Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

13.03.2018р. позивач звернулась до Пустомитівського районного суду з позовом до відповідачів, позов уточнила 30.08.2018р. та просить: визнати недійсними та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.02.1998 р. та реєстраційне посвідчення від 08.04.1998р., видані [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] ; визнати недійсними та скасувати чотири свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2017 року, видані [PERSON] та [PERSON] , кожному на Ѕ частки житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га, які знаходяться по [ADDRESS] , та скасувати державну реєстрацію права власності на дане майно; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на ѕ частини даного будинку та земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 1975 році помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] ), спадкування майна якого повинно здійснюватись за законом, відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року. Спадкоємцями першої черги є дружина померлого [PERSON] та його діти [PERSON] , [PERSON] та вона - [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та вона на момент смерті [PERSON] були з ним зареєстровані та проживали, які вступили в управління та володіння спадковим майном, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складалася з Ѕ частини згаданого житлового будинку. За життя брат своїм майном не розпорядився, спадкоємців першої черги не було, тому спадкоємцями другої черги є його сестри [PERSON] та вона - [PERSON] . 19.01.1988 р. її сестра [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , якій 16.02.1988 р. нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] та яка 08.04.1988 р. зареєструвала за собою право власності на даний будинок. Вважає, що її померлому брату належала лише Ѕ частина житлового будинку, тому [PERSON] могла претендувати лише на Ѕ частину того, що належало брату, а це ј частина. При поданні згаданої заяви нотаріусу [PERSON] зазначила, що крім неї немає інших спадкоємців, а відтак вважає, що остання ввела нотаріуса в оману. [INFO] померла її сестра [PERSON] , після смерті якої синам померлої - відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] було видано, кожному з них, свідоцтва про право власності на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку та на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,25 га, які знаходяться за адресою [ADDRESS] . Посилаючись на ст.ст. 548,549 ЦК УРСР 1963 р., позов просить задовольнити. 05.04.2018р. по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 25.07.2018 р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзив на позов, який не визнають та в задоволенні якого просять відмовити. Позов вважають необґрунтованим та безпідставним, який поданий з пропуском трьохрічного строку позовної давності. При тому просять врахувати, що батько позивачки, а їх дід помер ще у 1975 році, а брат позивачки помер у 1987 році, про що позивачці було відомо. Спадщина, на яку претендує позивачка, відкрилася у 1987 році, однак позивачка на той час , а саме з 1969 року, була зареєстрована та проживала в іншому будинку - [ADDRESS] , та яка з 1969 року не вела спільного господарства у спірному будинку [ADDRESS] з її померлими батьками та братом. Натомість, їх мати постійно доглядала та вела господарство у спірному будинку, і позивачці було відомо про відкриття та фактичне прийняття спадщини їх матір`ю після смерті брата у 1987 р. Тому просять застосувати строк позовної давності звернення до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала поданий позов з зазначених в ньому мотивів, який просять задовольнити. Зазначила, що тривалий час проживала разом з батьками та братом у збудованому батьками у 1959 році однокімнатному будинку по [ADDRESS] . У 1964 році вийшла заміж, будинок по [ADDRESS] , в якому вона на даний час проживає з сім`єю , збудований нею після того, як вона вийшла заміж, та який знаходиться поруч будинку [ADDRESS] , але на протилежній стороні вулиці. Після смерті брата вона не зверталася у нотаріальною конторою з заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що має право на спірний будинок та земельну ділянку, на якій той знаходиться. Сестра [PERSON] проживала у м.Львові, якій після смерті брата вона дозволила проживати в будинку [ADDRESS] . Про те, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку, на якій знаходиться будинок, вона не знала. Представник позивача [PERSON] підтримала позов її довірительки, який просить задовольнити повністю. Вважає, що після смерті батьків та брата [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння майном. Щодо місця реєстрації [PERSON] з 1969 р. за адресою [ADDRESS] , то даний факт вважає помилкою. Зазначила, що при зверненні у нотаріальну контору [PERSON] повідомила нотаріусу неправдиві дані щодо відсутності інших спадкоємців, і даний факт вважає правовою підставою для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, зазначених у відзиві. Пояснив, що спірний будинок він успадкував разом з братом після смерті матері [PERSON] та вважає себе законним власником будинку і земельної ділянки, так як їх мати повідомила нотаріусу правдиві дані. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила повністю з підстав, зазначених у відзиві. Крім того зазначила, що [PERSON] не проживала в спірному будинку [ADDRESS] на час смерті її батька та брата, так як вийшла заміж та збудувала у 1975 році будинок [ADDRESS] , в якому з того часу і проживає зі своєю сім`єю. Про те, що брат позивачки помер у 1987 р., останній було відомо, однак вона не зверталася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини , тому така пропустила трьохрічний строк звернення до суду. Вважає, що позивачем не надано належних доказів , що вона після смерті батьків чи брата вступила в управління чи володіння спадковим майном. Пояснила, що спірний будинок дерев`яний, в якому на даний час ніхто не проживає і який не придатний для проживання , будинок фактично завалився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає у с.Скнилів поруч з [PERSON] , з якою підтримує сусідські стосунки. Їй відомо, що спочатку [PERSON] проживала з батьками та братом в дерев`яному будинку, яка у 1964 р. вийшла заміж, після чого стала будувати новий будинок по [ADDRESS] , в який перейшла жити в кінці 70-х - на початку 80-х років. Пам`ятає, що брат позивачки [PERSON] , який останні роки життя хворів, помер у 1987 році, і на той час [PERSON] вже проживала в новому будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 1955 року проживає у с.Скнилів по сусідству з [PERSON] , яка тривалий час проживала з батьками та братом, однак у 60-х роках почала будувати новий будинок. В останні роки життя [PERSON] його доглядала сестра [PERSON] , яка перейшла проживати в новозбудований будинок до смерті брата. Щодо майна, успадкованого сестрою позивачки [PERSON] , то з цього приводу йому нічого невідомо, однак [PERSON] скаржилась ще до смерті сестри [PERSON] , що та одна приватизувала землю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з 1975 року проживає постійно по [ADDRESS] , по сусідству з [PERSON] , яка проживала з батьками до їх смерті, доглядала їх, а після доглядала брата [PERSON] , який останні два роки перед смертю хворів. На даний час [PERSON] проживає у новозбудованому будинку [ADDRESS] , в який перейшла проживати приблизно 15-20 років тому. Пам`ятає, що [PERSON] у 1987 році, помер у старому будинку, а новий будинок [ADDRESS] на той час вже був з будований, однак не пам`ятає, чи [PERSON] перейшла проживати в нього на той час. Він знав сестру [PERSON] - [PERSON] , яка проживала у Львові, яка до батьків приїздила інколи. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні показав, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] знає з дитинства та підтримує дружні стосунки з їх родиною. Разом з відповідачами він ще з дитячих років, приблизно з 1970-71 року, часто їздив у с.Скнилів , де мати відповідачів [PERSON] утримувала старий будинок невеликих розмірів, приблизно 4х4 метри, та обробляла біля будинку земельну ділянку. Зі слів матері відповідачів йому відомо, що той будинок вона успадкувала після смерті батьків. Зокрема, остання розповідала, що її батьки віддали одну земельну ділянку своїй дочці [PERSON] , на якій та збудувала новий будинок, та в якому проживала зі своєю сім`єю. А старий будинок та земельну ділянку біля даного будинку, батьки віддали [PERSON] та її брату [PERSON] . Пам`ятає, що приблизно у 1972 -1976 роках [PERSON] вже проживала зі своєї сім`єю в новозбудованому будинку, який знаходиться вище старого будинку, та яка вела своє окреме господарство. Також пані [PERSON] йому розповіла, що спадщину вона оформила на своє ім`я, і з цього приводу між нею та її сестрою [PERSON] не було будь-яких непорозумінь. Так як він часто бував у с.Скнилів, тому бачив, що приблизно з 1975-1976 років [PERSON] на городі біля старої хати не працювала, його утримувала пані [PERSON] , в чому їй він допомагав неодноразово. Також він ніколи не бачив, щоб [PERSON] проживала в старому будинку з батьками. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Конституцією України ( статті 3,21,24,55, 129 ) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства. До основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм , правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Зважаючи, що спадщина після смерті батьків та рідного брата позивачки відкрилася до 2004 року , на спірні правовідносини поширюються положення ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР 1963 року, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст.530 ЦК УРСР 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого(друга черга). Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у с.Скнилів, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( т.1 а.с.10). Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] 15.02.1964 року уклади шлюб у с.Скнилів, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно [PERSON] ( т.1 а.с.11). З витягу з Єдиного державного демографічного реєстру місця проживання, а також паспорта громадянина України , місце проживання [PERSON] з 13.03.1969 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а.с.8-9, 236-237). Дана інформація щодо часу та місця реєстрації [PERSON] підтверджена повідомленням ГУ ДМС України у Львівській області від 22.01.2019р. ( т.2 а.с.9-10). З копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] у с.Скнилів( т.1 а.с.12,144). Згідно Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, [PERSON] народився [INFO] у с.Скнилів, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] у с.Скнилів ( т.1 а.с. 15-16). У відповідності до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, [PERSON] народилася [INFO] у с.Скнилів, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Львові ( т.1 а.с. 21-22). Як слідує з довідки №4, виданої виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району 13.01.1998 р., за [PERSON] рахувався житловий будинок на праві особистої власності і зареєстрований в по господарських книгах сільської ради за №266, 1987р. ( т.1 а.с.59-61). З довідки №8 , виданої виконавчим комітетом Скнилівської сільської ради Пустомитівського району 10.01.2018 р. слідує, що згідно по господарських книг, житловий будинок за адресою [ADDRESS] до дня смерті /[INFO]. / [PERSON] , а потім рахувався за [PERSON] , який помер [INFO] ( т.1 а.с.253). Як слідує з копії спадкової справи №15/88, заведеної після смерті померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася у Пустомитівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті її померлого брата [PERSON] , якій 16.02.1988 року нотаріусом Пустомитівської Державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] - однокімнатний житловий будинок житловою пл. 36 кв.м,, що знаходиться у с.СкнилівПустомитівського району ( т.1 а.с.54-63). З копії спадкової справи №225/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що 26.12.2014р. [PERSON] та [PERSON] звернулися у Сьому Львівську державну нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після смерті їх померлої матері [PERSON] , кожному з яких 10.02.2017 року видано по Свідоцтву про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку та по Свідоцтву про право на спадщину за законом на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 4623686200:01:002:0634, які розташовані по [ADDRESS] ( т.1 а.с.64-103). Як слідує з копії Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 22.06.2001 року, Технічного паспорту та поверхового плану, житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 83,7 кв.м, 1975 року побудови, належить [PERSON] на праві власності (т.1 а.с.221-225, 245-246). Згідно повідомлення обласного комунального підприємства «БТІта ЕО», станом на 29.12.2012 року будинок [ADDRESS] , зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на будинок від 22.06.2001 р., згідно рішення виконкому Скнилівської сільської ради від 15.02.2001 року. А будинок [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом ( т.1 а.с.241). Рішенням №18 виконкому Скнилівської сільської ради від 12.04.2001 року, [PERSON] дозволено експлуатацію житлового будинку, збудованого в 1978 році без належно оформлених документів, який знаходиться в [ADDRESS] ( т.1. а.с. 242). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №565355, виданого 20.12.2005 року на підставі рішення Скнилівської сільської ради від 16.11.2004 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,2217 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована у с.Скнилів ( т.2 а.с.11). З будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] ( в якій значиться виправлення на [NUMBER]), яку позивач надала суду слідує, що така розпочата у 1959 році, в якій значаться зареєстрованими батьки позивачки [PERSON] , [PERSON] , їх син [PERSON] , позивачка [PERSON] , а також чоловік , діти позивачки та інші особи. ( т.1 а.с.269-277). Як пояснила позивач [PERSON] , в дану будинкову книгу заносилась реєстрація осіб, які проживали як в будинку [ADDRESS] . Окремо на кожний будинок будинкова книга не заводилась. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК УРСР 1963 року передбачає дії, які свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до частини 2 ст.553 ЦК УРСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Таким чином судом встановлено, що батько позивачки [PERSON] являвся власником будинку по [ADDRESS] , після смерті якого даний будинок успадкував його син [PERSON] , що підтверджується вище зазначеними довідками Скнилівської сільської ради №4 від 13.01.1988 р. і №8 від 10.01.2018 р. ( т.1 а.с.59,253). Відповідно, [PERSON] до дня його смерті - [INFO] року, являвся одноосібним власником спірного будинку [ADDRESS] , і дане його право власності ніким не оспорювалось як за життя останнього, так і на час прийняття даного рішення. Твердження позивача про те, що після смерті батьків, а потім брата вона прийняла в порядку спадкування за законом належну їй частку у спірному майні, нічим не підтвердженні. Зокрема, позивач не надала належних доказів щодо можливого фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, а також не зверталася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, як цього вимагає ст.549 ЦК УРСР 1963 року, на яку позивач посилається як на правову підставу для задоволення позову. При тому судом враховано, що на час смерті спадкодавця [PERSON] , позивачка не проживала з ним разом. Дані обставини підтверджені наступними дослідженими в судовому засіданні доказами: показами вище зазначених свідків; даними щодо місця реєстрації позивачки з 1969 року за адресою [ADDRESS] ; копією свідоцтва про одруження за 1964 рік; довідкою Скнилівської сільської ради №4 від 13.01.1988р. В даному випадку судом враховано також, що збудований у 1959 році спірний будинок [ADDRESS] складається із однієї житлової кімнати та кухні, загальна площа якого 38,9 кв.м., житлова -17,4 кв.м ( т.1 а.с.85), в якому, як встановлено безспірно, проживали батько, мати та брат позивачки до їх смерті, відповідно до 1975, 1981 та 1987 років. Разом з тим, сім`я позивачки складалася з п`яти осіб, зокрема , позивачка у 1964 році вийшла заміж за [PERSON] , у них народилися діти, а саме: у 1964 році - донька [PERSON] , у 1968 році - донька [PERSON] , у 1971 році - син [PERSON] . Позивачка після одруження ( після 1964 року) почала будувати будинок [ADDRESS] , який станом на 1978 рік був збудований, та в який, як встановлено судом, вона приблизно в цей же період перейшла проживати з сім`єю із п`яти чоловік. Тому твердження позивачки про те, що на день смерті брата [PERSON] (1987 рік) вона проживала разом з ним, суд ставить під сумнів, адже при наявності станом на 1978 рік збудованого житлового чотирьох кімнатного будинку [ADDRESS] ., не було необхідності залишатися проживати ( та фактично проживати 8-ом особам) в однокімнатному спірному будинку [ADDRESS] , в якому проживали інші особи. Твердження позивачки про те, що в останні роки життя її брата [PERSON] вона його доглядала за місцем його проживання в спірному будинку, не можуть свідчити про вчинення нею дій щодо прийняття спадщини після смерті брата. Суд не приймає до уваги твердження позивачки про те, що її сестра [PERSON] при зверненні з завою про прийняття спадщини після смерті їх брата [PERSON] , ввела нотаріуса в оману, вказавши в поданій заяві про відсутність інших спадкоємців. Адже , як встановлено судом, [PERSON] після смерті [PERSON] не вчиняла необхідних дій, що свідчили б про прийняття нею спадщини. Суд надає оцінку 3-ом Актам про спільне проживання в будинку від 22.08.2018р. та вважає, що такими не підтверджується факт вчинення позивачкою [PERSON] необхідних дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , оскільки такими тільки підтверджуються певні обставини, що мали місце до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] ( т.1 а.с.255-257). Що стосується довідок №359 від 24.11.2017р. та №227 від 29.09.2018р., виданих Скнилівською сільською радою , то зазначена в них інформація не конкретизована , зокрема зазначаються дані щодо реєстрації та проживання певних осіб, однак за якою адресою, не вказано, а тому неможливо встановити, що дана інформація стосується предмету доказування (т.1 а.с.254, 258). Тому дані докази суд визнає неналежними. Судом також встановлено, що в розпочату у 1959 році будинкову книгу для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] ), заносилась реєстрація всіх осіб, які проживали як в будинку [ADDRESS] , а тому із наявної в ній інформація неможливо достовірно встановити, за якою саме адресою - в будинку [ADDRESS] , дані особи були зареєстровані. З цих причин суд приймає до уваги дані щодо місця реєстрації, зазначені в паспорті позивачки та підтверджені Державною міграційною службою та вважає встановленим, що [PERSON] з 13.03.1969 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Таким чином суд вважає, що позивач не подала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття нею спадщини після померлого [INFO] її брата [PERSON] . Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також судом встановлено, що [PERSON] після смерті померлого [INFO] її брата [PERSON] у встановленому ст.ст.549, 530 ЦК УРСР 1963 року порядку прийняла спадщину, а саме на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини подала до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, якій 16.02.1988 року державним нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] - однокімнатний житловий будинок житловою площею 36 кв.м, що знаходиться у с.Скнилів Пустомитівського району, після чого [PERSON] дане успадковане майно зареєструвала за собою на праві власності. Також судом враховано, що право власності на спірну земельну ділянку площею 0,25 га [PERSON] отримала на підставі рішення Скнилівської сільської ради №59 від 03.12.1999 року, що стверджується Державним актом про право приватної власності на землю серії ЛВ №25055 виданого 08.12.1999 року ( т.1 а.с.92) . Даних про можливе оскарження рішення Скнилівської сільської ради №59 чи його визнання недійсним (скасування) у встановленому порядку, судом не здобуто. Оскільки [PERSON] являлась одноосібним власником спірного будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , тому після її смерті ( [INFO] ) відкрилася спадщина на дане належне спадкодавцю майно, яке в порядку спадкування за законом прийняли сини померлої - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Таким чином в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт прийняття позивачем [PERSON] спадкового майна після смерті [PERSON] , а також судом не встановлено будь-яких порушень прав позивача при оформленні та видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину, виданих [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та реєстрації за ними прав власності на спірний будинок та земельну ділянку. Тому відсутні правові підстави для визнання недійсними зазначених свідоцтв про право на спадщину за законом, скасування реєстрації прав власності та визнання за позивачем [PERSON] права власності на ѕ частини спірного майна. З цих підстав суд вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed