Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

14.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.11.2015 року, просив звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 185,4 м. кв. за договором позики у розмірі 1337973,00 грн.: з яких 439400,00 грн. - сума позики, 856830,00 грн. - 5% за користування коштами, штраф у розмірі 41743,00 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що 12.06.2012 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] №243, предметом якого є надання ним [PERSON] грошових коштів у розмірі 20 000, 00 доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ відповідало сумі 159800, 00 грн. на строк не більше 18 місяців. Відповідно до умов договору позики (п.3) позичальник зобов'язаний сплачувати 5% за користування коштами починаючи з 13.06.2012 року в сумі 1000,00 доларів США, що станом на 13.06.2012 року за курсом НБУ - 7990 грн. Крім того, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 50 доларів США, що за курсом НБУ становить 399, 50 грн. У разі припинення виконання зобов'язання позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленої інфляції за весь час прострочення. Згода другого з подружжя позичальника отримана. З метою забезпечення договору позики 12.06.2012 року між ним та [PERSON] укладено договір іпотеки між фізичними особами, предметом іпотеки є нерухоме майно нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 185,4 м. кв. Сума заборгованості [PERSON] станом на дату подання позову становить 1337973,00 грн.: з яких 439400, 00 грн. - сума позики, 856830, 00 грн. - 5% за користування коштами, штраф у розмірі 41743, 00 грн. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.04.2015 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, яким за [PERSON] визнано право власності на ? частку нежитлового приміщення [ADDRESS] Львівської області, загальною площею 185, 4 м.кв. У своєму письмовому запереченні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив застосувати строк позовної давності. Зазначив, що за умовами договору погашення процентів повинно здійснюватись позичальником частинами, а саме двома траншами в строки до 12 та 27 числа кожного місяця. Початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих періодичних зобов'язань. Просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за червень-серпень 2012 року та штрафних санкцій за період з липня 2012 року по серпень 2014 року з підстав порушення строку позовної давності. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що розрахунок заборгованості ним було здійснено за офіційним курсом гривні щодо долара США встановленого Національним банком України станом на дату звернення до суду, однак при здійсненні розрахунку була допущена математична помилка. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що його довіритель згідна з тілом позики у національній валюті, а саме 159 800 грн. Що стосується процентів та штрафних санкцій, такі визнає у межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Свідок [PERSON], яка є нотаріусам та посвідчувала укладені між сторонами договори позики та іпотеки, пояснила, що при посвідченні вищевказаного договору позики зі слів сторін вона зрозуміла, що позичальнику було передано грошові кошти в іноземній валюті - 20000 доларів США. Сам же предмет позики було передано до посвідчення нею цього договору. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був присутнім під час передачі грошових коштів позивачем відповідачеві [PERSON] В останніх своїх показаннях ствердив, що позика була надана в іноземній валюті - доларах США. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. На підставі виданої відповідачем [PERSON] розписки від 07.05.2012 року установлено, що він та його дружина у присутності [PERSON] позичили у позивача на 1, 5 роки 20000 доларів США. 12 червня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №243, згідно якого позивач передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 159 800,00 грн., що є еквівалентом 20000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на момент укладення даного договору (1 долар США =7, 99 грн.), а відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів не пізніше ніж через півтора року з моменту укладення даного договору, тобто до 12 грудня 2013 року (п.п.1,2 договору) (а.с.5). У забезпечення виконання зобов'язань по цьому договору 12.06.2012 року позивач та відповідач [PERSON] також уклали договір іпотеки між фізичними особами, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №245, згідно умов якого [PERSON] з однієї сторони (Іпотекодавець) передає в іпотеку [PERSON] (Іпотекодержателю) з іншої, наступне нерухоме майно: нежиле приміщення за [ADDRESS] загальною площею 185,4 м. кв. (п.1 договору) (а.с.6-8). Згідно із заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.04.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2015 року, за [PERSON] визнано право власності на ? ідеальну частину нежитлового приміщення [ADDRESS], загальною площею 185,4 м. кв. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за договором позики за період з 13.06.2012 року по 11.09.2015 року становить 1337973,00 грн.: з яких 439400, 00 грн. - сума позики, 856830, 00 грн. - 5% за користування коштами, штраф у розмірі 41743, 00 грн. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 19, 23 договору позики від 12.06.2012 року позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 159 800, 00 грн., що еквівалентно 20000, 00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення договору (1 долар США =7, 99 грн.) з кінцевим терміном повернення 12.12.2013 року. За кожен місяць користування грошовими коштами позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю 5 відсотків від зазначеної суми, не пізніше 12 числа поточного місяця 2,5 відсотки від суми позики, інші 2,5 відсотки - не пізніше 27 числа поточного місяця. Згода другого з подружжя позичальника отримана у встановленому законом порядку, що підтверджується заявою дружини позичальника від 12.06.2012 року за р. № 242. При порушенні встановлених п. 3 договору строків сплати відсотків позичальник сплачує штраф у розмірі 399,50 грн. щомісяця, що є еквівалентом 50,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ. Згідно з п.п. 1, 2, 7.2, 9.4.3, 17 договору іпотеки від 12.06.2012 року «Іпотекодавець» передає в іпотеку «Іпотекодержателю», наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 185,4 м.кв. Зазначене нежиле приміщення передається в іпотеку як забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики від 12.06.2012 року. Предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекодавцем за цим договором, вони не будуть виконані. Згода другого з подружжя іпотекодавця отримана у встановленому законом порядку, що підтверджується заявою дружини іпотекодавця від 12.06.2012 року за р.№242. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі частини першої статті 252, частини першої статті 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором позовна давність за вимогами про повернення коштів та процентів за користування, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до умов договору позики строк погашення процентів визначено двома щомісячними платежами в строки до 12 та 27 числа кожного місяця, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено 12 грудня 2013 року. Суд вважає доведеним отримання [PERSON] позики від позивача саме в іноземній валюті - 20000 доларів США, про що свідчать наступні докази у їх сукупності, а саме: договір позики від 12.06.2012 року, згідно з яким позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 159 800,00 грн., що еквівалентно 20000,00 доларів США; зміст розписки від 07.05.2012 року, виданої відповідачем [PERSON], згідно з якою він та його дружина у присутності [PERSON] позичили у позивача 20000 доларів США; показання свідка [PERSON], який пояснив, що у його присутності позивачем відповідачеві було передано грошові кошти у розмірі 20000 доларів США; показання свідка [PERSON], яка пояснила, що при посвідченні вказаного договору позики зі слів сторін вона зрозуміла, що позичальнику було передано грошові кошти в іноземній валюті доларах США. Враховуючи пояснення позивача, надані у судовому засіданні, згідно з якими останній зазначив, що розрахунок заборгованості ним було здійснено за офіційним курсом гривні щодо долара США, встановленого Національним банком України станом на день звернення до суду, та наявну у матеріалах справи роздруківку офіційного курсу валют, згідно з яким курс гривні відносно долара США станом на 14.09.2015 року становить 21, 69, суд дійшов висновку, що виходячи саме з такого курсу долара США відносно гривні слід проводити розрахунок заборгованості. Своїх зобов'язань за договором позики від 12 червня 2012 року відповідач не виконав, тому суд дійшов висновку, що у відповідача утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 20000 доларів США, що в гривневому еквіваленті на момент звернення з позовом до суду, виходячи з курсу долара відносно гривні 21,69 грн., становить 439400,00 грн. (20000 доларів США *21,69 грн.), а також по процентах за користування коштами у межах строку позовної давності. Таким чином, з урахуванням строку позовної давності, у відповідача наявна заборгованість за відсотками за період з 14.09.2012 р. по 14.09.2015 року (за три роки, що передували дню звернення до суду) у розмірі 35000 доларів США (35 місяців *1000 доларів США), що в гривневому еквіваленті на момент звернення з позовом до суду, виходячи із курсу долара відносно гривні 21,69 грн., становить 759150,00 грн.( 35000 доларів США*21,69 грн.). У задоволенні позову в частині стягнення штрафу у розмірі 41743,00 грн. слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності за цією вимогою, який почався 12.12.2013 року й закінчився 13.12.2014 року. Як свідчать матеріали справи, позивач, передавши у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 159800,00 грн., що еквівалентно 20000,00 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом НБУ, встановленим на момент укладення договору, свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а позичальник допустив невиконання договору позики від 12.06.2012 року. Право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання договору позики передбачене п.п. 9.4.3 договору іпотеки між фізичними особами від 12.06.2012 року за реєстровим №244. Ураховуючи наявність у [PERSON] заборгованості за договором позики від 12.06.2012 року, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення задоволення позову, у межах, зазначених вище. Отже, слід звернути на користь [PERSON] стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 12.06.2012 року, за реєстровим № 244, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], укладеним між [PERSON] та [PERSON], а саме: нежитлове приміщення [ADDRESS], загальною площею 185,4 м. кв., що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна - підвального приміщення площею 185,4 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] при викупі посвідченого Червоноградської державною нотаріальною конторою 09.11.2005 року за реєстраційним № 1-2632, зареєстрованого Державним комунальним підприємством «Червоноградське міське бюро технічної інвентаризації» 25.01.2006 року в реєстровій книзі за № 1ф/нж за реєстровим № 122 та акта приймання-передачі № 1024 від 11.01.2006 року, у рахунок погашення заборгованості за договором позики від 12.06.2012 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1192950,00 грн., виходячи зі встановленого Національним банком України станом на 14.09.2016 року офіційного курсу гривні до долара США - 21,69 грн. за один долар США: з яких: 433800,00 грн. - сума позики та 759150,00 грн. - 5% за користування коштами, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках 3654,00 грн. сплаченого останнім судового збору, тобто по 1827,00 грн. з кожного.

Outcome: partial