Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу йому на праві приватної власності належить автомобіль марки ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, двигун 1 498 куб. см, державний реєстраційний номер [NUMBER], колір червоний. Вказаний автомобіль було придбано ним за 71 326,00 грн, на кошти отримані на підставі кредитного договору № 2339. 01 серпня 2013 року був складений акт прийому-передачі автомобіля № 2339/1, відповідно до якого він передав, а [PERSON] прийняв у користування зазначений автомобіль. Того ж дня він видав довіреність на ім'я [PERSON] на право розпорядження належним йому автомобілем. 21 жовтня 2014 року він звернувся до приватного нотаріуса Бородіної О.В. із заявою про припинення дії довіреності від 01 серпня 2013 року, внаслідок чого нотаріусом до Єдиного державного реєстру довіреностей було внесено реєстраційний запис № 39832059 про припинення дії довіреності. 23 жовтня 2014 року він направив повідомлення до департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України про скасування довіреності із проханням вжити заходів щодо затримання та вилучення транспортного засобу. Проте на теперішній час спірний автомобіль перебуває у розпорядженні відповідачів та його місцезнаходження невідомо. Посилаючись на те, що такі дії відповідачів є неправомірними, оскільки позбавляють його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, позивач просив витребувати на його користь від відповідачів вищевказаний автомобіль. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2015 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Кредитну спілку «Залоговое Агентство». Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2015 року позовні вимоги [PERSON] в частині витребування автомобіля від [PERSON] залишені без розгляду на підставі п. 5 ст. 207 ЦПК України. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2016 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були задоволені у повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року, рішення судів попередніх інстанцій були скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності (Т.3 а.с. 25). У судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в наданій до суду заяві, судові засідання у справі просив проводити у за його відсутності, за участю його представника [PERSON] Зазначив, що свідчення надані ним в судовому засіданні раніше, повністю підтримує та наполягає, що спірний автомобіль ЗАЗ TF69YP ЗНГ, державний реєстраційний номер [NUMBER], в с. Глибоке Донецької області, був відібраний у нього під погрозою вогнепальної зброї невідомими особами, які представилися поліцією ДНР. Про відібрання вказаного автомобіля він повідомляв позивача [PERSON] та [PERSON] в перші два тижні. На час повідомлення, та на час подання позовної заяви і судового розгляду, автомобіль перебував на автостоянці агрегатного заводу в м. Горлівка Донецької області. На даний час про місцезнаходження вказаного автомобіля, його стан, хто ним користується, та чи можливо ним користуватися взагалі, йому нічого невідомо, в його розпорядженні автомобіль відсутній з 01 листопада 2014 року. Органами поліції за його заявою та клопотанням провадилися та провадяться розшукові дії спірного транспортного засобу та його місцезнаходження наразі залишається невстановленим, що стверджується повідомленням Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області від 26 квітня 2017 року за вих. № 405-3. Додатково зазначив, що згідно із п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. У зв'язку із наведеним, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити у повному обсязі ( Т. 2 а.с. 247 з. б.). Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав наведених її довірителем [PERSON], та надала аналогічні пояснення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кредитна спілка «Залоговое Агентство» [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити й його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував (Т. 3 а.с. 22). Заслухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. 01 серпня 2013 року між кредитною спілкою «Залоговое Агентство» в особі заступника голови правління [PERSON] та членом кредитної спілки [PERSON], був укладений споживчій кредитний договір № 2339, відповідно до умов якого останній, отримав кредит у розмірі 71 326,00 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості для придбання автомобіля ( Т.1 а. с. 8-10). Згідно з п. 4.1 вказаного договору, зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним забезпечено заставою, а саме: автомобілем марки ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], [NUMBER], двигун - 1498 куб. см., державний реєстраційний номер [NUMBER], колір - червоний (Т. 1 а. с. 8 з.б. ). Зі змісту повідомлення управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області вбачається, що станом на 28 травня 2015 року автомобіль марки ЗАЗ модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, номер двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1 498 куб. см, червоного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САО-702038, з 18 листопада 2010 року на підставі довідки-рахунок КІМ 386204 від 17 листопада 2010 року зареєстрований за [PERSON], [INFO], що на момент реєстрації авто мешкав за адресою: [ADDRESS] (Т.1 а.с. 34). Згідно із витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 червня 2015 року № 47108781, інформація щодо обтяження спірного автомобіля у реєстрі відсутня (Т. 1 а.с. 51). Згідно із довідкою кредитної спілки «Залоговое Агентство» від 26 жовтня 2015 року № к-2/347 станом на 26 жовтня 2015 року позичальником сплачено за кредитним договором від 01 серпня 2013 року № 2339 грошові кошти у розмірі 65 998 грн 70 коп. У кредитної спілки відсутні будь-які претензії до [PERSON] щодо виконання ним зобов'язань за кредитним договором (Т. 1 а.с. 218). Також встановлено, що 01 серпня 2013 року [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] бути його представником як власника транспортного засобу ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований районним екзаменаційним відділом шостого міжрайонного реєстраційного відділу м. Горлівки управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області 19 лютого 2013 року в усіх установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, з наданням йому права укладати договір про відшкодування завданої шкоди транспортному засобу третім особам, договір страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, договір про проведення експертної оцінки транспортного засобу, одержувати та сплачувати за такими договорами гроші, представляти інтереси в органах Державної автомобільної інспекції, інших органах та установах, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією транспортного засобу, в тому числі сплачувати передбачені законом податки та збори щодо утримання транспортного засобу, проходити технічний огляд, подавати, одержувати та підписувати, експлуатувати вищевказаний транспортний засіб, а також виконувати інші дії, пов'язані з довіреністю. Дана довіреність зареєстрована у реєстрі за № 2230 (Т. 1 а.с. 6). Відповідно до витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей від 21 жовтня 2014 року № 27703113, вищевказана довіреність скасована, її дія припинена 21 жовтня 2014 року за заявою [PERSON] (Т. 1 а.с. 51). 23 жовтня 2014 року [PERSON] до департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України було направлено повідомлення про скасування зазначеної вище довіреності з проханням вжити заходів щодо затримання та вилучення вказаного транспортного засобу, а [PERSON] - з вимогою повернути спірний автомобіль (Т. 1 а.с. 13,14). Згідно із висновком Октябрьського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 14 вересня 2015 року по зверненню [PERSON] стосовно посилань про те, що [PERSON] намагається оформити право власності на належний позивачеві автомобіль марки ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, державний реєстраційний номер [NUMBER], в ході проведення перевірки, явних доказів того, що вказаний автомобіль знаходиться в м. Полтава немає (Т. а.с. 120 - 120 з.б.). Зі змісту довідки Октябрьського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області станом на 12 грудня 2015 року, в ході розслідування кримінального провадження №12015170040002814 від 07 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, встановлено, що автомобіль марки ЗАЗ, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], у розпорядженні [PERSON] відсутній і місцезнаходження його невідоме. Також, слідством проводяться заходи по встановленню місцезнаходження вказаного автомобіля (Т. 2 а.с. 93). Відповідно до довідки Октябрьського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області № 9316/45/102/2016 від 08 лютого 2016 року, в рамках кримінального провадження № 120151700400002814 внесеного до ЄРДР 07 жовтня 2015 року за ознаками кримінального право порушення передбаченого ч. 5 ст. 214 КК України, проводяться слідчі дії в тому числі й за п. 3 клопотання [PERSON] від 06 листопада 2015 року, щодо розшуку автомобіля, проводяться заходи щодо встановлення місцезнаходження транспортного засобу, а саме автомобіля марки ЗАЗ, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], на даний час місцезнаходження автомобіля не встановлено (Т. 2 а.с. 133). Згідно із повідомленням Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 26 квітня 2017 року № 405-3, в межах кримінального провадження № 120151700400002814 внесеного до ЄРДР 07 жовтня 2015 року за ознаками кримінального право порушення передбаченого ч. 5 ст. 214 КК України, проводяться слідчі дії в тому числі й щодо розшуку автомобіля, проводяться заходи щодо встановлення місцезнаходження транспортного засобу, а саме автомобіля ЗАЗ, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], на даний час місцезнаходження автомобіля не встановлено (Т. 2 а.с. 229). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права. Одним із таких засобів є витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України). Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначає, що спірний автомобіль у нього відсутній, оскільки у листопаді 2014 року в с. Глибоке Донецької області, він був відібраний у нього під погрозою вогнепальної зброї невідомими особами, які представилися поліцією Донецької народної республіки, а його місце знаходження, стан, та хто користується цим транспортним засобом, та чи можливо ним користуватися взагалі, відповідачу невідомо, в його розпорядженні автомобіль відсутній з 01 листопада 2014 року, що підтверджується відповідними доказами, зокрема, перевірками правоохоронних органів. Про відібрання спірного автомобіля відповідач повідомляв позивача [PERSON] та [PERSON] в перші два тижні. За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Надаючи оцінку наданим стороною відповідача численним довідкам та повідомленням правоохоронних органів на підтвердження відсутності у відповідача [PERSON] спірного автомобіля марки ЗАЗ, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], суд вважає їх допустимими, а відомості які в них містяться достовірними, такими, що узгоджуються між собою, не суперечать іншим письмовим доказам у справі та поясненням відповідача. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Загальний аналіз наданих сторонами письмових доказів, їх об'єктивна оцінка та встановлені у справі обставини, дозволяють суду дійти обґрунтованого висновку про те, що спірний автомобіль марки ЗАЗ, 2012 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], станом на час розгляду справи не перебуває у володінні та користуванні відповідача [PERSON], його місце перебування та чи існує цей автомобіль фактично на даний час, є невідомим. Суд вважає доведеним той факт, що спірний транспортний засіб дійсно був вилучений у відповідача в листопаді 2014 року невідомими особами. Належних доказів на спростування таких висновків суду стороною позивача суду не надано. За роз'ясненнями які містяться в п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Враховуючи, що відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог, та які мають значення для справи і не надав належних доказів перебування спірного автомобіля безпосередньо у відповідача та користування ним [PERSON], то його позовні вимоги про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі, судовий збір сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом, відшкодуванню йому не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed