Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

14.08.2019 року позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Шлюб між сторонами є формальним, оскільки жодних особистих відносин між ними немає довгий час, фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2018 року. Вважає, що примирення між ними є недоцільним, тому просить суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечувавпроти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. З наданих письмових доказів слідує наступне: Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] яке видано повторно 06.08.2019 року, 22.02.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 84 (а.с.). Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України,\~ст. 51 Конституції України, ст. 16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, зазначила у позовній заяві про те, що вона не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Як вбачається зі\~ ст. 56 СК України,\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження … є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Зі ст. 104 ч. 2 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] », суд приходить до висновку, що прізвище слід залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не\~наполягала на\~відшкодування понесених\~нею судових\~витрат за\~рахунок відповідача.

Outcome: approved