Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що він на підставі договору дарування від 25 грудня 2003 року став власником 9/25 частини домоволодіння за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, буд.63, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Із-за сімейних обставин він вимушений був виїхати на заробітки до Росії, де й зараз працює й проживає, дозвіл на проживання на території РФ дійсний до 15.05.2016 року. В звязку з цим він дав дозвіл своєї матері [PERSON] здійснювати догляд за своєю частиною домоволодіння по вул. Східній, буд.63 та пускати квартирантів, тобто його воля була направлена на збереження свого майна та підтримання його в належному стані. На час його відїзду в зазначеному домоволодінні були зареєстровані жінка та дитина, які на даний час також перебувають на території РФ. Скориставшись його довірительними відносинами до неї та маючі на руках правовстановлюючі документи на частину домоволодіння та копію його паспорта, мати за допомогою приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] оформила фіктивну довіреність від його імені на себе з повноваженнями на продаж зазначеної частини будинку, яку в подальшому без його згоди та відома продала. Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] від його імені, [PERSON] про надання повноважень [PERSON] щодо розпорядження (продати, подарувати, обміняти) належного [PERSON] будинком за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63. Про існування даної довіреності йому нічого не було відомо, він її не підписував, не давав згоди на здійснення дій, які зазначені в довіреності, крім того на дату посвідчення довіреності він перебував на території Російської Федерації і фізично не міг її посвідчити. Звертає увагу суду на те, що довіреність містить не відповідні дійсності факти: він ніколи не проживав та не був зареєстрований за адресою, яка зазначена в довіреності пр. Університетський, буд. 21, гуртожиток, номер кімнати не зазначений; йому відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.08.2012 року належало 9/25 частин домоволодіння за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63, а не все домоволодіння, як зазначено в довіреності; відповідно до довідки з місця роботи в РФ та контракту в зазначений період з території РФ він не виїжджав. Всі вищезазначені факти вказують на фіктивність, незаконність зазначеної довіреності, а також на скоєння [PERSON] дій, які носять ознаки злочину, передбаченого ст.191 КК України. 10 серпня 2012 року [PERSON]Ф, яка діяла за підробленою довіреністю, продала належну йому частину домоволодіння за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63, уклавши договір купівлі продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Кіровоград, вул. Східна,63, з покупцями [PERSON] та [PERSON], згідно якого він нібито продав, а відповідачі купили 9/25 частин будинку, кожний в рівних частках по 9/50 частин спірного житловий будинку. Вказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]А за реєстровим № 374. При цьому невідомо яким чином [PERSON] зняла з реєстраційного обліку його дружину та дитину. Своїми незаконними діями [PERSON] позбавила його єдиного житла, так як іншого житла у нього немає і після з заробіток йому нікуди повертатися. Оскільки майно вибуло з його володіння за договором купівлі продажу, підписаного особою яка не мала права відчужувати це майно з чужого незаконного володіння, він як власник має право витребувати це майно з чужого незаконного володіння, визнавши в судовому порядку незаконність договору купівлі продажу. Відповідачі по справі, які придбали майно, зобовязані повернути йому майно у тому вигляді, в якому вони його придбали. Просить визнати недійсним договір купівлі - продажу частини житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями від 10 серпня 2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на 9/25частин житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що розташований за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 374. Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON], [PERSON] на 9/25 частин житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що розташований за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, буд. 63. Зобовязати відповідачів [PERSON] та [PERSON] повернути незаконно придбане ними майно, а саме 9/25 частин домоволодіння за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63. Судові витрати покласти на [PERSON] та [PERSON] Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, збільшили, просили крім вищезазначеного, визнати за [PERSON] право власності на 9/25 частин домоволодіння за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63, просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, причини неявки суду не повідомили, в судовому засіданні 18 лютого 2015 року позовні вимоги [PERSON] не визнали, пояснили, що частину будинку за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, буд. 63 вони знайшли через агентство, позивача не бачили, договір купівлі продажу оформили у серпні 2012 році, так як чекали на [PERSON] для надання довіреності. Договір оформлювала [PERSON], яка працює в агентстві. А з іншої сторони [PERSON], в договорі зазначена сума 125 580 грн., а фактично сплачена сума в розмірі 23000 доларів США., на сьогодні в будинку зареєстровані вони та син, [INFO]. Під час купівлі будинку [PERSON] надала їм нову домову книгу. Агенству «Респект» платили кошти за послуги, а завдаток давали [PERSON] Знають, що у [PERSON] були проблеми з правоохоронними органами, тому він перебував за межами України, попросив мати продати будинок, проїхавши неофіційно, сам оформив довіреність на матір для продажу будинку. Вважають, що вони правомірно купили частину будинку у позивача. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена про розгляд справи, причини неявки в судове засіданні не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу не заочно, про що у судовому засіданні не заперечували представники позивача, оскільки вважають, що відповідачі [PERSON] та [PERSON]С . надали пояснення в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1, 2 підпунктів 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним. Згідно вимог ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1 3 , 5 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ч. 1,2 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом не дійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобовязується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що на 07.08.2012 року будинок за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63 належав: 9/25 частки - [PERSON] згідно договору дарування від 25.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]Є; 16/25 частки - [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.1979 року ( а .с. 7). З довідки ТОВ «Будпроект» м. Санкт-Петербург від 11.12.2014 року видно, що [PERSON] дійсно працював в ТОВ «Будпроект» з 25 червня 2009 року по 13 червня 2013 року на посаді монтажника, відпустку за даний період часу не брав (а.с.15). Вищезазначене підтверджується трудовим договором від 25 червня 2009 року (а.с.19). З листа Управління ДМС України в Кіровоградській області № 1/3-4264 від 08.04.2015 року вбачається, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Кіровоградській області станом на 08.04.2015 року місце проживання гр. [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] значиться з 20.06.2007 року зареєстрованим за адресою [INFO] по паспорту громадянина України серії ЕА № 255783 виданому 01.04.1997 року Ленінським РВУ МВС України в Кіровоградській області. Заява на видачу паспорта громадянина України (Ф № 1) серії ЕА № 255783 [PERSON] співпадає з копією його паспорта. По обліках втрачених, викрадених, зіпсованих паспортів зазначений документ не значиться, тобто є дійсний. Копія заяви на видачу паспорта (Ф №1) на [PERSON] може бути надана на запити органів слідства, ОВС, суду чи прокуратури (а.с.103). На запит Ленінського районного суду м. Кіровограда надано копію заяви на видачу паспорта громадянина України (Ф № 1) [PERSON], з якої вбачається, що паспорт [PERSON] був виданий 01.04.1997 року, фотокартка вклеєна Кіровським РВУ МВС м. Кіровограда 29.08.2006 року (а.с.89-90). Оглянутий в судовому засіданні оригінал паспорту [PERSON] відповідає даним, які вказані на ксерокопії паспорта [PERSON]Г, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.5-6). Згідно довідки ПП Вагран за № 25 від 12.03.2015 року вбачається, що [PERSON] не був зареєстрований [INFO] (а.с.104). В судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2012 року між [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 12.07.2012 року за реєстровим № 262 від імені [PERSON], [INFO], який проживає та зареєстрований за адресою [INFO] (продавець) та [PERSON], [PERSON] (покупці), було укладено договір купівлі продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 374 ( а. с. 9-10 ). В пункті 1.1. Договору купівлі-продажу зазначено, що продавець в особі представника (передав у власність), а покупці купили (прийняли у власність) 9/25 частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями ( які розподіляються між покупцями порівну, а саме : [PERSON] приймає у власність 9/50 частки та [PERSON] 9/50 частки) під номером 63, що розташований по вулиці Східній в м. Кіровограді. Пунктом 2 договору купівлі-продажу визначено, що за домовленістю сторін продаж вчинено за 125 580 грн., які отримані Продавцем від Покупців повністю до підписання цього Договору. Згідно довіреності від 12 липня 2012 року, на підставі якої укладено договір купівлі - продажу частини будинку, видно, що [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Ленінським РВУ МВС України в Кіровоградській області 07.04.1997 року, проживає за адресою [INFO], уповноважує [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою [INFO], розпоряджатись від його імені (продати, обміняти, подарувати, здавати в найм (оренду), заставляти, страхувати) належним йому будинком № 63, який знаходиться по вул. Східна в м. Кіровограді. Довіреність видана строком на шість місяців та дійсна до 12 грудня 2012 року, дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 262 (а.с.88). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно за № 38814191 від 10.06.2015 року вбачається, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 646215 на будинок за адресою м. Кіровоград, вул. Східна,63 зазначено, що 16/25 часток власності належить [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.1979 року, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 07.08.2012 року, а 20.08.2012 року прийнято рішення про державну реєстрацію про належність власникам [PERSON] - 9/50 часток та [PERSON] - 9/50 часток на підставі договору купівлі продажу, № 374, 10.08.2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.106-107). На запит Ленінського районного суду м. Кіровограда приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] були надані копії документів, на підставі яких нотаріусом посвідчувалась довіреність за реєстровим № 262 від 12 липня 2012 року: копія паспорта [PERSON], копія картки фізичної особи платника податків [PERSON] та копії документів, на підставі яких посвідчувався договір купівлі-продажу частки жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями від 10 серпня 2012 року за реєстровим № 374: копія договору дарування, копія витягу про державну реєстрацію прав, копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, копія довідки про зареєстрованих осіб (а.с.61-68). З ксерокопії паспорта [PERSON], наданої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що він виданий 07.04.1997 року, місце проживання реєстрації зазначене з 07 лютого 2010 року м. Кіровоград, пр. Університетський, 21 ( а.с.63), тоді як насправді повинно бути зазначене «зареєстрований 20.06.2007 року за адресою [ADDRESS] (а.с.6), крім цього на світлинах зовсім інша людина, а не справжній [PERSON] Згідно письмових пояснень [PERSON], посвідчених приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованих в реєстрі за № 199 від 12.03.2015 року видно, що вона з [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 06.10 2001 року. 25.12.2003 року її чоловік став власником частини домоволодіння за адресою вул. Східна,63 в м. Кіровограді, де вони проживали з ним та дитиною, чоловік зареєстрований був до виїзду в Росію за іншою адресою, але фактично проживали разом. В 2009 році їх сімя прийняла рішення виїхати на заробітки до Росії. Перед відїздом її чоловік, [PERSON] доручив своїй матері приглядати за домоволодінням, дозволив здавати житло квартирантам, а також отримувати кошти за оренду житла. За період 2009 року по даний час [PERSON] працює на території РФ і до України у відпустку чи з інших причин, не виїжджав. Перед виїздом до РФ її чоловік ніяких конфліктних ситуацій з правоохоронними органами та фізичними особами не мав, органами правосуддя не переслідувався. Тому вся інформація, яка вказана в його адресу представником його матері в судовому засіданні, є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Про те, що мати [PERSON] незаконно продала частину домоволодіння, яке належало йому на праві власності на праві власності, він дізнався від своєї мачухи, [PERSON], яку він перед відїздом просив також контролювати його житло. Дії матері [PERSON], з яким вона в даний час розлучилася. Так як уклала новий шлюб, є незаконними, так як, будь якого дозволу вона від [PERSON] не отримувала, наміру продавати частину будинку її колишній чоловік не мав, а планував повернутися до України в 2016 році. Крім того, договір купівлі-продажу є недійсним із тієї причини, що вона та її дитина досі зареєстровані за адресою [INFO], а тому законне відчуження житла не могло відбутися без зняття їх з реєстрації. Їй достеменно відомо, що в липні 2012 року з території РФ [PERSON] не виїжджав (а.с.69). З ксерокопії паспортів [PERSON] ( [PERSON]В.) вбачається, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 06.10.2001 року, шлюб розірвано 13 серпня 2013 року, зареєстрована за місцем проживання [INFO] з 28.07.2004 року, 22.01.2015 року зареєструвала шлюб в м. Санкт-Петербург РФ з [PERSON], 12 березня 2015 року знята з реєстрації за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63а. (а.с.70-72). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] являється його онукою, вона була заміжня за [PERSON], років 7 тому [PERSON] поїхав в РФ працювати, доручив матері впускати квартирантів, не правда, що [PERSON] винен гроші людям і був в розшуку, про те, що позивач «інкогніто» приїздив в м. Кіровоград не знає, якщо б так було, то він обовязково зайшов би до нього в гості. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що 10 серпня 2012 року [PERSON]Ф, яка діяла за довіреністю, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON]А, в якій підпис за [PERSON] по підробному паспорту з фотокартками іншої особи, зроблена не справжнім [PERSON], а іншою особою, неправомірно продала належну позивачу [PERSON] частину домоволодіння за адресою м. Кіровоград, вул. Східна, 63, уклавши договір купівлі продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Кіровоград, вул. Східна,63, з покупцями [PERSON] та [PERSON], згідно якого [PERSON] нібито продав, а відповідачі купили 9/25 частин будинку, кожний в рівних частках по 9/50 частин спірного житлового будинку, укладення договору купівлі продажу частини будинку № 63 вул. Східна в м. Кіровограді не відповідало внутрішній волі [PERSON], одна із сторін правочину [PERSON] навмисно ввела другу сторону [PERSON] та [PERSON] в оману щодо обставин, які мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу частини житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями , укладеного 10.08.2012 року недійсним, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, зобовязання [PERSON]С та [PERSON] повернути 9/25 частки житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що розташований за адресою: м. Кіровоград, вул. Східна, 63 підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по справі у розмірі 1255,80 грн.

Outcome: approved