Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

13.09.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2009 року по 15.08.2013 року. В період спільного проживання у шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.11.2010 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі ? частки доходу відповідача на утримання доньки. Відповідач має заборгованість по аліментам станом на 01.09.2016 рік в сумі 55 119,15 гривень. Відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню доньки, життям дитини не цікавиться. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], відносно доньки: [PERSON], [INFO]. В судове засідання року сторони та представник третьої особи не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надав (а.с. 17, 18, 19, 21, 24, 25, 26, 27, 22- повістки, повідомлення, а.с. 34 - оголошення). Представник позивача [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 32 - заява). Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Чубінець Т.С. до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечують, в зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження батька та з'ясувати його відношення щодо позбавлення батьківських прав ( а.с. 35 - заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24.04.2009 року по 15.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб, а.с. 7 - копія рішення). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Згідно довідки-розрахунку від 07.09.2016 року заборгованість [PERSON] станом на 01.09.2016 рік по сплаті аліментів складає 55 119,15 гривень (а.с. 10 - довідка-розрахунок). Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 16.12.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав, вважають не доцільним позбавлення батьківських прав відповідача, у зв'язку з зв'язку з відсутністю достатніх підстав, оскільки його місцезнаходження не відоме (а.с. 36-38). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] не займається вихованням доньки, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо доньки батьківського піклування, тому враховуючи вказані обставини та письмові докази по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен бути позбавлений батьківських прав відносно своєї доньки: [PERSON], [INFO].

Outcome: approved