Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

12 червня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір з обслуговуванням кредитної картки та страхуванням життя позичальника № 3057/1954СLPT2, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит 6884 грн. 52 коп. строком на 30 місяців зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості. 19 червня 2013 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20130619-К (надалі - договір факторингу), відповідно до якого Банк відступив позивачу своє право вимоги від відповідачки коштів, право на одержання яких належить Банку, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідачки. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов'язання, внаслідок чого за кредитним договором станом на 26 листопада 2014 року за нею рахується заборгованість в розмірі 5627 грн. 97 коп., позивач звернувся в суд з позовом і просить стягнути з [PERSON] на його користь вказану заборгованість, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2741 грн. 71 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 1454 грн. 71 коп. та пені за порушення графіку погашення заборгованості в розмірі 1431 грн. 55 коп. Відповідачка проти позову категорично заперечує, посилаючись на те, що вона кредитними коштами не користувалася взагалі, фактично кредитні кошти нею були зняті лише 27 вересня 2012 року і відразу - в той же день повернені позичальнику - ПАТ «Платинум Банк», крім того, позивачем недотримано встановленого законом порядку повідомлення її як позичальника про заміну кредитора та надала суду письмову заяву, в якій просить застосувати позовну давність в частині стягнення з неї пені в розмірі 1431 грн. 55 коп., оскільки до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) спеціальна позовна давність застосовується в один рік. Позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір з обслуговуванням кредитної картки та страхуванням життя позичальника № 3057/1954СLPT2, п.2.1. якого обумовлено, що кредит надається банком Позичальнику шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER], банк ПАТ «Укрсоцбанк». 12 червня 2012 року позивач відповідно до меморіального ордеру № 112716710, виконуючи свої зобов'язання по кредитному договору від 12 червня 2012 року перерахував на поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк» на ім'я [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. 19 червня 2013 року між Банком та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до якого Банк відступив позивачу своє право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить Банку, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідачка згідно з умовами кредитного договору зобов'язалася погашати кредит та відсотки відповідно до графіку, обумовленого договором, однак своїх зобов'язань не виконала, і згідно з розрахунком, наданим позивачем, та відповідно до виписки боржників від 19 червня 2013 року на момент подачі позову за нею рахується заборгованість по кредиту в розмірі 2741 грн. 71 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 1454 грн. 71 коп. та пеня за порушення графіку погашення заборгованості в розмірі 1431 грн. 55 коп. Щодо посилання відповідачки на те, що вона кредитними коштами не користувалася, не відповідає дійсності, оскільки Банк, виконуючи свої зобов'язання по кредитному договору (п.2.1.кредитного договору), 12 червня 2012 року надав кредит шляхом перерахування кредитних коштів в розмірі 6000 грн. на поточний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] в ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується меморіальним ордером № 112716710 від 12 червня 2012 року, і ці кошти знаходилися на поточному рахунку відповідачки до 27 вересня 2012 року, тобто, 3 місяці 15 днів. Як вбачається з п.2.1. кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER], відповідно до п.2.3. договору проценти за користування кредитом нараховуються з дати надання кредиту, тобто, з дня перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Отже, маючи на поточному рахунку [NUMBER] кредитні кошти, відповідачка могла користуватися ними на свій розсуд, ніщо не перешкоджало їй користуватися цими коштами. Лише 27 вересня 2012 року відповідачка зняла зі свого рахунку в ПАТ «Укрсоцбанк» кредитні кошти в сумі 5940 грн., що підтверджується квитанцією № FUB1227190000046, і в цей-же день відповідно до квитанції № 8596737 перерахувала банку кошти в сумі 6000 грн. на погашення відсотків, комісії по кредиту та часткового погашення заборгованості по кредиту за кредитним договором № 3057/1954СLPT2. Оскільки 12 червня 2012 року кредитні кошти були пераховані на поточний рахунок відповідачки в ПАТ «Укрсоцбанк», як це обумовлено умовами договору, і в період з 12 червня 2012 року по 27 вересня 2012 року вони перебували на поточному рахунку позичальника, суд вважає, що цей період є строком користування кредитом, тому Банк правомірно нарахував відсотки за цей період. Доводи відповідачки про те, що позивачем недотримано вимоги ст.ст.512, 514, 517 ЦК України порядку повідомлення позичальника про заміну кредитора помилкове, оскільки правовідносини по укладенню договору факторингу регулюються ст.ст.1077-1086 ЦК України і цими нормами не передбачені вимоги про порядок повідомлення боржника про заміну кредитора. На підставі вищезазначеного з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 2741 грн. 71 коп. та заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 1454 грн. 71 коп., всього - 4196 грн. 42 коп. В частині позовних вимог про стягнення з відповідачки пені необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З виписки з Реєстру боржників від 19 червня 2013 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за пенею станом на 19 червня 2013 року становить 1431 грн. 55 коп. Договір факторингу між Банком та позивачем було укладено 19 червня 2013 року, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки, однак він звернувся до суду з позовом про стягнення пені лише 26 листопада 2014 року, тобто, за межами однорічного строку позовної давності, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 512, 526, 530, 549, 610-612 ЦК України,

Outcome: partial