Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

12 грудня 2019 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку «Білобережжя Світослава» із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що рішенням суду визнано протиправним та скасовано наказ №18-о від 03.04.2018, виданий в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді начальника Василівського природоохоронного науково-дослідного відділення Парку, стягнуто з Парку на користь [PERSON] 8 024,08 грн. в рахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць та 4223,20 грн. в рахунок середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць. Посилаючись на те, що незаконне звільнення [PERSON] здійснено з вини в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» [PERSON] , що призвело до сплати незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, просить стягнути з відповідача заподіяну підприємству шкоду, яка становить 9859,06грн. В судовому засіданні прокурор Пластун Т.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки на момент звільнення [PERSON] з посади він як в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» діяв згідно діючого законодавства України, на підставі Закону України «Про запобігання корупції» та не порушував вимоги трудового законодавства України, що було підтверджено висновками апеляційного суду. Іншого вирішення даного випадку щодо врегулювання конфлікту інтересів на той момент не існувало. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Наказом в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» [PERSON] №18-о від 03.04.2018 звільнено [PERSON] , начальника Василівського природоохоронного науково-дослідного відділення, з 03 квітня 2018 року з метою врегулювання реального конфлікту інтересів. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі №814/1056/18 частково задоволено позов [PERSON] , визнано протиправним та скасовано наказ №18-о від 03.04.2018, виданий в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді начальника Василівського природоохоронного науково-дослідного відділення НПП «Білобережжя Святослава», стягнуто з НПП «Білобережжя Святослава» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8024,08 грн без врахування стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць та 4223,20 грн в рахунок середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 апеляційну скаргу НПП «Білобережжя Святослава» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 задоволено частково, виключено із мотивувальної частини обґрунтування суду першої інстанції щодо відсутності у спірних правовідносинах реального та/або потенційного конфлікту інтересів та порушення відповідачем приписів ст.ст. 43,184 КЗпП України з підстав, наведених у мотивувальній частині П`ятого апеляційного адміністративного суду. В решті рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.01.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою НПП «Білобережжя Святослава» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі №814/1056/18. Згідно з ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Нарахування та виплату [PERSON] коштів на виконання рішення суду у справі №814/1056/18 здійснено НПП «Білобережжя Святослава» 05.07.2018 та 21.12.2018, що підтверджується відомостями про нарахування коштів на карткові рахунки співробітників за липень 2018 № 99 і за грудень 2018 № 30 та платіжними доручення № 158 від 05.07.2018 і № 30 від 21.12.2018. Згідно з пунктом 1.1 додатку до наказу НПП «Білобережжя Святослава» від 24.07.2012 №33 «Про розподіл функціональних обов`язків між директором та заступником директора, головним природознавцем національного природного парку «Білобережжя Святослава» директор НПП «Білобережжя Святослава» очолює адміністрацію Парку, здійснює керівництво її діяльністю, несе відповідальність за виконання покладених на Парк завдань у тому числі за організацію та проведення природоохоронних заходів, науково-дослідних робіт, збереження закріпленого за Парком державного майна і забезпечення протипожежної безпеки його об`єктів, за створення належних соціально-побутових і виробничих умов для працівників Парку. Відповідно до п. 2.1 заступник директора - головний природознавець НПП «Білобережжя Святослава» виконує обов`язки у разі відсутності директора Парку з поважних причин (відрядження, відпустка, хвороба). Відповідно до наказу НПП «Білобережжя Святослава» №88-к від 02.12.2013 [PERSON] переведений з посади інспектора з охорони природно-заповідного фонду Покровського науково-дослідного природоохоронного відділення на посаду заступника директора - головного природознавця НПП «Білобережжя Святослава» з 02.12.2013. З 19.03.2018 по 07.04.2018 в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» [PERSON] перебував у відпустці для складання сесії у Державній екологічній академії післядипломної освіти та управління (на підставі наказу №12-в від 16.03.2018). Таким чином, на час звільнення [PERSON] [PERSON] виконував обов`язки директора НПП «Білобережжя Святослава». Згідно з пунктом 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. У статті 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до встановлених судом обставин справи звільнення [PERSON] відбулося із порушенням вимог закону на підставі наказу в.о. директора НПП «Білобережжя Святослава» [PERSON] від 03.04.2018 № 18-о, тому саме [PERSON] як службова особа, яка видала наказ про звільнення, має нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області витрати на сплату судового збору у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved