overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

13.02.2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 05.09.2013 року у розмірі 15240,74 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. В своїх доводах представник банку посилається на те, що 05.09.2013 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справ у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 05.09.2013 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], банк надав позичальникові кредит у сумі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «MasterCard Mass» зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5% місячних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячного платежу становить 7% від заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами, сплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором, Правилами користування платіжними картками та тарифами Банку. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.09.2015 року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 15240,74 грн., що включає заборгованість за кредитом 4972,63 грн., за процентами за користування кредитом 7678,81 грн., нарахованої комісії 1387,36 грн., заборгованості по штрафам 1201,94 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

13.02.2017 [PERSON] звернувся з названим позовом в суд, обгрунтувавши його тим, що спільне життя з [PERSON] не склалось через різні погляди на сімейне життя. Дружина не прислухалася до нього, з приводу чого між ними постійно виникали сварки, які закінчувалися тим, що дружина виганяла його з житла. Вони намагалися примиритися, але всі спроби налагодити відносини не принесли результатів. З 15 січня 2017 року сімя між ними остаточно розпалася, вони проживають окремо та не підтримують відносин. Позивач [PERSON] в письмовій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позов визнає та згодна на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Подружжя перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №207570 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №304084 (а.с.6). Подружжя сімейних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Відповідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України та п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування обставин справи. Зважаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13.02.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач не піклується про родину, ухиляється від працевлаштування, а також між сторонами відсутні спільні інтереси та бажання зберігати сімю. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 08.04.2011 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 81. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них та їх дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

13.02.2017 [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.12.2014 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і дитина сторін знаходиться на утриманні позивача. Позивач здійснює догляд за дитиною і не має можливості працювати. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча фізично здоровий, проходить службу за контрактом у Збройних Силах України та отримує заробітну плату, інших утриманців не має. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку та доходів відповідача, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, місце та дату проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. 03.12.2014 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). В даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 5). Згідно довідок голови квартального комітету № 4 «Гірський» від 06.02.2017 дитина сторін проживає разом з матір'ю [PERSON], а позивач не працює і здійснює догляд за дитиною (а.с. 6, 7). Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом, позивач здійснює догляд за дитиною. За таких обставин позивач не має можливості працювати, отримувати заробітну плату та забезпечувати себе матеріально. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною сторін трьох років. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, те, що відповідач фізично здоровий, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, та з урахуванням зібраних в судовому засіданні доказів приходить до висновку, що достатніми для позивача та фінансово можливими для відповідача будуть аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

13.02.2017 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказувала на те, що у неї є дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON] і яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони у шлюбі не перебувають і проживають окремо. [PERSON] матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча зобовязаний утримувати дитину, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2017 до досягнення нею повноліття Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (арк.. 20, 23). З урахуванням позиції позивача та її представника та досліджених доказів суд визнає за можливе за їх згодою на підставі ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-АМ № 288289 (а.с.2). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.. Згідно вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає, зокрема, з 1 січня 2017 року - 1355 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошові й сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працездатний, працює неофіційно, але має заробіток, інших утриманців не має. Стан здоровя дитини також задовільний. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача можуть бути стягнуті в розмірі 680 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

13.02.2017 позивач\~звернулася до суду з позовом до\~[PERSON]\~про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.09.2002 року. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні та вихованні. Сімейне життя не склалось через різні погляди на шлюб та сімю, внаслідок чого розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що шлюб існує формально, збереження їхньої сімї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду від позивача надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Томчук», щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Таким чином, справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 107543 від 23.08.2016 року вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.09.2002 року Виконавчим комітетом Сильненської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 6, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Томчук» (а.с.7). В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через різні характери, погляди на шлюб та сімю, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище Томчук .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

13.02.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2007 року, який був зареєстрований Довгинцівським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №615. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Спору стосовно місця проживання дітей та щодо майна немають. В судове засідання позивач не зявився, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 21.09.2004 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, а.с.4. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], а.с. 5,6. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору стосовно місця проживання дітей - не мають. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

13.02.2017р. КЛПУ „Обласна психіатрична лікарня м. Словянська звернулася до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, добровільно дати згоду на лікування [PERSON] не може у звязку з психічним станом, його дії створюють небезпеку для нього та оточуючих. У судовому засіданні представник КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» [PERSON] підтримав заяву та пояснив, що у [PERSON] тяжкий психічний розлад, який виявляє неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Продуктивному контакту не доступний, мова відсутня, мімікою та жестами не володіє. Просив госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар. Лікар психіатр КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянську» [PERSON] у судовому засіданні підтримала пояснення представника лікарні та пояснила, що [PERSON] дійсно представляє небезпеку для себе і оточуючих, якщо йому не буде надана психіатрична допомога, він може завдати суттєву шкоду собі або оточуючим, що [PERSON], є інвалідом I групи, перебуває під наглядом лікарів-психіатрів, регулярно проходить лікування у стаціонарі КЛПУ „Обласна психіатрична лікарня м. Словянська, [PERSON] визнано недієздатним, він перебував на утриманні в психоневрологічному інтернаті м. Бахмут, але там у нього виявлено ще й іншу хворобу - туберкульоз обох легенів, тому госпіталізація [PERSON] до стаціонару КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» потрібна для його лікування від обох хвороб. Представник органу опіки та піклування [PERSON] підтримав завлені вимоги, не заперечував проти їх задоволення, вважав, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного стаціонару буде саме в інтересах [PERSON] та не буде порушенням його прав. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, представника органу опіки та піклування, прокурора, який підтримав заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 98/1 від 13.02.2017 року у [PERSON] погіршився психічний стан, внаслідок чого він скоює дії, які представляють небезпеку для себе та оточуючих та обумовлює суттєву шкоду для здоровя. З анамнезу відомо, що [PERSON] перебуває під наглядом, лікувався багаторазово, є інвалідом І групи, був направлений до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» за направленням лікаря-психіатра з психоневрологічного інтернату м. Бахмут. Добровільно [PERSON] надати згоду на стаціонарне лікування не має змоги за своїм психічним станом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

13.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.12.2006 року виконавчим комітетом Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис № 7, мотивуючи тим, що шлюбно-сімейні стосунки не склалися з причин різних поглядів на сімейні взаємовідносини, несумісність характерів внаслідок чого у червні 2016 року між ними припинилися шлюбні стосунки, подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2006 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, актовий запис № 7. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.04.2009 року Голицькою сільською радою Болградського району Одеської області. Сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, спору про місце проживання доньки не мають. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно вимогам ст. 88 ЦПК України всі витрати, пов'язані з розірванням шлюбу покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

13.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказував, що квартира [ADDRESS], була ним отримана на сімю на підставі Ордеру №853 від 30.12.1991 року. З 22.11.1994 в зазначеній квартирі була зареєстрована [PERSON], однак в ній з 2003 року не проживає, особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на наведене позивач просив визнати [PERSON], такою, що втратила право на проживання у [INFO]. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день слухання справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Ордеру на жиле приміщення №853 від 30.12.1991 року квартира [ADDRESS] була надана [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З 22.11.1994 року у спірній квартирі зареєстрована [PERSON] Також встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2004 року, що підтверджується актом про не проживання від 06.02.2017 року. Не оплачує комунальні послуги, не бере участі в ремонті квартири, не зберігає свого особистого майна, звязок з квартирою втратила. Таким чином, у звязку з тим, що відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved