Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

13 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 243 грн. 60 коп., завданої діями Заводського районного суду м. Миколаєва. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року була скасована ухвала Заводського районного суду м.Миколаєва від 04 серпня 2015 року про відмову у виправлення описок в тексті рішення того ж суду від 24 жовтня 20144 року , а справу направлено до районного суду для вирішення питання про виправлення описок в рішенні суду. За подачу апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 листопада 2015 року заява [PERSON] задволена, в рішення суду від 24 жовтня 20144 року у цивільній справі за позовом Інспекції ДАБК у Миколаївській області до [PERSON], третя особа Миколаївська міська рада,[PERSON] про знесення самочинно збудованої будівлі внесені відповідні виправлення . Проте в ухвалі не вирішено питання про судові витрати, а саме не вирішено питання про відшкодування [PERSON] сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги. 12 лютого 2016 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва відмовлено у задволенні заяви [PERSON]Г, про ухвалення додаткового рішення про повернення судового збору за подачу апеляційної скарги. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 18 квітня 2016 року повернута апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу суду від 12.02.2016 року в ззвязку з тим, що ця ухвала не підлягає апеляційному оскарженню. Оскільки, зазначеними діями Заводськго раойнного суду м.Миколаєва йому спричинено матеріальну шкоду у загальній сумі 243,60 грн. - в розмірі сплаченого судового збору , яка на підставі ст. 8, 56 [PERSON] України повинна бути йому відшкодована за рахунок держави. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив про задоволення позову. Представник відповідача ДКС України в судові засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позову за безпідставністю позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтями 126, 129 [PERSON] України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється і що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом. Згідно із зазначеними положеннями [PERSON], судові рішення і відповідно дії або бездіяльності судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях ) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції. Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 [PERSON] України і законодавством про судочинство. Відповідно до ст. 8 [PERSON] України, \~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Згідно ст. 56 - \~Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.ст.3,15,16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути, зокрема відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу положень ст.1176 ЦК України, передбачений спеціальний перелік підстав виникнення права на відшкодування шкоди , завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. За ст.1176 ч.6 ЦК України, передбачена можливість відшкодування на загальних підставах шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку є процесуальною дією учасника процесу, яка повинна відбуватися у відповідності до вимог ст. 293 297 ЦПК України, де передбачена сплата судового збору за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір». Статтею 8 цього Закону та ст. 82 ЦПК України передбачена можливість звільнення від сплати судових витрат за заявою сторони за відповідних обставин. Скасування ухвали суду в апеляційному порядку не передбачає беззаперечного визнання дій або бездіяльності суду першої інстанції незаконними та винними. Щодо порядку повернення чи відшкодування судового збору, сплаченого сторонами цивільної справи при здійсненні цивільного судочинства , то існує спеціальний порядок, передбачений ст.88, 220 ЦПК України, ЗУ Про судовий збір, яким позивач скористався . За такого, не має підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст. 56 [PERSON] України . На підставі вищевикладеного , суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за безпідставністю позовних вимог. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed