Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

13 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача , посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] [INFO]. [PERSON] , починаючи з грудня 2017 року не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його здоров'ям, морально та матеріально не підтримує дитину. Вихованням дитини фактично займається його прабаба [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В попередніх судових засідання заперечила по суті позову. Пояснила, що вона з моменту народження дитини [PERSON] займалась його вихованням та розвитком. Після розірвання шлюбу із своїм колишнім чоловіком [PERSON] вона самостійно виховує дитину і в цьому їй допомагає її баба [PERSON] [PERSON] не заперечила , що декілька разів залишала дитину своєї бабі та була відсутня за місцем проживання та те, що мали випадки зловживання нею спиртними напоями, однак на протязі останніх місяців вона змінила своє ставлення до дитини та займається її вихованням та лікуванням, просить відмовити у задоволенні позову. Представник служби у справах дітей управління гуманітарної сфери Малинської районної державної адміністрації Муха А.І. та представник Малинського районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Гангалюк Л.І. в судовому засіданні позов підтримали повністю, пояснили, що [PERSON] взята під соціальний супровід Малинським районним центром соціальних служб для сім'ї дітей та молоді з метою забезпечення потреб дитини матір'ю. [PERSON] взятий на облік службою у справах дітей як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням батьками батьківських обов'язків. В ході проведення обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] встановлені факти неналежного виконання його матір'ю [PERSON] свої батьківських обов'язків щодо виховання дитини. Відповідач декілька разів залишала дитину своєї бабі та встановлені факти зловживання відповідачем спиртними напоями. [PERSON] неодноразово викликався в судове засідання, однак до суду не з'явився. Суд, заслухавши пояснення учасників справи , дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно із частиною 8 статті 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до статі 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] [INFO] є: [PERSON] та [PERSON]. ( а.с.8 ). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 травня 2017 року . ( а.с. 10). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 26 грудня 2017 року, 27 лютого 2018 року та 21 березня 2018 року, встановлені факти відсутності [PERSON] за місцем її постійного проживання, малолітня дитина в цей час знаходилась у її прабаби, а також виявлені випадки зловживання [PERSON] алкогольними напоями. В судовому засіданні [PERSON] показала , що [PERSON], яка є її внучкою, остання, починаючи з грудня 2017 року не приділяє належної уваги своєму сину , не займається його вихованням та лікування, може на декілька днів залишити місце свого проживання та залишити їй дитину. Неодноразово були випадки зловживання [PERSON] спиртними напоями. За місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо. Відповідно до характеристики на вихованця дитячого садку « Дзвіночок » смт Гранітне [PERSON], встановлено, що малолітній відвідує садочок з 14 березня 2017 року. Дитину в садочок приводить його прабабуся [PERSON] Матір дитини лише декілька разів за весь час перебування дитини приходила до садочку та забирала дитину. Відповідно до ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно частин 1,2 статті 12 Закону України « Про охорону дитинства » виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 1 статті 4 Закону України « Про охорону дитинства » встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав », позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16). Відповідно до п.18 Постанови , зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. З матеріалів справи та з пояснень сторін вбачається, що участь матері у вихованні сина дійсно була недостатньою, мали місце випадки безвідповідального ставлення відповідача до виконання свої батьківських обов'язків щодо виховання, лікування та розвитку дитини. Крім того, [PERSON] визнала дані обставини. Частиною 6 статті 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Гранітненської селищної ради Малинського району від 29 березня 2018 року щодо можливості позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її сина, оскільки даний висновок належним чином необґрунтований та не підтверджується відповідними доказами та не може бути підставою для застосування для відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, проаналізувавши детально дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками стосовно сина [PERSON]. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в застосуванні якого щодо відповідача на даний час немає,а а також те , що такий захід може унеможливити в подальшому відновлення відносин матері та дитини, суд приходить до висновку про необхідність, не позбавляючи відповідача батьківських прав, надати їй можливість налагодити стосунки з сином та попередити її про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Оскільки інші вимоги про передачу дитини під опіку батьку та стягнення аліментів є похідними від вимоги про позбавлення батьківських прав, тому суд також відмовляє в їх задоволенні. На підставі

Outcome: dismissed