Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

12 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання майна особистою приватною власністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.11.1989 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. З грудня 1995 року [PERSON] не зявлявся за місцем свого мешкання, відомостей про його місцезнаходження не надходило. Ухвалою Слов'янського міського суду від 06.05.2001 року його було оголошено безвісно відсутнім. 23.10.2001 року шлюб між ними було розірвано. У звязку з втратою годувальника їхнім дітям була призначена пенсія. 31.12.1999 року за особисті кошти вона придбала 1/10 частину житлового будинку № 56 по вул. Р.Люксембург у м. Словянську з відповідними господарськими будівлями. У цьому будинку [PERSON] зареєстрований не був. Наразі вона хоче розпорядитись належною їй 1/10 часткою будинку, у звязку з чим вона звернулась до нотаріуса. Нотаріусом їй було повідомлено, що оскільки майно було придбано тоді, коли вона перебувала у шлюбі, то це майно є спільною сумісною власністю. У звязку з цим, відповідно до ст. 64 Сімейного кодексу України, розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Таким чином без згоди свого колишнього чоловіка [PERSON] вона не може розпорядитись майном, незважаючи на те, що він був визнаний судом безвісно відсутнім. Просить суд визнати її особистою приватною власністю 1/10 частини житлового будинку № 56 по вул. Поштова (Р.Л.ксембург) у м. Словянську з відповідними господарськими будівлями, що складає квартиру № 10 загальною площею 30,3 м2, житловою площею 16,7 м2. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.04.2018 року, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності та про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 37,38). Представник відповідача [PERSON] міської ради, до суду не зявився, але від міського голови до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просив винести рішення на розсуд суду (а.с. 36). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО № 023957 від 22 липня 1998 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянськ Донецької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.11.1989 року (а.с.9). Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області № 2-2145-2001 від 20.06.2001 року [PERSON], [INFO] було визнано безвісно відсутнім (а.с.11). 23.10.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 285747, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану [PERSON] міського управління юстиції (а.с.12). [PERSON] отримувала пенсію в разі втрати годувальника, що підтверджується посвідченням серії АБ № 442719, виданим [PERSON] міським управлінням Пенсійного фонду України (а.с.13-14). 31.12.1999 року [PERSON] придбала 1/10 частину житлового будинку № 56 по вул. Р.Люксембург у м. Словянську з відповідними господарськими будівлями, що підтверджується договором купівлі - продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області (а.с.15-16). Право власності [PERSON] на 1/10 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Слов'янськ, вул. Р.Люксембург, буд. № 56 зареєстроване у КП БТІ, що підтверджується довідкою № 649 виданою 03.10.2005 року директором КП «БТІ» (а.с.17). З копії домової книги [ADDRESS] вул. Р.Люксембург, у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). Відповідно до висновку про вартість майна та експертне дослідження частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Слов'янськ, вул. Поштова (колишня Р.Люксембург), буд. № 56, зробленого оцінювачем ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON], станом на 05.03.2018 року ринкова вартість обєкту оцінки складає 40\~300,00 грн. (а.с.22-23). Статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі п. 37 Постанови Пленуми Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з рішення Слов'янського міського суду Донецької області від 20.06.2001 року про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, судом під час розгляду справи було встановлено, що з грудня 1995 року ніяких відомостей про місцезнаходження [PERSON] не відомо. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає встановленим в судовому засіданні, що вказана частка будинку була придбана позивачем [PERSON] під час окремого проживання сторін, за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.57 КК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; та інше. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Outcome: approved