Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

14.03.2016 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини » вказавши про те, що вона з 08.04.1989 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 16.04.2009 року шлюб між сторонами розірвано. На протязі останніх 9 років сторони разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, син сторін мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, так як відповідач у добровільному порядку регулярно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач фізично здоровий, працевлаштований, має стабільний, однак мінливий заробіток. При таких обставинах позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, а саме 2000 гривень щомісяця, до досягнення ним повноліття. Стягнення аліментів проводити за останні три роки з 15.03.2013, так як відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від сплати коштів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, з підстав на які вона посилається в своєї позовної заяві, наголошуючи на тому, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, їх син мешкає разом з нею. Утримання, виховання, навчання дітей потребує значних матеріальних витрат. Вона на теперішній час не працює, у звязку з чим її родина перебуває на утриманні її батьків пенсіонерів. Останні чотири роки відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1000 1500 гривень і то не кожного місяця, сплачує навчання сина на курсах англійської мови, гроші передає через сина. На теперішній час вона крім пенсії батьків та допомоги свого цивільного чоловіка, інших доходів не має, відповідач матеріально забезпечений, тому має можливість сплачувати кошти на утримання сина у вказаному нею розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважаючи, що вказана позивачем щомісячна сума є занадто великою, так як у нього є інша родина, його заробіток мінливий та не достатній для забезпечення можливості сплати аліментів у вказаному позивачем розмірі. Після припинення шлюбних відносин він регулярно надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання сина, в щомісячному розмірі 1200-1300 гривень, які передає сину. Крім того, щомісячно він надає сину кошти на особисті розходи, сплачує його навчання, за необхідністю оплачує придбання речей. З сином постійно спілкується, цікавиться його життям. Він має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має. Тому заперечує проти стягнення з нього аліментів за останні три роки, вважаючи, що він має змогу сплачувати аліменти в тому ж розмірі, що і раніше, до звернення позивача до суду з зазначеним позовом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем, яка є її дочкою та онуком [PERSON] вона мешкає однією родиною. Дочка не працює, тому разом з сином перебуває на її утриманні. Відповідач регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, шомісячно в розмірі близько 1500 гривень, потім в 2016 році сума зменшилась до 1200 гривень щомісячно. Гроші передавав її або сину, останнім часом були затримки в наданні коштів, в який період вона не памятає. У батька з сином нормальні відносини, вони спілкуються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сторони є його батьками, вони на протязі останніх 10 років сумісно не живуть. Він мешкає разом з матірю та її батьками. З батьком він регулярно спілкується. У вказані роки батько кошти на його утримання регулярно щомісячно передавав його матері, а останні два роки особисто йому. Крім того, батько щомісяця надає йому кошти для особистих потреб в розмірі 200-300 гривень, робить подарунки, купує необхідні речі. Щомісяця батько надає кошти для його утримання в розмірі 1200-1300 гривень, не рахуючи коштів на особисті потреби. Інколи мала місце затримка в наданні коштів, однак за який період він не памятає. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим але таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне положення дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% пожиточного мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.п. 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати : стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.04.1989 по 13.07.2009, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( актовий запис № 623 від 24.02.1999 року, вчинений міським відділом РАГС м. Харкова ). Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 16.04.2009, яке набрало законної сили 13.07.2009, шлюб між сторонами розірвано. (а.с.а.с. 6, 7, 10). В судовому засіданні встановлено, що син сторін мешкає разом з позивачем, про що свідчать досліджені в судовому засіданні копії загальногромадянських паспортів останніх та довідка, надана дільницею № 4 КП « Жилкомсервіс » та з середини 2014 року по теперішній час знаходяться на утриманні матері. ( а.с.а.с. 3-4, 5, 8 ). З довідки, наданої ФОП [PERSON], відповідач [PERSON] працює завідуючим виробництва, загальна сума доходів за період з березня 2013 року по травень 2016 року становить 50630,02 гривень. ( а.с.а.с. 30-31 ) В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час між сторонами не досягнута домовленість з питання утримання неповнолітнього сина, так як, на думку позивача, відповідач добровільно не надає достатню матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Також в судовому засіданні з пояснень сторін, встановлено, що відповідач має мінливий, не регулярний дохід. Однак позивачем суду не надано доказів того, що відповідач крім вказаних доходів, має інші доходи від своєї діяльності, які він одержує в натурі, тому позивачем не доведено матеріальну спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Між тим, в судовому засіданні, з пояснень відповідача [PERSON], також встановлено, що останній не заперечує сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина щомісяця в тому ж розмірі, що і сплачував раніше в добровільному порядку, до звернення позивача до суду з вказаним позовом, вказана сума, з урахуванням коштів для особистих потреб сина, як було встановлено в судовому засіданні складає Наведені відповідачем обставини, судом визнаються такими, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів на утримання сина сторін, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина необхідно проводити у твердій грошовій сумі, так як у відповідача на теперішній час відсутні відкриті та стабільні доходи. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також те, що відповідач в судовому засіданні частково визнаючи позовні вимоги, наголошував на тому, що він не заперечує сплачувати на утримання сина щомісяця аліменти у вище визначеному розмірі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, щомісяця аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень, до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.03.2016, тому що саме такий розмір аліментів на утримання дитини, є виваженим, розумним та справедливим з урахуванням всіх вищевикладених обєктивних обставин даної справи. Позовні вимоги [PERSON] в частини стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за минулий час, до звернення її до суду з вказаною позовною заявою, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні, з пояснень відповідача, свідків вбачається, що після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачем, відповідач регулярно добровільно надавав кошти на утримання неповнолітнього сина. Вказана обставина не заперечувалась в судовому засіданні також і самим позивачем. Крім того, з наданих відповідачем квитанцій вбачається, що за період з листопада 2014 по березень 2016, останнім сплачувалось навчання сина на курсах англійської мови, з щомісячним внеском від 300 до 890 гривень. ( а.с.а.с. 32-35 ). При цьому, позивачем будь яких того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, суду не надано. Тому у вказаній частині позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Суд вважає за необхідним допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, в розмірі 1300 гривень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 551 гривни 20 копійок, вказані судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 191 СК України та

Outcome: partial