Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

14.08.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить: 1) визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] її батька - [PERSON]; 2) визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка перебувала у колективній власності КСП «Червоноармієць» та яка залишилась після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], якому це право належало на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20.10.1997р. На обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини вказує про те, будинок, який залишився після смерті її батька, утримувала його співмешканка [PERSON], після смерті якої будинок фактично розвалився і не придатний для нормального проживання, тому вона не зверталася раніше до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. А про існування у померлого батька прав на земельну частку (пай) вона дізналась лише на початку липня 2018 року, коли їй по телефону про це повідомили з Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, однак їй було в цьому відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріально не може оформити право власності внаслідок відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, яким є Сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] Наведені обставини підтверджені матеріалами справи. Позивач надала письмову заяви про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності (а.с. 24). Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 23). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження, про укладення шлюбу, свідоцтвами про смерть та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 7-11). Згідно з довідкою Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 21.06.2018 року [PERSON], померлий [INFO], на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з [PERSON], померлою [INFO] (а.с. 12). Позивач, відповідно до відміток в її паспорті, з 2001 року була зареєстрована в смт. Савинці Балаклійського району Харківської області (а.с. 4, 5). Із відповіді приватного нотаріуса Балаклійського районного нотаріального округу Дворник Я.В. вбачається, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. та їй було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 14). Суд визнає наведені вище позивачем причини пропуску строку поважними. Із відповіді Відділу у Балаклійському району ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 20.07.2018 року вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян по КСП «Червоноармієць» на [PERSON] зареєстровано за № 158 та видано Сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20.10.1997 року. Державний акт на право приватної власності на землю відсутній (а.с. 13). У газеті «Вісті Балаклійщини» № 61 від 10.08.2018р. розміщено оголошення наступного змісту: «Сертифікат [NUMBER] від 20.10.1997р. на ім'я [PERSON] на земельну частку (пай) по КСП «Червоноармієць» вважати втраченим» (а.с. 15). Із відповіді приватного нотаріуса Балаклійського районного нотаріального округу Дворник Я.В. вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, проте правовстановлюючий документ Сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Також зазначено, що на сьогоднішній час спадщина після смерті [PERSON] ніким не прийнята (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003р. № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Статтею 1 цього Закону передбачено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Суд виходить з того, що у встановленому порядку право спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай) було зареєстровано, але оригінал правовстановлюючого документа не зберігся, а стороннім особам, у т.ч. позивачу, не може бути виданий його дублікат. Тому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину - право на земельну частку (пай) позивач не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну частку (пай). Згідно до правил статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області відмовлено позивачу в оформлені права на спадщину внаслідок відсутності документа, який засвідчує право на земельну частку (пай) на ім'я спадкодавця (а.с. 14). Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Наведене свідчить, що батьку позивача, як члену КСП «Червоноармієць», було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 20.10.1997 року. Вказаний сертифікат було втрачено. Відсутність документа, який підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай), зумовлює необхідність визнання права заявника на земельну частку (пай) лише в судовому порядку. Вирішуючи цивільний позов суд виходить з положень ст. 1261 ЦК України, констатуючи наявність у позивача прав, як спадкоємиці першої черги за законом, на земельну частку (пай) на території Морозівської сільської ради Балаклійського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON], якому це право належало на підставі сертифіката на земельну частку (пай). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved