Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

14 вересня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТзОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №50002928 від 13січня 2012 року відповідачу було надано кредит в розмірі 237\~761,02 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік та з кінцевим терміном повернення кредиту 15 січня 2017 року для купівлі транспортного засобу. 03 квітня 2015 року відповідачу було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту. 21 червня 2017року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі №161/5835/17 в рахунок погашення боргу відповідача було звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб. 20 жовтня 2017 року державним виконавцем було арештовано та описано предмет застави. 22 січня 2018 року за результатами продажу предмета застави Соломянським ВДВС м. Києва на користь ТОВ «Порше Мобіліті» перераховано 310\~636,36 грн. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь залишок заборгованість за кредитним договором у розмірі 103\~314,87 грн., 17\~176,39 грн. пені за період з 16 травня 2015 року по 13 січня 2017року, 18\~460,14грн. відсотків за користування кредитом в розмірі 9,9%, 24\~719,32 грн. відсотків за користування кредитом з розрахунку облікової ставки НБУ, 5\~975,49 грн. річних та 133\~133,13грн. заборгованості за понесені позивачем витрати на підставі договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21червня 2012 року Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено до розгляду у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 03 січня 2012 року між ТзОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір №50002928, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 237 761,02 грн., що еквівалентно 29539,20 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90 % на рік, із кінцевим терміном повернення кредиту до 15 січня 2017 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen, модель\~\~Passat В7, 2011 року випуску та оплати страхових платежів Згідно умов кредитного договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту у доларах США, визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Пунктом 1.2 загальних умов договору відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Крім того, між сторонами у відповідності до п. 1.6 загальних умов був укладений договір застави транспортного засобу від 09.01.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого [PERSON] передав в заставу автомобіль «Volkswagen», модель Passat В7, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER], що належить йому на праві приватної власності. 03.04.2015 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, якою позивач вимагав від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, які станом на дату направлення вимоги становили 432655,92 грн. Рішенням Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 21.06.2017р.\~у справі\~№ 161/5835/17 в рахунок часткового погашення боргу [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50002928 від 13.01.2012 року в розмірі 568 762,88грн., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Volkswagen», модель Passat В7, 2011 року випуску, кузов № [NUMBER], р.н. [NUMBER], що належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»; стягнуто з [PERSON] на користь товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 8\~774,45грн. судового збору. 22.01.2018р. за результатами продажу предмету застави Соломянським ВДВС м. Києва на користь ТОВ «Порше Мобіліті» перераховано 310\~636,36грн. При цьому залишився боргу у сумі 103\~114,87грн., що стало причиною звернення кредитора з відповідним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 17\~176,39грн. пені за період з 16.05.2015р. по 13.01.2017р., 18\~460,14грн. відсотків за користування кредитом в розмірі 9,9% за період з 03.04.2015р. по 13.01.2017р., 24\~719,32грн. відсотків за користування кредитом з розрахунку облікової ставки НБУ, 5\~975,49грн. річних та 133\~133,13грн. збитки за понесені позивачем витрати на підставі договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012р. Розглядаючи вказані позовні вимоги, суд вважає за необхідне вказати таке. Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 р.\~№ 564/2199/15-ц\~зазначив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. У пунктах 91-93 Постанови [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, надіславши відповідачу 03.04.2015 року вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом\~припинилося. Крім того, варто звернути увагу, що Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник\~ виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові [PERSON] Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.\~ З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення 5\~877,03грн. річних на підставі ст. 625 ЦК України задовольнити та відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17\~176,39грн. пені за період з 16.05.2015р. по 13.01.2017р., 18\~460,14грн. відсотків за користування кредитом в розмірі 9,9% за період з 03.04.2015р. по 13.01.2017р. В той же час,\~ у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так як кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. А тому, нараховані позивачем 24\~719,32грн. пені за період з 14.01.2017р. до 04.09.2018р., виходячи з облікової ставки Національного банку України, та суми заборгованості 103\~114,87грн., є підставними та підлягають до задоволення. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~22\~ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Отже, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов'язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням. Доводи позивача щодо віднесення збитків, понесених ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу до загального розміру заборгованості [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів здійснюється судом. За правилами цивільного судочинства витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, відносяться до судових витрат та питання їх відшкодування вирішується судом під час розгляду справи по суті. Відтак, витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу в загальному розмірі 133\~113,13 грн. не є збитками і не підлягають відшкодуванню на підставі ст. 22 ЦК України. Позивач не надав доказів того, яким чином за встановлених обставин справи понесені ним витрати у розмірі 133\~113,13 грн., які за своєю суттю є витратами на правову допомогу, є такими, без яких неможливо б було відновлення порушеного відповідачем права, також не встановлено причинний зв'язок між поведінкою відповідача та витратами на правову допомогу, визначеними позивачем як збитки. Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази визначення вартості години часу, кількість годин, що унеможливлює перевірку вказаних розрахунків на відповідність вимогам чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі витрати можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Отже, враховуючи, що відшкодуванню підлягають лише витрати на правничу допомогу адвоката, а не товариства з обмеженою відповідальністю, яке надає юридичні послуги, вимога позивача про стягнення з відповідача в його користь 6 000,00 грн. витрат за надання юридичних послуг не підлягає до задоволення. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 762, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial