Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

12 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради про визначення місця мешкання дітей. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнень, зазначила, що вона подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу з Відповідачем. При цьому, досягти згоди щодо проживання дітей вона з Відповідачем не змогла. На теперішній час, Відповідач силою утримує старшу дитину за місцем свого проживання та вона позбавлена можливості з нею спілкуватися. Вважала, що діти прив'язані до нею більш ніж до батька, оскільки під час спільного проживання, він не приділяв їм необхідної уваги, їх вихованням фактично займалася тільки вона. Посилаючись, зокрема на ст.161 СК України, просила суд: визначити місцем проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], її місце проживання: [ADDRESS]. 06 серпня 2015 року Відповідач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнень, зокрема зазначив, що з [PERSON] перебував у шлюбі з 27.11.2009 року по 12.12.2014 року. Від спільного життя у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин діти стали проживати з матір'ю, і на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.11.2015 року, з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 28.10.2014 року. З грудня 2014 року, старший син [PERSON], 2010 р.н., став проживати постійно з ним за адресою: [ADDRESS] і знаходився у нього на вихованні та утриманні. Крім того, з червня 2015 року, молодший син [PERSON], 2013 р.н., також став постійно проживати з ним. При цьому, [PERSON] продовжувала отримувати присуджені з нього аліменти на утримання двох синів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але ніякої матеріальної допомоги не надавала, одержувані аліменти на синів не витрачала. Посилаючись, зокрема на ст.181, 182 СК України, просив суд: стягнути з [PERSON] на його користь, суму отриманих за період з серпня 2015 року по травень 2016 року включно аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], в розмірі 14027,00 гривень. Крім того, 12 жовтня 2015 року, [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, [PERSON] про визначення місця проживання дітей. 10 листопада 2015 року, під час судового засідання, на підставі ухвали суду, справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради про визначення місця мешкання дітей, та справа за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, [PERSON] про визначення місця проживання дітей об'єднані в одне провадження для спільного розгляду. 26 січня 2016 року, на підставі ухвали суду, справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради про визначення місця мешкання дітей, та за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, [PERSON] про визначення місця проживання дітей об'єднані для спільного розгляду в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області суду від 14.07.2016 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, [PERSON] про визначення місця проживання дітей залишені без розгляду на підставі спільної письмової заяви [PERSON] та [PERSON] Під час судового засідання, [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги щодо визначення місця мешкання дітей та просили їх задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів заперечували, та просили в їх задоволенні відмовити. Під час судового засідання, [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі договору, підтримали позовні вимоги про стягнення аліментів та просили їх задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] про визначення місця мешкання дітей, просили вирішити на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб та показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27.11.2009 року по 12.12.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання Позивач та Відповідач стали проживати окремо один від одного та згоди щодо місця проживання малолітніх дітей між ними досягнуто не було. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому, ч.2 ст.162 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює на посаді продавця - консультанта у ПАТ «БРВ Київ» та отримує заробітну плату. Крім того, [PERSON] відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.11.2014 року отримує з [PERSON] на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON], аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. За місцем свого проживання, [PERSON] характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 10.02.2014 року, 03.07.2015 року та 18.03.2016 року, умови проживання за адресою: [ADDRESS] задовільні. Умови для вихованні та розвитку дітей в наявності. З характеристик, наданих ДНЗ №159 від 12.05.2015 року та 23.10.2015 року, та висновку психолога (додаток до листа Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 30.01.2015 року №01-11-14) вбачається, що [PERSON] приймає активну участь в житті дітей та має середній рівень компетентності в їх вихованні. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Орджонікідзевської (нині - Лівобережної) районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 30.03.2016 року №04-11-209, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], з матір'ю [PERSON] Отже, під час судового розгляду, судом не встановлено обставини, які б перешкоджали проживанню дітей разом з матір'ю. Таким чином, враховуючи позицію Відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про визначення місця проживання дітей за місцем проживання матері є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч.2 ст.181 СК України вбачається, що аліменти на користь дитини сплачує той з батьків, хто проживає окремо. Як вже було встановлено судом, [PERSON] відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.11.2014 року отримує з [PERSON] на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON], аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 1 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Під час судового засідання, Позивач та Відповідач погодились один з одним та підтвердили, що [PERSON] почав проживати з батьком з листопада 2014 року по середину травня 2016 року, а [PERSON] почав проживати з батьком з червня 2015 року по середину травня 2016 року. Відповідно до довідки ПрАТ «Метінвест» від 13.09..2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей за період з серпня 2015 року по січень 2016 року було стягнуто та перераховано 9676,96 грн. А згідно довідки ТОВ «Метінвест-Промсервіс» від 13.09.2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей за період з березня 2016 року по травень 2016 року було стягнуто та перераховано 5427,36 грн. Вказані суми в цілому узгоджуються з випискою по особовому рахунку [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) за період з 01.08.2015 по 31.05.2016 року. Частина 1 ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів того, що позивач [PERSON], під час проживання дітей з відповідачем [PERSON] приймала участь в їх утриманні, ані Позивач, ані її представник суду не надали. Таким чином, оскільки діти у вищезазначений період проживали з батьком окремо від матері, а суть поняття «аліменти» передбачає їх виключно цільове використання, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь суми отриманих за період з серпня 2015 року по травень 2016 року включно аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], в розмірі 14027,00 гривень (9676,96 + 1663,70 + 1609,90 + 1076,88 (половина травня 2016 року) є також обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При цьому, ч.2 цієї статті передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved