Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

13.11.2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява від Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в якій вони просять позбавити [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав у відношенні її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , але не приділяє уваги її вихованню, не утримує матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечила нормальні життєві умови для проживання дитини. Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєвавід 31.01.2018 року у справі №490/12070/16-ц дитину відібрано від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. На даний момент [PERSON] проживає у дитячому будинку сімейного типу та своїх батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 23.12.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 05.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 09.02.2021 року матеріали справи передано судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 11.02.2021 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.04.2021 року закінчено підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне. 28 квітня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстрована громадянка [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис за №1321, та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька від 09.12.2016 р №00017422718). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року справа №490/12070/16-ц неповнолітню дитину відібрано у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.05.2018 року №433 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.07.2018 року №609 [PERSON] , [INFO] , влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на спільне проживання та виховання. На підставі інформації Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 Миколаївської міської ради від 16.09.2019 № 381, мати учениці 4-А класу [PERSON] , [INFO] , не цікавилась успіхами дівчинки у навчанні, її життям та розвитком, не намагалась налагодити стосунки з донькою, не виявляла бажання повернути дівчинку до себе для виховання та утримання. За повідомленням Центру первинної медико-санітарної допомоги №4 Миколаївської міської ради від 18.09.2019 №430/5-08-32 [PERSON] жодного разу не зверталась до лікарні, не цікавилась станом здоров`я доньки, не приймала участь у її лікуванні, проходженні медичного огляду, у проведенні профілактичних щеплень. Спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради 08.10.2019 року був здійснений вихід до помешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з метою обстеження умов проживання, про що складено Акт обстеження умов проживання. Згідно з актом житло не придатне для проживання, не відремонтоване після пожежі, відсутнє електропостачання. Жахливі умови проживання. Характеризується [PERSON] за місцем проживання негативно. Протягом 2018-2019 року мати не усунула причини, які перешкоджали належному вихованню її доньки. Відповідно до висновку психодіагностичного дослідження Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Миколаївської міської ради встановлено, що дівчинка, як свою сім`ю сприймає себе, всіх дітей, які зараз проживають у дитячому будинку сімейного типу та своїх батьків - вихователів [PERSON] , [PERSON] . Станом на час розгляду справи неповнолітня [PERSON] проживає у дитячому будинку сімейного типу та своїх батьків-вихователів [PERSON] та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Отже зазначені вище фактори, суд розцінює, як ухилення відповідачки від виховання своєї дитини, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, виходячи з інтересів дитини. Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved