overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

13 грудня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. З 13 грудня 2014 року, сторони перебувають в юридичному шлюбі (а.с.4). Від даного шлюбу, у них народилася донька [PERSON], 30 грудня 2014 року (а.с.5) яка проживає разом з матір'ю (а.с.6). Мотивуючи тим, що відповідач виїхав працювати за кордон, він перестав належним чином забезпечувати матеріально доньку та [PERSON], як свою дружину. На прохання позивачки надавати кошти відповідав, що отримує малу зарплатню, котру постійно виплачують із затриманням, отже постійно надавати кошти він не в змозі, тому вона і просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивачка не зявилася, проте завчасно подала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також просила справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте завчасно подав заяву в якій позовні вимоги визнав частково, справу просив слухати у його відсутність. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх\~ осіб,\~ які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи, що відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, та що відповідач визнав заявлені вимоги, то суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

13 грудня 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вказує на те, що з 25.02.2012 року перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 33 % від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 25.02.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

13 грудня 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує на те, що з 17.09.2005 р. по 23.03.2010 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17 вересня 2005 р. по 23 березня 2010 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою Євсеєвою (після шлюбу [PERSON]) Т.М. 05 вересня 2014 року. В своїй заяві зазначав, що шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися і були припинені з листопада 2016 року, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, тому вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Їх син [PERSON], [INFO], після припинення їх шлюбних стосунків, залишився проживати із матірю. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому звернулась до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у звязку з чим, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що, відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №107279, зареєстрованого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 892, сторони зареєстрували шлюб 05 вересня 2014 року. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Євсеєва» на «Киреєва» (а.с. 4), проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Згідно копії свідоцтва про народження І-ФП № 221775, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із матірю (а.с. 9). Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх дитини на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст. 24 СК України), що позивачка заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідно до ст. 113 СК України відповідачка вправі відновити своє дошлюбне прізвище або продовжити іменуватися прізвищем, що присвоєне їй у звязку з реєстрацією шлюбу. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 листопада 2007 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 959, вказавши, що сімейне життя між ними не склалося через різні погляди на життя. Починаючи з 2010 року позивач проживає однією сімєю без укладення шлюбу з іншою жінкою та у них народилась донька. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Просить розірвати шлюбні відносини, оскільки бажає зареєструвати новий шлюб з своєю співмешканкою. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Хоча повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, на її адресу вказану в позовній заяві направлялася повістка з позовною заявою, яка повернулась на адресу суду з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання», відповідно до відомостей наданих виконавчим комітетом Нікопольської міської ради, відповідач за вказаною адресою зареєстрована, що відповідає ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2007 року. Шлюб зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 959. Від шлюбу дітей не мають. Через різні погляди на сімейне життя шлюб розпався, також позивач бажає зареєструвати новий шлюб, тому наполягає на задоволенні позову. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач миритись не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. 13 грудня 2017 року ухвалою судді було відкрито провадження та призначено розгляд на 12.02.2018. У позовній заяві [PERSON] вказує, що 10.03.2007 померла її мати [PERSON]. На день її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,00 га, розташованої на території Кіровської ( після перейменування [PERSON]) сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На вказане майно [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак отримати в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після [PERSON], що померла 10.03.2007, немає можливості, оскільки спадкоємицею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини. Причини пропуску нею строку на прийняття спадщини є поважними, оскільки вона на час смерті матері хворіла. Тому позивач [PERSON] прохала суд визначити додатковий строк достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кобеляцького району Полтавської області сільський голова [PERSON] надав суду телефонограму, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій не заперечував про задоволення позову, позов визнав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши сторони, розглянувши, дослідивши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, враховуючи, що визнання позову відповідачами в справі не суперечить закону і не порушує прав та інтересів сторін, в матеріалах справи є законні підстави для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується відповідними та належними доказами про поважність причини пропуску такого строку (а.с.29-36), тому їй необхідно визначити додатковий строк три місяці з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] В обґрунтування позову зазначила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем не склалися і були припинені з жовтня 2014 року, сумісного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, тому вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. Спільних дітей вони не мають, однак від розірвання шлюбу через органи РАЦСу відповідач ухиляється, через що вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у звязку з чим, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Зі змісту письмових доказів, зокрема свідоцтва про шлюб І-ФП №148456 (повторне), виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у миколаївській області 01.11.2017 року, сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2014 року, актовий запис № 790. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка залишила дівоче прізвище «Долованюк» (а.с. 4), проте шлюбні стосунки між ними не склалися та сторони фактично припинили шлюбні відносини, і мешкають окремо один від одного протягом тривалого часу. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб є вільним союзом між чоловіком та жінкою (ст. 24 СК України), що позивачка заперечує можливість примирення, то суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, а за такого шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 18.09.1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] Давіда, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, звички у побуті, ставлення до людських цінностей. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Зазначає, що можливості зберегти сім'ю немає, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3), копію свідоцтва про шлюб (а.с.4), копії свідоцтв про народження дітей та копії апостилів (а.с.5-12), копії паспортів та індентифікаційних кодів сторін по справі (а.с.13-16), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між сторонами неможливе, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з [PERSON] підлягає в користь [PERSON] 640,00 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

13 грудня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона виховує та утримує дітей самостійно, відповідач працездатний, інших утриманців не має, однак не приймає участі в утриманні та вихованні своїх дітей, не надає грошової матеріальної допомоги, а тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити в її відсутності. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на виклик в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 08 грудня 2017 року № 665 позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] і на її утриманні перебувають усі спільні з відповідачем діти. Встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, доказів того, що не може працювати за станом здоровя чи з інших причин, а також те, що в нього на утриманні перебувають інші діти чи інші непрацездатні особи суду не надав, а тому здатний та зобовязаний, як один із батьків, утримувати своїх чотирьох неповнолітніх дітей. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved