Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

13.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення нанесених збитків за договором оренди приміщення та обладнання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 01.03.2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір оренди №3, належного йому за договором купівлі-продажу від 16.09.2011 року, нежитлового приміщення. Разом з цим приміщенням йому було передано і торгівельне обладнання на суму 125 900, 00 грн. Зобовязання відповідачем невиконані та ігноруються, а тому позивач просив зобовязати відповідача повернути все торгівельне обладнання в натуральному та належному стані, а в разі не повернення стягнути на його користь 125 900,00 грн. 02.04.2018 року відповідач надав свої письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач повинен був для початку звернутися до нього з вимогою про повернення майна, або ж до суду з вимогою про зобовязання повернути майно. Враховуючи додатки до справи, позивач намагається продати через суд майно, яке не мав у своїй власності. А також, відповідач вказує, що вартість обладнання не чим не підтверджено. 17.05.2018 року відповідачем надано копії договору оренди, укладеного з [PERSON] та акту приймання-передач. Позивач у судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом були встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Позивачем було надано копію договору оренди №3 від 01.03.2012 року(а.с.15) нежитлового приміщення за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Червонопартизанська, 49, укладений між ним та [PERSON] Розмір орендної плати в місяць визначений у сумі 3 000,00 грн. Відповідачем в свою чергу було надана також копію договору оренди №3 від 01.03.2012 року(а.с.41), в якому розмір місячної орендної плати визначений у сумі 300,00 грн. Також позивачем та відповідачем надані різні акти приймання-передачі обладнання від різних дат та з різним переліком документів(а.с.17,44). Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження обставин справи та письмових доказів доводить факт суперечності та неузгодженості доказів між собою, а тому дає обєктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню. Обовязок доказування лежить на сторонах по справі, суд безпосередньо не приймає участь у зборі доказів. Позивачем не було надано оригінали документів, які б підтвердили достовірність його копій. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач позову не визнає. Враховуючи той факт, що в документах, наданих сторонами є невідповідність, а також, що позивачем так і не було подано оригіналів документів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed