Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

13 листопада 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визначити, що частка, яка залишилася як спадок після смерті його бабусі [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Славутичі Київської області, складає: - 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка була набута у спільну сумісну власність за Договором купівлі-продажу, посвідченим 20 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області за реєстровим номером 2996, зареєстрованим 21 червня 2000 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 278/19. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у м. Славутич на даний час мешкає дід позивача [PERSON] , а до моменту смерті мешкала і його бабуся - [PERSON] , по лінії його матері [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у віці 81 рік у м. Славутич померла бабуся позивача [PERSON] .. За життя [PERSON] у державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 05 травня 2017 року посвідчила заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 517, за яким вона заповіла позивачу усе майно, де б вона не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право. Згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 20 червня 2000 рокудержавним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2996, дід позивача [PERSON] та його бабуся [PERSON] набули у спільну сумісну власність без визначення часток трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , частка у якій залишилася після смерті бабусі як спадщина. 21 червня 2000 року їх право спільної суміснрої власності на даний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області у реєстровій книзі №1 за реєстровим № 278/19. 03 листопада 2017 року за заявою позивача про прийняття спадщини його бабусі [PERSON] державним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 61494749, номер у нотаріуса 108/2017. Серед спадкоємців першої черги за законом на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , на сьогоднішній день дід позивача [PERSON] , який 03 листопада 2017 року у державного нотаріуса посвідчив заяву про відмову від прийняття спадщини за законом його дружини [PERSON] , в якій зазначив про те, що йому відомо про зміст заповіту, складеного його дружиною на користь позивача [PERSON] , та його відмову як непрацездатної особи від обов`язкової частки у спадщині. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини позивачу було надано відповідь про неможливість вчинення цих дій без визначення спадкової частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності, тому він звернувся до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач та відповідач не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позову в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 1992 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Анапа Краснодарського краю, Росія. Його батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки управління адміністративних послуг від 05.11.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії, засідання № 38 від 02 вересня 2016 року, вбачається, що [PERSON] має захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.14). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] , 1935 року народження, та [PERSON] , 1936 року народження, 09 червня 1962 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з Договору купівлі-продажу, посвідченого 20 червня 2000 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 2996, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] (а.с.16). 21 червня 2000 року їх право спільної суміснрої власності на квартиру [ADDRESS] , було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області і записано у реєстровій книзі №1 за реєстровим № 278/19 (а.с.16 - зворотня сторона). Факт смерті [PERSON] 17.10.2017 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 жовтня 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а. с. 20). З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 07.11.2019 року, виданої управління адміністративних послуг, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.08.2000 р. по 01.11.2017 р. (а.с.17). Як видно із матеріалів спадкової справи № 108/2017, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 05 травня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 517, згідно якого [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідає [PERSON] , [INFO] . 03 листопада 2017 року позивачем було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті його бабусі [PERSON] до Славутицької міської державної нотаріальної контори, на підставі якої державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа номер 108/2017. 03 листопада 2017 року [PERSON] до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, в якій зазначено, що він, як непрацездатна особа за віком, за своєю справжньою волею відмовляється від обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] . 03 листопада 2017 року [PERSON] до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було подано заяву про відмову від прийняття спадщини за законом, в якій зазначено, що він, як непрацездатна особа за віком, за своєю справжньою волею відмовляється від обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] (а.с.22). 25 жовтня 2019 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що частка померлої [PERSON] у даному майні не визначена (а.с.23). Таким чином, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття жилого приміщення за договором купівлі-продажу не було визначено розмір часток кожного з співвласників в тому числі і [PERSON] .. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За змістом ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у ч.2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд приходить до висновку, що спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] , є належна їй на праві спільної сумісної власності 1/2 частка квартири [ADDRESS] , розмір якої міг бути визначений без звернення до суду тільки за її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384 гривні 20 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved