Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

13 травня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за письмовою розпискою від 22 травня 2018 року в розмірі 86160,32 грн., що складається з боргу за розпискою в сумі 78000,00 грн., відсотків за користування позикою в сумі 8600,30 грн., інфляційних втрат від несвоєчасного повернення коштів в сумі 5864,02 грн. та 3 % річних від простроченого боргу в сумі 1436,00 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 861,61 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 травня 2018 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 78000,00 грн. і на підтвердження укладення договору позики відповідач написав розписку, але гроші останній не повернув, станом на день звернення до суду своїх зобов`язань не виконав, а тому просить стягнути з відповідача зазначені кошти та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив суд позов задовольнити в межах заявлених вимог, а саме стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 86160,32 грн. та понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] - адвокат Романчук І.І. в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила суд захистити майнові права свого довірителя, стягнувши з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 86160,32 грн. та понесені ним судові витрати. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику (Постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14). Судом встановлено, що 22 травня 2018 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позивач [PERSON] передав для відповідача [PERSON] кошти в сумі 78000,00 грн. Факт передачі грошей відповідачеві позивачем підтверджений розпискою, оригінал якої був наданий представником в судовому засіданні для огляду та засвідчена її копія наявна в матеріалах справи, тобто позивач довів факт передачі грошей відповідачеві у відповідності зі ст. 60 ЦПК України і надав необхідні докази на підтвердження своїх вимог. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, а якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інакше не встановлено договором. Встановлено, що протягом трьох місяців, тобто до 22 серпня 2018 року, як обумовлено в розписці, відповідач грошових коштів не повернув. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що позивач має право на отримання процентів за користування грошовими коштами за договором позики в розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, враховуючи те, що договором позики від 22 травня 2018 року розмір процентів не встановлено. Розмір процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України складає: - за період з 23.08.2018 року по 06.09.2018 року - 560,96 грн. (78000,00 грн. : 365 днів х 17,5 % х 15 днів); - за період з 07.09.2018 року по 24.10.2018 року - 1846,36 грн. (78000,00 грн. : 365 днів х 18 % х 48 днів); - за період з 25.10.2018 року по 12.12.2018 року - 1884,82 грн. (78000,00 грн. : 365 днів х 18 % х 49 днів); - за період з 13.12.2018 року по 04.04.2019 року - 4308,16 грн. (78000,00 грн. : 365 днів х 18 % х 112 днів). Тобто, загальний розмір процентів, передбачених ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за період з 22 травня 2018 року, як з дня отримання коштів, по 04 квітня 2019 року (межі позовної вимоги по даному виду платежу) складає 8600,30 грн. (560,96 грн. + 1846,36 грн. + 1884,82 грн. + 4308,16 грн.). Інфляційні втрати від несвоєчасного повернення кредиту з урахуванням індексів інфляції за період прострочення починаючи з 23 серпня 2018 року по 04 квітня 2019 року складають 5864,00 грн. Три проценти річних від простроченої суми за період прострочення починаючи з 23 серпня 2018 року, як з наступного дня після спливу терміну остаточного повернення позики, по 04 квітня 2019 року складають 1436,00 грн. (78000 грн. : 365 днів х 3 % х 224 дні). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню борг (позика) в сумі 78000 грн., відсотки за користування позикою в сумі 8600,30 грн., інфляційні втрати від невчасного повернення коштів в сумі 5864,02 грн. та 3 % річних від простроченого боргу в сумі 1436,00 грн., а всього - 93900,32 грн. Разом з тим, в силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд стягує з відповідача лише 86160,32 грн. боргу, тобто в межах загальної суми боргу, яка обрахована та заявлена позивачем в позовній заяві. При цьому, суд виконав інформаційну функцію, визначену п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснивши позивачу та його представнику можливість уточнити та подати суду інший розрахунок загального боргу, однак позивач в судовому засіданні позовних вимог не змінив, а підтримав та просив стягнути з відповідача борг, заявлений ним в позовній заяві саме в сумі 86160,32 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 861,61 грн.

Outcome: approved