Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

13.07.2016 [PERSON], в порядку ст. 2571 ЦПК України, звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою, в якій просить встановити факт смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року в м. Зоринськ, Перевальського району, Луганської області. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що є донькою [PERSON], померлого [INFO] в м. Зоринськ, Перевальського району, Луганської області, причина смерті: серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця. Зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно їй для отримання пенсії та допомоги по похованню. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, що не перешкоджає розгляду заяви. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З лікарняного свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 30.06.2016 поліклінікою м. Зорінська Луганської Народної Республіки, державний заклад «Перевальська центральна районна багатопрофільна лікарня» вбачається, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, причина смерті: серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.7). Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], що підтверджується листом №919/03-02/04-05 від 12.07.2016 (а.с.15). Заявниця є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.03.1969 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 30.09.1989 (а.с.5), яке підтверджує факт зміни прізвища заявника з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до довідки від 14/11/2014 №6323000240 «Про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS], перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с.8). У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та №935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01.12.2014 вважаються недійсними. На підставі вимог ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження належать населені пункти Перевальського району Луганської області. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Лохвица Полтавської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], померлого [INFO]. Факт, про встановлення якого просить [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки надає право врегулювати правові питання, пов'язані зі смертю батька. Свідоцтво про смерть [PERSON], видане на території Луганської Народної Республіки є недійсним, оскільки видане органом який не має права їх видавати, у зв'язку із тим, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вимог ч. 4 ст. 2571 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved