Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

13 липня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 13 серпня 2008 року, укладеного між банком і [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 3000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, [PERSON]. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 27 червня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 2802грн.00коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 13212грн.67коп., за пенею та комісією в сумі 8502грн.38коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 1225грн.85коп., а всього в розмірі 26242грн.90коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. 20 жовтня 2015 року представник позивача уточнив позовні вимоги, вказуючи на те, що кредитний договір від 13 серпня 2008 року, укладений з відповідачем, до теперішнього часу не розірваний, а тому відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості за кредитом. За умовами вказаного кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Тому, зобовязання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період, відповідний загальному строку позовної давності, а саме, з 8 липня 2012 року по 8 липня 2015 року в розмірі 6199грн.25коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та у задоволенні позову відмовити, застосувавши позовну давність, перебіг якої по цій справі сплинув. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до умов, викладених у заяві відповідача [PERSON] від 13 серпня 2008 року, Умов та Правил надання банківських послуг, позивач ПАТ «Акцент-Банк» випустив відповідачу [PERSON] карту зі строком дії 08/09 у валюті гривня, та встановив кредитний ліміт у сумі 3000,00грн. зі сплатою 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-13). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Із пункту 6.5. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконав, і суд вважає доведеною наявність заборгованості за кредитним договором перед [PERSON], що підтверджується розрахунком позивача (а.с.5-7), відповідно до якого останнє погашення кредиту мало місце 16 вересня 2008 року. В той же час, у задоволенні позову слід відмовити у звязку із спливом строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач [PERSON] Так, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3,4,5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,\~\~зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. \~\~ Судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані умовами викладеними у договорі без номеру від 13 серпня 2008 року, відповідно до якого Банк випустив відповідачу [PERSON] карту зі строком дії 08/09 у валюті гривня та встановив кредитний ліміт у сумі 3000,00 грн. зі сплатою 24% на рік. Строк кредитного ліміту встановлено по строку дії картки. Після закінчення вказаного строку дії картки остання на новий строк не продовжувалась, що не заперечував представник позивача. Наслідки\~\~ прострочення\~\~ позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України, а саме, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. \~\~ Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснити остаточне повернення кредиту не пізніше серпня 2009 року, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином,\~\~ ураховуючи, що за умовами договору погашення як основного зобовязання, так і процентів\~повинно здійснюватись позичальником частинами щомісяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконував щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів. Погашення відбувалося до вересня 2008 року шляхом списання коштів з його основного рахунку у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором, а строк дії картки сплив у серпні 2009 року. У свою чергу, банк звернувся до суду з позовом до нього 13 липня 2015 року,\~\~тобто пропустив строк звернення в суд з позовом, оскільки у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.\~\~ \~\~\~\~

Outcome: dismissed