Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

14 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми витраченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 21 червня 2007 року між [PERSON] і ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 270 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою. [PERSON] відкрив поточний рахунок і кредитну лінію та зобов'язався погашати кредит і відсотки за його користування. 19 липня 2011 року між Банком та ПАТ «Український страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 № 0008, предметом якого є майнові інтереси Банка (страхувальника), що не суперечать чинному законодавству України та пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками Банку своїх зобов'язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою по програмі «Арсенал», і в рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання [PERSON], як позичальником Банку, своїх договірних зобов'язань. У зв'язку із невиконанням останнім своїх зобов'язань за кредитною угодою, а саме виникнення у зв'язку із йо смертю простроченої заборгованості за його поточним рахунком, Банк звернувся до Страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно з умовами договору страхування Страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено виплату Банку страхового відшкодування в розмірі 12804,28 грн. Посилаючись на ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1216, 1218, 1231 ЦК України, вважає, що до Страховика перейшло право на отримання від спадкоємців [PERSON] компенсації завданих збитків - суми виплаченого страхового відшкодування. Позивач в позові просить стягнути на його користь із [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 12804,28 грн. та сплачений позивачем судовий збір у справі в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності, не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі доказами, підтримавши позов в повному обсязі. Відповідач, позов не визнала, просить залишити його без задоволення. Вважає його необґрунтованим, посилаючись на те, що договір був підписаний між [PERSON] та ПАТ «Ощадбанк» а не ПрАТ «Український Страховий Дім», кредитор в свою чергу не заявляв претензій до її батька. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 червня 2007 року між ПАТ «Ощадбанк» в особі керуючого ТВБВ № 10020/0331 філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» Зачепою В.І. та [PERSON] укладено договір № 270 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою, за умовами якого: Згідно з п.1.2 Договору Банк відкриває Клієнту відновлювальну кредитну лінію, з лімітом кредиту в сумі 13000 грн. за умови отримання Клієнтом заробітної плати/пенсії шляхом її зарахування на Рахунок. Відповідно до п.7.5 Договору Клієнт зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії БПК та не продовження її дії на новий строк; відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, шляхом їх зарахування на рахунок; розірвання договору, укладеного між Банком та Організацією, та ненадання Клієнтом забезпечення виконання зобов'язань, пов'язаних із користуванням відновлювальною кредитною лінією; відмови від пропозиції Банку, що пов'язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом. 19.07.2011 року між ПрАТ «Український Страховий Дім» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір добровільного страхування кредитів № КР-11 №0008, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами, що укладені між Страхувальником та Позичальником з типовою формою якої Страховика ознайомлено. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 27.12.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №159. (а.с. 21). Відповідно до наданого позивачем страхового акту № КР-11/0008/ГО-Хр 15 від 25.02.2013 року, з якого слідує, що страховий випадок полягає у невиконанні [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору № 270 від 21.06.2007 року в результаті смерті. Виплачений страховий платіж за даним актом становить 16185,54 грн. (а.с. 22) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємців відповідно до ст. 1231 ЦК України переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), які були завдані спадкодавцем. Згідно до роз'яснень, що містяться в п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з наступними змінами з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Загальними правилами відповідальності передбачено право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування виходячи із принципу вини особи, яка заподіяла шкоду. Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що вини спадкодавця [PERSON] у настанні страхового випадку, за наслідками якого страхувальнику ВАТ «Державний ощадний банк України» виплачена страхова сума, немає, що унеможливлює покладення обов'язку на спадкоємців відшкодувати позивачеві страхову виплату, сплачену страхувальнику за Договором добровільного страхування. Твердження позивача ПрАТ «Український страховий дім» про перехід до нього усіх прав та обов'язків первісного кредитора за договором № 270 від 21 червня 2007 року про відкриття позичальнику [PERSON] поточного рахунку для зарахування заробітної плати/пенсії та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою після виплати страхувальнику ВАТ «Державний ощадний банк України» страхової виплати визнані судом недоведеними. Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Таким чином, в задоволенні позову ПрАТ «Український Страховий Дім» до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed