Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

12 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 8 вересня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільну сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, внаслідок нехтування сімейними цінностями з боку відповідача, з ініціативи останнього постійно виникали сварки, свідком яких була дитина. На даний час сторони спільного господарства не ведуть, сумісне проживання припинено. Відповідач крім цього не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, хоча відповідно до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати сина до повноліття. З огляду на що, позивачка просить стягувати аліменти з відповідача в сумі 3 000 грн. щомісячно на утримання сина, при цьому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі вона мотивує тим, що відповідач офіційно не працює. Крім цього згідно ст.75 СК України, позивач також просить аліменти на її утримання як іншого подружжя, розмір яких визначила в сумі 1000 грн., що мотивує тим, що доглядаючи за дитиною, яка часто хворіє не має змоги працювати, тому будь-яких доходів не має. Відповідно до ст.76 СК України, позивачка має право на утримання після розірвання шлюбу протягом трьох років. З огляду на викладене [PERSON] просить її заяву задовольнити. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги просили стягувати аліменти на утримання сина 700 грн. щомісячно та 350 грн. на утримання [PERSON] відповідно до ст.75 СК України. Крім цього позивачка зазначила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з вересня 2013 року. У зв'язку із неявкою відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. В подальшому в судове засідання не з'явилися. Представником позивача до суду було подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Суд, із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 8 вересня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], будучи батьком малолітнього [PERSON] матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховується вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, що відповідач є здоровим, працездатним, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи будь-яких заперечень щодо розміру аліментів не подав, а тому визначає їх розмір в сумі 700 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В силу ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не працює з 18 вересня 2007 року, що підтверджується копією трудової книжки, з вересня 2013 року спільно із відповідачем не проживає, перебуває у скрутному матеріальному становищі, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, з вересня 2013 року спільно не проживають, примирення між подружжям є неможливим, оскільки після надання строку на примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Судові витрати по справі становлять 458 грн. 80 коп. та складаються із судового збору за вимогу немайнового характеру (розірвання шлюбу) в сумі 229 грн. 40 коп. які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача та за вимогу майнового характеру (стягнення аліментів) в сумі 229 грн. 40 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved