Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

13 грудня 2013 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначили, що є власниками жилого приміщення квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] також зареєстрований у помешканні з грудня 2007 року, проте, фактично ніколи не проживав у ньому. Наявність реєстрації відповідача у квартирі створює для них низку додаткових витрат в оплаті житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування житлом, просили визнати його таким. Позивачі у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за згодою позивачів суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Згідно із особовим рахунком № 2355, наданим ПП «Жилфонд-279», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: наймач [PERSON] з 05.12.1986 року, [PERSON] з 05.12.1986 року, онука [PERSON] з 21.10.2011 року, племінник [PERSON] з 06.12.2007 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З акту, наданого ПП «Жилфонд-279» від 25.11.2013 року, вбачається, що [PERSON], будучи зареєстрованим у [INFO], фактично не проживає у ній від моменту реєстрації. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши позовні вимоги про суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 114,70 гривень. На підставі ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: approved