Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

14 вересня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 80 506,32 грн., у тому числі: 75 367,62 грн. - проценти за користування позикою за період з 26.05.2016 року по 04.08.2017 року, 5 138,70 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період з 26.05.2016 року по 04.08.2017 року. Вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами в усній формі був укладений договір позики відповідно до якого позивач зобов'язався передати відповідачу кошти в розмірі 143 925,00 грн., що в доларовому еквіваленті становило 28 500 доларів США із строком повернення до 23.08.2011 року. На підтвердження передачі коштів відповідач написав розписку. Так як відповідач не виконав свої зобов'язання та не повернув кошти у строки, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 03.12.2014 року (справа №761/25628/14-ц) вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивача 394 124,07 грн. боргу та 654,00 грн. судового збору. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 06.07.2015 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03.12.2014 року скасоване та постановлено нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача кошти в сумі 143 925,00 грн., 12 925,25 грн. 3% річних та судовий збір в сумі 1568,50 грн. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист та пред'явлено до примусового виконання. В зв'язку з невиконанням рішення суду позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення відсотків та інфляційних втрат. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26.05.2016 року (справа №761/33420/15-ц) вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 162 353,56 грн. Відповідач не виконав і зазначене рішення. Так як і на момент звернення до суду з цим позовом відповідач не повернув кошти, на підставі статей 1048, 625 ЦК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті проценти за користування позикою за період з 26.05.2016 року по 04.08.2017 року в розмірі облікової ставки НБУ в сумі 75 367,62 грн., 3% річних за вказаний період часу, що становить 5 138,70 грн. Представник позивача в судове засідання, яке відбулось 26.04.2018 року не з'явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи за місцем його реєстрації. До суду заперечення (відзив) на заявлені вимоги не надійшли. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.06.2008 року [PERSON] позичив у [PERSON] суму 143 925,00 грн. для ремонту квартири строком до 23.08.2011 року, про що написав розписку. [PERSON] не виконав свої зобов'язання та не повернув у строки, зазначені в розписці кошти, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення коштів. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 06.07.2015 року (справа №761/15628/14-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 143 925,00 грн., три проценти річних за період з 24.08.2011 року по 21.08.2014 року в сумі 12 925,25 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 568,50 грн., а всього 158 418,75 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26.05.2016 року (справа №761/33420/15-ц) стягнуто з [PERSON] та користь [PERSON] кошти у розмірі 162 353,56 грн., з яких: за період з 22.08.2014 року по 31.10.2015 року 3% річних складає 5 879,24 грн., інфляційна складова за період з 05.11.2012 року по 30.09.2015 року в сумі 96 228,27 грн., проценти за період з 05.11.2012 року і по 31.10.2015 року в сумі 58 638,59 грн., судовий збір в сумі 1 607,46 грн. Виконавчі листи, які були видані на підставі зазначених рішень були пред'явлені до примусового виконання та відкрито виконавчі провадження №48438230 та №52235801. Державним виконавцем постановою від 11.04.2018 року закінчено виконавчі провадження в зв'язку з повним виконанням. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено, що за умовами правочину, укладеного між сторонами, проценти та їх розмір не встановлювався, у зв'язку з чим, Позивач просить стягнути із Відповідача на його користь проценти на рівні облікової ставки Національного банку України. За підрахунками Позивача, перевірених судом, розмір процентів за період із 26 травня 2016 року і по 04 серпня 2017 року складає 75 367 грн. 62 коп., які підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача у судовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2018 року вбачається, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: 66/400 частин квартири №14 загальною площею 103,90 кв.м., що розташована в будинку №106 по вул.Саксаганського в м.Києві та передано стягувачу за ціною 375 181,80 грн. та 18.12.2017 року на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти у розмірі 54 409,49 грн., що є різницею між вартістю майна та сумою коштів, що підлягають стягненню. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, як вбачається з постанов, 18.12.2017 року відповідач виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого стороною Позивача, перевіреного судом, за порушення грошового зобов'язання за період з 26 травня 2016 року і по 04 серпня 2017 року 3% річних складає суму 5 138 грн. 70 коп. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved