Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

14 січня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася представник позивача ТОВ «МАЯК 2000», - [PERSON] із вищевказаним цивільним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказувала на ті обставини, що ТОВ «МАЯК 2000» є власником нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, вбудованого у перший поверх та підвал житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Металургів, буд.№24, приміщення №50. Зазначала, що у жовтні 2015 року ТОВ «МАЯК 2000» звернулось до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції з метою проведення державної реєстрації права власності на зазначене вище нерухоме майно. В процесі проведення державної реєстрації зясувалося, що на все нерухоме майно ТОВ «МАЯК 2000» накладено арешт. На підтвердження цього факту ТОВ «МАЯК-2000» отримано Інформаційну довідку з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. Відповідно до даної Інформаційної довідки, підставою накладення арешту є постанова Відділу ДВС Дзержинського районного управління юстиції серія АА №943850 від 24 грудня 2013 року. Обтяження було зареєстроване 09 вересня 2006 року за №3710916 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою. Згідно повідомлення головного спеціалісту відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] зазначено, що реєстраційною службою здійснено перенесення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №3710916 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за новоствореним номером №11422002. Вказувала, що ТОВ «МАЯК 2000» не має інформації стосовно того, за якими зобовязаннями накладено арешт. Жодних документів, постанов про порушення виконавчих проваджень чи накладення арешту ТОВ «МАЯК 2000» не отримувало. Про існування арешту позивачу стало відомо лиже в жовтні 2015 року під час проведення державної реєстрації права власності на належне підприємству нерухоме майно. Із цього приводу ТОВ «МАЯК 2000» звернулось із запитом до Дзержинського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції, на який отримано відповідь за №28981 від 13 жовтня 2015 року, в якій зазначалося, що інформація про арешт нерухомого майна відсутня, а виконавче провадження в рамках якого він накладався знищене у звязку із закінченням строку зберігання. Крім цього листом повідомлено, що станом на 13 жовтня 2015 року будь-які виконавчі документи про стягнення заборгованості із ТОВ «МАЯК 2000» на виконання Дзержинського відділу ДВС не надходили. Вважає, що у випадку ТОВ «МАЯК 2000», державним виконавцем, не було виконано вимоги ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», та при закритті виконавчого провадження не знято накладений арешт на нерухоме майно, або не направлено постанову про закриття виконавчого провадження та зняття арешту для вилучення запису про вказане обтяження із Єдиного державного реєстру. Посилалася на ті обставини, що ситуація що склалася позбавляє ТОВ «МАЯК 2000» можливості повноцінно реалізовувати свої повноваження власника нерухомого майна, адже накладений арешт не дає змоги реалізувати права розпорядження майном, укладати із ним цивільно-правові угоди. Вважає, що враховуючи те, що виконавче провадження за яким накладався арешт на нерухоме майно закінчене (а матеріали його знищено у звязку зі закінченням строку зберігання), не існує іншого способу зняти арешт з майна інакше ніж за відповідним рішенням суду. На підставі вищевикладеного просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та винести рішення, яким зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ТОВ «МАЯК 2000», що накладений на підставі постанови відділу Державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції Дніпропетровської області серія та номер АА 943850 від 24 грудня 2003 року та вилучити арешт майна із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису 11422002. Присутня у судовому засіданні представник позивача ТОВ «МАЯК 2000», - [PERSON] (а.с.23-24) надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача, - Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи, - Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові пояснення відповідно до яких, враховуючи ліквідацію Державної реєстраційної служби згідно постанови КМУ від 21 січня 2015 року №17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», остання не має законних підстав брати участь у розгляді даної справи. Представник третьої особи, - Першої Криворізької Державної нотаріальної контори, до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, думку стосовно позовних вимог не висловив. Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З письмових матеріалів справи судом встановлено наступне. З копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №44905171 від 01 жовтня 2015 року вбачається, що ТОВ «МАЯК 2000» (а.с.9) є власником нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, вбудованого у перший поверх та підвал житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Металургів, буд.№24, приміщення №50 (а.с.4). З копії інформаційної довідки №115389076 від 09 жовтня 2015 року, та Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців №115384964 від 09 жовтня 2015 року вбачається, що згідно постанови Відділу ДВС Дзержинського районного управління юстиції серія АА №943850 від 24 грудня 2013 року було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ТОВ «МАЯК 2000». Обтяження зареєстроване 09 вересня 2006 року за №3710916 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою (а.с.5, 7). Згідно повідомлення головного спеціалісту відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] зазначено, що реєстраційною службою здійснено перенесення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №3710916 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за новоствореним номером №11422002. Одночасно було повідомлено, що дані про обтяження та іпотеку у Державному реєстрі іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна погашені (а.с.8). З копії відповіді на звернення ТОВ «МАЯК 2000» за підписом начальника Дзержинського ВДВС КМУЮ [PERSON] за №28981 від 13 жовтня 2015 року вбачається, що інформація про арешт нерухомого майна ТОВ «МАЯК 2000» накладений в 2006 році, відсутня. Виконавче провадження в рамках якого Дзержинським ВДВС КМУЮ було накладено арешт на майно, що належить ТОВ «МАЯК 2000» знищено у звязку із закінченням строку зберігання. Крім того повідомлено, що станом на 13 жовтня 2015 року будь-які виконавчі документи про стягнення заборгованості із ТОВ «МАЯК 2000» на виконання Дзержинського відділу ДВС не надходили (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV зі змінами та доповненнями, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст.11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами. Згідно до ст.19 цього Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону. У відповідності до ст.47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно до п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчив виконавче провадження повернувши виконавчий документ до суду. У відповідності до ст.50 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Згідно п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який(яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту з майна тощо). Таким чином, при завершенні виконавчого провадження державний виконавець повинен скасовувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, в тому числі зняти арешт накладений на майно боржника. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Однак, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно ТОВ «МАЯК 2000» закінчено, та знищено у звязку із закінченням строку зберігання, при цьому посадовими особами Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, не було вирішено питання стосовно зняття арешту з майна ТОВ «МАЯК 2000», що не відповідає приписам, визначеним ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved