Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

13.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить на підставі ст. ст. 199, 200 СК України стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця на час навчання дитини, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною повноліття 23-річного віку. При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та на даний час є студенткою 1 курсу денної форми навчання Одеського торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету. З моменту досягнення донькою повноліття відповідач припинив надавати будь-яку допомогу дочці, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду із позовом. В судовому засіданні 24.01.2018 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі в справі залучено [PERSON] Позивач [PERSON] 24.01.2018 року позов підтримала, в подальшому до судового засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій вимоги підтримала, просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та врахувати ті обставини, що на даний час він не є працевлаштованим. При цьому відповідач зазначив, що згоден на сплату ? суми аліментів. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій вимоги підтримала, просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.1997 року, який було розірвано на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2013 року /а.с.8/. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], актовий запис №201 від 07.04.1999 року, про що суду надано свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане повторно 22.11.2008 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.6/. З довідки № 167 від 15.11.2017 року, виданої директором Одеського торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету, вбачається, що [PERSON] в 2017 році поступила на навчання до Одеського торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету та навчається на 1-му курсі денної форми навчання, рівень бакалавр, за рахунок коштів державного бюджету. Строк закінчення навчального закладу 30.06.2019 року /а.с.7/. З довідки про доходи №53 від 14.11.2017 року вбачається, що [PERSON] працює методистом ІІ категорії в «Одеському торговельно-економічному інституту КНТЕУ». Середня сума доходу позивача за місяць становить 4073,83 грн. /а.с.4/. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 198-201 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки, відповідач добровільно не надає кошти на утримання доньки, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved