Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

13 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 16 липня 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано у Виконкомі Новоолександрівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені більш ніж пів року тому, у зв'язку з різними поглядами на шлюбні відносини. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо, спір про поділ майна та стягнення аліментів на утримання дитини будуть вирішувати окремо. Позивач просить розірвати шлюб та змінити прізвище на дошлюбне. Позивачка [PERSON] належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, згідно якої підтримала в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Просить справу розглянути у її відсутність, строк на примирення не надавати. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16 липня 2011 року у Виконкомі Новоолександрівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 1. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони однією сім'єю не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі жінки, тому позовні вимоги [PERSON] . про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] про залишення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища - [PERSON], то в цій частині позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 8 ст. 235 ЦПК України, в рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи: про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Вказана в ч. 8 ст.. 235 ЦПК України норма поширюється лише при розгляді справ окремого провадження про розірвання шлюбу, якщо один з подружжя засуджений до позбавлення волі, а при розірванні шлюбу на загальних підставах діє норма, відповідно до якої зміна прізвища після розірвання шлюбу відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки позивач не позбавлена права в загальному порядку звернутись до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про зміну прізвища, крім того спору з цих вимог у сторін не виникає, суд вважає необхідним у задоволенні цих вимог [PERSON] відмовити, оскільки позивачкою подано позов, який судом розглядався у позовному провадженні, а не в окремому. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved