Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

14.09.2020 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , права власності на спадкове майно, яке складається з: - земельної ділянки площею 3,5152 га, кадастровий номер 1825082600:06:000:0090, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська обл., Радомишльський р-н, Забілоцька сільська рада; - земельної ділянки площею 0,3106 га, кадастровий номер 1825082600:03:000:0325, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська обл., Радомишльський р-н, Забілоцька сільська рада, які фактично успадкувала після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , однак, не встигла оформити свої спадкові права. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Позивач вказує на неможливість отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки, тому останній звернувся до суду із вказаним позовом. В судове засідання сторони не з`явились, позивач подав до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, просить позов задовольнити (а.с.51), відповідач причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань від останнього до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Київ, його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 23.04.1962 [NUMBER] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що мати позивача [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , а останній, відповідно рідним братом (а.с.8,9,11). [INFO] помер рідний дядько позивача [PERSON] у віці 51 року у с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської обл. (а.с.6). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась у 1997 році, тобто до 01.01.2004, тому підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно із статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до копії довідки виданої 08.05.2020 за № 147 виконкомом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] , на день смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця ( [PERSON] ) разом з ним та протягом шести місяців з дня його смерті у згаданому житловому будинку ніхто не був зареєстрований та постійно не проживав. Крім вищеперерахованих осіб у вказаному житловому будинку, де спадкодавець був зареєстрований та постійно проживав на день його смерті та протягом шести місяців після його смерті більше ніхто не був зареєстрований та постійно не проживав. Спадщину прийняла його сестра - [PERSON] шляхом догляду за житловим будинком, обробітком земельної ділянки (а.с.12). Враховуючи вищевикладене, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла рідна сестра останнього/мати позивача [PERSON] у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР, яка згідно ст. 530 ЦК УРСР є спадкоємцем за законом другої черги. Згідно копії довідки виданої 13.05.2020 за № 156 виконкомом Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] включений до уточненого списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Працівник» і пенсіонерів, які мають право на середню загальну частку (пай) при приватизації і роздержавленні землі господарства під № 314 (а.с.13). [PERSON] згідно списку громадян для видачі державних актів на право приватної власності на землю (земельний пай) ТОВ «Навігатор» Радомишльського району Житомирської області за № 524, належать земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - 0,31 га, № зони, кварталу, земельної ділянки 030325 - кормові угіддя; - 0,60 га, № зони, кварталу, земельної ділянки 030324 - кормові угіддя; - 3,52 га, № зони, кварталу, земельної ділянки 060090 - рілля. Заборон (арештів) за зазначеними земельними ділянками (за даними сільської ради) не рахується (а.с.14). Як вбачається з повідомлення ГУ Держгеокадастру у Житомирській області відділу у Радомишльському районі від 21.07.2020, на ім`я [PERSON] у «книзі № 2 записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю громадян Житомирської області Радомишльського району Забілоцької сільської ради» навні записи за № 962 про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 23712 за кадастровим номером 1825082600:06:000:0090, № 963 зареєстровано державний акт на право власності на земельні ділянку серії ЖТ № 23713 за кадастровим номером 1825082600:03:000:0324 та № 964 зареєстровано державний акт на право власності на земельні ділянку серії ЖТ № 23714 за кадастровим номером 1825082600:03:000:0325. У графі про видачу та державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку відсутній підпис власника (а.с.15). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] належали на праві власності земельні ділянки площею 3,5152 га, кадастровий номер 1825082600:06:000:0090, та площею 0,3106 га, кадастровий номер 1825082600:03:000:0325, які розташовані на території Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.30-32,33-35). [INFO] померла мати позивача [PERSON] у віці 67 років в м. Київ, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від 09.09.2008 Серії [NUMBER] (а.с.7). З Постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2020 № 3348/02-31 слідує, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.16). На запит суду від державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори 21.12.2020 надійшла відповідь згідно якої 30.05.2020 до останнього із заявою звернувся син померлої [PERSON] про фактичне прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу до майна [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами до нотаріальної контори не зверталися (а.с.48). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу в строк шість місяців, заяву про прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] та звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, однак, позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку право на спадщину через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки про що зазначено в постанові нотаріуса. Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтв про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак, позивач є спадкоємцем майна [PERSON] згідно закону і прийняв спадщину, отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved