overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

13 липня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту. В обґрунтування заяви посилається на те, що йому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1995 року. Вказує, що маючи намір переоформити свою квартиру в установленому законом порядку, він зайнявся підготовкою документів, у процесі якої було встановлено, що в свідоцтві про право власності та технічному паспорті помилково вказано його прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». Просить задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на жило розташоване за адресою: [ADDRESS]. Заявник - [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від його представника [PERSON] до суду надійшла заява в якій він просить зявлені вимоги підтримує, просить справу слухати у їхній відсутності. Представник заінтересованої особи - Зарожанської сільської ради в судове засідання не з'явився, але від сільської ради на адресу суду надійшла заява в якій вони просять справу розглянути без участі їхнього представника, заявлені вимоги визнають. Свідок [PERSON] надав суду заяву в якій підтвердив той факт, що заявнику [PERSON] належить свідоцтва про право власності на жило розташоване за адресою: [ADDRESS]. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заяву свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що прізвище заявника у свідоцтві про народження серія [NUMBER] та у паспорті серія [NUMBER] виданого Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 09.07.1996 року вказано «[PERSON]». Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1995 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності [PERSON]. Із технічного паспорта на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] вбачається, що вона знаходиться у власності [PERSON]. Оскільки заявник, має намір переоформити свою кварти у встановленому законодавством порядку та аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, письмову заяву свідківа, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, а тому визнає факт належності заявнику [PERSON] свідоцтва про право власності на житло розташоване за адресою: [ADDRESS] від 20.06.1995 року. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

13 липня 2017 року заявники звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження, про розірвання шлюбу. 14 липня 2017 року суддею Голосіївського районного суду міста Києва було відкрито провадження за вказаною заявою та призначено судове засідання в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва. У своїй заяві зазначили, що шлюб між ними був зареєстрований 05 липня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1222. Від шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки у шлюбу не склались. Тривалий час не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Прийшли до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. Заявники надіслали до суду листи у яких просили суд слухати справу за їх відсутності та вимоги заяви задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей була підтримані в адресованих суду письмових заявах, що свідчить про відповідність дійсній волі дружини і чоловіка. Також, як зазначили заявники у спільній заяві, у разі задоволення їх заяви, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дитини. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

13 липня 2017 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі № 296/9410/16-ц 2/296/913/17 за вказаним позовом було ухвалене рішення. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що у судовому рішенні не вирішено питання про судовий збір. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони, які берали участь у справі не з»явилися, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, їх присутність не є обовязковою. Судом встановлено, що рішенням суду від 13 липня 2017 року цивільний позов [PERSON] було задоволено частково і встановлено порядок користування квартирою № 19 в будинку № 105 по вул. Шевченка у м. Житомирі та розділено її особовий рахунок № 45279. Під час вирішення зазначеної справи, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, \~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене та відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд вважає за необхідне з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] зазначає, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 жовтня 1975 року. Для них обох це перший шлюб. У подружжя спільних неповнолітніх дітей немає. [PERSON] в позовній заяві зазначив, що спільне життя між ним та [PERSON] не склалося у зв'язку із втратою взаємоповаги, розуміння та почуттів одне до одного. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 1998 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до положень ст. ст 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 1975 року. Шлюб зареєстровано у Миргородському районному відділі ЗАГС Полтавській області, актовий запис - № 312 (а.с.3). У подружжя спільних неповнолітніх дітей немає. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду жодних заперечень, позов підлягає до задоволення. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 19435 грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а в разі відсутності відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про день і час слухання справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки та розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідач є споживачем послуг центрального опалення, що надаються за адресою: [ADDRESS]. Позивач здійснює послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію та згідно з Правилами надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, відповідач зобовязаний здійснювати оплату за спожиту теплову енергію. Однак, відповідач оплату не проводила і станом на 01 березня 2017 року виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 19435 грн. 36 коп., яка підтверджується довідкою про заборгованість за послуги теплопостачання (арк.с.8-9). Також, як вбачається з особистого рахунку відповідача за № 1-116002003 заборгованість за спожиту теплову енергію утворилася за період з 01 березня 2003 року по 01 березня 2017 року (арк.с.5-7). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за спожиту теплову енергії у сумі 19435 грн. 36 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 1600 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжними дорученнями (арк.с.1,2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 85, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з серпня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.14). Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 85, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 447271, виданим виконкомом Правдівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.4). З серпня 2014 року сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківській області, за актовим записом № 195, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сімї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сімя розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сімї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

13 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до\~[PERSON]\~про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.10.2010 року. В шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні та вихованні. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого відбувалися непорозуміння, сварки. Сімейних стосунків не підтримують з жовтня 2016 року. Вважає, що шлюб існує формально, збереження їхньої сімї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Таким чином, справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 055829 від 15.10.2010 року вбачається, що 15.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 113, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Ляшук» (а.с.3). В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 4). З довідки про склад сімї та зареєстрованих Топільненської сільської ради від 11.07.2017 року № 704 вбачається, що сторони з дитиною зареєстровані в [INFO] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від позивача не надійшло заяви про відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище Ляшук. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача \~слід стягнути 640 грн. оплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

13 липня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоровя і розвиток дитини, а тому просить стягнути з відповідача аліменти. Позивачка в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги. Відповідач з позовом погоджується під умовами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON], 28.10.1978 (код [NUMBER]) р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]/1, проходить службу в структурних підрозділах ГУНП в Одеської області та є батьком дитини: сина [PERSON], [INFO] який мешкає разом з позивачкою [PERSON], [INFO], яка працює в державної установі. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

13 липня 2017 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. У позові вказала, що сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 2015 року. Від даного шлюбу мають доньку, Маргариту, [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач участі в утриманні дитини майже не приймає. У зв'язку з викладеним, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтрималата та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 вересня 2015 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 119878 ( а. с. 2 ). Від даного шлюбу мають доньку, Маргариту, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 242708, виданого виконавчим комітетом Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 25 березня 2016 року ( а. с. 3 ). Відповідач майже не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на викладене, суд задовольняє позовні вимоги та ухвалює стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини. Відповідно до ст.88 СК України, суд ухвалює стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved