Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

12 листопада 2019 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ГРІН ФАКТОР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява обґрунтована тим, що 08.02.2019 між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та [PERSON] укладено договір позики № ЛМ-00359836 на суму 4500 грн. Зазначений договір укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства. Позикодавець повністю виконав взяті на себе за Договором позики зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про проведення успішної видачі займу на карту [PERSON] в сумі 4500 грн. ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило право вимоги за договором позики на підставі договору факторингу від 26 березня 2019 року на корить нового кредитора «ГРІН ФАКТОР». Боржник [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконав, в визначені кредитним договором строки, а саме станом на 06.11.2019 заборгованість не погасив. Загальна сума заборгованості за Договором позики станом на 06.11.2019 становить 34865,02 грн., з яких 4500 грн - заборгованість по сумі кредиту, 1400 грн - заборгованість по процентам, 28800 грн. - нарахована пеня, 125,02 грн - 3 проценти річних від нарахованої суми. В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вищенаведеному розмірі. Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно по положень п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Заяв по суті справи від сторін не надходило. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 08 лютого 2019 року ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) уклали договір позики ЛМ-00359836 (а.с.6-8). За умовами даного договору Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти (позику) в сумі 4500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування нею на умовах цього договору. Згідно п. 1.2. Договору процента ставка за договором становить 2 відсотки від суми позики за кожен день користування позикою, починаючи з першого дня в межах строку, зазначеного в п.1.5 Договору. Позика надається строком до 23.02.2019 року включно, але Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань (п.1.5 Договору). Згідно з п. 3.3. Сума позики, проценти за користування позикою, штрафні санкції складають Заборгованість за Договором позики. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми Заборгованості на поточний рахунок Позикодавця у строк, встановлений договором або через онлайн сервіс. Відповідно до п. 5.6 Договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати Заборгованості, з 17 дня користування позикою нараховується пеня в розмірі 2,5 відсотка від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу. До дня фактичної повної сплати. Позичальник на час укладання Договору позики був ознайомлений з детальним розписом сукупної вартості позики, який є додатком № 1 до Договору (а.с.9). Вимоги Закону України «Про споживче кредитування» на вказаний Договір не розповсюджуються, оскільки він укладений на строк менший одного місяця. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором позики надавши 08.02.2019 через платіжний сервіс АТ «ПУМБ» займ у сумі 4500 грн на карту [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з доводів позовної заяви, розрахунку заборгованості за Договором та не спростовано відповідачем останній свої зобов`язання за договором позики не виконав, в передбачені Договором строки суму позики та відсотки за користування нею Позичальнику не сплатив. 26 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» (Клієнт) укладено договір факторингу № ЛМ-26/03-19 за умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до третіх осіб, що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в Додатку 1 до цього Договору (а.с.15-16). Відповідно до п. 2.6 Договору факторингу після відступлення прав грошових вимог до Фактора переходить право нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами Боржників. Згідно акту приймання-передачі документів до Договору факторингу № ЛМ-26/03-19 від 26.03.2019 датованого тим же числом та реєстру документів, що передаються до нового кредитора ТОВ «ГРІН ФАКТОР» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором ЛМ-00359836 від 08.02.2019 - боржник [PERSON] (а.с.20-21). 26.03.2019 року відповідачу [PERSON] направлено письмове повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором ЛМ-00359836 від 02.02.2019 з зазначенням банківських реквізитів нового кредитора для погашення заборгованості (а.с.22). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 2046 ЦК). Згідно ч.ч. 1-2,4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Незважаючи на обов`язки визначені законом та встановлені договором відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, а отже такими, що підлягають повному задоволенню. Судові витрати у справі становлять 1921,00 грн. сплаченого позивачем судового збору. Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України та повність покладає на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved