Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

14.05.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, у якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу 20.05.2014 р. придбала у власність двокімнатну квартиру загальною площею 37,7 м2, житловою площею 20,2 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В наступному вона без відповідного дозволу, без затвердженого в установленому порядку проекту, без виділення земельної ділянки переобладнала та перепланувала квартиру, добудувала до квартири ще одну кімнату, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилась до 52,1 м2, а жилова площа до 22,3 м2. У звязку з тим, що квартира вважається самочинним будівництвом і в поза судовому порядку вона позбавлена права визнати право власності на це майно, позивач просила визнати за нею право власності на квартиру. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Великодолинська селищна рада не заперечувала щодо задоволення позову і просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 42) Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30.03.2012 р. №6 розяснив, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважаєтся будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 3537), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того обєкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії обєкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. В п. 9 цієї ж постанови Пленум ВССУ зазначив що, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані обєкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття обєкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття обєкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу 12.05.2014 р. [PERSON] набула право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 37,7 м2, житловою площею 20,2 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7-9, 20-21) В наступному [PERSON] без відповідного дозволу органу влади та інспекції архітектурно-будівельного контролю, без затвердженого в установленому порядку проекту, без виділення земельної ділянки переобладнала та перепланувала квартиру, добудувала до квартири ще одну кімнату, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилась до 52,1 м2, а жилова площа до 22,3 м2. (а.с. 12-17) При цьому з повідомленні КП «Овідіопольське РБТІ» слідує, що під час самочинної реконструкції позивачка приєднала до своєї квартири частину загального коридору багатоквартирного будинку. (а.с. 12) До Великодолинської селищної ради із заявою щодо надання їй земельної ділянки для прибудови до квартири, а також щодо прийняття до експлуатації самочинного побудового майна [PERSON] не зверталась і відповідного рішення з цих питань зазначеною радою не приймалось. За таких обставин суд дійшов до висновку, що законні підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed