Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

13 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог посилався на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 липня 2019 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. за реєстровим № 684, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Позивач вказує, що в будинку зареєстрований члені сім`ї колишнього власника будинку - відповідач [PERSON] , [INFO] . Реєстрація відповідача перешкоджає реалізації прав позивача як власника будинку. В зв`язку з наведеним, [PERSON] , посилаючись на вимоги ст. 317, 319 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, просив суд:визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те,\~що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 липня 2019 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г.В. за реєстровим № 684, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172396630 від 03 липня 2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1863518212119; номер запису про право власності: 32224522). Судом встановлено, що в будинку зареєстрованим залишився член сім`ї колишнього власника [PERSON] відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про реєстрацію місця проживання особи від 19 листопада 2019 року за вих. № 2173. Згідно акту від 16 квітня 2021 року, складеного головою квартального комітету № 12 в присутності сусідів, відповідач [PERSON] , 1978 р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак в житловому приміщенні з моменту купівлі-продажу будинку позивачем по теперішній час не проживає. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивачі мають право вимагати усунення порушень їхніх прав, як власників нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно вимог ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Право користування спірним жилим приміщенням у відповідача [PERSON] було похідним від права власності [PERSON] на будинок, він як член сім`ї власника будинку, у відповідності до приписів ст. 150, 156 Ж України, мав право користуватися приміщенням для особистого проживання і проживання членів своєї сім`ї. [PERSON] , розпорядившись нерухомим майном (продавши будинок позивачу [PERSON] ), втратила право користування зазначеним житлом, у зв`язку з чим, відповідач [PERSON] , як члени сім`ї колишнього власника відчужуваного будинку, також втратив право користування даним жилим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації\~місця\~проживання\~особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У зв`язку з наведеним, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладено та

Outcome: approved