Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

13.03.2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просила суд з стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22.06.2016 року уклала шлюб з відповідачем, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної чи речової допомоги на утримання дитини, що є підставою звернення з позовом до суду. 14.03.2018 року судом здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця проживання відповідача та 27.03.2018 року отримано відповідь. 02.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 18.05.2018 року. 18.05.2018 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. 18.05.2018 року відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти її задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 22.06.2016 року сторони по справі уклали шлюб в Бабушкінському районному у м.Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №243. 09.06.2016 року від шлюбу сторін народився [PERSON], який проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї №3 від 05.03.2018 року. Сторони по справі проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2,3 ст. 183 СК України передбачено, у разі, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ст. 184 СК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме: щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 13 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved