Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

13.05.2016 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,88 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Варварівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON], який мав право на таку земельну ділянку відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №053857. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2010 року помер [PERSON], який 14.11.2003 року склав заповіт на користь позивача і заповів їй вказану вище земельну ділянку. 25.04.2016 року нотаріус відмовила єдиній спадкоємиці за заповітом позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності правовстановлюючого документу, що підтверджує належність майна померлому. Враховуючи що оригінал державного акту на право на земельну ділянку відсутній, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач просить задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені. Відповідач не зявився в судове засідання і надав суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує і при вирішенні справи покладається на розсуд суду. (а.с. 23) Третя особа надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Зі свідоцтва про смерть серії І-КЕ №303330 вбачається, що 14.01.2010 року помер [PERSON]. (а.с. 14) 14.11.2003 року [PERSON] складено заповіт, відповідно до якого він заповів [PERSON] земельну ділянку площею 3,88 га, передану йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Варварівської сільської ради Карлівського району, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №053857. (а.с. 13) В матеріалах справи міститься копія вказаного вище Державного акту, що підтверджував належність [PERSON] земельної ділянки, а також довідка заступника начальника завідувача сектору Державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Карлівському районі [PERSON], в якій вказано про належність [PERSON] земельної ділянки площею 3,88 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Варварівської сільської ради. (а.с. 8, 11) Дослідивши вказані вище докази суд приходить до висновку, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] дійсно входить зазначена у заповіті земельна ділянка. Витяг зі спадкового реєстру від 11.08.2015 року щодо заведених спадкових справ, а також витяг щодо складених померлим заповітів від 11.08.2015 року, в сукупності з постановою нотаріуса від 25.04.2016 року свідчать про чинність заповіту та прийняття спадщини позивачем. (а.с. 6-7, 10) З досліджених судом доказів не вбачається наявність осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині. Постановою від 25.04.2016 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку, що належала померлому, оскільки позивачем не було надано нотаріусу документ, що посвідчує право власності померлого на таку. (а.с. 10) Під час розгляду справи зясовано, що оригінал державного акту дійсно втрачено, тому позивач не може надати такий нотаріусу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 2017 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що позивач має право успадкувати належну померлому земельну ділянку, проте не може оформити своє право в позасудовому порядку. Враховуючи зазначене, вважаю за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,88 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Варварівської сільської ради Карлівського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON], який мав право на таку земельну ділянку відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №053857. З урахуванням положень п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (позивач є інвалідом 2 групи, про що надано відповідну довідку, тому звільнена від сплати судового збору), підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 1487,72 грн.

Outcome: approved