Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

13 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту спільного мешкання з чоловіком [PERSON] на час його смерті. В обґрунтування заяви зазначила, що з 04 липня 1981 року вона за [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі вони спільно мешкали та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] у с. Дякове Антрацитівського району Луганської області. Для отримання спадщини, їй необхідно підтвердити, що вона дійсно проживала з чоловіком на момент його смерті за однією адресою. Однак на даний час, вона не можу документально підтвердити, що вона мешкала разом з чоловіком до його смерті у с.Дякове Антрацитівського району Донецької області за однією адресою, оскільки на теперішній час ця територія є непідконтрольною органом державної влади України. Зазначене позбавляє її права отримати пенсію, яка не була отримана померлим чоловіком за його життя. 13.07.2019 року вона звернулась до приватного нотаріуса Меркулова П.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено. Отже вирішити питання в позасудовому порядку у неї немає можливості. В зв`язку з викладеним, просить встановити факт постійного спільного мешкання з чоловіком [PERSON] , [INFO] на час його смерті - [INFO] . Заявниця [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви, не з`явилася. Надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в місті Краматорськ про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.43, 65). Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Факт спільного мешкання встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, заявник скористалася своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту спільного мешкання з чоловіком та надала про це відповідні докази. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб 04 липня 1981 року, актовий запис № 13 (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 липня 2019 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 62 (а.с.15). Згідно із паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 16 січня 1997 року Антрацитівським РВУ МВС України в Луганській області, зареєстрованим місцем проживання [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно із паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 16 січня 1997 року Антрацитівським РВУ МВС України в Луганській області, зареєстрованим місцем проживання заявниці - [PERSON] з 17 грудня 1979 року є: [ADDRESS] (а.с. 7). За даними довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 1426/34494, 26 лютого 2015 року, [PERSON] був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Його зареєстрованим місцем проживання було: [ADDRESS] (а.с. 13). За даними довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 0000492086, 13 березня 2018 року, заявниця [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . ЇЇ зареєстрованим місцем проживання є: [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно із постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 13 липня 2019 року, приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Меркуловим П.Ю., заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у встановлений законом строк спадщину вона не прийняла, заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті [PERSON] не подавала, документ, який би підтвердив визначення додаткового строку для прийняття спадщини вона не надала (а.с. 16). З довідки №04 від 14.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Дьяківською селищною радою, яка розташована у с. Дякове Антрацитівського району Луганської області, що на даний час є тимчасово окупованою територією, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним проживала його дружина [PERSON] по день його смерті. Відповідно до Акту про фактичне проживання з померлим №04 від 14.11.2019 року, виданого виконавчим комітетом Дьяківської селищної радою, яка розташована у с. Дякове Антрацитівського району Луганської області, що на даний час є тимчасово окупованою територією, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним проживала його дружина [PERSON] по день його смерті. Відповідно до Акту від 06 листопада 2019 року, складеного депутатами Дьяківської селищної ради, яка розташована у с. Дякове Антрацитівського району Луганської області, що на даний час є тимчасово окупованою територією, вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] . З домової книги для прописки осіб, що зареєстровані у будинку [ADDRESS] , вбачається, що у вказаному будинку прописані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-12). Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено. що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Донецької області, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ про встановлення факту. Однак, суд не приймає до уваги довідку №04 від 14.11.2019 року, Акт про фактичне проживання з померлим №04 від 14.11.2019 року та Акт від 06 листопада 2019 року, які видані виконавчим комітетом Дьяківською селищною радою, яка розташована у с. Дякове Антрацитівського району Луганської області, що на даний час є тимчасово окупованою територією, як належний доказ, оскільки вона не відповідає вимогам діючого в Україні законодавства, та не містить печатки установи відповідного зразка. Також, як встановлено в судовому засіданні, установи, які б діяли на території с. Дякове Антрацитівського району Луганської області, підконтрольних Україні на теперішній час немає. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених у заяві по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. На підставі вищевикладеного, суд приймає до уваги ті фактичні обставини - письмову інформацію, яка викладена в довідці №04 від 14.11.2019 року, Акті про фактичне проживання з померлим №04 від 14.11.2019 року та Акті від 06 листопада 2019 року, а саме, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] на день його смерті. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом, адже встановлення цього факту потрібно заявнику для оформлення своїх спадкових справ. На підставі наведеного та

Outcome: approved