Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

12 серпня 2014 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 січня 2011 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «Приват Банк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримав картку «Універсальна». 2 листопада 2011 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої він отримав кредит у розмірі 21 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 229 грн. 46 коп., а також понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача за довіреністю Нечипоренко В.Л. подав заяву, якою просить розглядати справу без участі представника ПАТ КБ «Приват Банк». Позовні вимоги підтримують (а.с. 85). Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов не визнав та пояснив, що дійсно брав кредит у розмірі 21 000 гривень для внесення першого внеску при купівлі автомобіля. Крім того було укладено ще один договір, в якому було передбачено припинення кредитних зобов'язань у випадку вилучення банком автомобіля. Після того як він припинив виконувати кредитні зобов'язання за кредитним договором в лютому 2014 року, автомобіль було ним передано «Приват Банку». Кошти від продажу автомобіля мали піти на погашення заборгованості за двома кредитними договорами. Тому вважає, що не має заборгованості перед позивачем. Для об'єктивного розгляду справи судом було відкладено розгляд справи та зроблено запит до ПАТ КБ «Приват Банк». З наданих письмових пояснень вбачається, що даний кредитний договір немає жодного відношення з договором № K3R2AX0000254987 від 7 червня 2011 року на купівлю автомобіля, який був оформлений у Київському РУ Печерського філіалу. Оскільки це два різні кредити, обставини, на які посилається відповідач не мають жодного відношення до кредитного договору по картці «Gold» (а.с. 85). Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження своїх заперечень відповідач не надав ніяких доказів. Судом встановлено, що 27 січня 2011 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «Приват Банк» картку «Універсальну». 21 листопада 2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 21 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами із розрахунку 360 календарних днів, та за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель картки сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких визначені Тарифами. Згідно Умов та правил надання банківських послуг держатель картки зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним та комісію на умовах, передбачених даним Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Проте, відповідач [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Внаслідок цього станом на 30 травня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 25 229 грн. 46 коп., яка складається з 18 004,64 грн. заборгованості за кредитом; 4 997,23 грн. - заборгованості за відсотками; 550 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 1 677,59 грн. - штрафу (а.с. 7-10). Щодо зазначеного розрахунку заборгованості відповідач заперечень не висловив, а тому суд погоджується з розрахунком позовних вимог. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (п. 2.1.1.7.6 Умов). Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлених договором. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 252 гривні 59 копійки судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved