Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

14 серпня 2017 року військова частина [NUMBER] звернулась до суду з заявою, уточненою під час розгляду справи, про визнання безвісно відсутнім військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] . У заяві покликаються на ту обставину, що 10 квітня 2014 року [PERSON] був призваний на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року №303 «Про часткову мобілізацію» Маневицько-Любешівським ОРВК Волинської області до лав Збройних Сил України та в той же день прибув для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ) та, відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 11.04.2014 року №79, зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також призначений на посаду старшого навідника 2 механізованого батальйону і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. У зв`язку із розформуванням військової частини [NUMBER] \~ \~ \~ \~(польова пошта [NUMBER] ), правонаступником було визнано військову частину [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ). 28 серпня 2014 року солдат [PERSON] під час виконання бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції поблизу с. Металіст Донецької області, де був розташований блокпост №7, зник безвісти. Зі слів дружини міг бути поранений, на місці зникнення були знайдені його особисті речі та документи. Будь-які дані про місцезнаходження військовослужбовця [PERSON] , станом на 07.08.2017 року в частині відсутні. В місті його постійного проживання також не має жодних відомостей про його місцеперебування з 28.08.2014 року. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ) (по стройовій частині) від 01.12.2014 року №20 солдата [PERSON] , який зник безвісті, з 01 грудня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] , як правонаступника військової частини [NUMBER] . Невизначеність правового положення особи, яка тривалий час відсутня в місці свого постійного проживання, створює перешкоди у виконанні обов`язків по відношенню до інших фізичних чи юридичних осіб, з якими ця особа знаходиться в певних особистих чи майнових правовідносинах, в даному конкретному випадку - військову частину [NUMBER] . Врегулювати цю невизначеність, з урахуванням інтересів всіх осіб, яких вона може стосуватися, призваний інститут визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Оголошення військовослужбовця [PERSON] безвісно відсутнім необхідне для встановлення реального стану справ щодо наявності та обліку особового складу військової частини [NUMBER] . Просять заяву задовольнити та визнати військовослужбовця [PERSON] безвісно відсутнім. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просить її задовольнити з викладених у ній підстав. Заінтересована особа [PERSON] заперечила проти задоволення даної заяви, покликаючись на ту обставину, що її чоловік [PERSON] живий та перебуває у полоні у незаконних озброєних формувань на території, тимчасово непідконтрольній Україні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Судом встановлено, що 10 квітня 2014 року [PERSON] був призваний на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року №303 «Про часткову мобілізацію» Маневицько-Любешівським ОРВК Волинської області до лав Збройних Сил України та в той же день прибув для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ) та, відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 11.04.2014 року №79, зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також призначений на посаду старшого навідника 2 механізованого батальйону і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. У зв`язку із розформуванням військової частини [NUMBER] \~ \~ \~ \~(польова пошта [NUMBER] ), правонаступником було визнано військову частину [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ). 28 серпня 2014 року солдат [PERSON] під час виконання бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції поблизу с. Металіст Донецької області, де був розташований блокпост №7, зник. Як пояснила в суді заінтересована особа [PERSON] , її чоловік міг бути поранений та захоплений в полон до незаконних озброєних формувань на території, тимчасово непідконтрольній Україні. Про дану обставину їй повідомляли різні особи та через деякий час їй було передано його документи. Судом не здобуто жодних даних про ймовірне місцезнаходження [PERSON] після 28 серпня 2014 року. Такі дані відсутні як у дружини [PERSON] , так і в частині та за місцем його проживання, що стверджується відповідними письмовими доказами. Вжитими розшуковими заходами в рамках кримінального провадження по лінії МВС та розшуковими заходами по лінії СБУ будь-яких даних про його місцезнаходження після вказаної дати також не здобуто. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (польова пошта [NUMBER] ) (по стройовій частині) від 01.12.2014 року №20 солдата [PERSON] , який зник безвісті, з 01 грудня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини [NUMBER] , як правонаступника військової частини [NUMBER] . Суд вважає, що тривала невизначеність правового положення військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] , який тривалий час відсутній в місці свого постійного проживання, створює перешкоди у виконанні обов`язків по відношенню до в/ч [NUMBER] . Врегулювати цю невизначеність, з урахуванням інтересів всіх осіб, яких вона може стосуватися, призваний інститут визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Оголошення військовослужбовця [PERSON] безвісно відсутнім необхідне для встановлення реального стану справ щодо наявності та обліку особового складу військової частини [NUMBER] , а тому заяву слід задовольнити. На підставі викладеного, ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved