overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач, відповідно до кредитного договору від 26 листопада 2012 року отримав кредит. Щомісячно повинен був вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідач неналежним чином виконував своє зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки відповідач не виконує умов договору, тому просить стягнути з нього відповідно до умов договору борг за кредитом на загальну суму 21438 грн. 34 коп. Представник позивача в письмовій заяві просить розглядати справу без її участі підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який згідно поштового повідомлення за зареєстрованим місцем його проживання повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не направив. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що для [PERSON] судовий виклик вручено. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 26 листопада 2012 року було укладено кредитний договір. Відповідач [PERSON] не виконував вимоги договору і не сплачував встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачеві борг, який складається з тіла кредиту 7731 грн. 18 коп., простроченого тіла кредиту 3166 грн. 72 коп., заборгованості за відсотками 2320 грн.17 коп., заборгованості за комісіями 8220 грн. 27 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, розрахунком заборгованості, заявою [PERSON] про відкриття рахунку, кредитним договором, анкетою позивальника, статутом Банку. Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст. 626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] (далі позивач)подала до Брусилівського районного суду позов до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів , мотивуючи це тим, що відповідно до свідоцтва про народження діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] являється дітьми , відповідача по справі. Діти постійно проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач з нею не проживає і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання 4-х малолітніх дітей в твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює, в розмірі 1500 гривень, щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю. Не знає лише де заробляти такі кошти. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного проживання мають 4-х малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає, але позивачці потрібно, щоб він офіційно надавав їй аліменти. Відповідач в даний час ніде не працює . Згідно з довідки виданої Покришівською сільськоюрадою , Житомирської області діти сторін проживають з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За даних обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а тому суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ст. 182 СК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 05 вересня 1987 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волинського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис №20. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано повторне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 01.03.2005 року. В даному шлюбі подружжя неповнолітніх дітей не має. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося. З квітня 2015 року фактично шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що їхня сім'я розпалася і відповідач має намір створити іншу сім'ю. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності і позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Судом встановлено, що 05 вересня 1987 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волинського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис №20. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано повторне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 01.03.2005 року (а.с. 4). В даному шлюбі подружжя неповнолітніх дітей не має. Враховуючи те, що сторони певний час подружні відносини не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, збереження сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб за вимогою позивача слід розірвати. Оскільки позивач просив понесені ним судові витрати йому не відшкодовувати, то сплачений ним судовий збір суд з відповідача не стягує. На підставі статей 24, 56, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Виконкому Добропільської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, посилаючись в позовній заяві на те, що 10 січня 2015 року померла матір позивача [PERSON], яка постійно мешкала в [ADDRESS]. Після смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири за вказаною адресою, яка належала матері [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 02 лютого 2007 року. Він своєчасно не звернувся до нотаріуса, у звязку з тим, що після смерті матері не міг знайти правовстановлюючих документів на квартиру. Позивач в позовній заяві просить продовжити строк, достатній для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 10 січня 2015 року. Сторони в судове засідання не зявились, до початку судового засідання надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позивач просить задовольнити його вимоги. Представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про слухання справи в відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Копія свідоцтва про смерть свідчить, що [PERSON] померла 10 січня 2015 року (свідоцтво про смерть 1-НО № 815835 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецької області). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] від 01 вересня 2015 року вбачається, що батьками у вказаному свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджує факт, що [PERSON] є сином померлої [PERSON]. Договором купівлі-продажу квартири від 02 лютого 2007 року підтверджується факт, що померла [PERSON] у своїй власності мала квартиру, яка розташована за адресою в [ADDRESS] (арк.справи 10). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. З ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини З урахуванням вищевикладеного, та враховуючи те, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини у звязку з тим, що були відсутні документи, і судом вказана причина визнається поважною, а також те, що представник відповідача не заперечують проти позову, суд приходить до висновку, що цей строк пропущений з поважної причини і є підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 травня 1981 року у виконкомі Погорільської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені, через відсутність порозуміння та поваги між ними та різні погляди на життя. На примирення не погоджується. Позивач [PERSON] в письмовій заяві до суду просить заявлені позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без її участі. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] двічі до суду не зявився, своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення, та витяг із поштового реєстру, про причини неявки суду не повідомив. Тому враховуючи думку позивача, суд вважає можливим розглянути справу по суті та винести заочне рішення.. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 травня 1981 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Погорільської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відносини між сторонами мають негативний характер, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 27 листопада 2014 року в с.Капустинці Липоводолинського району Сумської області померла його сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яку він належним чином прийняв, але оформити право на неї не може через різні прізвища їхньої матері у їх із сестрою свідоцтвах про народження «Ковтун» та «Плут». Уточнивши позовні вимоги, просив установити факт того, що [PERSON], [INFO], є його рідною сестрою. У судове засідання заявник, його представник та заінтересовані особи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від усіх маються заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, батьками [PERSON], 10 червня 1941 року, є [PERSON] та [PERSON], про що мається свідоцтво про народження (а.с.6). Згідно з архівним витягом запису про народження, батьками [PERSON], [INFO], значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Із довідки Державного архіву Сумської області від 16 липня 2015 року вбачається, що у книгах реєстрації актів громадського стану про шлюб за 1922-1938 роки, відомості про одруження [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.8). 12 травня 2005 року [PERSON] заповіла грошові вклади [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем Капустинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 12 травня 2005 року за №44 (а.с.9). 27 листопада 2014 року у с.Капустинці Липоводолинського району Сумської області померла [PERSON], про що мається копія свідоцтва про смерть (а.с.5). 25 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Заведена спадкова справа №275/2014. Із довідки виконкому Капустинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 11 серпня 2015 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала одна у [INFO], спадкоємцями за заповітом є [PERSON], заповіт посвідчений Капустинською сільською радою Липоводолинського району 12 травня 2005 року (а.с.10). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів справи вбачається, що встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для оформлення спадкових прав. Звернутись до суду із заявою про встановлення факту за правилами окремого провадження особа вправі лише у випадку, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведеності певних фактів. За таких обставин, дослідивши наявні у справі письмові докази, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що даний факт, має юридичне значення, враховуючи надані заявником відомості, суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] є сестрою [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 3 червня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишиться у неї на вихованні. У лютому 2014року шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання на повторний виклик не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 3 червня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. У лютому 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхньої малолітньої дитини. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тому з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487грн.20коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 2013 року вона проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого записано відповідача. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в її особі, та на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягненням сином [PERSON] трьох років, починаючи з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання.0 Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує повністю. Згідна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 09 січня 2014 року, сторони у справі мають сина [PERSON]. За довідкою виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області №4292 від 07 вересня 2015 року вбачається, що до складу сім'ї позивача входить малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Окрім того, з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини, що відповідає положенням ч.2 ст.84 СК України, за якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 03 грудня 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом запису актів громадянського стану м. Павлограда Дніпропетровської області, актовий запис № 1130. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2015 року через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та побут. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 03 грудня 1991 року. Шлюб зареєстровано міським відділом запису актів громадянського стану м. Павлограда Дніпропетровської області, актовий запис № 1130. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з лютого 2015 року через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя і побут. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved