Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку, крім неї, зареєстрована відповідач - [PERSON], [INFO]. Відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі із її сином [PERSON], який [INFO] року помер. Будучи зареєстрованими за вказаною адресою син позивача та відповідач ніколи не проживали за місцем реєстрації. [PERSON] участі у оплаті комунальних послуг не приймає, жодних договірних відносин з приводу користування будинком з позивачем не має. Наявність реєстрації останньої в належному їй будинку перешкоджає оформити соціальні пільги та повноцінно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном. А тому, просить суд визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити, не заперечили проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність та відзиву не подала. В зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, за згодою позивача та її представника на заочний розгляд справи, суд ухвалив у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно вимог ст. 317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Права членів сім'ї власника на користування жилим приміщенням врегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири (будинку) право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Як встановлено в суді та вбачається з дублікату свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 25.06.1969 року нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори Савченко Г.А., р.№1800, свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.11.1987 року державним нотаріусом Шепетівської нотаріальної контори Чабаненко Л.А., р.№2316, договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 15.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Мартиненко А.М., р.№1539 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2018 року №144943064, від 16.11.2018 року №145680142 та №145682052, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Судом також встановлено, що син позивача - [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у зв'язку із чим позивач зареєструвала їх власному будинку. 29 липня 2018 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-БВ № 328723, виданим Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. З інформації, що надійшла з Шепетівського МВ УДМС України в Хмельницькій області від 28.08.2018 року на запит суду на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.08.2018 року вбачається, що крім позивача у вказаному будинку значиться зареєстрованою [PERSON] Згідно довідки № 75 від 02 вересня 2018 року, виданої головою квартального комітету №17 виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, відповідач [PERSON], яка зареєстрована по [ADDRESS], фактично за вказаною адресою не проживає, з 2002 року постійно проживає в м.Ялта, АРК. Даний факт підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Так, останні показали, що позивач є власником будинку [ADDRESS] та сплачує комунальні послуги за нього. Відповідач [PERSON] є дружиною померлого сина позивача, у ньому зареєстрована, однак з 1997 року не проживає, житлом не користується, особисті речі в помешканні відсутні, перешкод у користуванні будинком позивач не чинила, тривалий час проживає у м.Ялта, АРК. Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов слід задовольнити, а відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користуватися будинком № [ADDRESS], оскільки як член сім'ї позивача у спірному житилі не проживала без поважних причин понад один рік, домовленості між нею і власником житла з приводу користування ним відсутні. У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою і документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved