Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

14 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім»я «Присяжнюку Михайлу Петровичу» належить [PERSON]. Дану заяву обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] народився 10 травня 1957 року в с.Липівка Томашпільського району Вінницької області. Рішенням Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області 13 сесії 3 скликання від 18 квітня 2001 року про затвердження організації території ділянки першочергового поділу, технічної документації по передачі в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю було вирішено видати йому державний акт на право приватної власності на землю з визначенням цільового призначення для ведення товарного с/г виробництва- 3,19 га. Однак, під час видачі державного акта на право приватної власності на землю було невірно зазначено його ім»я «Михайло», замість правильного «Микола». Тому з цією заявою заявник змушений звернутися до суду. В судове засідання заявник [PERSON] не з»явився, однак надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі у зв»язку з зайнятістю, заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Липівської сільської ради у судове засідання не зявився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, проти заявлених вимог не заперечують. \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім»ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження абов паспорті. Судом встановлено, що заявнику був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку Липівською сільською радою на імя « Присяжнюку Михайлу Петровичу» який мешкає в с. Липівка у тому, що на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Липівської сільської ради народних депутатів від 18 квітня 2001 року йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,19 гектарів в межах згідно з планом (а.с.7). Проте, в паспорті заявника його ім»я зазначено як «Присяжнюк Микола Петрович» (а.с.3) Як вбачається з рішення від 18 квітня 2001 року 13 сесії 3 скликання про затвердження проекту організації території ділянки першочергового поділу, технічної документації по передачі в натурі та видачу державних актів на право приватної власнсоті на землю вирішено видати державний акт на право приватної власності на землю з визначенням цільового призначення для ведення товарного с/г виробництва гр. [PERSON] 3,19 га ( а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Липівської сільської ради\~ Томашпільського району Вінницької області\~ № 1043 від 13 грудня 2017 року [PERSON] належить земельна ділянка розміром 3,19 га, яка виділена рішенням 13 сесії 3 скликання від 18 квітня 2017 року для ведення товарнорго с/г виробництва (а.с.8). Згідно довідки виконавчого комітету Липівської сільської ради про те, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою ( а.с.9). Факт того, що правильним є ім»я заявника «Присяжнюк Микола Петрович» підтверджується паспортом серії АА № 867263, виданим 25 листопада 1998 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційним номером, довідками сільської ради . Так, враховуючи те, що факт належності правовстановлюючого документу підтверджений належними і допустимими доказами, а також те, що встановлення даного факту має юридичне значення, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом . Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved