Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

12 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Золочівського районного суду Харківської області з вказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] 3181,91 гривень - заборгованості за кредитним договором № 002-20517190811 від 19.08.2011 р. та 243,60 гривень судових витрат. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що 19.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк»), який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «[PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір №002-20517-190811 від 19.08.2011 р. (надалі Договір). Відповідно до умов Договору відповідачу було відкрито картковий рахунок №26254904986106 в національній валюті України та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 30000,00 грн, відкрито картковий рахунок та надана платіжна картка з кредитним лімітом 4256,71 гривень. За умовами Договору відповідач був зобов'язаний щомісяця в строки визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками здійснювати погашення кредиту, процентів за користування, пені у разі порушення строків сплати. Відповідач станом на 15.10.2014 року прийняті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 3181,91 гривень, що складається лише з тіла кредиту. Добровільно виниклу заборгованість відповідач повернути відмовляється, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду, сплативши судовий збір 243 гривні 60 копійок. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 06.02.2014 р., в судове засідання 23.04.2015 р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності представника ПАТ «Дельта Банк», не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання 23.04.2015 року також не з'явився, До суду повернулося поштове повідомлення про вручення судової повістки,тому суд вважає її такою,що повідомлена про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за її відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази,встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 19.08.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк»), який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «[PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-20517-190811. Відповідно до умов п. 1.2, 1.3 Договору ПАТ «Дельта Банк» відкрив [PERSON] картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку та пін-код до неї, та зобов'язався здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Visa Класичний», що міститься в Додатку №1 до Договору та в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4256,71 гривні. Згідно п. 1.6 Договору кошти кредитної лінії та власні кошти відповідача повинні були використовуватися для розрахунків за товари та послуги, що ним придбаваються у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем та вчинення інших операцій які не заборонені діючим законодавством(а.с. 6). Частина 1 ст. 1054 ЦК України надає поняття кредитного договору, так за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток «Класична» Відповідач зобов'язаний був щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді Обов'язкового мінімального платежу, який складається з: частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.4.1), плати за обслуговування (тариф 1.5), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.4.3), штраф за прострочену заборгованості (тариф 3.1) та суми заборгованостей минулих періодів (а.с.9). ПАТ «Дельта Банк» в свою чергу зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти у повному обсязі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання, так зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк. ПАТ «Дельта Банк» видав відповідачу кредитні кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача. З січня місяця 2013 р. в порушення вимог Договору [PERSON] прийняті на себе зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплати процентів не виконувала, внаслідок чого у нього перед ПАТ «Дельта Банк» утворилась заборгованість, що станом на 15.10.2014 р. становить 3181,91 гривень, що складається з тіла кредиту. Порушенням зобов'язання в розуміння положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статті 611, 612 ЦК України передбачають, наслідки порушення зобов'язання, так, кредитор може вимагати виконання зобов'язання та відшкодування завданих збитків, зокрема сплати неустойки. Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин суд доходить висновку, про обґрунтованість позовних вимог та стягує з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 3181,91 гривень. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ «Дельта Банк» з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved