Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

14.12.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Об*єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позивач [PERSON] у судове засідання 12.01.2018 не з*явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 41 ). Відповідач - Об*єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 46-47). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини регулюються положеннями ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 25, 328, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України (в редакції 2004 року). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], який постійно мешкав у с. Рубці Лиманського району Донецької області (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. Зазначена 1/2 частка житлового будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане виконкомом Краснолиманської міської ради народних депутатів 05.03.1990, та зареєстроване в Слов*янському бюро технічної інвентаризації 20.03.1990 за № 262 (а.с. 19). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти, чоловік (дружина), батьки померлого. Спадкове майно, після смерті [PERSON], прийняла його дружина [PERSON], спадкоємець першої черги за законом, т.я. вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, постійно мешкала та була зареєстрована в житловому будинку разом зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується довідкою Лиманської міської ради № 2279 ві. 11.12.2017 (а.с. 12, 27). [PERSON] спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, але юридично не оформила свої спадкові права, померла. [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1261 ЦК України (в редакції 2004року, діючої на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]) спадкоємцем за законом першої черги є дочка спадкодавця [PERSON] Інші спадкоємці відсутні (а.с. 17-18, 40). [PERSON] прийняла спадкове майно після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], т.я. своєчасно, в установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме - 09.02.2017, звернулась до нотаріуса з заявою про її прийняття (а.с.40). Згідно повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори № 4/02-14 від 03.01.2018 (а.с. 40) вбачається, що 07.10.2017 спадкоємець [PERSON] після смерті матері [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину - одну другу частину житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових споруд та будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 14). Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 07.10.2017 [PERSON] відмовлено увчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на другу 1/2частину житлового будинку із відповідною часткою господарсько-побутових споруд та будівель, що знаходиться в [ADDRESS], оскільки свідоцтво на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. На теперішній час спадкоємець [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права, та вимушена звернутися з позовом до суду. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Статтею 25 частиною 4 ЦК України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. У відповідності зі ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved