Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

14 травня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 220894-SOGL від 11 квітня 2008 року. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію (а.с. 70-73). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 березня 2014 року первісну позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду (а.с. 111). Відповідно в провадженні суду залишилась лише позовна заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона згідно договору поруки № 220894П від 11 квітня 2008 року взяла на себе зобов'язання (поруку) відповідати перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 220894-SOGL від 11 квітня 2008 року. Відповідно до розділу 7 основного договору він діє до повного виконання сторонами зобов'язань, тобто чіткий строк дії договору не встановлений. З кредитного договору та договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. З моменту порушення позичальником основного договору (починаючи з 05 червня 2008 року) протягом шести місяців [PERSON] не направлялось будь-яких вимог від банку щодо невиконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору та необхідності перерахування суми заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість позичальника. Виходячи з умов договору поруки, право вимоги до поручителя у кредитора виникло в червні місяці 2008 року. При цьому, банк не звернувся до поручителя з письмовою вимогою щодо перерахування суми заборгованості позичальника за кредитним договором і лише в липні 2010 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк не скористався своїм правом, згідно встановленого (як умовами укладених правочинів так і нормами законодавства) порядку щодо направлення письмової вимоги поручителю з умовою негайного перерахування (погашення) суми заборгованості за кредитним договором та не звернувся протягом року з моменту укладення договору поруки (тобто з пропуском встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку) до суду з вимогою щодо виконання зобов'язання передбаченого основним договором, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, є підставою для припинення правовідносин поруки за договором поруки № 220894П від 11 квітня 2008 року з 11 квітня 2009 року. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір поруки № 220894П від 11 квітня 2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» таким, що припинив свою дію з 11 квітня 2009 року. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» проти задоволення позову заперечує. Надала суду письмові заперечення (а.с. 63-65). Пояснила суду, що за умовами договору поруки банк має право на отримання коштів з поручителя та не пропустив строк такої вимоги. Крім того, зазначила, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 травня 2011 року встановлено, що оспорюваний договір поруки є дійсним, оскільки задоволено позовні вимоги про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь банку в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитну угоду № 220894-SOGL (а.с. 14-19). На виконання [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором між між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 квітня 2008 року було укладено договір поруки № 220894П. За умовами договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 26). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 травня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку як з боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором № 220894-SOGL від 11 квітня 2008 року (а.с. 66-69). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 листопада 2011 року зазначене рішення залишено без змін (а.с. 80-83). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 24 травня 2011 року встановлено, що правомірними є вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] (як з боржника та поручителя) заборгованості за кредитним договором № 220894-SOGL від 11 квітня 2008 року. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва 09 листопада 2011 рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 травня 2011 року залишено без змін. В ухвалі встановлено, що суд повно та всебічно з'ясував обставини справи та дав їм належну правову оцінку. Вбачається, що правомірність вимог банку, а відповідно і чинність договору поруки № 220894П від 11 квітня 2008 року встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрали законної сили, в яких брали участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed