overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 13 серпня 2011 року у виконкомі Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 9. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання сторони припинили з січня 2018 року через непорозуміння і виникаючі в зв'язку з цим сварки. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2011 року у виконкомі Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 9, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № 1-НО № 255307 (а.с.7). Від спільного проживання сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою, що підтверджується довідкою Іллінівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 822 від 13 червня 2018 року (а.с.10). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання припинили з січня 2018 року через непорозуміння і виникаючі в зв'язку з цим сварки, неможливість знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~ у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 22 вересня 2017 року. З 25 травня 2018 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 29 квітня 1962 року, спільне життя не склалось, з 1982 року вони проживають окремо та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не зявилась, надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1962 року. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 червня 2013 року Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 10, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя дітей не має. 19 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22 жовтня 2018 року. 22 жовтня 2018 року судове засідання не відбулось у звязку з знаходженням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, відкладено судове засідання на 01 листопада 2018 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає не заперечує проти винесення рішення в підготовчому засіданні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому 17 червня 2013 року Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 10, шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу подружжя дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати по справі розподілити між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернулася до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надавсуду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 грудня 2015 року. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач сплатив судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернулася до суду до відповідача позовну заяву про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 23 липня 2010 року, від якого мають спільних дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З листопада 2015 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

14 червня 2018 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 09 вересня 1988 року відділом ЗАГС Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 602. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, зазначає, що їх шлюб існує лише формально і подальше його збереження є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з`явився, не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 28 листопада 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом ЗАГС Шосткинського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 602. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач відзиву на позов не надав, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а таким чином позов про його розірвання підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за ним, суд залишає судові витрати за фактично понесеними. Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

14 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 4500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 2500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією рішення про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку та те, щопрожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Враховуючи матеріальний стан сторін, на думку суду достатнім та адекватним буде встановлення розміру аліментів в сумі 2500 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

14 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] із зазначеною заявою. Свої вимоги представник заявниці обґрунтовувала тим, що у державних актах на право власності на земельні ділянки площею 0,39 га, 2,10 га 1,26 га, розташовані на території Куцурубської сільської ради, що їх було видано заявниці 11 вересня 2006 року на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 423 від 09 грудня 2005 року зазначено її дошлюбне прізвище « [PERSON] », хоча вона на момент видачі цього акту змінила прізвище на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт належності заявниці вказаних державних актів. Учасники справи до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник заявниці, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.03.2013р. (а. с. 9), [PERSON] внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Розпорядженням Очаківської райдержадміністрації № 423 від 09 грудня 2005 року [PERSON] у приватну власність було передано земельні ділянки площами 0,39 га, 2,10 га 1,26 га в межах території Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На виконання даного розпорядження, 11 вересня 2006 року було видано відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] (а. с. 10-12), хоча вона на той час вже змінила прізвище внаслідок укладення шлюбу. Вказана розбіжність у написанні прізвища ставить під сумнів належність цих документів саме заявниці. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею свого права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказані вище державні актиналежать саме [PERSON] , але при їх виготовленні помилково зазначене дошлюбне прізвище заявниці, а тому вимогипредставника останньої про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

14 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить виселити відповідача з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивач є власницею вищевказаної квартири, в якій проживає відповідач - [PERSON] . З березня 2019 року відповідач почав постійно вчиняти сварки, вимагати, щоб позивач виїхала з квартири, переоформила квартиру на нього. З 1 червня 2019 року відповідач самовільно змінив замки у вхідних дверях квартири, створює позивачу перешкоди у користуванні належною їй квартирою. У зв`язку з вищевикладеним, позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав користування та розпорядження майном. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 10 січня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1-23 (а.с.15-16). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 14 листопада 2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 03.08.1983 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.56). За приписами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим за іншою адресою, чинить перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] користування та розпорядження квартирою, власником якої вона є. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] свого права користування та розпорядження нерухомим майном шляхом виселення відповідача з квартири [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved