Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

14 січня 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 51. До дня смерті спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , що підтверджується записом у домовій книзі. Факт перебування у шлюбних відносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб, укладеним між нею та спадкодавцем [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, земельних ділянок, цільове призначення яких є для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS] , а також по [ADDRESS] . Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS] належали спадкодавцю на підставі рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2009 року та рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 20 листопада 2008 року, державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ № 666638. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS] належали батькові спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , його син - [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входить вищезазначене майно, що знаходиться по [ADDRESS] , але за життя не оформивсвоїхспадковихправ. [PERSON] до дня смерті свого батька - [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із ним в одному житловому будинку, що підтверджується записом в домовій книзі. Заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] до нотаріального органу не подавав. За життя [PERSON] залишив належне йому на день смерті право власності на житлові будинки, господарські будівлі та споруди, земельні ділянки. Вона як спадкоємиця за законом має право на успадкування всього майна. Заява до нотаріального органу на прийняття спадщини нею була подана у передбачений законодавством строк. На підставі поданої нею заяви нотаріусом була заведена спадкова справа №228/2020. Після її звернення до нотаріального органу в частині видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, земельних ділянок, державним нотаріусом їй було оформлено право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS] , а також на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] . В частині оформлення права власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] їй було відмовлено державним нотаріусом та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова нотаріуса обґрунтована тим, що нею не подано необхідні відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 40). Представник відповідача Погребищенської міської ради О.Жмурчук в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає (а.с. 121). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що згідно із рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської Ради народних депутатів від 24.02.1961 року №5 «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки» [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 700 кв.м. (а.с.21). 25.08.1961 року між виконавчим комітетом Погребищенської міської Ради народних депутатів та [PERSON] було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, згідно із яким останній набув право безстрокового користування земельною ділянкою площею 700 кв.м., що розташована по [ADDRESS] (а.с.24). Згідно із рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 21.02.1996 року №18 «Про перейменування вулиць м.Погребище» вул..Коцюбинсього була перейменована на [ADDRESS] (а.с.101). Відповідно до відомостей, які містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами від 18.12.2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , побудовані в період з 1965 по 1985 роки (а.с. 13-16). За свого життя 25.11.1997 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом В.П.Слінченко, згідно із яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, він заповів на користь свого сина [PERSON] (а.с.66). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.67). Зважаючи на ту обставину, що за свого життя [PERSON] було здійснено будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на переданій йому у безстрокове користування земельній ділянці, то після його смерті зазначені вище об`єкти нерухомого майна ввійшли до складу спадкової маси. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Погребищенської міської ради від 28.12.2002 року №3538 (а.с.67). Згідно із відомостями, що містяться у домовій книзі, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 15.08.1989 року (а.с.25). Таким чином, на момент смерті [PERSON] його син - [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем в одному житловому будинку. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України. Разом із тим, із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64972243 від 01.06.2021 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 110-111). Відтак, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . За змістом ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте, відсутність реєстрації права власності відповідно до ЗУ«Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Таким чином, спадкоємець, який прийняв спадщину, є власником майна, що входить до складу спадщини. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-3095цс15 та в постанові Верхового Суду від 21.03.2019 року у справі №631/1747/15-ц. Зважаючи на викладене, з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] його син - [PERSON] набув право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначені вище об`єкти нерухомості. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 51 (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка з огляду на встановлені судом обставини та положення ч.3 ст.1268 ЦК України складається, зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Позивачка у встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Швеця О.В., що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи № 228/2020 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 53-94). Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцю за життя та відомостей про реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с. 8). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч. 2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по [ADDRESS] . Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивач бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved