Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

13.11.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Державна іпотечна установа, [PERSON] про визнання права власності на частку квартири, розподіл частки квартири і боргів та про переведення частини боргу, вказуючи, що 04 серпня 2006 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. Шлюб було оформлено відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 186. Від шлюбу з відповідачем має доньку - [PERSON], народження [INFO]. В лютому місяці 2008 року нею та відповідачем було прийнято спільне рішення про придбання житла для сім'ї і укладання в інтересах сім'ї одним з подружжя, а саме відповідачем довгострокової кредитної угоди. 25.02.2008 року ПАТ «ВТБ Банк» (з 29.07.2010 року ВАТ «ВТБ Банк » перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк » ) і [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 30з/2008 згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 75 750 грн. під 14 % річних строком по 25.02.2031 року. В забезпечення кредитних зобов'язань за Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 від 25.02.2008 року Банком були укладені наступні договори : з [PERSON] іпотечний договір № 30з/2008 посвідчений 25.02.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу за реєстром № 1122, з [PERSON] договір поруки № 30п/2008 від 25.02.2008 року, з [PERSON] договір поруки № 30п-2/2008 від 25.02.2008 року. Згідно до п. 1.1.1. Іпотечного договору № 30з/2008 посвідченого 25.02.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу за реєстром № 1122, іпотекодавець ([PERSON]) з метою забезпечення належного виконання зобов»язань, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передав, а Іпотекодержатель ВАТ «ВТБ Банк » (з 29.07.2010 року ВАТ «ВТБ Банк » перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк» ) прийняв в іпотеку в порядку і на умовах визначених договором, нерухоме майно житлового характеру, а саме : 3-х кімнатна квартира загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Договору купівлі- продажу квартири від 25 лютого 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1120 , відповідач [PERSON] прийняв у власність 3-х кімнатну квартиру загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і заплатив продавцям [PERSON], [PERSON] 88780 гривень. Згідно з випискою за № 18247390 від 26.03.2008 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно Шахтарським БТІ було зареєстровано право приватної власності на 1/1 частину квартири , загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу квартири ВКІ 204225 за відповідачем [PERSON]. Купівля вищевказаної квартири відповідачем проведена з її згоди, що підтверджується п.4 Договору купівлі - продажу квартири від 25.02.2008 року ( ВКІ 204225 ). У зв'язку з посвідченням Іпотечного договору № 30з/2008 від 25 лютого 2008 року накладена заборона відчужження предмета іпотеки: 3-х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: Донецька область, м.Шахтарськ, мікрорайон «Журавлівка» будинок 52 кв.44. У квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] з 10 червня 2008 року по теперішній час, [PERSON] з 12 червня 2010 року по теперішній час, [PERSON], яка народилася [INFO] - донька позивача та відповідача. Квартиру було придбано в інтересах сім'ї частково за кредитні кошти, тому вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на те, що позичальником коштів та покупцем квартири формально є відповідач. Вирішуючи питання про поділ майна подружжя, придбаного у кредит, просила відійти від засад рівності часток, та врахувати наступні обставини: 3-х кімнатна квартира загальною площею 65.0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартістю 88780 грн. придбана 25 лютого 2008 року - частково за рахунок отриманого подружжям кредиту, а частково - за рахунок грошових коштів, належних їй: 13 030 грн. (тобто 14,68 % від вартості квартири) - сплачено продавцям за рахунок її особистих грошових коштів, які вона одержала від продажу 28.01.2008 року особисто належного їй будинку, що може підтвердити Договором купівлі- продажу ВКЕ № 539614; 75 750 грн. (тобто 85,32 % від вартості квартири) - сплачено за рахунок отриманого подружжям кредиту. Тому вважає, що частка майна -14,68 % від вартості квартири , придбана за рахунок грошових коштів, що належали їй в сумі 13 030 грн., тому є її особистою приватною власністю, як того з подружжя, за чиї особисті кошти вона придбана. Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано ( справа 0554/2360/2012 ). У рахунок погашення кредиту в період з 25.02.2008 року по 15.06.2012 року за рахунок спільних коштів подружжя було сплачено 13 997 грн 46 коп. ( тобто 15,76 % від вартості квартири ), відповідно частка кожного з подружжя становить 6998 грн 73 коп. ( тобто 7,88% від вартості квартири) (13 997,46 :2). Після розірвання шлюбу відповідач сплачує кредит самостійно, не даючи їй можливості ні проживати в квартирі, ні гасити частину кредиту. У рахунок погашення кредиту в період з 16.06.2012 року по 8.11.2013 року за рахунок особистих коштів відповідачем було сплачено тіло кредиту 4665 грв. 82 коп. ( тобто 5,26% від вартості квартири). Згідно з довідкою Відділення «Орешково» ПАТ «ВТБ Банк» за № 302/315-2 від 08.11.2013 року станом на 8 листопада 2013 року заборгованність по кредиту становить 57086 грн. 72 коп. ( тобто 64,3 % від вартості квартири). Таким чином станом на 8 листопада 2013 року у рахунок погашення кредиту в період з 25.02.2008 року по 8.11.2013 року сплачено всього 18 663 грн. 32 коп. (13997,46 + 4665,82) тобто 21,02 % від вартості квартири). Частка її особистого майна складає 13 030 грн. ( тобто 14,68% від вартості квартири).Частка особистого майна відповідача складає 4 665 грн. 82 коп. ( тобто 5,26 % від вартості квартири). Вважає, що станом на 8 листопада 2013 року їй належить право власності на 22,56 % ( 14,68% + 7,88% ), відповідачу належить право власності на 13,14 % ( 5,26% + 7,88 %). Вважає свою долю в розмірі 22,56% в квартирі значною, що складає 20 028 грн.73 коп. Станом на 8 жовтня 2013 року кредит погашений частково, тому необхідно вирішити питання щодо подальшого погашення кредиту. Договір про іпотечний кредит № 30з/2008 згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 75 750 грн. під 14 % річних строком по 25.02.2031 рік укладений відповідачем в інтересах сім'ї, тому створює обов'язки для неї, оскільки квартира одержана за договором, використовується в інтересах сім'ї. Оскільки квартира придбана подружжям в кредит боргові зобов'язання перед банком- кредитором несуть і чоловік, і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. 12 червня 2008 року між Банком та Державню іпотечною установою був укладений Договір відступлення права вимоги № 1104/08 посвідчений 12.06.2008 року приватним нотаріусом Київської нотаріальної контори по реестру № 14844 за яким Державній іпотечній установі перейшло право вимоги за кредитним договором, іпотечним договором, договором поруки 1, поруки 2. Таким чином Державна іпотечна установа є Кредитором та іпотекодержателем за Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 75 750 грн. під 14 % річних строком по 25.02.2031 рік, тому позичальник (відповідач), його поручителі відповідають виключно перед Державною іпотечною установою. Залишок заборгованості за кредитом згідно з довідкою Відділення «Орешково» ПАТ «ВТБ Банк» за № 302/315-2 від 08.11.2013 року станом на 8 листопада2013 року становит 57 086 грн. 72 коп. ( тобто 64,3 % від вартості квартири), що впливає на спосіб поділу спільного майна подружжя. Решта кредиту підлягає подальшій виплаті. Тому вона ставить питання в судовому порядку поділу зобов'язань по кредиту, оскільки вона з відповідачем не змогли прийти до певної згоди порядку поділу зобов'язань по кредиту. Вона бажає сплачувати 1/2 частку залишка заборгованності за кредитом яка складає 57 086 грн. 72 коп. з метою в подальшому придбання права власності на решту квартири, тому ставить питання про переведення на неї частини боргу та про розподіл витрат на погашення залишку боргу за кредитним договором, (тобто внесення змін до кредитного договору і договору іпотеки). Згідно до умов 1.7.1 Іпотечного договору № 30з/2008 року від 25.02.2008 року Іпотекодавець ( [PERSON]) не має права без письмової згоди Іпотекодержателя ( на данний час - Державна іпотечна установа) вчиняти будь які дії, щодо предмету іпотеки. Згідно до п.8.2 Іпотечного договору № 30з/2008 року від 25.02.2008 року внесення змін допускається тільки за згодою сторін. Просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на 35,7 % частки 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], розділити спільне майно подружжя визнавши за [PERSON] право власності на 22,56 % (14,68% ( особиста власність) + 7,88% ( 1/2 частина сумісної власності подружжя) частки 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на 13,14 % ( 5,26% ( особиста власність) + 7,88% ( 1/2 частина сумісної власності подружжя) частки 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м. в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розподілити борги подружжя [PERSON] і [PERSON] за Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 які станом на 8 листопада 2013 року становлять 57 086 грн. 72 коп. ( тобто 64,3 % від вартості квартири) в рівних частках, тобто по 1/2 частки за кожним, стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати за сплачений судовий збір та за надання юридичної допомоги. 14.02.2014 року позивачка звернулась до суду з заявою про залишення частини позовної заяви без розгляду щодо переведення частини боргу - про внесення змін до договору про іпотечний кредит №30з/2008, який був укладений 25.02.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] та внесення змін до договору іпотеки. Ухвалою суду від 14.02.2014 року було залишено без розгляду позовні вимоги позивачки в частині щодо переведення частини боргу - внесення змін до договору про іпотечний кредит №30з/2008, який був укладений 25.02.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» і [PERSON] та внесення змін до договору іпотеки. 14.02.2014 року позивачка надала суду заяву про збільшення позовних вимог та уточнення позовних вимог в якому просила: визнати за нею право особистої власності на 14,68 % частки квартири, що складає 13 030 грн. от загальної купівельної вартості 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею та [PERSON] право спільної сумісної часткової власності на 85,32 % частки квартири, що складає 75750 гривень від загальної купівельної вартості 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рівних частках по 1/2 за кожним, тобто на 42,66 % частки за кожним та визнати станом на 15 червня 2012 року сумісним боргом подружжя [PERSON] та [PERSON] 61752 грн. 54 коп. за укладеним 25.02.2008 року Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 між Публичним акціонерним товариством «ВТБ Банк» і [PERSON] і поділити борг в рівних частках, тобто по 1/2 частки за кожним, мотивуючи свої вимоги наступним. З метою придбання житла для сім'ї ( квартири) вона продала 28.01.2008 року особисто належний їй будинок ( належав їй до шлюбу з відповідачем за договором дарування), що може підтвердити Договором купівлі-продажу ВКЕ № 539614 і отримала від продажі гроші в сумі 22 400 грн. Але цих коштів на придбання квартири не вистачало виходячи з умов попереднього договору купівли-продажу нерухомого майна, а саме 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], який було укладено 15 лютого 2008 року між відповідачем [PERSON] та продавцями [PERSON] [PERSON], за яким було досягнуто домовленості про продаж квартири за ціною 98475 грн. за відрахуванням суми боргів за комунальними платежами в сумі 9520 грн. Таким чином, грошей отриманих нею від продажі 28.01.2008 року належного їй особисто будинку в сумі 22 400 грн. вистачало лише на частину оплати вартості квартири в сумі 13030 грн. та оплати боргів продавців квартири за комунальні послуиа в сумі 9520 грн. згідно до умов попереднього договору від 15.02.2008 року. Тому в лютому місяці 2008 року нею та відповідачем було прийнято спільне рішення про укладання в інтересах сім'ї одним з подружжя, а саме відповідачем довгострокової кредитної угоди для придбання квартири. 25.02.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» ( з 29.07.2010 року ВАТ «ВТБ Банк » перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк » ) і [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 30з/2008 згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 75 750 грн. під 14 % річних строком по 25.02.2031 рік. В забезпечення кредитних зобов'язань за Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 від 25.02.2008 року Банком були укладені наступні договори : з [PERSON] іпотечний договір № 30з/2008 посвідчений 25.02.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу за реєстром № 1122, з [PERSON] договір поруки № 30п/2008 від 25.02.2008 року, з [PERSON] договір поруки № 30п-2/2008 від 25.02.2008 року. Згідно до п. 1.1.1. Іпотечного договору № 30з/2008 посвідченого 25.02.2008 року [PERSON] приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу за реєстром № 1122 Дпотекодавець ([PERSON]) з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передав, а Іпотекодержатель ВАТ «ВТБ Банк » (з 29.07.2010 року ВАТ «ВТБ Банк» перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк » ) прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених договором, нерухоме майно житлового характеру, а саме : З- х кімнатну квартиру загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Договору купівлі- продажу квартири від 25 лютого 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1120, відповідач [PERSON] прийняв у власність 3- х кімнатну квартиру загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і заплатив продавцям [PERSON] [PERSON] 88780 грн. Згідно з випискою за № 18247390 від 26.03.2008 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно Шахтарським БТІ було зареєстровано право приватної власності на 1/1 частину квартири загальною площею площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу квартири ВКІ 204225 за відповідачем [PERSON] Купівля вищевказаної квартири відповідачем проведена з її згоди, що підтверджується п.4 Договору купівлі- продажу квартири від 25.02.2008 року ( ВКІ 204225 ). Квартиру було придбано в інтересах сім'ї частково за кредитні кошти, тому вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на те, що позичальником коштів та покупцем квартири формально є відповідач. Отже, грошові кошти в суммі 75 750 грн., отримані відповідачем за кредитним договором, укладеним в інтересах сім'ї, слід вважати спільними коштами подружжя. Відповідно, квартира, придбана за такі кошти, також є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу також у випадку, коли покупцем квартири формально є лише один з подружжя. Але, вирішуючи питання про визнання часток у праві власності на майно подружжя - квартиру, яка придбана частково за рахунок її особистих грошових коштів, які вона одержала від продажу 28.01.2008 року особисто належного їй будинку, що може підтвердити Договором купівлі-продажу ВКЕ№ 539614 а частково за гроші отримані у кредит, просила суд відійти від засад рівності часток, та врахувати наступні обставини: З- х кімнатна квартира загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартістю 88780 грн. придбана 25 лютого 2008 року- частково за рахунок отриманого подружжям кредиту, а частково - за рахунок грошових коштів, належних їй: 13 030 грн.( тобто 14,68 % частки від вартості квартири)- сплачено продавцям за рахунок її особистих грошових коштів, які вона одержала від продажу 28.01.2008 року особисто належного їй будинку, що може підтвердити Договором купівлі-продажу ВКЕ № 539614, 75 750 грн.( тобто 85,32 % частки від вартості квартири)- сплачено за рахунок отриманого подружжям кредиту. Тому вважає, що частка майна- 14,68 % від вартості квартири, придбана за рахунок грошових коштів, що належали їй в сумі 13 030 грн., тому є її особистою приватною власністю, як того з подружжя, за чиї особисті кошти вона придбана. Оскільки за час шлюбу з відповідачем [PERSON] нею нажите спільне майно - 3-х кімнатна квартира загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і спільна частка подружжя складає 85,32% власності в квартирі, тому саме спільна частка подружжя - 85,32% квартири підлягає розподілу в рівних частках, тому просила визнати по 1/2 частині за кожним з подружжя у праві власності на спільну частку квартири яка складає 42,66% ( 85,32% : 2 = 42,66%). Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано ( справа 0554/2360/2012 ). Після розірвання шлюбу по теперешній час вони з відповідачем шлюбних відносин не мають, не ведуть спільне господарство. У рахунок погашення кредиту в період з 25.02.2008 року по 15.06.2012 року за рахунок спільних коштів подружжя було сплачено 13 997 грн 46 коп., що може підтвердити довідкою Відділення « Орешково» ПАТ «ВТБ Банк» за № 302/315-2 від 08.11.2013 року. Вважає, що станом на 15 червня 2012 року, тобто на час розірвання шлюбу, право власності на майно -3-х кімнатну квартиру загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належало : їй 57,34 % частки (14,68% + 42,66 % ) від купівельної вартості квартири, що складає 50 905 грн. ( 13030 грн.+ 37875 грн.) і відповідачу [PERSON] належить право власності на 42,66% частки від купівельної власності квартири, що складає 37 875 грн. Тому вважає, що зазначений кредитний договір після розірвання між ними шлюбу створив обов'язки щодо повернення кредиту і для неї. Станом на 15 червня 2012 року заборгованність [PERSON] перед Публичним акціонерним товариством «ВТБ Банк » за тілом кредиту складала 61 752 грн. 54 коп. ( 75 000 грн. - 13 997 грн.46 коп. = 61 752 грн. 54 коп.), яка підлягала подальшій виплаті, тому просила визнати 61 752 грн. 54 коп. сумісним боргом подружжя і поділити борг між подружжям в рівних частинах. Просила визнати за нею право особистої власності на 14,68 % частки квартири, що складає 13 030 грн. от загальної купівельної вартості 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м.,в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної часткової власності на 85,32 % частки квартири, що складає 75750 гривень від загальної купівельної вартості 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рівних частках по 1/2 за кожним, тобто на 42,66 % частки за кожним, визнати станом на 15 червня 2012 року сумісним боргом подружжя [PERSON] та [PERSON] 61 752 грн. 54 коп. за укладеним 25.02.2008 року Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 між Публичним акціонерним товариством «ВТБ Банк » і [PERSON] і поділити борг в рівних частках, тобто по 1/2 частки за кожним та стягнути з відповідача на її користь витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката та сплачений судовий збір. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги позивачки, просила їх задовольнити. Відповідач з позовними вимогами позивачки не погодився, просив в задоволенні позову відмовити, так як договір з банком укладав він і в подальшому буде виконувати умови договору. Визнав те, що сплачено в період шлюбу є спільною сумісною власністю. Представник 3-ї особи Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник 3-ї особи Державної іпотечної установи в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З-я особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що укладав з позивачкою договір купівлі-продажу будинку по [ADDRESS]. Будинок належав позивачці, за будинок він заплатив 22400 грн., [PERSON] розповідала йому, що хоче придбати квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 1976 року перебував в шлюбі з [PERSON], яка померла [INFO]. Квартира [ADDRESS] належала дружині, а у нього була квартира по [ADDRESS]. В 2007 році вони з дружиною розмовляли про продаж її квартири, так як росла заборгованість з комунальних послуг, борг був більше 9000 грн. Позивачка приходила та домовлялась з дружиною стосовно купівлі квартири. Договор був в грудні, вона сказала, що в січні погасить заборгованість після продажу будинку в [ADDRESS]. 13000 грн. в лютому в кінці місяця повинна була внести. Він не був присутній при укладанні договору купівлі-продажу. Решту коштів перераховував банк. В квартирі мешкали дружина та син, а він проживав по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач її син, а позивачка колишня невістка. В 2005 році вона поїхала на заробітки і з розмови з сином дізналася, що він хоче придбати автомобіль. Вона та її донька надавали фінансову допомогу [PERSON], гроші передавали поїздом через провідників та через мешканців м.Шахтарська. В кінці 2007 року дізналася, що син хоче придбати квартиру і що у нього є якась сума, але йому потрібно ще близько трьох тисяч доларів для того щоб погасити борги та отримати позику в банку. Вона і її донька [PERSON] передавали гроші, матеріально допомогали. Вона особисто кожні півроку передавала по 500 - 700 доларів, скільки передавала донька їй не відомо. Письмового підтвердження про її роботу в м.Москва у неї не має та точну суму скільки передала коштів пояснити не змогла. Невістка не знала про те, що вона передавала грошові кошти сину, з невісткою вони не спілкувалися. Які грошові кошти були вкладені в придбання квартири їй не відомо, зі слов сина це ті кошти, що вони передавали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в двадцятих числах лютого 2014 року з ним розмовляв відповідач з приводу продажу квартири. Пояснив, що він був прописаний в квартирі [ADDRESS] та йому належала частина квартири.Точну суму продажу квартири йому не відомо, він був у нотаріуса. Не приймав участі при попередніх домовленостях, не пам»ятає цього. Його батько проживав по [ADDRESS] разом з матір»ю, а він сам мешкав в трикімнатній квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її рідний брат, а [PERSON] колишня дружина брата з якою не має ніяких взаємовідносин. Допомагала фінансово своєму брату. Він працював в м.Макіївка та хотів придбати автомобіль, а оскільки у неї була можливість, то вона допомогала. Взимку 2007 року початок 2008 року брат подзвонив їй та сказав, що йому не вистачає три тисячі доларів для купівлі квартири. Гроші вони передавали разом з мамою, яка теж в 2008 році працювала в м.Москва. Гроші передавали один раз в 5 - 6 місяців, суми були різні 600 - 1000 доларів коли як. Спочатку на автомобіль передавали, а потім брат передумав та вирішив придбати квартиру в кредит з іпотекою. Гроші брату передавала безоплатно, розписок від людей якими передавала у неї не має, передавала через знайомих. З 2006 по 2008 рік не казала [PERSON] про те, що передає грошові кошти брату і їй не відомо про те чи розповідав про це її брат. Сума за яку придбали квартиру їй не відома. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2006 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], народження [INFO]. На підставі рішення Шахтарського міськрайонного суду від 15.06.2012 року по цивільній справі №0554/2360/2012 шлюб між сторонами було розірвано. Згідно попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.02.2008 року укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ціна квартири [ADDRESS] складає 98475 грн. за вирахуванням суми заборгованості з комунальних платежів в розмірі 9520 грн. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.02.2008 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], купівля цієї квартири проведена за згодою дружини [PERSON], продаж вчинено за 88780 грн. Згідно іпотечного договору №30з/2008 від 25 лютого 2008 року укладеного між ВАТ ВТБ Банк та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 75750 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних у строки на умовах визначених у договорі про іпотечний кредит. Згідно договору поруки №30п/2008 від 25.02.2008 року [PERSON] виступила поручителем за договором іпотечного кредиту укладеним між [PERSON] та ВАТ ВТБ Банк. Згідно договору відступлення права вимоги №1104/08 від 12.06.2008 року банк передав всі права вимоги за іпотечним договором між Банком і [PERSON] №30/2008 від 25.02.2008 року Державній іпотечній установі. Згідно п.1.1.1 іпотечного договору, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов»язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим договором нерухоме майно житлового призначення, а саме: 3-х кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з укладеним договором іпотекодавець не повинен без згоди іпотеко держателя розпоряджатись будь-яким чином предметом іпотеки або його частиною. Оскільки Банк уклав іпотечний договір з [PERSON] і в договорі відсутні права останнього щодо заміни його іншою особою без згоди Банка, вимоги позивачки щодо визнання станом на 15 червня 2012 року сумісним боргом подружжя [PERSON] та [PERSON] 61 752 грн. 54 коп. за укладеним 25.02.2008 року Договором про іпотечний кредит № 30з/2008 між Публичним акціонерним товариством «ВТБ Банк » і [PERSON] і поділити борг в рівних частках, тобто по 1/2 частки за кожним не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити. Згідно договору купівлі-продажу від 28.01.2008 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] та земельні ділянки, продаж вчинено за 22400 грн. Проте в справі відсутні докази того, що позивачка саме ці кошти вклала в придбання квартири, тому вимоги позивачки щодо визнання права особистої власності на 14,68 % частки квартири, що складає 13030 грн. від загальної купівельної вартості 3-х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] задоволеню не підлягають. Згідно довідки ПАТ «ВТБ Банк» від 08.11.2013 року за період з 25.02.2008 року по 15.06.2012 року сума сплаченої кредитної заборгованості (тіло кредиту) становить 13997,46 грн. За період з 16.06.2012 року по 08.11.2013 року сума сплаченої кредитної заборгованості (тіло кредиту) становить 4665,82 грн. Станом на 08.11.2013 року у [PERSON] кредитна заборгованість становить 57086,72 грн. Згідно довідки ПАТ «ВТБ Банк» від 12.12.2013 року, погашення кредитної заборгованості по договору про іпотечний кредит №30/2008 від 25.02.2008 року здійснюється особисто [PERSON] Станом на 12.12.2013 року у [PERSON] кредитна історія становить 56812,26 грн. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. З ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, грошові кошти в сумі 36547,46 грн., вкладені подружжям у придбання квартири та сплачений в період шлюбу кредит, слід вважати спільними коштами подружжя. Згідно зі ст. 70 СКУ в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В разі поділу між подружжям квартири (будинку), кредит за яку виплачений частково, поділу підлягає лише та частина квартири, кредит за яку вже виплачений. Тому вимоги позивачки щодо визнання за [PERSON] та [PERSON] права спільної сумісної часткової власності на 85,32 % частки квартири, що складає 75750 гривень від загальної купівельної вартості 3- х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в рівних частках по 1/2 за кожним, тобто на 42,66 % частки за кожним, данні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині щодо визнання за [PERSON] право власності на 20,58% частки квартири, що складає 18273,73 грн. від загальної купівельної вартості 3-х кімнатної квартири загальною площею 65,0 кв.м., в тому числі житловою площею 36,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка складається з наступного: 9520 грн. борги за комунальні послуги сплачені сторонами відповідно до попередньої угоди+ 13030 грн. сплачений сторонами попередній внесок за квартиру + 13997,46 грн. виплати за кредитом за період з 25.02.2008 року по 15.06.2012 року = 36547,46 грн. : 2 = 18273,73 грн. половина сплачених за квартиру грошових коштів, що належить позивачці, тобто 20,58 % частки. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Що стосується витрат на правову допомогу, то данні вимоги задоволеню не підлягають, оскільки позивачкою не зазначено яку суму вона просить стягнути та в матеріалах справи відсутні докази сплати нею послуг адвоката та документальне цьому підтвердження (квитанції тощо). На підставі викладеного,

Outcome: partial