Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

14 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 06 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO], треті особи Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 07 лютого 2011 року померла [PERSON]. За життя, 05 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідала все належне їй майно [PERSON]. [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Радянська, № 47. У встановлений законодавством строк [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 07 лютого 2011 року, але, не встиг тримати свідоцтво про право на спадщину в звязку з тим, що 05 листопада 2013 року помер. За життя, 11 січня 2011 року, [PERSON] оформив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, заповідав все належне йому майно [PERSON]. За життя, 12 січня 2012 року, [PERSON] оформив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідав [PERSON]: -земельну ділянку площею 3,620 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП № 112614, виданого 12 вересня 2002 року; -земельну ділянку площею 3,990 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095681, виданого 13 серпня 1999 року. Позивач зазначила, що у встановлений законодавством шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 05 листопада 2013 року, але, постановою нотаріуса від 09 липня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, в звязку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстроване у встановленому законодавством порядку. В звязку з вищенаведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Радянська, № 47, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого 05 листопада 2013 року; -визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,620 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого 05 листопада 2013 року (Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ДП № 112614, виданого 12 вересня 2002 року); -визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,990 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого 05 листопада 2013 року (Державний акт на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095681, виданого 13 серпня 1999 року). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Миколаївська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своєму листі просила суд розглядати справу без участі її представника. Відповідач [PERSON], яка дії від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена. Представники третіх осіб - Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 лютого 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що за життя, 05 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідала все належне їй майно [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Радянська, № 47, що підтверджується даними Новомосковського районного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», відповідно до якого, право власності на будинок належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09.09.1990 року, виданого на підставі рішення Новомосковської районної ради від 21.12.1988 року. . Згідно спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 07 лютого 2011 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON]. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не отримав свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], померлої 07 лютого 2011 року. Встановлено, що [PERSON] помер 05 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 3,620 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ДП № 112614, виданим 12 вересня 2002 року та земельної ділянки площею 3,990 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095681, виданим 13 серпня 1999 року. Судом встановлено, що за життя, 11 січня 2011 року, [PERSON] оформив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, заповідав все належне йому майно [PERSON]. Також, 12 січня 2012 року, [PERSON] оформив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, відповідно до якого, заповідав [PERSON]: -земельну ділянку площею 3,620 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП № 112614, виданого 12 вересня 2002 року; -земельну ділянку площею 3,990 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 095681, виданого 13 серпня 1999 року. Судом встановлено, що до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлого 05 листопада 2013 року звернулися: позивач [PERSON]; дочка спадкодавця [PERSON]; [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина спадкодавця [PERSON] [INFO]. Мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Судом встановлено, що постановою нотаріуса від 09 липня 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, в звязку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстроване у встановленому законодавством порядку. Згідно вимог законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає після одержання правовстановлюючого документу та державної реєстрації. Судом встановлено, що право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок не було зареєстроване. В той же час, у відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У суду не виникає сумнівів щодо належності спірного нерухомого майна спадкодавцю [PERSON]. В той же час, у відповідності до ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). В звязку з наведеним, незважаючи на наявність заповіту [PERSON], померлого 05 листопада 2013 року на імя позивача [PERSON], право на обовязкову часту спадщини має неповнолітній син спадкодавця - [PERSON] [INFO]. Оскільки спадкоємцями за законом [PERSON] померлого 05 листопада 2013 року є мати - [PERSON], дочка - [PERSON], неповнолітній син - [PERSON] [INFO], в разі відсутності заповіту та у разі спадкування за законом, кожен з них отримав по 1/3 частини спадкового майна. Оскільки у відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України обовязкова частка становить половину частки, яка належала б спадкоємцю у разі спадкування за законом, неповнолітній син спадкодавця - [PERSON] [INFO] має право на отримання 1/6 частки спадкового майна. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме, за нею належить визнати право власності в порядку спадкування на 5/6 частин спадкового майна.

Outcome: partial