Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

14 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому попросила стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 100060,78 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 1000,61 гривень. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 19 липня 2013 року між нею та відповідачкою відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України було укладено договір позики, в підтвердження якого остання взяла в борг у позивачки 100060,78 гривень, про що власноручно написала розписку. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, [PERSON] зобов'язалася повернути борг до 1 жовтня 2013 року. Порушуючи вимоги даної статті та умови договору, відповідачка у встановлений термін борг не повернула, від зустрічей ухиляється, на дзвінки не відповідає. 17 січня 2014 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 100060,78 гривень та суму моральної шкоди у розмірі 100000 гривень. Заяву [PERSON] обґрунтувала наступним. Відповідачка [PERSON] була зобов'язана виконати свої зобов'язання до 1 жовтня 2013 року, однак до теперішнього часу борг не повернула, таким чином позивачка зазнала суттєвих моральних страждань, якими є погіршення сну, перебування у депресивному стані, погіршення апетиту, втрата ваги. Таким чином [PERSON] має можливість скористатися своїми правами та збільшує позовні вимоги, а саме просить стягнути з [PERSON] суму моральної шкоди в розмірі 100000 гривень. 17 січня 2014 року в судовому засіданні відповідачка [PERSON] заявила клопотання про призначення у даній справі почеркознавчо-технічної експертизи, пояснюючи, що ніяких грошей у [PERSON] не брала і розписка про отримання грошей написана не нею, тому ухвалою Томашпільського районного суду від 17 січня 2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу призначено почеркознавчо-технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи належить [PERSON] підпис в розписці про отримання грошей та чи написана дана розписка [PERSON] 4 березня 2014 року завідувач Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслав до Томашпільського районного суду висновок експертизи за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи, згідно якого вбачається, що підпис від імені [PERSON] в розписці від 19.07.2013 року не самою [PERSON], а іншою особою; рукописний текст розписки від імені [PERSON] від 19.07.2013 року про отримання грошей виконаний не [PERSON], а іншою особою. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги, а також збільшені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснюючи, що ніяких грошей у [PERSON] не брала, відповідно, і розписки про отримання суми боргу не писала. Хто така [PERSON], їй взагалі не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що розписку від імені доньки [PERSON] писала вона власноручно, однак писала її під тиском позивачки. Дана подія мала місце 19 липня 2013 року у приміщенні магазину в смт Томашпіль, де вона працює продавцем. До даного магазину приїхала позивачка разом з незнайомим чоловіком на ім'я Дмитро. В магазині, крім свідка і даних людей, нікого не було. Обоє незнайомих людей вимагали написати розписку про те, що її дочка [PERSON] заборгувала гроші в сумі 100000 гривень. Дані люди тиснули на [PERSON] та погрожували їй, пояснюючи, що [PERSON] винна їм таку суму грошей і якщо вона не напише таку розписку, то дочку притягнуть до кримінальної відповідальності. Свідок дуже злякалася незнайомих людей, тому й написала розписку під їхнє диктування. Анкетні дані в розписці [PERSON] взяла із копії паспорта дочки, яка була в неї. Заслухавши пояснення сторін у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що відповідно розписки від 19 липня 2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 100060,78 гривень для особистих цілей, які, відповідно до даної розписки повинна була повернути до 1 жовтня 2013 року. Борг позивачці не був повернутий, вона звернулася до суду із даним позовом, в якому попросила стягнути з [PERSON] суму боргу та суму моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки відповідачкою [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не були визнані, вона попросила призначити у справі почеркознавчо-технічну експертизу, пояснюючи, що ніяких грошей у [PERSON] не позичала, відповідно, і розписки про отримання суми боргу не писала; зазначила, що почерк у розписці та підпис їй не відповідають та не належать. Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 27.02.2014 року № 152/153/14-21, встановлено: підпис від імені [PERSON] в розписці від 19.07.2013 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи використання технічних засобів; підпис від імені [PERSON] від 19.07.2013 року про отримання грошей виконаний не самою [PERSON], а іншою особою; рукописний текст розписки від імені [PERSON] від 19.07.2013 року про отримання грошей виконаний не [PERSON], а іншою особою. Оскільки суду не надано жодних доказів в підтвердження того факту, що саме [PERSON] заборгувала кошти в сумі 100060.78 грн у [PERSON], факти, викладені позивачкою у позовній заяві, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу з [PERSON] безпідставними, які не підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу з [PERSON] суд визнав безпідставними, які не підлягають до задоволення, тому і позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] суд вважає також безпідставними, які не підлягають до задоволення Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд вважає понесені сторонами судові витрати залишити за ними же. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed