Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

14 листопада 2018 року [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області, який був позивачу батьком, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Крім позивача спадкоємцями є ще інші спадкоємці, а саме [PERSON], [PERSON], які від спадщини відмовляються на її користь. Коли позивач звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання представник позивача, адвокат Семко В.М. не з'явився, однак, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно довідки № 240 від 19 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Вербівської сільської ради Томашпільського району залишилось спадкове майно після смерті [PERSON], яке складається з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], який не встиг оформити після смерті своєї матері [PERSON], що померла [INFO]. Після смерті [PERSON] залишився її син [PERSON], який спадщину фактично прийняв, але не встиг оформити в зв'язку зі смертю. Спадкоємцям після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла в установлений законом строк (а.с.11). Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна № 190 від 28 вересня 2018 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] в с. Вербова Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Таким чином, після смерті [PERSON] належного їй житлового будинку фактично успадкував її син [PERSON], який [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З заяв [PERSON], [PERSON] вбачається, що вони відмовляються від прийняття спадщини на користь позивачки по справі, [PERSON] (а.с.16,17). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 103/01-30 від 19 жовтня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 24). Згідно повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області № 3353/0118 від 18 грудня 2018 року спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON], померлої [INFO] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.50). При цьому суд не бере до уваги заповіт, складений 25 квітня 1988 року в с. Вербова Томашпільського району посвідченого 25 квітня 1988 року секретарем Гонтарук М.Я., оскільки даний заповіт складений не від заповідача [PERSON] (а.с.9). Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст..ст. 525, 526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції Ощадбанк № 25 від 09 жовтня 2018 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 704 гривень 80 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved