overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до виконавчого комітету Очаківської міської ради Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина у виді грошових заощаджень в Державному Ощадному банку України. Через те, що проходила лікування, не змогла своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим пропустила строк її прийняття. Посилаючись на викладені обставини, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON]. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, позивачка надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, крім цього, вказала, що повністю підтримує позов та не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач про причини неявки свого представника суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. З досліджених судом свідоцтв про народження та про смерть вбачається, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO], і, у відповідності зі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги. Як вбачається з роз'яснень приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за № 02-14/5 від 04 лютого 2014 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено в зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], закінчився 31 жовтня 2013 року. Таким чином, позивачка пропустила строк прийняття спадщини, що залишилася після [PERSON]. Згідно довідки Очаківської ЦРЛ № 9 від 13.01.2014р. позивачка проходила курс лікування у період з 28 жовтня по 06 листопада 2013 року з діагнозом «гострий гнійний отит праворуч». Дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів наявності спадщини та вагомості причини пропуску строку на її прийняття, а тому вважає можливим, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, визначити їй додатковий строк у два місяці, який вважає достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило сімейні стосунки, донька проживає з позивачкою, а відповідач не надає на її утримання матеріальної допомоги. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила суд про їх задоволення. Відповідач позов визнав повністю, але заперечив щодо обставин ненадання допомоги дитини до подачі позивачкою позовної заяви. Суду пояснив, що працює, має середній заробіток у розмірі 1800грн. і взмозі надати доньці допомогу у заявленому позивачкою розмірі. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.3) сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. На теперішній час подружжя припинило сімейні стосунки і проживає окремо, а дитина проживає з матір'ю, про що стверджували сторони і свідчить довідка Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.8). Відповідач працює у ТОВ «Ареал-Снігурівка», має заробітну плату у розмірі 1800грн., не заперечує надавати допомогу дитині у вигляді аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Суд задовольняє заяву позивачки, як таку що знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи у судовому засіданні. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати зареєстрований 5 лютого 2011 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Окрім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Позивачка подала до суду заяву, в якій, підтримавши свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 5 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області актовим записом № 7 було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., що стверджується квитанцією № 105.729.1 від 13.02.2014 року. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідач проти доводів позивачки щодо необхідності розірвання шлюбу не заперечив, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Булдичівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON], в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок загальною площею 3,3680 га, що розташовані на території Булдичівської сільської ради, та належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулась до нотаріальної контори, однак, органами нотаріату їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки [PERSON] не зареєстрував право власності на спірне майно - державний акт на право власності на земельні ділянки при житті [PERSON] не був виданий. Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказані земельні ділянки. У судове засідання сторони не з'явилися, проте подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, при цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідачі позов визнали. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спірні земельні ділянки належали [PERSON], яка померла [INFO]. Остання набула право власності на дані земельні ділянки на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Пунктом «б» частини 2 статті 126 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. За таких обставин суд вважає, що за життя [PERSON] набула право на спірні земельні ділянки, а тому визнання відповідачами позовних вимог щодо визнання права власності на них за позивачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Булдичівської сільської ради до Реєстраційної служби Романівського РУЮ, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок загальною площею 2,8933 га, що розташовані на території Булдичівської сільської ради., та належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори, однак, органами нотаріату їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки [PERSON] не зареєстрував право власності на спірне майно - державний акт на право власності на земельні ділянки при житті [PERSON] не був виданий, Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказані земельні ділянки. У судове засідання сторони не з'явилися, проте подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, при цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідачі позов визнали. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на спірні земельні ділянки належали [PERSON], який помер [INFO]. Останній набув право власності на дані земельні ділянки на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Пуктом «б» частини 2 статті 126 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. На підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. За таких обставин суд вважає, що за життя [PERSON], набув права на спірні земельні ділянки, а тому визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця до закінчення нею навчання в навчальному закладі. Мотивувала свої вимоги тим, що до 28 березня 2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Дочка продовжує навчання в Полтавському базовому медичному коледжі денної форми навчання. Строк її навчання по 30.06.2016 р. Відповідач допомоги на навчання дочки не надає. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач , будучи у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився , заперечень на позов не надав.. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05.08.1995 року по 28.03.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а 28 березня 2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано ( а.с.3). [INFO] народилась [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач у справі [PERSON] ( а.с.4). [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання в Полтавському базовому медичному коледжі Строк її навчання до 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою № 299 від 28.01.2014 року виданої Полтавським базовим медичним коледжом ( а.с.5). За змістом ст..199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вищевикладеного , з урахуванням обставин, викладених в статті 182 Сімейного кодексу України, суд вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги і тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у зв'язку з цим фактом. На підставі ст.. ст.. 180, 182, 183, 199 Сімейного кодексу України, ст..ст. 10, 11, 57, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона з 23.09.2003 року по 05.10.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого народився син - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя та взаємними непорозуміннями сторони почали проживати окремо. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу та займатися вихованням сина. Зароблені позивачкою коштів не вистачає на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по ? частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюбі між нею та відповідачем, який був зареєстрований 11 березня 2010 року у виконавчому комітеті Антонівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 1. Позивачка зазначає, що від спільного проживання разом у них [INFO] року народився син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що з серпня 2013 року сторони проживають окремо, оскільки відповідач повідомив, що має іншу жінку та вигнав позивачку з дитиною з будинку, де вони проживали разом. Позивачка зазначає, що примирення і збереження сім'ї суперечить як спільним інтересам сторін, так і інтересам їхнього сина. Крім того, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства, поновлювати їх наміру не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Крім того, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони з серпня 2013 року проживають окремо, відповідач має іншу жінку, поновлювати сімейні відносини сторони не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім'єю, як чоловіка і жінки, без шлюбу її та [PERSON], який помер [INFO] року. Дану заяву [PERSON] обґрунтувала наступним. З 1970 року до [INFO] року заявниця проживала разом із [PERSON]. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [INFO] року син [PERSON], [INFO] дочка [PERSON]. Після смерті [PERSON] у [PERSON] виникла необхідність в оформленні своїх прав на спадкове майно, тому з даною заявою вона вимушена звернутися до суду. На предмет доказування факту проживання разом із [PERSON] [PERSON] надає свідоцтва про народження дітей, довідки Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та записи із домової книги. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак сільський голова надіслав до суду заяву, згідно якої не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON], просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Статтею 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту проживання однією сім'єю її з [PERSON] Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявницею своїх прав спадкоємця, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Доказами проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, як чоловіка та жінки, починаючи з 1970 року по [INFO] року є довідка Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, виписка з домової книги, згідно якої [PERSON] дійсно проживала з [PERSON] з 1970 року по день смерті останнього, який помер [INFO] року, та залишилася спадкоємцем його майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved