Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

13.12.2016 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Миколаївської області про визнання права власності на\~ земельну ділянку загальною площею 2,4481 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надана згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія І-МК № 031494 від 30.01.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 30 на імя [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла 01.09.2010 року у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 7.36 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом від 27.09.2011 року, але не зареєструвала його в управління Держземагенства. [PERSON] померла 19.01.2015 року, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка загальною площею 2,4481га. Позивач зазначив, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, через відсутність реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем, тому змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, її представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та оригінали письмових доказів для дослідження в процесі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївської області - в судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності та про відсутність заперечень проти позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 19.01.2015 року померла [PERSON], яка є матірюпозивача, що підтверджується відповідно копією свідоцтва про смерть, та свідоцтва про народження останньої ( а.с. 10-11). Позивач є спадкоємцем першої черги, після смерті [PERSON], якийприйняв спадщину шляхом подання письмової заяви до нотаріальної контори протягом шести місяців з часу смерті спадкодавця, що підтверджується інформацією державного нотаріуса ( а.с. 16). Згідно інформації управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області від 21.12.2016 року земельна ділянка загальною площею 7.36 га., надана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території [PERSON] сільської ради Вознесенського району Миколаївської області на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 30.01.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 30 ( а.с. 17, 33). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.09.2011 року [PERSON] успадкувала 1\\3 частину земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 7.36 га., після [PERSON], яка померла 01.09.2010 року ( а.с. 15) Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Матеріали справи вказують на те, що позивач належним чином прийняла спадщину. В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю спірної земельної ділянки, а тому це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Враховуючи вказані обставини та те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved