Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

14.01.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 08.07.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] Позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на дату смерті має заборгованість в сумі 5881,76 грн. - заборгованість за кредитом. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по справі. Позивачем надано заяву про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з?явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору б/н від 08.07.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.02.2014 року, актовий запис № 2 (а.с. 46). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-6), станом на день смерті позичальника його заборгованість перед позивачем становила 5881,76 гривень. Позивачем 30.05.2014 року була направлена претензія кредитора до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори та 07.06.2014 року було отримано лист-відповідь Рокитнянської районної державної нотаріальної контори, про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заведена, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 49-50). 25.05.2019 року позивачем було направлено лист-претензію спадкоємцю [PERSON] про повернення заборгованості померлого [PERSON] , але ніяких дій не було виконано (а.с. 51). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України (у редакції станом на час відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України (у редакції станом на час відкриття спадщини) у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому відповідальність спадкоємця обмежена вартістю отриманого у спадок майна. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2019 року по справі № 280/933/15-ц (провадження № 61-43460св18, яка відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Згідно положень статті 76 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими,речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд звертає увагу на процесуальну поведінку позивача, який клопотання про витребування відповідних доказів щодо майна спадкодавця до суду не подавав, при цьому заявивши про розгляд справи у відсутність свого представника. Згідно матеріалів справи, за паспортними даними відповідача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , адреса їх реєстрації є спільною: [ADDRESS] . Однак, наявність реєстрації відповідача [PERSON] за останньою адресою реєстрацією спадкодавця, не може свідчити про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] , оскільки відсутні відомості щодо належності спадкодавцю за життя будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Позивач звертаючись до суду з позовними вимогами в порушення вимог статей 80-81 ЦПК України, не надав до суду доказів про наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , доводи, викладені в позовній заяві, ґрунтуються на припущеннях, оскільки до суду не було надано належних і допустимих доказів на їх підтвердження. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності у спадкодавця майна, яке б успадкувала відповідач, фактично проживаючи із спадкодавцем на час смерті останнього, враховуючи що вона до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталась. Із урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed