overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

12 грудня 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатним її батька - [PERSON], посилаючись на те, що він не може себе контролювати та не може керувати своїми діями. Визнання батька недієздатним потрібно для оформлення над ним опіки. Також просив суд призначити її опікуном над батьком [PERSON] Заявник надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи у судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, оскільки в матеріалах достатньо даних про права та взаємини сторін. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ групи, відповідно до акту огляду МСЕК №073802 від 13.05.1994 року страждає на психічне захворювання. Дружина [PERSON] [PERSON], [INFO], за станом свого здоров'я не може бути опікуном. Відповідно до Акту судово-психіатричного експерта №54 від 05 лютого 2014 року, [PERSON] виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у формі деменції змішаного типу, обумовленої алкогольної інтоксикацією, травматичним та судинним ураженням головного мозку, внаслідок чого він не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України, ч.1 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку за поданням органу опіки і піклування та призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до подання виконкому Миколаївської міської ради від 28.11.2013 року, [PERSON] за станом здоров'я може бути опікуном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просив розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 20 листопада 1999 року Казанківським відділом ДРАЦС Миколаївської області, актовий запис № 60, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаємного порозуміння, що привело до припинення шлюбних відносин, він (позивач) має іншу жінку, з якою проживає разом та з якою бажає зареєструвати шлюб. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та пояснив, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї не можливе. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились у квітні 2013 року, сумісне життя останніх не склалось. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 січня 1985 року Відділом запису актів цивільного стану м. Єнакієве Донецької області, актовий запис № 68. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини припинені в зв'язку з тим, що між подружжям постійно виникали спори з побутових питань, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та довіри одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві позивач підтримав позовні вимоги, просив шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона із відповідачем з 27 листопада 1976 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Шлюб перший, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Шлюбні стосунки між ними припинені з 2007 року по причині різних поглядів на сімейне життя, різності характерів та відсутності взаєморозуміння. Вважає, що збереження шлюбу не має сенсу, майновий спір між ними відсутній. Просила позов задовольнити, прізвище залишити без змін «[PERSON]». Позивач в судове засіданні не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, постановляє заочне рішення у справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 27 листопада 1976 року зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 4279 в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER], виданому 27 листопада 1976 року Палацем одруження м. Жданова. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». За таких встановлених судом обставин, з урахуванням підстав, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, внаслідок чого задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка проживає разом з сином окремо від відповідача, оскільки з квітня 2013 року відповідач залишив сімю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Окрім того, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та не має додаткового прибутку, окрім соціальної допомоги на дитину, тому має право на матеріальне утримання з боку відповідача до досягнення сином трьох років, в звязку з чим звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання, в розмірі ? частки заробітної плати та всіх видів доходів, починаючи з 12 грудня 2013 року і до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що чоловік з сімєю не проживає, коштів на утримання cина не надає. Вона не працює, отримує лише соціальну допомогу на дитину, а тому потребує коштів на своє утримання. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони з 25 липня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народжнення дитини (копії) серії І-КИ № 419753. Сторони проживають окремо, матеріальної допомоги сімї відповідач не надає. Позивач не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин [PERSON] має право на утримання аліментів від [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини від доходу відповідача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 25 липня 2009 року відділом РАЦС Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 28. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], дитина перебуває на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальну (грошову) допомогу не надає, тому вона змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Договір про утримання дитини не укладено, сторони проживають окремо, непрацездатних батьків та інших осіб на утриманні не мають. Враховуючи наведене частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі ? частини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом , в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , опікуном якого вона є. Позивач пояснює, що дитина протягом п'яти років проживає з нею на її утриманні , оскільки відповідач ухилялась від виконання своїх батьківських обов'язків , в зв'язку з чим рішенням Кілійського районного суду від 28 жовтня 2013 року її було позбавлено батьківських прав. Оскільки відповідач не приймає участі в утриманні дитини, просить стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Відповідач не заперечує фактичні обставини справи , згодна з тим, що зобов'язана приймати участь в утриманні дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази , надані сторонами у справі , та розглянувши справу в межах позовних вимог , суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття , частка заробітку, (доходу) відповідача визначається судом, але відповідно до ч.2 ст. 182 СК України вона не може бути меншою ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого діючим Законом України. Як встановлено, відповідач є матерю неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , відносно якого вона позбавлена батьківських прав рішенням Кілійського районного суду від 28 жовтня 2013 року. Неповнолітній [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні позивача , яку розпорядженням голови Кілійської районної державної адміністрації № 544 від 04.12.2013 року призначено його опікуном. Обставини справи підтверджуються свідоцтвом про народження дитини , рішенням Кілійського районного суду , розпорядження Кілійської райдержадміністрації , довідкою про находження дитини на утриманні позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлена наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалась на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 08 жовтня 2004 року, який зареєстрований у Харківському міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1, актовий запис № 1884. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Син проживає з матір'ю. З відповідачем сім'я розпалася через порушення чоловіком шлюбної вірності, став підтримувати стосунки з іншою жінкою, з якою в даний час він мешкає разом. Подружні стосунки остаточно між подружжям припинилися у вересні 2010 року, та відновлювати їх сторони не бажають. З огляду на вищевказане, позивач просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, в письмовій заяві просила суд справу розглядати за її відсутності, позовну заяву підтримувала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. На теперішній час вони припинили вести спільне господарство та спільний бюджет, донька мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців він не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач до суду не прибув по невідомим причинам, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд в порядку ст..ст.224-225 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним у справі доказам. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2013 року, від якого в них [INFO] народилась донька [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина здорова. На теперішній час дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки між сторонами виник спір з приводу матеріального утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе урегулювати спір шляхом зобов'язання відповідача виплачувати аліменти в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, дитина здорова, тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Окрім того, з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 12 серпня 2005 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У зв'язку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2005 року, актовий запис № 1257 (а/с 4). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

12 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 23.01.1993 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2000 року з тих причин, що між подружжям було втрачено взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного, між сторонами постійно виникають сварки. Спільного господарства не ведуть. Спора відносно спільного майна в них не має. На даний час позивач проживає з співмешканцем. Шлюб розриває вперше. Просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати, після розірвання шлюбу виявила бажання залишитися на прізвищі чоловіка «[PERSON]», просила суд винести по справі заочне рішення у зв'язку з відсутністью відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації. У зв'язку з вищевказаним суд вважає відповідача повідомленим належним чином та вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23.01.1993 року у Відділі запису актів громадянського стану Пролетарського районного виконкому м. Донецька за актовим записом № 37 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Враховуючи той факт, що сторони, спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 56, 105,110,112,120 СК України,

Outcome: approved