Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що 17 серпня 2012 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, який у 2018 році на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду був розірваний. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не подав. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8, 9). Діти перебувають на повному утриманні матері, що встановлено з довідки Хотешівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 04.03.2019 року № 469 (а.с. 12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачкою. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, беручи до уваги обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», визначає аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved