Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

13.07.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Керамік» в особі Арбітражного керуючого [PERSON], ДП «Керамік-Побут» про визнання права користування житловим приміщенням. Заявлені вимоги, позивачі мотивують тим, що в порядку п. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» ними з ДП «Керамік-побут» були укладені договори найму ( оренди) житлових приміщень у гуртожитку по вул. Фрунзе, 146-в у м. Полтаві, який на праві власності належить ВАТ «Керамік». У зв»язку з тими, що ВАТ «Керамік» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру їм відмовлено у продовженні договорів найму. Вказану відмову позивачі вважають неправомірною та такою, що порушує їхні конституційні права. У судове засідання позивачі не з»явився, надали до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ст.. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності серії ЯЯЯ № 095308, виданим Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення виконкому Полтавської міської ради Відкритому акціонерному товариству «Керамік» на праві приватної власності належить гуртожиток по вул. Фрунзе, 146-в у м. Полтаві. Право власності зареєстроване у Колективному підприємстві «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 9 лютого 2005 року за № 1039 в книзі № 7, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6455998 . Гуртожиток знаходиться на балансі ДП «Керамік-побут». В порядку п. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги» з позивачами були укладені договори найму (оренди) житлових приміщень, які періодично поновлювались. Згідно з договорами, які є типовими, позивачам передані орендовані приміщення за актами приймання передачі, за користуваннями якими позивачі сплачували щомісячну орендну плату, але у реєстрації за місцем проживання наймодавцем їм було відмовлено. Постановою Господарського суду Полтавської області від 12 вересня 2013 року ВАТ « Керамік» визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Арбітражним керуючим призначений [PERSON] (свідоцтво № 226 від 15 липня 2013 р.) На звернення позивачів 17 червня 2015 року до Арбітражного керуючого із заявами про продовження договорів найму житлових приміщень, які вони займають, 18 червня 2015 року їм було відмовлено, у звязку з визнанням ВАТ «Керамік» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У відповідності до ст. 810 ЦК України за договором найму житла одна сторона-власник житла (наймодавець) передає іншій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. У разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця ( ст. 814 ЦК України). Тому ліквідаційні процеси, що стосуються власника житла ВАТ «Керамік» не впливають на права та обовязки сторін, що виникли на підставі договору найму. Закон передбачає також переважне право на укладення договору найму житла на новий строк ( ст. 822 ЦК України). Оскільки у договорах строк встановлений не був, то вони вважаються укладеними на пять років ( ст. 821 ЦК України). Як передбачає ч. 1 ст. 822 ЦК України, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Наймодавцем ДП «Керамік- побут» позивачам було відмовлено у реєстрації за місцем проживання. Але наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для відмови особі у визнанні за нею права користування жилим приміщенням, в якому вона проживає та яким користується на законних підставах ( п. 15 постанови пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. № 9 з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»). Аналогічне положення законодавче закріплене у ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка чітко встановлює, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі набули право користування житловими приміщеннями за адресою м. Полтава, вул. Фрунзе, 146-в та позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved