Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

14 березня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 9 січня 2007 року між ним та відповідачем був укладений договір № DNI0AE00010362, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 29272,50 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язаннь за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір застави автотранспорту № DNI0AE00010362 від 9 січня 2007 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу автомобіль (марки Mercedes Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 2002 рік, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24 лютого 2014 року становить 60289,10 доларів США. 19 вересня 2011 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Гейко О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська було накладено розшук на вищенаведений автомобіль. Позивач просить суд зняти розшук з майно накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, а саме: автомобіль (марки Mercedes Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 2002 рік, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заява з проханням розглядати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у позові слід відмови з наступних підстав. Суд встановив, що 9 січня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № DNI0AE00010362, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 29272,50 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язаннь за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений договір застави автотранспорту № DNI0AE00010362 від 9 січня 2007 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу позивачу автомобіль (марки Mercedes Benz, модель: Sprinter, рік випуску: 2002 рік, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]) (а.с.а.с.5-9, 32-35). 2 лютого 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2007-157 від 08.08.2007 року - 90049,59 гривень (а.с.49). На підставі вищенаведеного виконавчого листа державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Гейко О.В. 8 вересня 2011 року було прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 28712896 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 90049,59 гривень (а.с.52). 15 вересня 2011 року постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №28712896 було накладено арешт на майно та оголошено забору на його відчуження, що належить [PERSON] (а.с.57). 15 вересня 2011 року постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №28712896 було оголошено в розшук транспортні засоби: Мерседес Спрінтер, 2002 р.в., д/н [NUMBER]; Мерседес Бенц CDI, 2002 р.в., д/н [NUMBER] (а.с.59). 21 березня 2012 року постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №28712896 було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа згідно до п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження (а.с.121). За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Оскільки позивач підставою задоволення своїх позовних вимог зазначає норми Закону України «Про виконавче провадження» та ст.16 Закону України «Про заставу», які регулюють питання щодо звільнення майна з під арешту, а порядок та правове врегулювання зняття розшуку з майна боржника вказаними нормами закону не передбачений, суд приходить до висновку про не обгрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Частина четверта цієї ж норми закону передбачає, що дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що саме за заявою позивача (як стягувача) 21 березня 2012 року постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 28712896 було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження (а.с.121). З огляду на те, що повернення виконавчого документу стягувачу відбулося на підставі його заяви та зняття розшуку з майна боржника, який був накладений постановою державного виконавця від 15.09.2011 року не було предметом розгляду останнього, і сам позивач та відповідач до державної виконавчої служби з цього приводу не зверталися, суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача, а також відсутність спору з приводу зняття з розшуку майна між стягувачем (позивачем) та боржником (відповідачем), а заявлені позивачем вимоги зводяться виключно до оскарження законності дій (бездіяльності) органів державної виконавчої служби, вчинених в процесі виконавчого провадження відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження». Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, як того вимагає ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні у заявлений позивачами спосіб.

Outcome: dismissed