Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

13.02.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 06.06.2019 року уточнила та просить встановити факт не прийняття [PERSON] спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 2,0097 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122085300:01:001:0356. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вищевказане майноналежить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Відповідно до заповіту, посвідченого 07.02.2006 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 29, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 2,0097 га, розташовану на території Першотравневої сільської ради, виділений для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту ОД №057129, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 29.10.2003 року, [PERSON] . [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги являються донька [PERSON] та дружина [PERSON] Позивач у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. [PERSON] спадщину не прийняла. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини разом з померлим була зареєстрована дружина - [PERSON] , та протягом півроку не надходила відмова про прийняття спадщини від неї, вважається, що вона прийняла спадщину. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, земельна ділянка площею 2,0097 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122085300:01:001:0356, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 0577129, виданого 10.02.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-16-835,. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.12.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,0097 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122085300:01:001:0356. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 07.02.2006 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 29, [PERSON] заповів земельну ділянку площею 2,0097 га, розташовану на території Першотравневої сільської ради, виділений для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту ОД №057129, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 29.10.2003 року, [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51025869 від 22.02.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 07.02.2006 року, зареєстрований за № 29не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом встановлено, що осіб, які мають право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,0097 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КСП «Котлабух», частка (пай) № [NUMBER] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5122085300:01:001:0356, спадкується за законом. Тобто право на спадкування вищевказаної спадщини за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] ; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31.12.1978 року (а.с. 11), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.02.1995 року (а.с. 12), згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.10.2014 року (а.с. 13), згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, тобто позивач вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №161 від 06.02.2018 року, встановлено, що разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , станом на 30.11.2017 року була зареєстрована дружина [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Згідно до ч.1 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При цьому у п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 2012 року не проживає в с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області, у зв`язку з переїздом до Сполучених Штатів Америки. Крім того, згідно довідки Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №83 від 14.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована по [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою, з 2012 року по теперішній час знаходиться на території Сполучених Штатів Америки. Таким чином, судом встановлено факт не прийняття [PERSON] спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №102/02-14 від 05.02.2019 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини разом з померлим була зареєстрована дружина - [PERSON] , та протягом півроку не надходила відмова про прийняття спадщини від неї, вважається, що вона прийняла спадщину. Вислухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач довів та підтвердив достовірними доказами факт не прийняття [PERSON] спадщини, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , та у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved