Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

13.03.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 27.04.1996 р. вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 08.04.2011 р. було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 12.05.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою від 03.08.2020 р. розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивачка не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 27.04.1996 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 08.04.2011 р. було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.04.2011 р. в справі № 2-5945/11. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] 27.12.2016 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та відповідно змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, при цьому доходи відповідача є достатніми для участі в утриманні дитини. Разом з тим, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме вважає необхідним призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 13.03.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів за минулий час з 14.01.2020 р., оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття будь-яких заходів щодо одержання аліментів від відповідача та відповідно факту його свідомого ухилення від їх сплати. Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial