Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

14.05.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 29.12.1999 року між ним з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони на ТБ «Українська Біржа Нерухомості» Миколаївська філія за № 1150/1. Ухвалою суду від 04.06.2019 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 15.01.2010 первісного відповідача [PERSON] було замінено на належного відповідача [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань, заперечень від відповідачів до суду не надходило. С [PERSON] вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 29.12.1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку. Згідно договору [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці пл.. 695 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Даний договір був оформлений на ТБ «Українська Біржа Нерухомості» Миколаївська філія від 29.12.1999 року за № 1150/1, а також 14.02.2000 у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідністьчиневідповідністьправочинувимогамзаконодавствамаєоцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягнене дійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між сторонами норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved