Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

14.08.2015 до суду надійшов вказаний позов, який був уточнений та в якому позивач просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 33\~731, 98 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до договору про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку платіжної картки миттєвого випуску №007000000021423 від 11.02.2013 та додаткової угоди №1 від 11.02.2013 до нього (далі разом Договір) відповідач отримав кредит у розмірі 13 000,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 11.02.2013 по 10.02.2015 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на споживчі цілі. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надав відповідачу кредит загальним розміром 18\~650,00 грн., а відповідач з 01.06.2014 порушує зобовязання, тому і подано даний позов до суду. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судове засідання не зявився. На виконання ухвали суду від 18.11.2015 направив до суду додаткові пояснення щодо розрахунку заборгованості відповідача з урахуванням строків позовної давності, а також з урахуванням сплат, здійснених відповідачем 18.11.2015. В цій заяві позивач вказав, що заборгованість відповідача станом на 26.11.2015 становить 16\~164,10 грн. Просив розгляд справи здійснювати у відсутність представника позивача. Відповідач у судове засідання зявився і в останньому судовому засіданні 01.12.2015 позов не визнав та вказав, що він вважає, що розрахувався з позивачем в повному обсязі, оскільки сплатив у повному обсязі тіло кредиту та проценти за користування кредитом, а інші нарахування не повинні стягуватися судом про що просить суд ухвалити рішення без відкладення справи розглядом . Відповідач також вказав на те, що після оголошення про ліквідацію позивача у червні 2014 року він не мав можливості сплачувати тіло кредиту та інші нарахування за вказаним кредитом, а 29.і 30.10.2015 він сплатив позивачу борг по тілу кредиту у сумі 11\~400,57 грн. та проценти за користування кредитом, у розмірі 5165 грн.24 коп. про що надав суду копії квитанцій, а всі інші нарахування позивача не визнає, хоча і не заперечує, про те, що вказані нарахування були визначені у договорі, який ним був підписаний. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши надані докази, вважає, що уточнений позов, з урахуванням додаткових пояснень позивача від 27.11.2015 та сплачених відповідачем сум, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, заслухавши відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення уточненого позову. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 9-16). Відповідно до укладеного Договору відповідач отримав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 13 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на споживчі цілі. Договір діє з моменту підписання до повного виконання сторонами своїх зобовязань за Договором. Сторони мають право достроково розірвати Договір при виконанні певних умов. До суду не надано документів, які б свідчили про припинення дії Договору. Відповідно до п. 6. Додаткової угоди №1 від 11.02.2013 моментом надання банком кредитної лінії є здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на СКР власних коштів власника рахунку. Згідно із п. 7 вказаної Додаткової угоди проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті рахунку, починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Відповідно до п. 8 вказаної Додаткової угоди власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Пунктом 12 Додаткової угоди заборгованість за кредитною лінією, проценти за користування нею та штрафи власник рахунку сплачує за рахунок коштів, що надходять на його СКР № 26250700016163, відкритий в АТ «Брокбізнесбанк», МФО 300249, як заробітна плата та інші виплати та надходження. Також пунктом 17 Додаткової угоди передбачено, що у разі несплати власником рахунку двох платежів за цією Додатковою угодою, що йдуть підряд, термін повернення кредитної лінії вважається таким, що настав і, відповідно, власник рахунку зобовязаний повернути кредитну лінію, сплатити проценти за користування кредитною лінією в сумі, яка зафіксована на дату несплати другого платежу. Згідно положень Додаткової угоди (п.20), банк (позивач) має право вимагати від позичальника (відповідача) дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, неустойки, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за Договором та цією Додатковою угодою. Відповідач порушив зобовязання шляхом не сплати двох платежів підряд. У звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем. Позивач 27.05.2014 та 19.08.2014 направляв відповідачу повідомлення про необхідність погашення заборгованості , про що свідчать повідомлення про вручення таких (а.с.19-21). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором. Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Позивач у своїй позовній заяві вказував, що у звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за Договором відповідач станом на 09.04.2015 має заборгованість 33\~731,98 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~11\~400,57 грн. - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~5\~165,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8\~309,31 грн. пеня та неустойка за прострочення сплати кредиту; - 1\~488,07 грн. - пеня та неустойка за прострочення сплати процентів; - 5\~711, 14 грн. сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту; - 1\~198, 40 грн. - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам; - 389,50 грн. 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту); - 69,75 грн. - 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за прострочення сплати процентів по кредиту. Розрахунок суми заборгованості, який відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано до позовної заяви (а.с.5-8). На виконання ухвали суду від 21.10.2015 позивач направив до суду додаткові пояснення щодо розрахунку заборгованості відповідача з урахуванням строків позовної давності (а.с.54, 55). В цій заяві позивач вказав, що заборгованість відповідача збільшилась, але він не заявляє клопотання про збільшення позовних вимог та просить стягнути суму боргу у розмірі, заявленому при поданні позовної заяви 33\~731, 98 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ 11\~400, 57 грн. - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~6\~462,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7\~296,36 грн. пеня та неустойка за прострочення сплати кредиту; - 1\~160,24 грн. - пеня та неустойка за прострочення сплати процентів; - 6\~340,08 грн. сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту; - 971,01 грн. - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам; - 47,15 грн. 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту); - 54,39 грн. - 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за прострочення сплати процентів по кредиту. На виконання ухвали суду від 18.11.2015 позивач направив до суду додаткові пояснення щодо розрахунку заборгованості відповідача з урахуванням строків позовної давності, а також з урахуванням сплат, здійснених відповідачем (а.с.62-64). В цій заяві позивач вказав, що заборгованість відповідача станом на 26.11.2015 становить 16\~164, 10 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~0,00 грн. - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~0,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7\~296,36 грн. пеня та неустойка за прострочення сплати кредиту; - 1\~160,24 грн. - пеня та неустойка за прострочення сплати процентів; - 6\~340,08 грн. сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту; - 971,01 грн. - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам; - 342,02 грн. 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту); - 54,39 грн. - 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за прострочення сплати процентів по кредиту, але вказані суми нарахувань залишаються такими ж,що і при подачі позову, без збільшення вимог, але вказаних сум відповідач не визнав, пояснивши, що він сплатив тіло кредиту і проценти, а тому більше позивачу нічого не винен, та не заперечував проти розгляду справи по суті та на ухвалення рішення судом. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем було порушено грошове зобовязання, позивачем одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 550 ЦК України (тобто, про стягнення неустойки). Відповідно до норм ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позивач предявив до суду позов 14.08.2015. Згідно наданого суду первинного розрахунку суми заборгованості відповідача по пені за прострочення кредиту така нараховувалась з 25.02.2014; пеня за прострочення сплати процентів з 26.03.2014, тобто з дня початку нарахування і до дня подання позову до суду пройшло більш ніж один рік. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У постанові ВСУ у справі № 6-738цс15 від 24.06.2015, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України, та в якій вказано, що застосування судом строку позовної давності, як загальної так і спеціальної, можливе лише по заяві сторони у справі. Оскільки відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування судом строків позовної давності, а позивач надав суду 30.11.2015 ( а.с. 64), перерахунок заборгованості з урахуванням таких строків, з огляду на зазначене суд, на підставі наданих позивачем доказів, вказаних вимог закону, вважає, що позивач належним чином\~ обґрунтував та довів свій уточнений позов, з урахуванням додаткових пояснень позивача, а тому такий позов суд задовольняє і стягує з відповідача заборгованість у розмірі 16\~164,10 грн. Доводи відповідача про те, що після оголошення про ліквідацію позивача у червні 2014 року він не мав можливості сплачувати тіло кредиту та інші нарахування за вказаним кредитом, спростовуються двома листами - претензіями до відповідача, які ним одержані, за травень та серпень 2014 року, та якими банк повідомляв відповідача про вказані суми боргу та пропонував сплатити такий з вказівкою всіх реквізитів банку для цього ( а.с. 19,20, 21 ), але відповідач ці дії не вчинив. Відповідно до п.4-1 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятись у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Договором не визначено такі терміни, тому позивач не припиняв нарахування вказаних платежів і це, згідно вказаних положень Закону та відсутності про це у договорі, є законним. Таким чином, позивач свій позов довів, а відповідач не спростував, тому суд задовольняє позов і стягує уточнену суму боргу, яка становить 16\~164 грн.10 коп. У звязку із задоволенням даного позову, суд, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в сумі 242, 46 грн. в дохід держави, що становить 1,5% від суми задоволених вимог, оскільки позивач від сплати таких був звільнений відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» в редакції, що діяла на час предявлення позову до суду.

Outcome: approved