overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

13 червня 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 27 листопада 2004 р., мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань сімейного життя. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину, а саме, доньку - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачем. Як видно зі змісту позовної заяви, між сторонами виникають сварки і скандали стосовно того, що не можуть знайти спільної мови з більшості питань сімейного життя. З приводу цього сторони проживаючи разом шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть. У своїх письмових заявах до суду сторони кожен окремо наголосили про категоричну відсутність згоди на примирення один з одним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 21 травня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 400. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 21 травня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21 травня 2005 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON], обоє [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 05 жовтня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетрвоського міського управління юстиції, актовий запис №521. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетрвоського міського управління юстиції (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з грудня 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 01 серпня 1993 року у Вікнинській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрував з нею шлюб, від якого народився син [PERSON], який на даний час досяг повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя не склалося, так як дружина проявляла до нього неповагу, створювала сімейні конфлікти, сварки, протягом року вони спільно не проживають, а тому збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив строк для примирення не надавати, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання повідомлялася належним чином, на виклики в судові засідання 27 червня 2014 року та 08 липня 2014 року не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не подала. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 01 серпня 1993 року у Вікнинській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Під час перебування сторін в шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який досяг повноліття. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовився, а відповідач на виклик в судове засідання двічі не з'явилася без поважних причин, збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки в судовому засіданні позивач просив не стягувати з відповідача на його користь судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову остання зазначила, що 12 листопада 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 38. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх 6 місяців сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та особистих якостей, що стало однією з причин неможливості спільного проживання. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дівоче [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. В разі неявки відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення від 26.06.2014 року, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 12 листопада 2011 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 38 (а.с.7). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, на примирення позивачка не згідна, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, в якому просила суд надати своїм рішенням дозвіл позивачу на оформлення інтересах неповнолітніх дітей усіх необхідних документів для тимчасового виїзду за межі України, на оформлення проїзних документів дітей та на виїзд за межі України вказаних дітей, без згоди та супроводу батька - [PERSON], до досягнення ними повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що від шлюбу із відповідачем сторони мають спільних дітей, якими є [PERSON] та [PERSON], та на час звернення до суду сторони проживають однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі. Відповідач постійно працює моряком, що пов'язано з тривалими виїздами за кордон у зв'язку з відрядженнями, що у періоди відсутності відповідача на території України унеможливлює отримання позивачем дозволу на виїзд дітей, який оформлюється в нотаріальному порядку за присутності обох батьків, або за присутності одного з них за умови наявності відповідної нотаріально посвідченої заяви від іншого з батьків, та є одноразовим, повинен містити інформацію про конкретну країну та період виїзду, натомість оформлення дозволу на безперешкодне багаторазове перетинання кордону до повноліття [PERSON] та [PERSON] відповідно до діючого законодавства в позасудовому порядку є неможливим. Також позивач вказала що в найближчому майбутньому планує подорожувати з дітьми до родичів, що проживають у Російській Федерації та Республіці Молдова (в т.ч. Придністров'я), а також на відпочинок у Європу, оскільки на її думку такі подорожі дітей за кордон потрібні для зустрічей з родичами, у тому числі з батьками відповідача, для забезпечення розвитку, виховання у дусі поваги до іноземних культур та історії, розширення кругозору, відпочинку та оздоровлення і забезпечення постійного перебування дітей разом із матір'ю, однак в зв'язку з перебуванням відповідача у відрядженні, де він, перебуваючи на борту судна фактично позбавлений можливості скласти відповідну заяву про надання дозволу на виїзд дітей закордон, такі наміри позивача щодо подорожі не можуть бути здійсненими, через що буде завдано істотну шкоду інтересам дітей, а за такого позивач просила заявлені вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач пояснила суду, що оформлення дозволу на виїзд її з дітьми за територію України без супроводу батька може бути оформлено у позасудовому порядку лише на кожний конкретний випадок, із зазначенням країни вибуття та зазначенням строку вибуття, разом з тим відповідач тривалий час перебуває у відрядженнях, що подекуди тривають до одного року, та за такого, зважаючи на те, що детально спланувати всі подорожі матері та дітей із чітким визначенням строків на такий значний проміжок часу на думку позивача не можливо, вона,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 03 серпня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 220. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з лютого 2014 року не проживають спільно, підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку з несумісністю характерів, сварками, непорозуміннями, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 03 серпня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 220, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини з лютого 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 26 листопада 2011 року у Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 40. Дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сварками, вона та чоловік тривалий час проживають кожний своїм життям, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 26 листопада 2011 року у Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 40, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено,що сторони не мають дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

13 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітнього - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка до початку судового засідання звернулася із письмовою заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього - [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матір'ю. Відповідач у добровільному порядку матеріально допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст. 183 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду, кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Згідно зі ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання нею свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved