Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

14.12.1994 року Київським міським бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане 07.12.1994 року керівником органу приватизації Ленінградської райради народних депутатів Представництво фонду державного майна, за [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] зареєстроване право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (загальна площа - 59,3 кв.м.), в рівних частках. [PERSON] померла [INFO] в селі Залишани Поліського (нині Іванківського) району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно з довідкою Іваньківської районної державної нотаріальної контори Київської області від 03.01.2018 року №02/01-16, спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. [INFO] помер [PERSON] (див. свідоцтво про смерть). До майна померлого в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №773/2017 року. З огляду на спадкову справу вбачається, що спадкодавець заповіту не залишив, із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись його діти [PERSON] , та [PERSON] , дружина спадкодавця [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь дітей спадкодавця в рівних частках, до спадкової маси входить право власності на частку спадкодавця у праві власності на квартиру [ADDRESS] . 15.02.2018 року державний нотаріус Основенко Л.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила [PERSON] , та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження факту прийняття спадкодавцем спадщини, що залишилась після його матері [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] , та [PERSON] в квітні 2018 року звернулись до суду із заявою, за якою просили встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що залишилась після [PERSON] , померлої [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено, у зв`язку з не доведенням обставин на які посилались заявники в обґрунтування заяви. [PERSON] , та [PERSON] заявили позов до Київської міської ради, за яким просили встановити факт, що вони прийняли спадщину, після їх бабусі [PERSON] , визнати за ними право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , за кожним, а також визнати за ними право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 23.06.2020 року, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачі подали заяви, за якими позов підтримали, просили розглянути справу без їх участі. Відповідачу було надіслано ухвалу суду про відкриття провадження, разом з копіями матеріалів позову, проте поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». [PERSON] також подала заяву про розгляд справи без її участі. Дванадцята Київська державна нотаріальна контора свого представника в суд не направили. Заперечень на позов від третіх осіб не надходило. За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за спором на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши зібрані докази знаходить за можливе задовольнити позов частково. Так, відмова нотаріуса у видачі позивачам свідоцтва про права на спадщину, як це вбачається з її постанови, заснована на тому, що [PERSON] не прийняв спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON] . Вочевидь нотаріус виходила з того, що [PERSON] мав би прийняти спадщину шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, як того вимагала ч.2 ст. 549 ЦК УРСР. Проте, поза увагою нотаріуса залишилось те, що [PERSON] , згідно з довідкою Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.08.2017 року, з 1970 року і по день смерті був зареєстрований і проживав у квартирі [ADDRESS] , частка якої належала спадкодавиці [PERSON] , а тому він прийняв спадщину, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, як такий, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийняття спадщини шляхом вчинення таких дій не пов`язувалось з місцем відкриття спадщини. При цьому, суд не приймає рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року про відмову у визнанні факту прийняття [PERSON] спадщини, оскільки це рішення ухвалене на підставі закону, якого не існувало на час виникнення спірних правовідносин, а відповідно не має приюдиційного значення. За наведеного висновку, вимоги позивачів в частині щодо спадщини після [PERSON] не підлягають задоволенню, як такі, що є надуманими. Отже, до спадкової маси після померлого [PERSON] входить право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] (1/3 частка набута ним в порядку приватизації державного житлового фонду і 1/3 частка, що фактично ним успадкована після померлої [PERSON] ). Дану спадщину, як це наведено вище, прийняли позивачі в порядку та строки відповідно до закону. Тому, з урахуванням того, що позивачі не мають можливості оформити спадщину в загальному порядку, суд вважає за можливе на вирішення спору визнати за кожним з них право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі ст.ст. 16, 1218, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України. Питання розподілу судових витрат позивачами не порушувалось. Заходи забезпечення позову судом не вживались.

Outcome: partial