Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

13 жовтня 2014 року Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом, предметом якого є: скасування рішення Покровської сільської ради №5 від 04 квітня 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в [ADDRESS], площею 0,0400 га (кадастровий номер 4825183200:05:003:0014) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Покровської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по Покровській сільській раді Очаківського району Миколаївської області; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №6572453 від 05 серпня 2014 року про право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку та повернення земельної ділянки у власність територіальної громади села Покровське. Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що за результатами перевірки додержання вимог земельного законодавства України при передачі земельної ділянки у власність [PERSON] було встановлено, що йому надано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0400 га за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, [ADDRESS], яка розташована на землях природно-заповідного фонду в межах регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» (далі - РЛП «Кінбурнська коса»). При ухваленні Покровською сільською радою рішення № 5 від 04 квітня 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, в порушення норм Земельного кодексу України, Законів України «Про природно-заповідний фонд України», «Про державний земельний кадастр», не було одержано висновку управління екології та природних ресурсів про погодження такого проекту, вилучено земельну ділянку природно-заповідного фонду із комунальної власності та не враховано, що на час прийняття такого рішення земельна ділянка не була сформована та не пройшла реєстрацію у Державному земельному кадастрі. На підставі цього рішення відповідач [PERSON] зареєстрував за собою право власності на вказану земельну ділянку. Посилаючись на те, що оформлення права власності відповідача було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, просив скасувати вказане рішення Покровської сільської ради, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, а також повернути її у власність держави в особі Покровської сільської ради. Прокурор в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та, в порядку ст. 45 ЦПК України, виступив самостійним позивачем, оскільки представник позивача - Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, в інтересах якої було заявлено позов, не підтримав позов прокурора. В якості представника відповідача представник Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що порушень з боку сільської ради при прийнятті оспорюваного рішення допущено не було, рішення відповідає вимогам чинного законодавства. Так, межі спірної земельної ділянки були виділені в натурі, їй присвоєно кадастровий номер. Рішенням сільської ради земельну ділянку передано у власність громадянина [PERSON], який у встановленому законом порядку зареєстрував своє право власності, отримав відповідне свідоцтво. Представник пояснив, що на території Кінбурнської коси розташовані Регіональний ландшафтний парк «Кінбурнська коса» та Національний природний парк «Білобережжя Святослава», межі яких в натурі не встановлені. Проекту організації території РЛП по теперішній час немає. На території Кінбурнської коси також є населені пункти. Передана у власність відповідачу земельна ділянка відноситься до земель громадської та житлової забудови і знаходиться в межах с. Покровка Очаківського району Миколаївської області, оскільки рішення про переведення цієї ділянки до земель природоохоронного призначення не приймалося. За таких обставин, представник вважає, що сільська рада правомірно надавала землі села у власність громадянам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області, в судове засідання не з'явився. Третя особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника та письмові пояснення, в яких зазначила, що не погоджується із позовною вимогою прокурора про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності відповідача. Представник третьої особи - управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області, в судове засідання не з'явився. Третя особа надала письмові пояснення, в яких вказала, що, оскільки з 1992 року по теперішній час не розроблено проект організації території РЛП «Кінбурнська коса», межі в натурі не встановлені, відсутні підстави відносити земельну ділянку відповідача [PERSON] до категорії земель природоохоронного призначення. Представник третьої особи - Регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса», в судовому засіданні дала пояснення, що спірна земельна ділянка, на її думку, входить до земель регіонального парку. Межі останнього в натурі не встановлені, однак представник вважає, що всі землі с. Покровка, як і землі Національного природного парку «Білобережжя Святослава», входять до складу регіонального ландшафтного парку. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Очаківської районної ради Миколаївської області від 26 грудня 2000 року № 11 було затверджено межі сільських населених пунктів Очаківського району Миколаївської області. У межах території Покровської сільради розташовано с. Покровка площею 243,4 га (а.с. 58). Рішенням Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 5 від 04 квітня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель житлової та громадської забудови із земель запасу Покровської сільради та передано у власність відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,0400 га, розташовану по [ADDRESS] Очаківського району, за цільовим призначенням - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 5). На підставі вказаного рішення сільської ради відповідач зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку, отримавши свідоцтво номер 25184857 (а.с. 13). Прокурор під час розгляду справи пояснив, що вказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно не визнавалося недійсним, не було оскаржено. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону, при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор видає свідоцтво про право власності, що підтверджує виникнення прав на нерухоме майно. Вказане свідчить про те, що законодавець пов'язує факт виникнення в особи прав власника з моментом отримання цією особою титулу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Як вбачається зі змісту позовної заяви, свідоцтво про право власності, видане [PERSON] на підставі оскаржуваного рішення Покровської сільської ради, не є предметом позову. Саме ж рішення сільської ради, про скасування якого просить позивач, не є нормативним актом, а є актом індивідуальної дії. Відповідно до п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, ненормативні акти органу місцевого самоврядування, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Отже, рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 5 від 04 квітня 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідача, будучи ненормативним актом органу місцевого самоврядування, вичерпало свою дію внаслідок його виконання. Факт виконання рішення органу місцевого самоврядування підтверджується дослідженою в судовому засіданні інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13). Оскільки вирішення позову в частині визнання неправомірним та скасування рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою не впливає на законність правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову прокурора. Суд також звертає увагу, що цивільний позов подано в інтересах держави в особі Покровської сільської ради, яку водночас визначено відповідачем у спорі, що є порушенням принципу диспозитивності та змагальності сторін цивільного процесу. Так як позовні вимоги не підлягають задоволенню, судовий збір, від сплати якого прокурор звільнений при подачі позову, підлягає, відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed