Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

13.11.2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.12.2011 року у м.Одесі по вул.. Люстдорфська дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ДЕУ», д/н [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2012 р. [PERSON] було визнано винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» д/н [NUMBER] була застрахована позивачем на підставі полісу №АА/2187352. Власник автомобілю «ДЕУ», д/н [NUMBER] звернувся до позивача, як до страховика відповідача із заявою про відшкодування шкоди, отриманої в результаті ДТП згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки ДТП пригода сталася з вини відповідача, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, позивач звернувся з вказаним позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», д/н [NUMBER] застрахована позивачем на підставі полісу № АА/2187352. 09.12.2011 року у м.Одесі по вул.. Люстдорфська дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ДЕУ», д/н [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24.01.2012 р. [PERSON] було визнано винним в означеній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. Страхове відшкодування у сумі 6627,14 гривень було перераховано на рахунок власнику пошкодженого транспортного засобу «ДЕУ» 23.05.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням №29276 від 23.05.2013 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до підпункту «Г» п. 38.1.1. ст.. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Згідно п. 27 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. При цьому відповідно до ч.5 цієї ж статті особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved