overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

13.02.2017 року заявник, Томаківська районна державна адміністрація звернулась до суду із вказаною вище заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми громадянами, зазначаючи що вони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка знаходиться під піклуванням [PERSON]. Громадяни [PERSON] та [PERSON], долею доньки не цікавляться декілька років, зв'язку не підтримують, матеріально не утримують, їх місце знаходження не встановлено. На даний час неповнолітня [PERSON], [INFO] (згідно розпорядження голови Томаківської райдержадміністрації від 08.04.2015 № 95-р «Про призначення піклування над неповнолітньою дитиною») знаходиться під піклуванням громадянина [PERSON], [INFO] та проживають за адресою: [INFO] (Щорса), буд. 40. Піклувальник забезпечує дитину всім необхідним для належного виховання, навчання та всебічного розвитку. Визнання громадян [PERSON] та [PERSON], [INFO] безвісно відсутніми громадянами Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила визнати безвісно відсутніми [PERSON] та [PERSON], місце знаходження яких невідоме. Заінтересована особа, піклувальник [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт відсутності [PERSON] та [PERSON] за останнім місцем проживання більше 14 років, коли залишили йому свою дитину на тимчасове утримання, у звязку з поїздкою на заробітки. Відомості, щодо їх знаходження в подальшому відсутні. Свідок, неповнолітня [PERSON] [INFO], пояснила, що з трьохрічного віку проживає зі своїм родичем [PERSON] Батьків не помятає та не знає де вони знаходяться. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року за місцем її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування. Факт відсутності більше року відомостей про місце перебування [PERSON] та [PERSON] [INFO] за місцем їх проживання підтверджується показами [PERSON] та довідками Томаківського відділення поліції Нікопольського відділення поліції в Дніпропетровській області від17.03.2015 року та 04.11.2016 року громадяни [PERSON] та [PERSON] [INFO] знаходяться в розшуку як безвісно зниклі особи. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-SU № 0035558 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до розпорядження голови Томаківської райдержадміністрації від 08.04.2015 № 95-р «Про призначення піклування над неповнолітньою дитиною» [PERSON], [INFO] знаходиться під піклуванням громадянина [PERSON], [INFO] та проживає разом з ним за адресою: Дніпропетровська область, Томаківський район, с.Іллінка, вул. Каховська (Щорса), буд. 40. Піклувальник забезпечує дитину всім необхідним для належного виховання, навчання та всебічного розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сімї. [PERSON] за адресою с.Іллінка Томаківського району Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

13.02.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.05.2016 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 25.01.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 33371,27 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 05.05.2016 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 21800,06 грн. зі сплатою 10 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 25.01.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 14321,19 грн.; по відсоткам за користування кредитом 726,59 грн.; по комісії 1418,52 грн., штраф (відповідно п. 2.2 Генеральної угоди) 16904,97 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 33371,27 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

13.02.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 31.07.2014 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 34,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.12.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 30440,07 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 31.07.2014 позивач, і відповідач уклали договір, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500,00 грн. зі сплатою 34,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 4115,16 грн.; по відсоткам за користування кредитом 21799,19грн.; по комісії 2600,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1425,72 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 30440,07 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

13.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 02.09.2009 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. З січня 2016 року сімейні правовідносини між сторонами погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Просив справу розглянути на попередньому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає. Просила справу розглянути на попередньому судовому засіданні. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.09.2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1040, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

13.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2004 року. Від даного шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року вони проживають окремо. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає,щодо їх задоволення не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Бірюкова». За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 05.06.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №151601 від 11.02.2017 року, актовий запис №338 (а.с.3). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 260508 від 11.02.2017 року, актовий запис №987 (а.с.4) та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №260509 від 11.02.2017 року, актовий запис №1439 (а.с.5). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з січня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

13.02.2017 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та при розірванні шлюбу прізвище не змінювати. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 27.04.1999 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про провдення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 27.04.1999 року. За час спільного проживання у них є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу не змінювати. З відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2015 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Локачинського МУЮ, актовий запис №11. Від шлюбу в них є син: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що у них різні характери, та погляди на сімейне життя. Спільного домашнього господарства вони не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦСУ Локачинського МУЮ, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам >їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підставний і його необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 18.11.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 28755,53 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином шляхом розміщення інформації про виклик до суду та розгляду справи на офіційному web сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 18.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 6100,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.12.2016 року склався борг перед банком у розмірі 28755,53 гривень, а саме борг за тілом кредиту 3200,74 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 20909,29 гривень, заборгованість за пенею та комісією 2800,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 1345,50 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

13.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 2665,92 грн та про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 19.10.2016 року по 09.03.2017 року у розмірі 12606,84 грн (позов уточнений згідно заяви від 02.03.2017 року), який підтримав у судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав. Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №404 від 19.12.2016 року, позивач з 19.12.2016 року був звільнений з роботи за згодою сторін. Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу нарахованої заробітної плати, розмір заборгованості якої станом на 31.01.2017 року становить 2665,92 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми, заборгованість яких станом на 31.01.2017 року складає 2665,92 грн (з якої утримані податок та обовязкові платежі), суд покладає на відповідача також обовязок виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 19.10.2016 року по 09.03.2017 року у розмірі 12004,20 грн (78 робочих днів * 153,90 грн середньоденного заробітку), із утриманням із вказаної суми податку та обовязкових платежів і ці обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial