Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

14 квітня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобов'язань відповідно до умов договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але в матеріалах справи є заява з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У позовній заяві зазначено, що 13 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2002647532, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредитні кошти у сумі 25000,00 грн., зі сплатою 12 % річних, на строк до 13 лютого 2016 року. 18 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (далі позивач) було укладено договір факторингу № 18/12/2013, відповідно до якого до позивача перейшли всі права банку за кредитним договором та договорами забезпечення між банком та відповідачем. Відповідач постійно порушує умови кредитного договору щодо строків та сум сплати заборгованості за кредитом, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості від 17 лютого 2014 року. Станом на 17 лютого 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 34514,59 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 25000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 9514,59 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, яким суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з відповідача на власну користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2002647532 від 13 лютого 2013 року, заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом в сумі 34514,59, віднести на відповідача відшкодування судового збору у розмірі 345,15 грн. Відповідач [PERSON], якого не виявлено за місцем реєстрації і проживання, шляхом вручення судової повістки виконавчому органу місцевого самоврядування, повторно за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на участь в судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, відповідно до правил частини 4 статті 169 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 13 лютого 2013 року юридична особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (Кредитор) та громадянин України [PERSON] (Позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту № 2002647532, за яким Банк надав Позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 25000,00 грн. на строк кредитування до 13 лютого 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних. Кредит надається Позичальнику шляхом зарахування суми кредиту на рахунок. Видача кредитних ресурсів проводиться шляхом видачі готівки Позичальнику через касу Банку. Позичальник зі своєї сторони зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Згідно положень зазначеного договору Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами, згідно з визначеним графіком. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «ОТП Банк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови договору кредит у сумі 25000,00 грн. був перерахований на поточний рахунок відповідача. 18 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 18/12/2013. Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком і боржниками, в розсірі портфеля заборгованості. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2002647532 від 13.02.2013 року. Згідно розрахунку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 17 лютого 2014 року становить: заборгованість за кредитом - 25000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 9514,59 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у сумі 34514,59 грн. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Частиною першою статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань - термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та комісій, Банк має право відмовитися від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому Позичальник зобов'язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій та витрат, понесених Банком за цим договором та будь-яку іншу заборгованість Позичальника за цим договором. Під збитками сторони розуміють не одержані доходи (втрачена вигода), які сторона мала право одержати у разі належного виконання зобов'язань за цим договором другою стороною (нараховані проценти за користування кредитом); витрати, здійснені сторонами за цим договором; заборгованість за цим договором в повному об'ємі (сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія, неустойка, будь-яка інша заборгованість Позичальника за цим договором). Суд визнає правильним представлений ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розрахунок періоду і суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2002647532 від 13.02.2013 року з [PERSON]. Розрахунок відповідає умовам укладеного кредитного договору. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що відповідач вживав заходів для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості по кредитному договору, підлягають задоволенню в повному обсязі. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем документально підтверджені платіжними дорученнями сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 345,15 грн. Відповідно до вимог статей 81 і 88 ЦПК України понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved