Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

14 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та уточненням до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю, вказуючи наступні обставини. З 1985 року позивачка зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS], який відповідно до свідоцтва про особисту власність на жилий будинок від 27.07.1981 року належав [PERSON], яка померла [INFO], яка приходилась позивачці бабусею, тітці - [PERSON] померлій у [INFO], та батьку позивачці - [PERSON] померлому [INFO], кожному належало по 1/3 частині житлового будинку. В даному будинку мешкали позивачка та покійний батько [PERSON], [PERSON] мешкала окремо. Після смерті бабусі 2 частину отримав батько позивачки [PERSON] на підставі заповіту, батько позивачки домовився з [PERSON] про те що сплатить їй гроші за 1/3 частину будинку і він буде належати йому. Відповідно до розписки від 12.12.1998 року батько сплатив [PERSON] 10000 грн.. Але переоформити документи нотаріально не було можливості у зв'язку з матеріальним становищем, та у зв'язку з тим, що [PERSON] вела ненормальний спосіб життя, пиячила, не з'являлась по 2-3 місяці вдома? потім захворіла та померла. Батько позивача поховав її, поставив пам'ятник. В січні 2015 року батько позивача звернувся до суду про визнання права власності за набувальною давністю, але [INFO] помер, позивачка єдина спадкоємиця. В спірному будинку позивачки мешкає по теперішній час, доглядає за ним, платить комунальні послуги, ремонтує його. Державний акт на землю на якому стоїть будинок, батько позивачки оформив 29.03.1994 року. Позивач просить визнати права власності за набувальною давністю на 1/3 частину житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS], належної [PERSON], яка померла в [INFO]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Представник відповідача Костянтинівської міської ради Донецької області у судове засідання надав заяву з проханням провести розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності від 27 липня 1981 року [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частинах (а.с.11) [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] виданого Костянтинівським похоронним бюро Донецької області від 16.06.1980 року (а.с.28). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 29.10.1981 року, [PERSON], на підставі заповіту від 29.11.1966 року зареєстрованого в реєстрі [NUMBER] заповіла 1/3 частину [ADDRESS] [PERSON], що було зареєстровано в Костянтинівському бюро технічної інвентаризації 27 липня 1981 року № 3993 кн.7, посвідченого державним нотаріусом Н.Дзюба. (а.с.10) 1/3 частину [ADDRESS], яка належала [PERSON], [PERSON] викупив за 10000 гривень, згідно розписки від 12 грудня 1998 року (а.с.46), яку не встиг оформити нотаріально у зв'язку з матеріальним становищем, а потім зі смертю [PERSON] у [INFO]. Родичів у померлої [PERSON] не було. Згідно виписки з домової книги позивачка [PERSON] прописана в [ADDRESS] з 02 серпня 1985 року (а.с.47-50) [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, виданого 02 березня 2015 (а.с.51). Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивачка фактично вступили у право володіння будинком, так як продовжували проживати та доглядати за ним. При цьому відкрито, безперервно володіла будинком, проводила ремонтні роботи, сплачували комунальні послуги. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: за позивачем [PERSON] варто визнати право власності за набувальною давністю на 1/3 частини [ADDRESS] На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved