Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

14 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2015 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на дітей [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], у розмірі по 500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Зазначених коштів на утримання двох дітей є недостатньо, а вона саме не може забезпечити дітей усім необхідним, тому просить визначити розмір аліментів, які стягуються на її користь з відповідача у частці від його доходу, а саме у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому вказує, що відповідач іншим особам аліменти не сплачує і може надавати допомогу дітям у такому розмірі. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 липня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Раду України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, в редакції від 08 липня 2017 року, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Таким чином, зміна способу стягнення аліментів полягає у тому, що особа, на користь якої ухвалено рішення суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, просить змінити спосіб стягнення аліментів на стягнення аліментів у частці від доходу відповідача. Статтею 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, з 08 липня 2017 року право вибору стягнення аліментів у частці від доходів чи у твердій грошовій сумі, належить тому з батьків з яким проживає дитина і не ставиться у залежність від офіційного працевлаштування, отримання постійного чи мінливого доходу платником аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позов [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з батька дітей за рішенням суду в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину слід задоволити, зобов'язавши його сплачувати аліменти на користь позивачки на дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз»ясень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved