Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

13 вересня 2017 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернувся [PERSON]. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником будинковолодіння № 39, по вул. Центральній (Леніна) в с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрований Фарарджех [PERSON], який не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 03 березня 2015 року. На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання [PERSON] не зявилася, надав суду заяву, в якій виклав прохання провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач, Фарарджех [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст. 77, 224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є одноособовим власником будинковолодіння № 39, по вул. Центральній (Леніна) в с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області. Його право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 10.12.2003, зареєстрованим в реєстрі за № 1147 (а.с.4). Фарарджех [PERSON] зареєстрований в будинку позивача, що підтверджується адресною довідкою № 02-08/1439 від 13.09.2017 (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому Фарарджеха [PERSON] необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням будинковолодіння № 39, по вул. Центральній (Леніна) в с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області. Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved