Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

13.03.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Мирноградський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначила, що виконавчим написом нотаріуса від 27.07.2017 за реєстровим №10142 з неї на користь банку за кредитним договором від 15.12.2013 стягнено заборгованість в сумі 12414,63 гривень, з яких: тіло кредиту 3771,88 гривень, відсотки 7,11 гривень, комісія 2159,36 гривень, пеня 5408,92, штрафи 500,00 гривень і 567,36 гривень. 22.02.2018 від Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ нею отримано повідомлення про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2017 по виконавчому напису приватного нотаріуса [PERSON] про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказаних вище сум за кредитним договором від 15.12.2013. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» 15.12.2013 взагалі не укладався. Крім того, сума заборгованості за тілом кредиту і відсотками підлягає обмеженню в межах строку позовної давності. Також не було враховано, що на час проведення антитерористичної операції, в межах проведення якої вона мешкає, забороняється з 14.04.2014 нараховувати пеню та/або штрафи на основну суму заборгованості, що вже є достатнім аргументом того, що заборгованість не є безспірною. Про наявність виконавчого напису їй не було відомо до 22.02.2018, жодних повідомлень вона не отримувала, отже, строк на оскарження нею не порушено. Просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 27.07.2016 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1057,20 гривень. Позивач та її представник [PERSON]О в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, де не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» також в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки представника не повідомив, відзиву не надав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Таке ж клопотання надійшло і від Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 27.07.2017 виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №10142 на підставі кредитного договору №DOXRRG94815793 від 15.12.2013 з [PERSON] було стягнено грошові кошти в сумі 12412,63 гривень, з яких: тіло кредиту 3771,88 гривень, відсотки 7,11 гривень, комісія 2159,36 гривень, пеня 5408,92, штрафи 500,00 гривень (фіксована частина) і 567,36 гривень на користь ПАТ КБ «Приватбанк», та зазначено, що період, за який провадиться стягнення з 15.12.2013 по 04.07.2017. Виконавчий напис набрав чинності у день вчинення і був спрямований для виконання до Мирноградського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області. Згідно зі статтею 18 ЦК України та статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими заборгованість проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення виконавчих написів врегульовано також і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5 (глава 16 Порядку). Таким чином, виконавчий напис це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на підставі документів, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до п.3.2 глави 16 розділу ІІ цього Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Згідно з п.3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З огляду на це, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не має обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» належить встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05.07.2017 у справі №6-887цс17). В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона не погоджується із наявністю самого кредитного договору і, похідно від цього, із стягнутою заборгованістю по штрафам і пені, яка також зазначена у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, а також зі строком нарахування заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору та розрахунку заборгованості 12412,63 гривень, з яких: тіло кредиту 3771,88 гривень, відсотки 7,11 гривень, комісія 2159,36 гривень, пені 5408,92, штрафи 500,00 гривень (фіксована частина) і 567,36 гривень. При цьому, згідно із заявою банку та розрахунком заборгованості, наданими нотаріусові, заборгованість за кредитним договором виникла за період з 15.12.2013 по 04.07.2017, пеня і штрафи нараховані за порушення строків виконання зобовязання по 04.07.2017. Разом з цим, відповідно до положень ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з матеріалами справи позивач зареєстрована та постійно проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, місто Мирноград (до перейменування місто Димитров) Донецької області є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, сам факт наявності діючої норми закону, за якою забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивача про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Що стосується посилань позивача на незастосуванням нотаріусом строків позовної давності при вчиненні виконавчого напису, суд зазначає таке. За змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред'явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ані Законом України «Про нотаріат», ані Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається з розахунку заборгованості боржника [PERSON], яка надавалась приватному нотаріусу на підтвердження безспірності розміру заборгованості, вказана заборгованість ПАТ «КБ «Приватбанк» обрахована за період з 15.03.2013 по 04.07.2017. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких банк звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Наведені вище обставини є підтвердженням того, що заборгованість не є безспірною, і, таким чином, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис від 27.07.2017, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №10142, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1057,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved