Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

13 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гуринівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивувала тим, що її батьками є [PERSON], який помер 12 листопада 1993 року та [PERSON], яка померла 03 лютого 2000 року. За життя мати склала заповіт, яким заповіла своє майно своїй дочці [PERSON] позивачці по справі. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну частку (пай), розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у колективній власності КСП «Гуринівське», розташованої на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0234408 від 26 березня 1997 року, виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року № 38. Маючи намір прийняти спадщину після смерті матері, позивачка звернулась до держнотконтори, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Своєчасно спадщину після смерті матері позивачка не прийняв у звязку з складними сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем. Посилаючись на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатня для подання заяви про прийняття спадщини після матері [PERSON], яка померла 03 лютого 2000 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] не зявився, представник надав до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільради. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не зявився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року визначено, що вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Зі змісту ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Зокрема п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року передбачено, що правила книги 6 Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії УА № 551088 (а. с. 8). Батько позивачки, [PERSON] помер 12 листопада 1993 року в с. Василівщина Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 269905 (а. с. 9). Після реєстрації шлюбу 14 червня 1968 року позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК № 0446007 (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії VІІ-ЯР № 278796 [PERSON] помер 05 грудня 1969 року (а. с. 7). На підставі свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 1009644 після повторного укладання шлюбу 15 липня 1971 року, позивачці присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області 14 лютого 1994 року, зареєстрованого в реєстрі за № 45, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], тобто позивачці по справі (а. с. 10). 03 лютого 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 074230 (а. с. 11). Згідно довідки, виданої виконкомом Гуринівської сільської ради від 10 серпня 2016 року за № 291 [PERSON] постійно і до дня смерті 03 лютого 2000 року проживала за адресою: [INFO] одиноко. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом сільської ради не змінювався і не відмінявся (а. с. 12). Зі змісту довідки відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 07 липня 2017 року за № 345/162-17 вбачається, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів на території Гуринівської сільської ради, КСП «Гуринівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0234408 від 26 березня 1997 року, виданого згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року № 38 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією, сертифікат виданий на руки (а. с. 13). З письмового розяснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 05 липня 2017 року № 1066/01-16 вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], яка померла 03 лютого 2000 року, не вдається можливим у звязку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 14). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація щодо спадкової справи після [PERSON], яка померла 03 лютого 2000 року, відсутня (а. с. 23). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] має право на спадщину після смерті матері [PERSON], однак вона не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, а отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у звязку зі складними сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем. Суд вважає причини пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного

Outcome: approved