Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

13 вересня 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати за ним, в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 3,46 га, рілля, кадастровий номер 7422487900:08:013:0287 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,18 га, сіножать, кадастровий номер 7422487900:08:015:0287 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку площею 0,13 га, пасовище, кадастровий номер 7422487900:08:019:0287 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Рибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи без його участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовну заяву визнають повністю. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] мати позивача, [PERSON] у віці 83 років померла, про що Рибинською сільською радою Корюківського району у Чернігівській області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 25.01.2011 року відповідний актовий запис за № 03. За життя покійна мати була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» на території Рибинської сільської ради, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай), власність на які підтверджувалася державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 248417 від 16022005, до яких увійшли земельні ділянки: земельна ділянка площею 3,46 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті [INFO] ; земельна ділянка площею 0,18га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 1024,44 грн.; земельна ділянка площею 0,13 га, пасовище для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 548,87 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є лише позивач - син покійної - [PERSON] , тому він виявив бажання отримати правовстановлюючі документи вже на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай), для подальшого розпорядження цим майном, але йому повідомили що наявність свідоцтва про право на спадщину є обов`язковою вимогою для оформлення земельних ділянок. Для вирішення даного питання він звернувся до державного нотаріуса Корюківської державної нотаріальної контори для отримання консультації. Нотаріус оглянувши надані документи повідомила, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів - державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я покійної. У зв`язку з цим нотаріус запропонувала звернутися до суду, так як видати свідоцтво про право на спадщину вона не має права. Для підтвердження дійсності отримання покійною документів на землю він звернувся із заявою до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де йому надали відповідну інформацію від 01.06.2021 № 784/177-21, № 785/177-21, №786/177-21. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлих батьків і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 50% судового збору, тому ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved