Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

13 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства України з управління зоною відчуження від 31.10.2014 р. № 98-ос про притягнення до дисциплінарної відповідальності генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС». Предявлений позов позивач обґрунтовував тим, що він займає посаду генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» у відповідності до наказу міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02.09.2005 р.№ 182. Між ними був укладений контракт № 56 від 02.09.2005 р. на термін з 02.09.2005 р. по 02.09.2010 р., який у подальшому неодноразово продовжувався. За розпорядженням КМУ від 14.09.2011 р. № 878-р ДСП ЧАЕС було передано до сфери управління державного агентства України з управління зоною відчуження. Відповідно до наказу органу управління строк дії контракту, укладеного з ним, було продовжено до 31.12.2017 р.. 12 квітня 2017 року до ДСП ЧАЕС надійшла ухвала Соломянського районного суду м. Києва від 05.04.2017 р. по справі № 1-кс/760/5631/17, якою детективу НАБУ було надано тимчасовий доступ до певних документів підприємства, зокрема документів (подання, накази тощо) про зняття дисциплінарної відповідальності [PERSON]. У звязку з цим він зясував, що дійсно наказом органу управління від 31.10.2014 р. № 98-ос йому було оголошено догану. Зазначений наказ вважає незаконним, оскільки притягнення його до відповідальності було проведено з порушенням встановленого порядку застосування дисциплінарних стягнень. Пояснення від нього не вимагалось, з наказом він не був ознайомлений взагалі всупереч п. 24 і 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 р. та ст. 149 КЗпП України і тому про винесену догану він дізнався лише після отримання 12.04.2017 р. вищевказаної ухвали Соломянського районного суду м. Києва та після зясування всіх обставин. Відповідачем надіслано заперечення, де він не погодився з позовними вимогами і просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності генерального директора ДСП ЧАЕС [PERSON] від 31.10.2014 р. № 98-ос, копія якого додається, за недопущення 29 жовтня 2014 року головного спеціаліста з внутрішнього аудиту ДАЗВ [PERSON] до проведення аудиту на ДСП ЧАЕС позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, йому оголошено догану. Доводи позивача щодо отримання інформації про винесену догану лише 12.04.2017 р. не відповідають дійсності. Листом ДАЗВ від 28.12.2015 р. № 01-2934, копія якого додається, ДСП ЧАЕС було повідомлено, що відповідно до наказу за порушення дисципліни [PERSON] оголошено догану. У відповідь було отримано лист ДСП ЧАЕС від 25.02.2016 р. за підписом позивача, копія якого додається, в якому наводяться аргументи про невідповідність наказу законодавству та умовам укладеного з ним контракту. Відповідно до ст. 256, 253, 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого цивільного права або інтересу. Статтею 233 КЗпП України передбачено тримісячний строк, протягом якого працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду, який починається з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Таким чином відповідач вважає, що строк позовної давності за позовом сплив, отже позов задоволенню не підлягає. В судове засідання зявилася представник позивача за довіреністю, яка підтримала позов з посиланням на обґрунтування, викладені у позовній заяві. Незгоду із запереченнями відповідача представник позивача мотивувала тим, що строк позовної давності не сплив, оскільки позивач не був належним чином ознайомлений з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому ст. 149 КЗпП України і тому у нього є всі підстави вважати, що дисциплінарне стягнення до нього не застосовувалося, а лист ДАЗВ від 28.12.2015 р. № 01-2934 стосувався погодження премії, а не притягнення до дисциплінарної відповідальності і був надісланий на адресу підприємства, а не позивача особисто. Що стосується листа ДСП ЧАЕС від 25.02.2016 р. № 774/01, то він хоч підписаний особисто позивачем, проте є документом підприємства, а не особистою відповіддю працівника. Крім того, він головним чином стосувався питання преміювання і не може вважатися доказом належного повідомлення позивача про оголошення догани. Таким чином тримісячний строк звернення до суду починає рахуватись з дня належного ознайомлення працівника з наказом про оголошення догани незалежно від дня його видання. Оскільки його не ознайомили з наказом по цей час, то строк звернення до суду не сплив. Аналогічні за змістом обґрунтування незгоди з запереченнями відповідача суду надані у письмовій формі за особистим підписом позивача від 12.05.2017 р.. Відповідач свого представника в судове засідання не направив за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши особу, яка зявилась в судове засідання, перевіривши надані сторонами докази, оцінивши їх доводи та заперечення, застосувавши відповідні норми матеріального права, які регулюють спірні відносини, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що п. 2 наказу міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02.09.2005 р.№ 182 [PERSON] призначено на посаду генерального директора державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (а.с.4). Між міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і [PERSON] укладено контракт № 56 від 02.09.2005 р. про призначення на посаду генерального директора ДСП ЧАЕС строком дії з 2 вересня 2005 року до 2 вересня 2010 року, у якому визначено права та обовязки сторін, умови матеріального та соціально-побутового забезпечення, відповідальність сторін (а.с.5-12). Додатковою угодою № 7 від 16 грудня 2015 року до контракту № 56 від 2 вересня 2005 року строк дії контракту продовжено по 31 грудня 2017 року (а.с.13). Наказом державного агентства України з управління зоною відчуження від 16.12.2015 № 134-ос продовжено строк дії контракту з [PERSON] на два календарні роки з 31 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року (а.с.14). Наказом (по особовому складу) державного агентства з управління зоною відчуження від 31 жовтня 2014 року № 98-ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» [PERSON]І.» за порушення дисциплінарної відповідальності, що виникло через недопущення 29 жовтня 2014 року головного спеціаліста з внутрішнього аудиту ДАЗВ [PERSON] до проведення аудиту на ДСП «Чорнобильська АЕС» генеральному директору ДСП «Чорнобильска АЕС» [PERSON] оголошено догану (а.с.35). 28 грудня 2015 року за вих.. № 01-2934/1.5 ДАЗВ надіслало на адресу ДСП «Чорнобильська АЕС» лист «Про погодження преміювання», у якому повідомило про розгляд подання на преміювання генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» за вересень та жовтень 2015 року та повідомило, що відповідно до наказу ДАЗВ від 31.10.2014 р. № 98-ос «При притягнення до дисциплінарної відповідальності генерального директора ДСП «Чорнобильська АЕС» [PERSON]І.» за порушення дисциплінарної відповідальності [PERSON] було оголошено догану. Згідно ч. 3 ст. 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються (а.с. 36). 25 лютого 2016 року за вих.. № 774/01 ДСП «Чорнобильська АЕС» на імя голови ДАЗВ надіслано лист за підписом генерального директора [PERSON] у відповідь на лист ДАЗВ від 28.12.2015 р. «Про погодження премії», у якому процитовано дослівно вказаний лист та викладено обґрунтування незгоди з рішенням ДАЗВ про непогодження подання про преміювання генерального директора ДСП ЧАЕС вересень та жовтень 2015 року і надано негативну оцінку факту притягнення генерального директора ДСП ЧАЕС [PERSON] до дисциплінарної відповідальності наказом ДАЗВ від 31.10.2014 р. № 98-ос (а.с.37-39). Ухвалою слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року (справа № 1-кс/760/5631/17) детективу Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України надано тимчасовий доступ до документів, з можливістю ознайомитися з ними та зробити копії документів, що знаходяться у Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильська АЕС», а саме: - відомостей по нарахуванню заробітної плати та премії [PERSON] за період з 01.04.2014 р. по 01.04.2016 р.; відомостей щодо виплати заробітної плати та премії [PERSON] за той же період; листів про погодження розміру премії [PERSON] за той же період; табелів обліку робочого часу по керівному складу ДСП «Чорнобильська АЕС», в яких відображено фактично відпрацьований час [PERSON] за той же період (ф. Т-12 або Т-13 або П-5 тощо); трудової книжки [PERSON]; наказу про призначення на посаду [PERSON];\~документів (подання, накази тощо) про зняття дисциплінарної відповідальності [PERSON] (а.с.15-17). При вирішенні трудового спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За правилами статті 147 цього Кодексу за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення як догана або звільнення. Згідно статті 147-1 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. За правилами статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3). Згідно статті 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1). Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина 1). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 2). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частина 3). Відповідачем не надано суду доказів факту порушення позивачем трудової дисципліни, зазначеного у спірному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення, як і доказів додержання порядку застосування дисциплінарного стягнення. Тому у суду немає підстав вважати, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було здійснено з додержанням вимог, передбачених статтями 147-149 КЗпП України. Виходячи з цього, суд погоджується з позивачем у тому, що оспорюваний наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності був незаконним. Разом з тим, суд погоджується з відповідачем у тому, що встановлений законом строк звернення до суду з позовом про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач пропустив, у звязку з чим позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Згідно частини 1 статті 233 цієї глави XV КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Ця норма узгоджується з загальною нормою частини 1 статті 261 ЦК України, відповідно до якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, початком тримісячного строку, протягом якого позивач повинен був звернутися до суду за вирішенням трудового спору, є день, наступний за днем, коли йому стало відомо про існування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідачем надано суду копії листів, якими спростовано доводи позивача та його представника про те, що про існування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності він дізнався лише після отримання 12.04.2017 р. копії ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів підприємства і водночас підтверджено, що про існування спірного наказу та його зміст позивачеві стало достовірно відомо не пізніше дати відправлення листа за його особистим підписом від 25.02.2016 р. за № 774/01 на імя голови ДАЗВ, у якому дослівно процитовано зміст наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та надано негативну оцінку факту притягнення генерального директора ДСП ЧАЕС [PERSON] до дисциплінарної відповідальності наказом ДАЗВ від 31.10.2014 р. № 98-ос (а.с. 37-39). Таким чином, перебіг тримісячного строку звернення позивача до суду за захистом порушеного права внаслідок притягнення до дисциплінарної відповідальності є 26 лютого 2016 року. До суду з цим позовом позивач звернувся 13 квітня 2017 року, тобто після спливу зазначеного строку. Зі змісту позовної заяви, письмових пояснень позивача на заперечення відповідача та пояснень представника позивача у судовому засіданні зясовано, що причиною пропуску тримісячного строку звернення до суду було неправильне розуміння положень закону щодо перебігу строку позовної давності, яка не може вважатися поважною. Виходячи з викладеного, у позові необхідно відмовити з підстави пропуску позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Outcome: dismissed