Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

14.06.2017 р. [PERSON] (далі\~ позивач) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 24.11.2012 р відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області між нею [PERSON]\~\~\~\~(далі відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 62. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], 26.07.2014 року, яка знаходиться на утриманні позивачки. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними виникали сварки та непорозуміння, подружні стосунки припинені два роки тому, вважає, що їх спільне життя з відповідачем, як однієї родини, неможливе, а тому зберегти шлюб немає сенсу. Спору про майно між сторонами немає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність; зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 24.11.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області між [PERSON] та [PERSON]\~\~\~ було зареєстровано шлюб, актовий запис № 62, свідоцтво про шлюб серія I\~- ОЛ № 066609 від 24.11.2012 року (а.с. 3). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Будак». Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], 26.07.2014 року, свідоцтво про народження серія I\~- ОЛ № 168247 від 02.08.2014 року. Майнового спору та інших спорів не заявлено. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали конфлікти; подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та їх малолітньої доньки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved