Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

12 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано, донька зареєстрована та мешкає разом з позивачем, та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Рішенням суду від 20.11.2013 року з відповідача стягувались аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 30 відсотків від усіх видів доходу щомісячно. Постановою Шевченківського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18.10.2018 року закінчено виконавче провадження відносно [PERSON] у зв`язку з виконанням боржником вимог виконавчого документу щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. [INFO] року донька сторін досягла повноліття. 08 серпня 2017 року між Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», [PERSON] (замовник) та [PERSON] (студент) укладено договір № 471716 про підготовку фахівця з вищою освітою «бакалавр». Згідно договору, загальна вартість навчальної послуги становить 40000 грн., вартість освітньої послуги за один навчальний семестр - 5000 грн. В подальшому, 30 січня 2018 року між Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», [PERSON] (замовник) та [PERSON] (студент) укладено договір № 1054/17 про надання додаткових освітніх послуг, згідно умов договору загальна вартість освітньої послуги становить 9800 грн. Наразі донька є студенткою другого курсу вказаного навчального закладу. На виконання зазначених договорів позивач за навчання доньки перерахував грошові кошти на загальну суму 17825 грн., половина вказаної суми складає 8912,50 грн. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги доньці, яка продовжує навчання, хоча має можливість це робити. Позивач перебуває у відпустці по догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, єдине джерело доходу - це щомісячна одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 860 грн. Трохи допомагають по оплаті за навчання дитини батьки позивача, які є пенсіонерами та особами похилого віку. Дочка, перебуваючи на денній формі навчання, не працює, а тому не має змоги самостійно себе утримувати. Відповідач працевлаштований, не є інвалідом, перебуває у другому шлюбі з [PERSON] та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. З огляду на зазначене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15 березня 2019 року, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею 23-річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. Стягнути з відповідача на користь позивача частину витрат на навчання дитини [PERSON] у розмірі 8912,50 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду, винесеною в судовому засіданні 15 квітня 2019 року, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву. Вказав, що він не може надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки він отримує мінімальну заробітну плату та інших доходів не має, на його утриманні перебувають малолітні сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які усиновлені відповідачем на підставі рішення суду. Діти мають захворювання та потребують постійного лікування: [PERSON] має діагноз затримка лексико-мовного розвитку, вальгусна деформація нижніх кінцівок та затримка фізичного розвитку; [PERSON] має діагноз загальне недорозвинення мовлення ІІ рівня та дизартрія. Тобто значна частка доходу відповідача направлена на лікування та утримання малолітніх дітей. Вказує, що має кредитні зобов`язання в банку. Також вказує на необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки ці витрати не були викликані особливими обставинами, крім того, чинне законодавство не передбачає обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач 02.05.2019 року надав відповідь на відзив, де вказав, що відповідач не перебуває в Єдиному реєстрі боржників, а отже, в нього відсутні прострочені кредитні зобов`язання, що свідчить про його платоспроможність. Відповідач під час усиновлення був обізнаний зі станом здоров`я дітей, та маючи фінансову можливість їх утримання, враховуючи аліментні зобов`язання щодо утримання рідної доньки, наважився на такий відповідальний крок. Відповідачем надана застаріла медична інформація щодо стану здоров`я дітей, та враховуючи, що діти відвідують дитячий садок, вони не потребують спеціального режиму життя. В судових засіданнях брав участь представник відповідача, отже, у останнього є фінансова можливість користуватись послугами спеціаліста у галузі права. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Матір`ю дитини є [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано 15 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. [PERSON] 23 квітня 2016 року уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу прийняла прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . [INFO] року донька сторін досягла повноліття. [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 06.03.2019 року. 08 серпня 2017 року між Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», [PERSON] (замовник) та [PERSON] (студент) укладено договір № 471716 про підготовку фахівця з вищою освітою «бакалавр». Згідно розділу 5 договору, загальна вартість освітньої послуги становить 40000 грн. без ПДВ, вартість освітньої послуги за один навчальний семестр - 5000 грн. без ПДВ. 30 січня 2018 року між Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», [PERSON] (замовник) та [PERSON] (студент) укладено договір № 1054/17 про надання додаткових освітніх послуг понад обсяги, встановлені освітньо-професійною програмою підготовки фахівця з вищого ступеня «бакалавр », згідно розділу 5 договору загальна вартість освітньої послуги становить 9800 грн. Згідно з довідкою № 569 від 25.02.2019 року, виданою Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», [PERSON] є студенткою 2 курсу економічного факультету, денна форма навчання, навчається на контрактній основі. Позивач [PERSON] сплатила за навчання доньки за перший курс - 11400 грн., що підтверджується банківськими квитанціями від 08.08.2017 року на суму 5000 грн., від 30.01.2018 року на суму 5000 грн., від 30.01.2018 року на суму 1400 грн.; за другий курс - 6400 грн., що підтверджується банківськими квитанціями від 16.08.2018 року на суму 5000 грн., від 16.08.2018 року на суму 1400 грн. [PERSON] з 18.11.2016 по 26.09.2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується витягом з наказу про надання відпустки ТОВ «Персонал Підтримка». Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2010 року у справі № 2-5160 стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Наданими відповідачем документами підтверджено, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2016 року у справі № 199/7433/16-ц за заявою [PERSON] , [PERSON] про усиновлення, довідкою про склад сім`ї та місце реєстрації від 20.02.2017 року. Згідно довідки про заробітну плату, [PERSON] працює в ТОВ «Експрес Плюс» та його заробітна плата складає у жовтні, листопаді та грудні 2018 року - по 3900 грн., січні та лютому 2019 року - по 4300 грн., березні 2019 року - 4310 грн. Матеріалами справи, а саме: рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.11.2016 року у справі № 199/7433/16-ц, витягом з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації Комунального закладу «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико педагогічний центр» від 13.03.2017 року, виписними епікризами підтверджується наявність у дітей захворювань: у [PERSON] - затримка лексико-мовного розвитку, вальгусна деформація нижніх кінцівок та затримка фізичного розвитку; у [PERSON] - загальне недорозвинення мовлення ІІ рівня та дизартрія. Суд погоджується з доводами відповідача, що наявність вказаних вад у здоров`ї дітей потребує лікування, та відповідно, грошових вкладень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обов`язку [PERSON] утримувати повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, через відсутність такої складової, як наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що факт усиновленням відповідачем двох хворих дітей свідчить про його фінансову платоспроможність, оскільки можливість утримувати відповідачем двох дітей, ще не свідчить про можливість утримувати ним і третю дитину, з огляду на представлені ним докази щодо рівня його доходів. Доказів того, що доходи відповідача фактично є більшими, ніж вказав відповідач, позивач не надав, а посилання у відповіді на відзив щодо приховування відповідачем своїх доходів є припущенням, в той час як відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, необхідно відмовити. Стосовно позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Таких висновків дійшли Верховний Суд України і Верховний Суд у постановах № 6-1296цс15 та № 61-1717св18. Тобто, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не може бути розповсюджені на права між повнолітньою дитиною та її батьками. Отже у задоволенні вимог, що стосуються додаткових витрат необхідно відмовити. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed