Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

14.01.2021 р [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . У вступному слові позивачка та її представник пояснили, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З 2012 року відповідач за вказаною адресою не проживає, а лише зареєстрований, жодного майна чи особистих речей відповідача у будинку немає, в родинних стосунках з позивачкою - власницею будинку відповідач не перебуває, не приймає участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг, чинить перешкоди позивачці в користуванні будинком, так як у зв`язку з його реєстрацією позивачка не може розпорядитися будинком на власний розсуд, в тому числі відчужити його. Тому просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом. Відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 11 вересня 2009 року (а.с.7), технічним паспортом (а.с.8-11), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12) та актом перевірки житлових умов заявника від 11.11.2020 р (а.с.15). [PERSON] , [INFO] зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS] ,але з 2012 р в цьому будинку не проживає, що стверджується довідкою виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 560 від 11.11.2020 р (а.с.13) та довідкою виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 562 від 11.11.2020 р (а.с.14), показаннями свідка [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач зареєструвався у спірному житловому будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка є власником спірного житлового будинку. Відповідач спільним побутом та родинними зв`язками з позивачкою не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Отже, позовні вимоги є підставними, законними та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивачки 840,80 грн судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved