Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

14.07.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.2-3). 28.07.2017 року до початку розгляду справи по суті [PERSON] на зміну позовних вимог надав позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю (а.с.31-33). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.03.2015 року він за договором купівлі-продажу придбав у власність житловий будинок № 33 по вул. Шмідта в м. Приморськ Запорізької області. Після оформлення права власності та отримання всіх документів на домоволодіння, з домової книги він дізнався, що в означеному будинку значаться зареєстрованими відповідачі по справі: з 29.03.1994 року - [PERSON], з 13.02.1997 року - [PERSON]. Не дивлячись на реєстрацію, останні з моменту придбання ним будинку № 33 по вул. Шмідта в м. Приморськ Запорізької області і по теперішній час жодного дня у ньому не проживали. Однак, добровільно з належного йому на праві власності будинку не виписались. Місце проживання відповідачів йому невідоме. При цьому, він позбавлений можливості оформити субсидію та змушений сплачувати комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачів, які не проживають в належному йому будинку та не приймають участі у витратах на його утримання. Відповідно до п.2.2.5 договору купівлі-продажу, на вказаний будинок не поширюються права третіх осіб (в тому числі за договором найму (оренди) чи шлюбним договором, і інші речові права). Будь-якої домовленості між попереднім власником про збереження за [PERSON] та [PERSON] житлової площі за період їх не проживання не існує. Між ним та відповідачами договір найму (оренди) не укладався. Відповідачі не проживають спільно з ним, не повязані з ним спільним побутом, вони не мають між собою взаємних прав та обов'язків, тобто відповідачі не являються членами його сімї. Оскільки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем знаходження належного йому на праві власності житлового будинку, з моменту його вступу у власність - з 2015 року, в будинку не проживають, не бажають в добровільному порядку знятися з реєстрації, комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням їх реєстрації в будинку, не сплачують, що позначається на його матеріальному стані, порушені його права, як власника з розпорядження майном. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю: житловим будинком № 33 по вулиці Шмідта в м. Приморську Запорізької області, визнавши [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком № 33 по вул. Шмідта в м. Приморську Запорізької області. Позивач та його представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали письмові заяви, в яких просили позов задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за їх відсутності. У випадку неявки відповідачів у судове засідання, просили розглянути справу за їх відсутності та постановити заочне рішення (а.с.33, 35, 42). Відповідачі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, про поважні причини неявки до суду не повідомили. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач у письмовій заяві просив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із договором купівлі-продажу, посвідченим 31.03.2015 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 38/, [PERSON] є власником житлового будинку № 33 з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого по вул. Шмідта в Приморську Запорізької області (а.с.8-10). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за № 35714969 від 31.03.2015 року, житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Шмідта, 33, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2015 року (а.с.11). Згідно із довідкою № 01-66/13-88 від 18.07.2017 року, наданою виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, та домовою книгою для прописки громадян, які проживають у [INFO], за вказаною адресою зареєстровані: з 29.03.1994 року по теперішній час [PERSON], [INFO], з 13.02.1997 року по теперішній час [PERSON], [INFO] (а.с.12-14, 21). Згідно акту обстеження домоволодіння, складеному 28.07.2017 року вуличним комітетом № 10 м. Приморськ, за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Шмідта, буд. 33, проживає власник домоволодіння [PERSON] та [PERSON] (бабуся власника). Крім того, за вказаною адресою: з 29.03.1994 року зареєстрована [PERSON], яка за вказаною адресою не проживає з 1996 року, та з 13.02.1997 року зареєстрований [PERSON], який за вказаною адресою з моменту реєстрації не проживає (а.с.41). Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 383 ЦК України будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сімї. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають спільно з позивачем, не повязані з ним спільним побутом, відповідачі і позивач не мають взаємних прав та обовязків, тобто встановлено, що відповідачі не являються членами сімї позивача. В судовому засіданні також встановлено, що договір найму вказаного будинку між позивачем і відповідачами не укладався. Відповідно до ст.386 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, повязаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі зареєстровані за місцем знаходження належного позивачу на праві власності житлового будинку, тривалий час в ньому не проживають, не бажають в добровільному порядку знятися з реєстрації, комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням їх реєстрації в будинку, не сплачують, що позначається на матеріальному стані позивача, порушені права власника з розпорядження майном і він вимушений звернутися до суду, щоб усунути порушення права власності. Спосіб судового захисту порушеного права, обраний позивачем, не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, необхідно усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження позивачем власністю шляхом визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком № 33 по вул. Шмідта в м. Приморську Запорізької області. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. 00 коп. (а.с.1), які підтверджені наданою позивачем квитанцією, по 320 грн. з кожного.

Outcome: approved