Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

13 січня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року у сумі 41616 грн. та судового збору у сумі 2270 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначили наступне. ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ як фінансова компанія розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2017 року. Товариством отримане свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 року. Товариством також отримана ліцензія на здійснення діяльності з наданням коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №756 від 28.03.2017 року. 29.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через інформаційно - телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. Згідно кредитного договору товариством надано відповідачу кошти в сумі 12000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Переказ коштів, здійснено 29.11.2019 року. Шляхом перерахування на банківську картку клієнта [NUMBER] відкриту в АТ «ПриватБанк» та вказану відповідачем особисто в заяві на отримання кредиту. Даний факт перерахування підтверджується Інформаційною довідкою від платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4405-ВП від 29.12.2020 року, складеної у відповідності до вимог законодавства та яка містить усі необхідні реквізити, а саме платіжний провайдер має відповідну ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ. Разом з цим, згідно кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме строк договору 30 днів, знижену процентну ставку кредиту 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10 % річних) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). У зв`язку з невиконанням умов користування позикою, нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору та здійснило перерахунок коштів на вказані відповідачем в заявці реквізити банківської картки, однак відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 29.12.2020 року заборгованість відповідача перед товариством складає 46616 грн., а саме: 12000 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 25152,00 грн. сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом; 4464,00 грн. штрафні санкції (штраф). Таким чином, невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором призводить до порушення прав товариства як кредитора. На підставі чого, вимушені звернутися до суду з даним позовом. З метою уточнення місця реєстрації відповідача 14.01.2021 року було зроблено запит до відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради. 02.02.2020 року надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, що відповідач зареєстрований на території Приморського району м. Маріуполя. Ухвалою судді від 05.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 03.03.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено наступне. Позовні вимоги ТОВ «Авентус Україна» він визнає частково тільки за тілом кредиту у сумі 12000 грн. Вимоги щодо стягнення суми 25152 грн., в якості процентів, суми 4464 грн., в якості штрафу не визнає. Нарахування суми штрафу у розмірі 4464 грн., за період з 30.01.2020 року по 29.02.2020 року вважає безпідставним з наступних підстав. Вважає, що до вимог про стягнення неустойки підлягає застосуванню ЗУ від 14.10.2014 року, який набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші установи а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно копії паспорту [PERSON] , зареєстрований та постійно проживає у м. Маріуполі. Оскільки на теперішній час м. Маріуполь згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, то визначені ЗУ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача і звільняє його від обов`язку по оплаті штрафів на користь ТОВ «Авентус України». Як вбачається з п.1.2 договору №1573307 від 29.11.2019 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, позика видається строком на 30 днів. Таким чином, дата повернення позики 29.12.2019 року. У даному випадку штраф нарахований після спливу дати повернення позики, після 29.12.2019 року. Отже, враховуючи правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по цивільній справі №202/4494/16-ц, відсутні правові підстави для стягнення штрафу, тому просив відмовити у позовних вимогах про стягнення штрафу у розміоі 4464,00 грн. Що стосується суми нарахованих процентів в розмірі 25125 грн., то він не погоджується із цими вимогами виходячи з наступного. Коли він подав заявку про надання йому позики у розмірі 12000 грн., йому був наданий тільки графік платежів, згідно якого дати повернення позики та сплати нарахованих процентів 29.12.2019 року, сума позики 12000 грн., сума нарахованих процентів 1944 грн., разом до сплати 13944 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 26.12.2019 року, загальний борг за кредитом разом з процентами складав 13814,40 грн. 27.12.2019 року ним сплачено суму 1879,20 грн., після чого загальний залишок заборгованості у розрахунку 12000 грн. Розмір процентної ставки, про яку вказано на першому аркуші договору та у позові знижена процентна ставка 197,10 % річних, стандартна процентна ставка - 657 % річних, йому повідомлено не було і узгоджено з ним також не було. Як вбачається х наданої до позову копії договору №1573307 від 29.11.2019 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, цей договір міститься на 4-х аркушах, але підпису [PERSON] на першому та другому аркуші договору не має, ані у вигляді власноручного підпису, ані у вигляді електронного підпису. У тому числі відсутній на цих аркушах і підпис посадовоїт особи кредитодавця. Тому відсутні докази того, що 29.11.2019 року саме з цими умовами кредитування щодо розміру процентів та періоду їх нарахування йому було ознайомлено і що він з цим погоджувався. Строк сплати нарахованих процентів у графіку платежів вказаний 29.12.2019 року, проценти він сплатив 27.12.2019 року, а нарахування процентів після 29.12.2019 року, тобто після спливу строку кредитування, є безпідставним, в силу правових позицій Великої Палати ВС в постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12, що після спливу визначеного строку право кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного, просив відмовити у позовних вимогах щодо стягнення з нього процентів та штрафу. Щодо стягнення з нього суми сплаченого судового збору зазначив, що відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 10.03.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Що стосується твердження відповідача, що ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичних дій» від 02.09.2014 року №1669-VII, звільняє його від обов`язку по оплаті штрафів за невиконання умов кредитного договору є хибни. Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичних дій», Закон набрав чинності з дня наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції. Крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону. Дія цього закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. Відповідно до Указу Президента «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» від 30.04.2018 року №116/2018, завершується період проведення антитерористичної операції і починається операція Об`єднаних сил із забезпеченням національної безпеки і оборони. Таким чином, Президент офіційно оголосив про завершення АТО з 30.04.2018 року, а отже враховуючи вищевикладене з 30.10.2018 року норми на які посилається відповідач, що звільняють його від обов`язку по сплаті штрафів втратили чинність, а тому не поширюються на договір укладений з відповідачем 29.11.2019 року. Окрім того, позивач вважає, що відповідачем не правильно трактуються норми матеріального права щодо даних кредитних правовідносин та помилково зроблено висновок, що нарахування процентів та штрафів після 29.12.2019 року є безпідставними. Так, укладаючи кредитний договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року сторони, передбачили наступне - процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить : 1.3.1 знижена процентна ставка становить 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору; 1.3.2 стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). Відповідачем дійсно було сплачено кошти 27.12.2019 року у сумі 1879,20 грн., але з метою продовження терміну дії кредитного договору згідно його умов, а отже з 27.12.2019 року згідно умов договору, нарахування процентів здійснювалося за стандартною ставкою 1,80 %. Крім того, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Товариством в період дії карантину не здійснювалось нарахування відповідачу неустойки (штрафів, пені), що вбачається згідно розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви. Отже, нарахування за кредитним договором здійснювалося з вимогами чинного законодавства та відповідно до умов кредитного договору. Що стосується твердження відповідача, що товариство його не повідомило та не погодило з ним всі істотні умови договору: вся процедура укладення з товариством договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема але не виключно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх правил надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Разом з тим, серед іншого, саме на першій сторінці Веб-сайту Товариства містилась/ міститься інформація про : акційну/знижену процентну ставку; стандартну проценту ставку; про максимальний строк кредиту; про максимальну суму кредиту; умови прологації; способи отримання кредиту, тощо. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта». Також, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться правила, примірні кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладенні будь-якого кредитного договору. Некоректне/неповне ознайомлення клієнта з правилами та умовами надання кредиту, з текстом самого кредитного договору, що планувався до укладення, а також з інформацією, розміщеною на веб-сайті товариства, про умови та порядок надання товариством кредитів не позбавляє клієнта обов`язку щодо належного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором та не надає позивачу підстав посилатись у відзиві на відсутність його ознайомлення з правилами та умовами кредитування. Разом з тим, на веб-сайті товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Перед укладенням кредитного договору, відповідач ознайомився з умовами кредитування, що розміщені на сайті Товариства та передбачені Правилами надання коштів у позику, проставляючи відповідну відмітку в ІТС Товариства. Про підтвердження своєї повної обізнаності та згоди з усіма істотними умовами кредитного договору та ознайомлення щ правилами прийняття пропозиції (оферти) свідчить натиснута кнопка позивачем «Погоджуюсь» у особистому кабінеті, після чого товариство надіслало для нього засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який він ввів та цим самим підтвердив підписання кредитного договору згідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Повторно зазначили, що кредитний договір було укладено в електронній формі. Крім того, згідно п.6.6 кредитного договору сторони погодили, що кредитний договір укладається шляхом накладення аналогу власноручного підпису директора товариства та відбитка печатки товариства, зразок яких також в розділі 7 цього договору. Отже, оспорюваний кредитний договір було укладено в електронній формі та у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Так, 29.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, згідно якого товариством надано відповідачу кошти в розмірі 12000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Переказ коштів, здійснено 29.11.2019 року, шляхом перерахування на банківську картку клієнта [NUMBER] , яку вказано клієнтом особисто в заяві на отримання кредиту. Крім того, [PERSON] є клієнтом ТОВ «Авентус Україна» з 15.06.2019 року та до оспорюваного кредитного договору уклав ще п`ять кредитних договорів, які успішно закрив, виконавши всі зобов`язання за кредитними договорами, а отже і перед укладенням вказаних договорів був ознайомлений з правилами та умовами кредитного договору. На підставі чого, просили відмовити відповідачу щодо вимог заявлених у відзиві на позовну заяву, натомість задовольнити позовні вимоги товариства до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду надіслав, однак з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ТОВ «Авентус Україна» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 року за №756, ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). З матеріалів справи слідує, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 29.11.2019 року укладеного в електронному вигляді договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту у розмірі 12000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, при цьому [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Строк дії позики визначений даний договором укладається між сторонами на строк 30 днів і діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 1.3 та підпунктів до нього, сторони погодили фіксовану проценту ставку за користування позикою, а саме: знижену процентну ставку - 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). При цьому, визначено, що стандартна процента ставка застосовується згідно з пунктами 1.7,3.4,3.6.2 договору. Згідно п.1.4 договору загальна вартість позики за заниженою ставкою складає 116,20 % від суми позики або 13944 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 16,20 % від суми позики або 1944 грн. Згідно вимог\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». В статті \~525 ЦК України\~зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України\~передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. З розрахунку заборгованості за договором №1573307 від 29.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та клієнтом\~ [PERSON] вбачається, що заборгованість відповідача станом на 29.12.2020 року перед позивачем за кредитом становить 12000 грн., з розміром якої також погоджується відповідач. Таким чином, вимоги позивача ТОВ «Авентус Україна» в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 12000 грн. знайшли своє підтвердження, і жодною зі сторін не оспорюються, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог ТОВ «Авентус Україна» в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, то ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню і тому суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.\~ Статтею 1056-1 ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. В той же час, з розрахунку заборгованості за договором №1573307 від 29.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та клієнтом\~ [PERSON] випливає, що станом на 29.12.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем по несплаченим процентам за користування кредитом, за період з 28.12.2019 року по 29.02.2020 року становить 25152,00 грн., однак даний розрахунок заборгованості в частині сплати відповідачем процентів суперечить пунктам 1.3.2, 1.6, 1.7, укладеного між сторонами договору №1573307 від 29.11.2019 року. Згідно пункту 1.3.3 стандартна процента ставка застосовується згідно з пунктами 1.7,3.4,3.6.2 договору. Зі змісту п.1.6 договору випливає, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. З п.1.7 договору вбачається, що після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 (справа № 444/9519/12), припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Так, частиною другою\~статті 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто формулювання\~статті 625 ЦК України\~щодо тісного зв`язку між нарахуванням процентів та застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, адже за змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наведене дає підстави для висновку, що проценти, передбачені\~ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, що у свою чергу узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах по справах № 6-49цс12 від 06 червня 2012 року, № 6-38цс11 від 24 жовтня 2011 року та № 6-42цс11 від 17 жовтня 2011 року. Так, відповідачем [PERSON] відповідно до довідки про розрахунки за договором №1573307 від 29.11.2019 року отримано 29.11.2019 року від позивача кошти у позику у розмірі 12000 грн. та 27.12.2019 року здійснено в рахунок погашення процентів сплату у розмірі 1879,20 грн., що вважається продовженням терміну дії договору відповідно до умов договору, передбачених пунктами 1.6,1.7 зазначеного договору. При цьому, в даному випадку, оскільки відповідачем здійснено платіж на користь позивача, тому у відповідності до умов договору №1573307, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою, а товариством в свою чергу продовжено строк користування позикою та встановлено новий строк користування позикою, який обчислюється з дня наступного за днем вчинення клієнтом платежу, тобто з 28.12.2019 року та дорівнює 30 днів. Отже, враховуючи вищезазначене, відповідачу повинні були бути нараховуватись проценти (відсотки) за користування позикою з 28.12.2019 року по 26.01.2020 року за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою. Беручи до уваги вищевикладене, з огляду на те, що зі спливом визначеного договором строку кредитування припинилося право позивача нараховувати визначені умовами договору проценти за користування позикою, то їх нарахування після 26.01.2020 року є безпідставним. З урахуванням наведеного, суд стягує заборгованість по відсоткам за період з 28.12.2019 року по 26.01.2020 року у розмірі 6480\~грн. (12000/100%*1,80%*30 днів), тобто в межах дії нового строку повернення позики за договором. Що стосується вимог ТОВ «Авентус Україна» в частині стягнення штрафних санкцій (штрафу), то в цій частині позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне. Так, відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Згідно з вимогами\~ст. 2 вказаного Закону України\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що місцем реєстрації, проживання відповідача в [ADDRESS] , стягнення заборгованості, яка складається з 4464 грн. нарахованого штрафу за кредитним договором №1573307 від\~29.11.2019\~року, укладеним з [PERSON] є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги, які підлягають задоволенню:\~18480\~грн. *100% :\~46616 грн., ціни позову = 39,64 %), тобто 39,64 % від ціни позову (39,64% *2270,00 грн. :100%), що складає 899,82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial