overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 27 січня 2015\~року він зареєстрував шлюб із відповідачем, вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство разом не ведуть. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~14-15). У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 26, 27). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 січня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 18 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з березня 2018 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в звязку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 07 вересня 2013 року. В обґрунтування своїх вимог вказує, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, мешкають окремо один від одного. Вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], тому позбавлені можливості розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала. У разі розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнав, просив про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням вимог ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч.3 ст. 200, 206, 207 ЦПК - у зв'язку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2013 року (а.с. 7). Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Проте, як вказує позивач у своїй позовній заяві, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають окремо один від одного та не бажають відновлення шлюбних відносин, що також слідує із заяви відповідача. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишився проживати разом з матір'ю. На час розгляду справи про спір стосовно поділу майна чи місця проживання дитини сторонами не заявлено. З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що сторони підтвердили ту обставину, що в даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 13.09.2003 року, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13.09.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не\~ суперечить закону та не\~ порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 5596 грн. 58 коп., яка виникла станом на 01.11.2018 року. В судове засідання позивач не з'явився, у позові просив про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді начальнико конструкторського сектору. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов'язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 26.11.2018 року №414/580 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 01.11.2018 року складає 5596 грн. 58 коп. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 5596 грн. 58 коп. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва до відповідача позовну заяву про розірвання шлюбу. Ухвалою суду Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2018 року справу було передано за підсудністю на розгляд Центральному районному суду м. Миколаєва. 26 грудня 2018 року справу прийнято до розгляду суддею Гуденко О. А. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 липня 2010 року, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернулася до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач до суду не з`явилась, в позовній заяві зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином через оголошення на офіційному веб сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 30 червня 1995 року. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернулася до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, через офіційний веб-сайт суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 25 квітня 2015 року. Від шлюбу дійтей не мають. З кінця 2017 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач сплатив судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

12 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24.11.2007 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій вказав про визнання ним позову. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24.11.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не\~ суперечить закону та не\~ порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

12 листопада 2018 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що позивач є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у зв`язку зі зміною матеріального становища отримувача аліментів позивачка просить змінити розмір аліментів та сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менш, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Позивачка в ході судового розгляду подала заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначених за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] мешкає за адресою: [ADDRESS] , домогосподарка. Відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачкою [PERSON] . В провадженні Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження № 52781284, яке було відкрито на підставі виконавчого листу № 2-1166/16 від 02.08.2016 року виданого Овідіопольським райсудом Одеській області про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн., з усіх видів заробітку на утримання дітей починаючи з 04 квітня 2016 року до повноліття дітей. На утриманні платника аліментів позивача по справі знаходяться діти, матеріальне становище дітей змінилось, матеріальне становище отримувача погіршилось. Відповідач з позовом погоджується, матеріальне становище платника аліментів не погіршилось. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що матеріальне становище отримувача аліментів змінилось та погіршилось, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду. Згідно відомостей середня статистична заробітна плата за 2019 рік складає 7639 грн., що відображено в довідці за січень 2019 року, що не оспоруюється сторонами. Відповідно до ст.ст. 182,184,192 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, неповнолітніх дітей, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 3000 грн., але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення чинності. При подані позову позивачка сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про стягнення судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

12 листопада 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 15 травня 2010 р. сторони уклали шлюб, але згодом сімейне життя погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Ніколь, [INFO]. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в звязку з чим просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20 грудня 2018 р., встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 15 травня 2010 р. у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №236. (а.с.8) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.9) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2016 р., примиритися не бажають, в звязку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд враховує, що майновий спір між сторонами відсутній, дитина проживає з відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved