Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

14.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 150000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 13.05.1994 року по 02.04.2017 року, з 05.04.2017 року по 16.07.2018 року перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійних захворювань, а саме: - хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.12.2019 року професійні захворювання у позивача виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора (пил, робоча поза, фізичне навантаження, нахили корпусу). За результатами медичного освідкування 14.01.2020 року в медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третя група інвалідності та 65% втрати працездатності безстроково. Саме за встановленням шестидесяти п`яти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Наслідки захворювання проявилися і в побуті, оскільки через хронічні болі в попереку позивач не змозі піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу по дому. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в сумі 150000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічних професійних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності (а.с. 1-4) Ухвалою суду від 20.08.2020 року за позовною заявою [PERSON] до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 32). 03.09.2020 року ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, на позовну заяву з викладенням таких заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Так, відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 32000 гривень (із умовного розрахунку 500 гривень за кожний відсоток втрати працездатності). Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди, перенесення стресових, агресивних та інших негативних проявів стану здоров`я. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати, що позивач при укладанні трудового договору був обізнаний про умови праці, небезпечні і шкідливі виробничі фактори, тому усвідомлював ризик можливості ушкодження його здоров`я. Відсутність звернень позивача до лікаря-психіатра вказує, за переконанням сторони відповідача, що психічний стан здоров`я не має відхилень від норми і не потребує психічної корекції лікаря. ПрАТ «Ш/у «Покровське» висловлює позицію, що стягнення моральної шкоди в сумі 150 000,00 гривень, при обставинах отримання професійного захворювання та ступеню втрати працездатності не відповідає вимогам, - не відповідає вимогам розумності і справедливості та практиці, що склалася при розгляді судами Донецької області аналогічних спорів. Задоволення позову за рахунок ПрАТ «Ш/у «Покровське» буде суперечити вимогам ст. ст. 8, 46 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 21, 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. ст. 8, 213 ЦПК України, ст. 233 КЗпП України. Крім того, відповідач при розгляді справи та визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, просить врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю (а.с. 36-37). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Позивачем [PERSON] надіслано на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» Петренко Н.П. (уповноважена довіреністю) надала заяву про розгляд справу в її відсутність, просить ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): - 13.05.1994 року: прийнятий учнем машиніста підземних установок; - 11.03.2005 року: переведений гірником очисного забою 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті; - 10.01.2011 року: переведений гірником очисного забою 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті; - 02.04.2017 року: звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію; - 05.04.2017 року: прийнятий гірником очисного забою 5 розрядку з повним підземним робочим днем в шахті; - 16.07.2018 року: звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 7-9). За результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії складено медичний висновок № 41/923 від 13.11.2019 року про наявність у [PERSON] професійного захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія праворуч в стадії неповної ремісії з помірним статико-динамічним порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ступеню фаза затухаючого загострення, прикореневий та нижньодольовий пневмосклероз (а.с. 18). При цьому, в якості обґрунтування встановлення професійної категорії захворювань в даному медичному висновку зазначено: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, їх розвиток під час роботи в шкідливих умовах праці; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці, за якою позивач по справі підлягав комплексній дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза), параметри яких перевищували допустимі величини; пилу, концентрації якого перевищували гранично-допустимі коефіцієнти, профмаршрут (а.с. 18). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 03.12.2019 року комісією з залученням головного спеціаліста відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління за питань праць Головного управління Держпраці у Донецькій області, страхового експерта з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, директора з охорони праці та промислової безпеки ПрАт «Шахтоуправління «Покровське», провідного інженера з обліку і аналізу травматизму та професійних захворювань ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», начальника дільниці «Амбулаторія» ПрАТ «Ш/у «Покровське», голови профспілки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», заступника головного лікаря КНП Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги - професійні захворювання у позивача [PERSON] виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактору: пил (переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію до 5 % - фактична величина від 30,2 мг/куб.м. до 55,2 мг/куб.м., при нормативному значенні 10 мг/куб.м., тривалість дії упродовж зміни - 91,7 % зміни); важкість праці (фізичне динамічне навантаження: за участю м`язів нижніх кінцівок та тулубу - фактична величина від 61,5 Вт до 191,3 Вт, при нормативному значенні 90 Вт; за участю м`язів рук та плечового поясу - фактична величина від 62,5 Вт до 120,8 Вт, при нормативному значенні 45 Вт, маса вантажу, що піднімається та переміщується - фактична величина від 10 до 35 кг, при нормативному значенні - 30 кг); робоча поза в нахиленому положенні більше 30 градусів - 74 % часу зміни при нормативному значенні - 25 % зміни, нахили корпусу від 30 до 160 разів за зміну при нормативному значенні 100 разів за зміну; фактичні рівні звукового тиску еквівалентні рівні шуму від 82 бБА до 96 бБА (а.с. 20-24). Згідно виписки (епікризу) з медичної карти стаціонарного хворого № 702-702 - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 30.10.2018 року по 09.11.2018 року в КЛПЗ «Родинська міська лікарня», діагноз: хронічний бронхіт, скарги на посилення сухого нападоподібного кашлю, задуху при фізичних роботах, загальну слабкість, відчуття нестачі повітря, головний біль (а.с. 12). Згідно висновку мультиспіральної комп`ютерної томографії від 16.04.2018 року у [PERSON] виявлено КТ-картину остеохондрозу, вибухання дисків з компресією дурального мішка, сколіоз (а.с. 13). Згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 2965/465 - [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 27.04.2018 року по 07.05.2018 року в Покровській центральній районній лікарні, діагноз: загострення хронічного вертеброгенного попереково-крижового радикуліту з вираженим больовим, м`язово-тонічним, корінцевими синдромами, статико-динамічними порушеннями функцій хребта; скарги на біль на обмеження активних рухів в поперековому відділі, що посилюються при рухах, невеликому фізичному навантаженні з ірадіюванням в ноги, онімінні в пальцях нижніх кінцівок (а.с. 14). Згідно епікризу з історії хвороби № 354 - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.03.2019 року по 09.03.2019 року в КЛПЗ «Покровська міська лікарня», діагноз - хронічний вертеброгенний остеохондроз поперекового відділу хребта, скарги на виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта, скутість у рухах, ускладнення при нахилах (а.с. 15). Згідно виписки (епікризу) з медичної карти стаціонарного хворого № 188-188 - [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.03.2019 року по 22.03.2019 року в КЛПЗ «Родинська міська лікарня», діагноз: хронічний бронхіт, хронічний попереково-крижовий радикуліт; скарги на сухий нападоподібний кашель, біль у грудній клітці, задишку при фізичному навантаженні (а.с. 16). Згідно виписки № 1086 із медичної карти стаціонарного хворого позивач [PERSON] перебував в період часу з 01.11.2019 року по 21.11.2019 року на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І Кундієва Національної академії медичних наук України»; основний діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та нижньодольовий пневмосклероз; лікувальні та трудові рекомендації: протипоказана робота в умовах дії фізичного навантаження, вимушеній робочій позі, пилу, несприятливому мікрокліматі; спостереження та лікування у терапевта, невропатолога, профпатолога за місцем проживання, курси відновлюючого лікування, санаторне-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю (а.с. 19). 14.01.2020 року [PERSON] оглянутий в Обласній профпатологічній медико-соціальній експертній комісії м. Краматорськ та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 65 % (за сукупністю хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт) безстроково, встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідками серійний номер 12ААА № 087745, серійний номер 12ААБ № 416712 (а.с. 10, 11). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з розвитком професійних захворювань, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.12.2019 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, та на якому отримав захворювання з втратою 65 % професійної працездатності є ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.12.2019 року зазначено, що згідно з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердж. наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року умови праці [PERSON] за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до третього класу третього ступеню, за параметрами мікроклімату - до другого класу допустимості, за рівнем шуму - до третього класу третього ступеню, за важкістю праці - до третього класу третього ступеню, за рівнем загальної вібрації - до третього класу третього ступеню (а.с. 22). Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому другої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 03.12.2020 року засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є тривалий період роботи у шкідливих умовах праці, обумовленим впливом шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії (п. 17 Акту). Не заслуговують на увагу також посилання представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на те, що позивач за роботу у шкідливих та небезпечних умовах праці користувався скороченням тривалості робочого часу, правом на пільгове пенсійне забезпечення та іншими компенсаціями, які надаються в порядку визначеному законодавством (зокрема призначення пільгової пенсії, проведення страхових виплат). Суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування, що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». По суті інших доводів представника відповідача (відсутність даних про звернення позивача до лікаря-психіатра, врахування практики розгляду аналогічних справ судами Донецької області), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд вважає, що з причини розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках (з причини частого звернення до медичних установ позбавлений можливості проводити час зі своєю родиною, часте перебування на лікарняному впливало на виробничі відносини), неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, - моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави (Мельниченко проти України); деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства»); в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації (рішення у справах «Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії»). Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності в досить молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 48000,00 гривень. Суд при винесені рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України). Суд, в зв`язку з вищевикладеним, в рішенні вважає необхідним зазначити, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 48000,00 гривень підлягає стягненню з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial