Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

14 грудня 2017 року до суду надійшла зазначена позовна заява, яка була розподілена судді Малинникову О.Ф. 08.11.2018 року у звязку зі звільненням судді [PERSON] було здійснено повторний авторозподіл справи та справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача борг за спожиті комунальні послуги в сумі 29 484,09 грн., збитки від інфляції у сумі 2 798,64 грн. та три відсотки річних у сумі 453,02 грн., пеню в сумі 36 884,23 грн., а всього 69 819,98 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та являється споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. Зазначений будинок знаходився на балансі та обслуговуванні ТОВ «Столичний комфорт», що підтверджується актом прийому-передачі на баланс експлуатуючої організації. Як зазначає позивач, відповідач користувався житлово-комунальними послугами, наданими позивачем, однак кошти за користування ними сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг у нього утворилась заборгованість за період з 01.02.2015 року по 01.05.2017 року, яка становить 29 484,09 грн. З 01.05.2017 року будинок передано на обслуговування ОСББ «Голден Парк». Так як договором який підписаний між сторонами передбачено сплату пені за несвоєчасну сплату спожитих послуг, позивач просить стягнути пеню в сумі 36 884,23 грн. Крім того, на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні. 21.06.2018 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги в яких відповідач просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що договір укладений між сторонами припинено, а тому позивач не має права вимагати оплати послуг за таким договором. Позивач вимагає стягнення заборгованості за послуги з постачання електричної енергії, які ним не надавалися та Договір про надання яких між сторонами не укладався, оскільки був підписаний договір з ПАТ «Київенерго» про надання послуг з постачання електроенергії. Також відповідач зазначає, що позивач не має права надавати послуги з централізованого опалення, постачання води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) так як це суперечить положенням п.3 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Неможливо провести перевірку розрахунку заборгованості, яка надана позивачем, а тому він не може вважатись належним доказом. Позивач не надав доказів, що він надавав зазначені в позовній заяві житлово-комунальні послуги та їх обсяги. Так само позивач просив застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення пені. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з врахуванням здійсненого перерахунку пені. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні на підставах, зазначених у відзиві. Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2015 року. Житловий будинок [ADDRESS] знаходився на балансі та обслуговуванні ТОВ «Столичний комфорт», що підтверджується актом прийому-передачі на баланс експлуатуючої організації додаткових витрат по будівництву житлового будинку у м.Києві. Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.19 ч.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначала, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 66 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. п. 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов`язок своєчасно вносити квартирну плату саме на наймачів (власників). Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається позивач надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, постачання холодної та гарячої води, опалення, що підтверджується: -договором від 13.09.2007 р. №07681/5-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, на умовах якого товариство отримує послугу водопостачання від ПАТ «АК «Київводоканал»; -договором від 20.03.2013 р. №8242191 на постачання теплової енергії у гарячій воді, на умовах якого товариство отримує теплову енергію від ПАТ «Київенерго»; -договором №1297 на вивезення твердих побутових відходів; -договором від 01.07.2015 р. №206 на технічне обслуговування ліфтів; -договором від 15.11.2007 р. №41100 на постачання електричної енергії. Діючим на той час законодавством не було передбачено заборони позивачу надавати послуги з постачання води, водовідведення. Крім того, між ТОВ «Столичний комфорт» та відповідачем були укладені наступні договори: договір №6-114/К від 03.02.2015 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; договір №6-114/У від 03.02.2015 року про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно із зазначеними договорами позивач взяв на себе зобов`язання надавати відповідні послуги, а відповідач відповідно взяв обов`язок сплачувати отримані послуги. Як встановлено судом, позивачем надавались послуги в період з 01.02.2015 року по 01.05.2017 року, однак їх вартість відповідачем сплачена не в повному обсязі та заборгованість за спожиті послуги становить 29 484,09 грн. З 01.05.2017 року будинок передано на обслуговування ОСББ «Голден Парк». Зазначена обставина не заперечувалась сторонами. Відповідач в судовому засіданні зазначав, що так як послуги надавались не в повному обсязі та неякісні, він не сплачував за такі послуги. В той же час відповідач суду не надав доказів, що він на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 3.1 Договорів від 03.02.2015 року звертався до позивача із заявами про зменшення розміру плати за послуги у разі їх ненадання або зниження їх якості. Також відповідач зазначав, що договір між сторонами припинився, а тому позивач не має права вимагати оплати послуг за таким договором. Щодо зазначеного варто зауважити. що згідно з п.9.1 та 8.2 Договорів передбачено пролонгацію договорів на наступний рік у випадку, якщо від сторін не надійде заява про розірвання договору. Суд не було надано доказів. що відповідач звертався до позивача із заявою про розірвання договорів у спосіб, визначений зазначеними пунктами договорів. А тому відсутні підстави вважати, що договори укладені між сторонами 03.02.2015 року припинені. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що позивач нараховував за послуги користування електричною енергією по жовтень 2015 року включно, а з 05.11.2015 року [PERSON] підписав договір №06204211406 з ПАТ «Київенерго» та з цього часу відповідачу не нараховувалась плата за користування електричною енергією. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, в 2015 році відповідач сплачував за отримані житлово-комунальні послуги. В той же час з копії Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який 22.02.2017 року укладений між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] вбачається, що договір набирає чинності з 01.10.2017 року, тобто поза межами строку за який заявлені позовні вимоги. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 4.1.2 договору №6-114/У від 03.02.2015 року про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території» за несвоєчасну оплату спожитих послуг, відповідач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. Відповідач заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності до нарахованої пені. Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно із статтею 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частини 3-5 статті 267 ЦК України визначають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 29 484 (двадцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривни 09 копійок, три проценти річних в сумі 453 (чотириста п`ятдесят три) гривни 01 копійка, інфляційну складову боргу в сумі 2 798 (дві тисячі сімсот дев`яносто вісім) гривень 63 копійки, пеню за дванадцять місяців до дня звернення до суду з позовом, тобто з грудня 2016 року в сумі 5 445 (п`ять тисяч чотириста сорок п`ять) гривень 73 копійки. Крім того з відповідача на користь позвач підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам На підставі викладеного,

Outcome: partial