Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

13 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, шлюб розірваний 18 листопада 1995 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], 1997 року народження, батьком якого є відповідач. На даний час син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. На теперішній час син навчається в Маріупольському державному університеті, є студентом денної форми навчання, строк навчання до 2018 року. [PERSON] страждає на хронічний холецистит, деформації жовчного міхура і має ряд інших супутніх захворювань і вимагає планового обстеження та лікування два рази на рік, працювати не має можливості, у зв'язку з чим не має самостійного джерела прибутку, тому коштів бракує та він потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] працює, має постійний заробіток, вважає, що він в змозі надавати сину матеріальну допомогу, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно та до закінчення сином навчання, але не більше, чим до досягнення ним 23-х років. Позивачка [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно та до закінчення сином навчання, але не більше, чим до досягнення ним 23-х років. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно та до закінчення сином навчання. Заінтересована особа [PERSON] не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 березня 1997 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя, актовий запис №140, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], в графі «батько» зазначено - [PERSON], в графі «мати» - [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Маріупольському державному університеті, є студентом денної форми навчання, термін закінчення навчального закладу у 2018 році, що підтверджується довідкою №402 від 16.10.2014 року. Згідно довідки № 249 від 25 липня 2013 року, виданої головою КК позивачка [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином - [PERSON], 1997 року народження. Згідно ст.198 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Проаналізувавши норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що у відповідача є можливість надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на навчання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно та до закінчення сином навчання, але не більше, чим до досягнення ним 23-річного віку. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як встановлено ст.79 ЦПК України судові витрати складається з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати встановлюється законом. Як вбачається зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями) за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (що у грошовому еквіваленті складає 243,60 грн.), що таким чином суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved