Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

13.03.2020 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою. У своїй заяві зазначив, що у вересні 2004 року [PERSON] пішла з місця свого постійного проживання у невідомому напрямку та до теперішнього часу місце її перебування не встановлено. На даний час оголошення [PERSON] померлою необхідно заявнику для врегулювання спадкових прав. Представники заінтересованих осіб - Селищанської сільської ради Баришівського району Київської області, Баришівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд приймає до уваги те, що відповідно до постанови КМ України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу», оголошена надзвичайна ситуація, а через відсутність міжміського сполучення заявник не має фізичної можливості прийняти участь в розгляді заяви, своє волевиявлення та підтримку викладених вимог висловив в зазначеній заяві тому, на думку суду є всі підстави для розгляду даної заяви без участі заявника. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 17.01.1997 року Баришівським РВГУ МВС України в Київській області, [PERSON] народилася [INFO] у с. Лук`янівка Баришівського району Київської області (а.с.11) була зареєстрована в с. Лук`янівка та проживала в с. Селище Баришівського району Київської області. Як вбачається з довідки виданої Селищанською сільською радою Баришівського району Київської області № 164 від 05.08.2015 року [PERSON] , [INFO] станом на вересень 2004 року проживала однією сім`єю зі своїм племінником [PERSON] , його дружиною [PERSON] та сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 30). Згідно довідки Баришівського РВ ГУ МВС України в Київської області №4420 від 28.07.2015 року та листа Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВПГУ НП в Київській області № 766 від 12.03.2020 року [PERSON] , [INFO] , 03.10.2004 року було оголошено в розшук, за заявою [PERSON] , та проведеними оперативними засобами знайти не виявилось можливим (а.с. 33-34, 35). Надаючи правову оцінку вимогам заявника, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Оголошення особи померлим має своїм призначенням необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного СУДУ України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Оголошення [PERSON] померлою необхідне [PERSON] для оформлення спадкових прав за заповітом складеним 06.11.1997 року, зареєстрованим в реєстрі за № 18 та посвідченим секретарем Лук`янівської сільської ради Баришівського району Київської області Кизимою Т.. Відповідно до ч. 2 ст.47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Приймаючи до уваги викладене, встановивши, що [PERSON] , [INFO] , відсутня в місці її постійного проживання, а також відсутні відомості про місце її перебування більше трьох років, суд дійшов висновку, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. ст. 46,47 Цивільного кодексу України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 13, 258, 259, 263- 265, 273, 305, 307, 308 ЦПК України, суд, - Відповідно до ст. ст. 46,47 Цивільного кодексу України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 13, 258, 259, 263- 265, 273, 305, 307, 308 ЦПК України, суд, - Відповідно до ст. ст. 46,47 Цивільного кодексу України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 13, 258, 259, 263- 265, 273, 305, 307, 308 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved