Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 року, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини не підтримують з листопада 2012 року, та відповідач з того часу припинив надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з приводу надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, але відповідач від утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2012 р. до досягнення дитиною повноліття, та стягнути відповідача [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи 01.11.2012 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2010 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 727 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Сімейні відносини не підтримують з листопада 2012 року, та відповідач з того часу припинив надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини. Судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з приводу надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, але відповідач від утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає (а.с. 8,10). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] досяг три роки [INFO], позивачка [PERSON] до суду про стягнення аліментів на своє утримання раніше не зверталася, тому, суд вважає, що в частині вимог про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.11.2012 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку слід відмовити. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги,якщо заробітна плата, пенсія доходи з використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини 14.04.2015 року, тому стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід провадити з 14.04.2015 року. Враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дитини, будучи працездатною особою, на утриманні інших осіб не має; стан здоров'я задовільний, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial