Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

13.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У спірній квартирі, окрім нього, зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , який є колишнім цивільним чоловіком його матері- [PERSON] . [PERSON] з вересня місяця 2016 року за місцем реєстрації не мешкає, проте реєстрація відповідача позбавляє позивача повною мірою здійснювати права як власника житла. Ухвалою суду від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 04.10.2021 року, розгляд справи відкладено, у зв`язку із неявкою сторін по справі. Ухвалою суду від 04.10.2021 року, залучено до участі у даній цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Симоненко О. В. у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, та просила суд прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Хроленко М.В. 20.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 84, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень( а.с. 9-10). Згідно довідки № 16702 від 05.07.2021 року виданої відділом реєстрації місця проживання громадян, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Згідно акту від 30.07.2021 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , не проживає з 2016 року(а. с. 13). Статтею 41 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більше 1 року, якщо інше не встановлене законом, або домовленістю між ним та власником житла. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що позивачем доведено про не проживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved