Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

12 вересня 2018 року представник позивача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Бориспільському району Київської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. З цих підстав позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. Сільська рада направила лист, яким просила провести розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 104/2016 відкритої [INFO] року після смерті [PERSON], суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 19 жовтня 2015 року зроблено відповідний актовий запис №47. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а. с. 3). За життя, а саме 22 грудня 1998 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.25). Після смерті [PERSON], у встановлений законодавством строк, спадщину прийняла [PERSON], що підтверджується заявою від 23 березня 2016 року, що зареєстрована державним нотаріусом за №304 в Бориспільській районній державній нотаріальній конторі (а.с. 24). Родинні відносини між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Рогозівським ЗАГС Бориспільського району Київської області 23 травня 1935 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданий Рогозівською с. Радою Бориспільського району Київської області 24 січня 1976 року (а.с. 25-26). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої увійшов у тому числі житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] Згідно довідки № 1174 від 05 вересня 2018 року, виданої Рогозівською сільською радою Бориспільського району Київської області встановлено, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] Бориспільського району, Київської області по день смерті [INFO] року (а.с. 7). Наведене також підтверджується копіями сторінок Погосподарської книги сільської ради № 1152, Погосподарської книги № 1132, Погосподарської книги № 1082, Погосподарської книги № 1074, Погосподарської книги № 1081, Погосподарської книги № 868, Погосподарської книги № 1004, Погосподарської книги № 1291, Погосподарської книги №1156, Погосподарської книги за 2011-2015 роки (а.с. 49-94). Згідно рішення Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області «Про перенайменування назв вулиць та провулків в селах Рогозів та Кириївщина Бориспільського району» від 06 листопада 2015 року, [ADDRESS]» перейменовано на вулицю «[ADDRESS]», з відповідними номерами домогосподарств (а.с. 6). 24 липня 2018 року КП БРР БР БТІ на ім'я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за [ADDRESS] З даного технічного паспорту вбачається, що за адресою: [ADDRESS] збудовані наступні об'єкти: 1) АІ житловий будинок - 1963 року, площею - 67,3 кв. м.; 2) а1 веранда - 1965 року, площею 8,80 кв. м.; 3) а2 прибудова - 1991 року, площею 5,50 кв. м.; 4) а3 прибудова - 1991 року, площею 12,70 кв. м.; 5) а4 ганок - 2003 року, площа 2,20 кв. м.; 6) а5 козирок - 1965 року, площею 3,40 кв. м.; 7) Б сарай - 1955 року, площею 34,90 кв. м.; 8) В погріб - 1951 року, площею 5,10 кв.м.; 9) Г сарай - 1983 року, площею 49,10 кв.м; 10) Д погріб - 1991 року, площею 2,20 кв.м; 11) Е сарай - 1984 року, площею 21,00 кв.м.; 12) Ж сарай-погрібник - 1951 року, площею 2,70 кв.м.; 13) убиральня - 1991 року, площею 1,20 кв.м.; 14) N1 огорожа - 2008 року, площею 32,00 кв.м.; 15) N2 хвіртка - 2008 року, площею 1,10 кв.м.; 16)N3 ворота - 2008 року, площею 4,80 кв.м.; 17) N4 хвіртка - 2008 року, площею 1,70 кв.м.; 18) N5 огорожа - 2013 року, площею 55,50 кв.м.; 19) N6 хвіртка - 2013 року, площею 1,20 кв.м.; 20) N7 хвіртка - 2013 року, площею 1,40 кв.м.; 21) N8 хвіртка - 2013 року, площею 1,30 кв.м.; 22) N9 хвіртка - 2013 року, площею 1,40 кв.м.; 23) К колодязь - 1954 року, площею 6м/п; 24) Л колонка - 2012 року, площею 35 м/п. Інвентаризаційна вартість всіх об'єктів становить 406349 гривень (а.с. 13 на звороті). На момент смерті спадкодавець [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок та не зареєструвала його в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації. Постановою державного нотаріуса Бориспільського районного державного нотаріального округу Черненко Н.Б. від 21 серпня 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно (а.с. 11). Інших спадкоємців щодо майна померлої [PERSON] не виявлено, про них не заявлено і сторонами у справі. Доказів протилежного суду не надано. Згідно ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювала-ся Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердже-ного наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 . Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом наведених норм виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось, крім іншого, питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набула право власності в порядку спадкування за заповітом з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved