Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

13.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи вимоги тим, що 13 лютого 2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка УА» та відповідачем було укладено договір № 120383293 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Ноутбук Fujitsu LifeBook AH531(VFY:AH531MRSL5RU). Позивач надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання на загальну суму 5220,29 грн. Відповідно до Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною договору, відповідач повинен сплачувати платежі, які починаються з дня передачі обладнання відповідачу та закінчуються в останній день останнього календарного місяця встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 5220,29 грн., в порядку: перший платіж у розмірі 10 % від загальної суми платежів та 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20 числа кожного місяця. Однак, відповідачем умови договору не виконуються, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на січень 2016 року не погашена та становить 90 306,23 грн., що складається з компенсації вартості наданого обладнання - 3 654,20 грн., плати за прострочення щомісячних платежів 86 652,03 грн. На підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню зі наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка УА», який діяв на підставі довіреності № 11080801 від 08.08.2011 року та [PERSON] було укладено договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання - ноутбуку Ноутбук Fujitsu LifeBook AH531 (VFY:AH531MRSL5RU). За умовами зазначеного Договору відповідач отримав обладнання на умовах передбачених Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі «LeaseІT», які є невід'ємною частиною зазначеного Договору. У відповідності до п. 1.2 Договору зазначено, що порядок отримання ІТ-обладнання обладнання, інших товарів та послуг в системі «LeaseІT», які є невід'ємною частиною Договору. Пунктом 8.7 Договору Відповідач підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст правил йому зрозумілий і він погоджується їх дотримуватися і виконувати. Відповідно до п. 2.1 Договору та п. 3.1 Правил визначено, що умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту (відповідачу), визначаються відповідним пакетом «LeaseІT». На підставі п. 2.2 Договору, а також п. 4.9 Правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, про що свідчить акт приймання-передачі майна № 120383293 від 14.02.2012 року. Загальна первісна вартість обладнання становить 5 220,29 грн. Позивач в повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, проте відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором. Відповідно до Структури грошових нарахувань та надходжень № 2015111103 від 11.11.2015 року, що надані позивачем в обґрунтування розміру заборгованості за договором, за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 90 306,23 грн., що складається з компенсації вартості наданого обладнання - 3 654,20 грн., плати за прострочення щомісячних платежів 86652,03 грн. Згідно ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу - лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Статтею 806 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що договір між сторонами підписаний повноважними особами, він містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також, які були узгоджені сторонами. Таким чином, вбачається, що відповідач зі змістом договору та Правилами отримання ІТ-обладнаннябув ознайомлений, погодився з ними, йому були відомі права і обов'язки учасника за договором. Зі змісту статті 626 Цивільного кодексу України відомо, що договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору, закріплена у статті 627 Цивільного кодексу України, означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, враховуючи, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 Цивільного кодексу України), відповідачем реалізований його зовнішній вияв волі шляхом укладання договору фінансового лізингу саме на таких умовах, які тягнуть за собою юридичні наслідки. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» про стягнення заборгованості за договором, підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивач в розмірі 1 378,00 грн.

Outcome: approved