Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

15.01.2016 року позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № DNH4KP81790712 від 03.02.2006 р. у розмірі 56853,25 грн., а також судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного 03.02.2006 року кредитного договору № DNH4KP81790712 [PERSON]отримала кредит у розмірі 2298,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, простить суд розглядати справу без його участі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не зявилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавала. Зідно письмового клопотання, поданого 25.02.2016 р. проти позовних вимог заперечувала, та просила відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові з підстав пропуску строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно кредитного договору № DNH4KP81790712 від 03.02.2006 р. [PERSON]отримала кредит у розмірі 2298,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надавався строком на 24 місяці по 04.02.3008 року включно.( а.с. 8-9). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.ст.11, 509 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В ході судового розгляду справи встановлено, що Банк виконав свої зобов'язання за договором, тобто надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 2298,40 грн. Заявою позичальника передбачено, що виконання договору здійснюється шляхом погашення заборгованості по кредиту в наступному порядку: щомясяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 123,16 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Як вбачається з позовних вимог позивача, в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заявлена позивачем в обґрунтування позовних вимог сума заборгованості станом на 08.10.2015 року становить 56853, 25 грн., та складається з заборгованості за кредитом 2298,40 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14907,53 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 36463,83, а також штрафів відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), та 2683,49 грн. (процентна складова). (а.с.6-7). Відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (стандарт) сторони дійшли згоди, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за кредитним договором встановлюється тривалістю пять років. (а.с. 16). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови від позову. Відповідно до заяви позичальника, остаточною датою погашення кредиту було визначено 04.02.2008 р. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 15 січня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності що є безумовною підставо для відмови з цих підстав у задоволенні позову. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні заявленого позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплив якого було заявлено відповідачем у відповідності до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦК України. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. На підставі вкладеного та

Outcome: dismissed