сестрам доглянути її, а вона натомість відмовиться від своєї частки спадщини. Вона постійно, як на час смерті батька, так і на сьогоднішній день вона проживає у будинку за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80, іншого житла, крім цього будинку, у неї немає. Треті особи в судове засідання своїх представників не направили, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від третьої особи Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність представника та прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 25 червня 2000 року (а.с.37 зі зворотнього боку). Відповідно до свідоцтв про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.36), яка змінила прізвище на Хржановська в зв'язку з укладенням шлюбу (а.с.38), [PERSON], [INFO] (а.с.36 зі зворотнього боку), та [PERSON], [INFO] (а.с.37), яка змінила прізвище на Мельникова в зв'язку з укладенням шлюбу (а.с.39). Згідно довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №3171 від 11 листопада 2015 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO] (минулий номер 70) з 30 липня 1966 року та знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю 25 червня 2000 року. На день відкриття спадщини разом з ним була зареєстрована дочка [PERSON], [INFO], з 13 липня 1971 року по теперішній час (а.с.40). Відповідно до наданої копії, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК №045068 був виданий 29 березня 1996 року на підставі рішення виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів №26 від 28 березня 1996 року на земельну ділянку площею 0,22 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на ім'я [PERSON], який мешкає в с.М-Погорілове по вул.Чапаєвав, 70 (а.с.44). В газеті Позвоните №1 від 11 січня 2016 року розміщено повідомлення, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON], слід вважати недійсним (а.с.47). Разом з тим, в матеріалах справи також міститься копія рішення виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №26 від 28 березня 1996 року із списком громадян, відповідно до яких [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,22 га по вул.Чапаєва, 70 (а.с.117). Відповідно до рішення виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №14 від 05 лютого 2007 року та списку громадян та будинків, яким змінено і присвоєно нову нумерацію житлових будинків в с.М-Погорілове, було змінено нумерацію житлових будинків та споруд та земельних ділянок, в т.ч. житлового будинку і земельної ділянки [PERSON]: з с.М-Погорілове, вул.Чапаєва, 70 на с.М-Погорілове, вул.Чапаєва, 80 (а.с.45). Згідно викопіювання з плану с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області земельна ділянка по вул.Чапаєва, 80 (колишній №70) належала [PERSON] (а.с.38 зі зворотнього боку). На підставі довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №757 від 23 березня 2016 року, згідно запису в погосподарській книзі №12 стор.293, особовий рахунок 1119-1, житловий будинок за адресою: с.М-Погорілове, вул.Чапаєва, 80 (старий №70) обліковується за померлим [PERSON] (а.с.19). Разом з тим, у відповідності з витягом з погосподарської книги власником будинку, 1955 року побудови, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,22 га за адресою: с.М-Погорілове, вул.Чапаєва, 80 (старий №70), зазначений [PERSON], а головою домогосподарства станом на 2011-2015 р.р. вказана [PERSON], [INFO] (а.с.18). З довідки БТІ від 20 листопада 2015 року вбачається, що житловий будинок за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80 має наступні показники: житловий будинок загальною площею 49,1 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м літ.А., літня кухня літ.Б, прибудова до літньої кухні літ.б, сарай літ.В, сарай літ. Г, сарай літ.Е, гараж літ.Ж, вбиральня літ.З, навіс літ.И, огорожі №1-3, споруди №4,5,І,ІІ; об'єкти самочинного будівництва відсутні; право власності станом на 28 грудня 2012 року не зареєстровано (а.с.122). Такі ж показники щодо площі будинку та складу домоволодіння зазначені і в технічному паспорті станом на 11 грудня 2015 року на житловий будинок за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80 (а.с.41-43). Постановою Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 23 лютого 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер 25 червня 2000 року, на спірні будинок та земельну ділянку через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно на ім'я спадкодавця, а також наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, - доньки померлого: [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Дослідивши копію спадкової справи № 474/2000 року після смерті [PERSON], судом встановлено, що 19 грудня 2000 року [PERSON] подала до державного нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 25 червня 2000 року, а 22 грудня 2012 року аналогічну заяву подала й [PERSON] (а.с.69-96). Згідно п.7 Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 22.02.95 року № 48, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.03.1995 року за N 83/619, що втратив чинність на підставі наказу Держкомстату № 234 від 17.07.2000 року, сільська, селищна, міська Рада заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад селянського (фермерського) господарства про передану у власність та надану в користування господарству земельну ділянку. На підставі п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР [PERSON] 31.01.1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. При відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції, зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, спадкодавець [PERSON] не скористався будь-яким із способів оформлення права власності. Втім, не вчинення відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності не є підставою у невизнанні права власності спадкодавця. Враховуючи, що у погосподарській книзі власником спірного будинку за адресою: с.М-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, вул.Чапаєва, 80 зазначений [PERSON], крім того, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за цією ж адресою, також належить останньому, суд приходить до висновку, що спадкодавцю на момент смерті на праві власності належав вищевказаний будинок, а відтак після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права й обовязки на зазначене домоволодіння, а також на земельну ділянку. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер 25 червня 2000 року, до вказаних правовідносин має застосовуватися законодавство, що діяло на час їх виникнення. Згідно положень ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, та у разі подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази у справі, судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 25 червня 2000 року, оскільки у встановлений законом строк позивачі звернулися до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини, а відповідач [PERSON] вступила в управління майном, оскільки на момент смерті батька була зареєстрована та проживала разом з ним та продовжує проживати в цьому будинку після його смерті; відповідач [PERSON] від спадщини у встановлений законом строк не відмовлялася, в зв'язку з чим суд приходить до переконання, що спадкові права відповідача [PERSON] не припинилися та мають бути захищені судом належним чином, а спадщина розподілена між трьома спадкоємцями порівну. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таке визнання судом приймається у разі, якщо воно не суперечить закону. В даній цивільній справі таке визнання позову відповідачем судом не приймається, оскільки суперечить закону, про що зазначено вище та підтверджується встановленими обставинами, враховуючи, що відповідач [PERSON] від спадщини не відмовлялася ані в порядку, передбаченому ст.553 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час відкриття спадщини, ані в порядку, передбаченому ст.1273 ЦК України, що діє на час розгляду справи, тобто шляхом відмови протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, враховуючи, що інший порядок відмови від спадщини законодавством України не передбачений. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає можливим визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно по 1/3 частці за кожною.

Outcome: partial