Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

14.01.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, та, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 25.02.2019 (а.с.1-7,44-53) просила суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 16100,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 14 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти в розмірі 30000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14 січня 2019 року і до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є матір`ю, а відповідач - батьком її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала та фактично спільного господарства не вела. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір`ю. Позивач стверджує, що, починаючи з народження дитини відповідач не приймає участі у її вихованні, розвитку та утриманні. Позивачка, перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною із власних заощаджень, самотужки забезпечує дитину належними житловими умовами, якісним медичним обслуговуванням, забезпечує фізичний та культурний розвиток дитини. Звертає увагу, що відповідач ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, жодним чином не надає кошти на її утримання, а саме: на придбання продуктів харчування, одягу, іграшок, медикаментів, на медичне обслуговування, на відвідування закладу дошкільного навчання, тощо. На потреби дитини та забезпечення належних умов позивач в середньому витрачає близько 32200грн.00коп. за один місяць життя: 1) сплата житлово-комунальних послуг - 2500грн., 2) медичне обслуговування, медикаменти та вітаміни - 3500грн., 3) дитяче харчування -4000грн., 4) одяг, іграшки та засоби гігієни -15000грн., 5) відвідування приватного дошкільного закладу «Центр розвитку дитини «Дзига» - 7270грн. Щомісяця позивач отримує від держави допомогу на дитину в розмірі 800грн.00коп., перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, їй надзвичайно важко нести такі витрати на утримання спільної з відповідачем дитини. На свої особисті потреби позивач за місяць витрачає в середньому 30000грн.00коп., з яких: 1) медичне обслуговування, медикаменти -2000грн., 2) харчування - 8000грн., 3) одяг та засоби гігієни - 20000грн. Позивач зазначає, що відповідач фізично здоровий, міцний, працездатний чоловік, який здатен працювати, перебуває на обліку в органах ДФС як фізична-особа підприємець, має нерухомість та транспортні засоби, вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини та на її утримання у визначеному позивачем розмірі. Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.36). Ухвалою суду від 26 березня 2019 року було частково задоволено клопотання представника позивача адвоката Тарасенко Ю.О. та витребувано інформацію з Державної фіскальної служби України щодо зареєстрованого доходу відповідача, здійснені ним платежі та податки, відкриті рахунки в банківських установах України, а також з Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетинання відповідачем державного кордону. У задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Гарницького П.А. про витребування з Державної фіскальної служби України відомості про отримані доходи позивача [PERSON] та з Реєстраційної служби - про зареєстроване за позивачем [PERSON] на праві власності нерухоме майно - відмовлено (а.с.158-159, 161-163). У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення, які відповідають викладеним в позовній заяві обставинам. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, а саме: визнає в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), в частині стягнення коштів на утримання позивача заперечує, оскільки позивач має достатній дохід, який значно перевищує дохід відповідача, а також підтримав наданий до суду відповідачем письмовий відзив (а.с.177-179), за змістом якого відповідач зазначив, що за час спільного проживання однією сім`єю без укладення шлюбу з 2014 по 2018 рік народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На утриманні відповідача знаходиться ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , від офіційного шлюбу з [PERSON] , з якою вони проживають на даний час. Відповідач також зазначив, що за час спільного проживання з позивачем однією сім`єю, відповідач придбав за особисті кошти на користь позивача рухоме та нерухоме майно (декілька квартир, земельні ділянки, автомобіль, та інші речі), а також оплачував оренду житлового будинку, в якому проживали сторони, та в якому продовжує проживати позивач. Після народження спільної дитини відповідачем на користь позивача було передано усе майно, яке в нього було (об`єкти рухомого та нерухомого майна, грошові кошти та інше), попередня вартість якого становила понад 10000000,00грн., внаслідок чого позивач обіцяла ніколи не перешкоджати відповідачу у спілкуванні з дитиною, так як сторони планували спільне майбутнє, а відповідач не міг уявити плани позивача, особливо звернення з позовами до суду про примусове стягнення аліментів. Позивач втратила до нього інтерес, почала створювати відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, після чого стосунки між ними погіршились, і у 2018 році відповідач переїхав до своєї законної дружини, з якою відновив стосунки. Зазначає, що з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, він звернувся до позивача з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком., а також з метою вирішення спорку між сторонами у мирний спосіб, він двічі направляв на адресу позивача листи, на які вона не реагувала. Відповідач стверджує, що, виконуючи вимоги позивача, він шляхом відмови перевів на користь позивача на договірних відносинах право оренди водного об`єкта (ставків) в Таращанському районі Київської області, які орендував з 2016 по березень 2019 року. Зазначає, що вказана обставина остаточно позбавила відповідача засобів для існування та утримання сім`ї та двох дітей, а позивач отримала додатковий дохід в межах 1 млн.грн. від реалізації товарної риби, на вирощування якої відповідач витратив декілька років свого життя та запозичені кошти на розвиток даного бізнесу. З метою утримання сім`ї та спільної дитини з позивачем, відповідач влаштувався на роботу в ПрАТ Київська будівельна компанія «Київбудком» з 27. 03.2019, на посаду підсобного робітника з окладом згідно штатного розпису. Зважаючи на те, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син [PERSON] , відповідач вважає, що стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 16100 гр. на отримання дитини [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 30000 грн. на утримання позивача, є неприйнятним, оскільки розмір аліментів, які намагається стягнути позивачка, є значно завищеними, виходячи з розумних та достатніх сум на утримання дитини. Крім того, позивач має стабільний заробіток, які прирівнюються 100000 гривень на місяць. Відповідач вважає розумним та достатнім стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частина з усіх видів доходу відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обов`язки обох батьків по утриманню цієї дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів позивача, відповідача та інших осіб. Відповідач повідомляє що в проваджені Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться на розгляді справа №359/1665/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання спільної дитини. Повідомляє що інтереси відповідача в даній справі представляє адвокат Гардецький Павло Петрович, розмір гонорару адвоката за попереднім розрахунком витраченого часу становить 5000 грн. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є позивач - [PERSON] , батьком - відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Та обставина, що дитина сторін проживає разом з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на утриманні позивача, відповідачем не оспорюється. Факт проживання позивача з дочкою за вищевказаною адресою підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов громадянки [PERSON] , [INFO] , складеним комісією з працівників Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради (а.с.247). За змістом вказаного акту, для дитини виділена окрема кімната, де є ліжко для сну, багато іграшок, мати створила усі належні умови для життя. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 вказаної статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 та 2 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Сторонами визнано той факт, що вони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру їх участі в утриманні дітей, внаслідок чого виник даний спір. Крім того, сторонами визнано, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду знаходиться інша цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача, суд враховує, що відповідач окрім їх спільної з відповідачем дочки [PERSON] , 2016 року народження, також має сина [PERSON] , [INFO] (а.с.180),. Відповідач працевлаштований з 27.03.2019 в ПрАТ «Київська будівельна компанія «Київбудком» на посаді підсобного робітника та згідно з Довідками, виданими підприємством, посадовий оклад відповідача становить 4260 гривень (а.с.181,243). Водночас, суд враховує, що здійснені відповідачем витрати свідчать про наявність додаткового доходу, який, на думку суду надає позивачу можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також на утримання позивача в розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Так, згідно з інформацією Головного сервісного центру МВС України від 19.12.2018 №31/854аз, відповідач 24.11.2018 зареєстрував на своє ім`я причеп ЛЕВ 183273, тип ПР-Бортовий-В, 2018 рік виготовлення, ідентифікатор ТЗ - [NUMBER] , вартість аналогічного причепа згідно з даними інтернет-сайту OLX.ua становить близько 21000 грн. Відповідно до квитанцій адвоката Гарницького П.П. відповідач сплатив витрати на правову допомогу 02 травня 2019 в сумі 50000 гривень у справі №359/407/19 (а.с.229), а також 5000 гривень у даній справі (а.с.219). Таким чином, з листопада по травень, за шість місяців, встановлені в судовому засіданні витрати відповідача становлять близько 76000гривень, що значно перевищує доходи, отримані відповідачем за місцем роботи, де розмір його окладу становить 4260 гривень. В свою чергу позивач згідно з долученими до матеріалів цивільної справи письмовими доказами в зазначений період несла витрати на комунальні, медичні послуги в розмірі співмірному з вищезазначеними витратами відповідача, що свідчить про достатній рівень забезпеченості позивача та її малолітньої дочки. Так, з наданих позивачем рахунків КПТМ «Бориспільтепломережа, КП «Бориспільводоканал», ТОВ «Київоблгаз збут», ПАТ «Укртелеком» (а.с.56-67) позивач несе витрати на оплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] , яка, як визнано сторонами належить позивачу і у якій вона не проживає, З наданих позивачем документів вбачається, що вона несла значні витрати на медичні послуги на проведення аналізів, консультації лікаря-педіатра та вакцинацію дитини протягом 2016, 2017, 2018 та у 2019 році у приватних лабораторіях та медичних закладах (а.с.68-75). Водночас, розмір таких витрат, на думку суду, не може враховуватись при визначенні розміру аліментів, оскільки витрати пов`язані з особливими обставинами та є додатковими витратами, які можуть бути стягнуті в порядку, визначеному ст.185 Сімейного кодексу України. До додаткових витрат слід віднести, також, витрати, які позивач несе на оплату відвідування дитиною приватного дошкільного навчального закладу «Центр розвитку дитини «Дзига», перебування у якому становило, що вбачається з наданих позивачем довідки та квитанцій закладу: у вересні 2018 -6800грн., у жовтні 2018 - 7400 грн., у жовтні 2019 - 8100 грн., а також 05.02.2019, в рахунок перебування у якому до 04.03.2019, позивачем сплачено 9500грн. та 2500грн. (а.с.81-85). Також встановлено, що позивач в січні 2019 року зверталась за медичної допомогою з приводу хронічної венозої недостатності лівої нижньої кінцівки (варикозного розширення вен) до ДУ НАМУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім.О.О.Шалімова, де сплатила благодійний внесок в сумі 7500гривень, а також до ТОВ «Ексімер-Київ» щодо проведення платної медичної послуги - процедури ексімер-лазерної корекції зору, вартість якої становила 39560 гривень (а.с.86-91). Вочевидь, такі витрати свідчать про те, що вони не носять регулярний характер та безпосередньо не пов`язані з витратами на утримання позивача, а пов`язані з особливими, виключними, обставинами, викликаними погіршенням стану здоров`я позивача, відновлення якого потребувало такого медичного втручання. При цьому всі ці витрати характеризують матеріальний стан позивача, однак не дають підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. З урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, матеріального стану та стану здоров`я дитини, аліменти підлягають стягненню у визначеному судом розмірі: один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку на утримання дитини та в розмірі одного прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, які на момент ухвалення судового рішення становлять: для дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1699 гривень, для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень. Такий розмір аліментів забезпечить належне утримання позивача та їх спільної з відповідачем дитини, а також не є надмірним та відповідає матеріальному і сімейному становищу відповідача. Так, за визначенням, наведеним в ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ч.4 ст.3 Закону України «Про прожитковий мінімум» до набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв`язку, закладів культури, освіти, охорони здоров`я та інші. Набір послуг формується уповноваженими центральними органами виконавчої влади у сферах надання відповідних послуг. Основними принципами формування набору послуг є: задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, користуванні транспортом, закладами культури, у підтриманні зв`язку з навколишнім середовищем; задоволення потреби громадян у користуванні закладами освіти, охорони здоров`я; визначення житлово-комунальних послуг (по водопостачанню, теплопостачанню, газопостачанню, електропостачанню, вододовідведенню, утриманню та експлуатації житла та прибудинкових територій, сміттєзбиранню, утриманню ліфтів) виходячи із соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг; урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення При цьому суд враховує, що на позивача покладений рівний обов`язок по утриманню їх спільної з відповідачем дитини, і своїми витратами позивач довела, що спроможна забезпечити дитині таке утримання. А також враховує, що спір щодо додаткових витрат на дитину має вирішуватись та вирішується сторонами за відповідним позовом позивача в іншому позовному провадженні. Щодо заперечень відповідача проти позову про стягнення аліментів на утримання позивача, суд констатує, що та обставина, що позивач має самостійний дохід, її матеріальний стан жодним чином не впливає на обов`язок відповідача надавати їй таке утримання. Водночас, розмір такого утримання судом визначений з урахуванням сімейного та матеріального становища відповідача. В силу вимог ч.6 ст.95 ЦК України у зв`язку з ненаданням суду оригіналів, суд не приймає до уваги надані позивачем копії договорів оренди водних об`єктів від 10 липня 2017 (а.с.104-115), а також звертає увагу, що згідно довідки виконавчого комітету Косяківської сільської ради Таращанського району від 29.03.2019 (а.с.185) жодних договорів оренди з відповідачем не заключено, попередні договори оренди розірвані (а.с.-185) За, змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.ст.133, 137 ЦПК України пропорційно до незадоволеним позовним вимогам підлягають відшкодуванню, понесені відповідачем витрати на правничу допомогу (а.с.218-221). Так, враховуючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів щомісячно на її користь в розмірі на загальну суму 46100 гривень, до досягнення дитиною трьох років, позов задоволено на 6,93%, а отже понесені відповідачем витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 93,07%, що становить 4653 грн.50 коп. (5000,00грн.х 03.07%+45563,50грн.) Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial