Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

12 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказала, що вона є споживачем послуг з газопостачання, які надає відповідач. В 2011 році вона вчасно і в повному обсязі, і відповідно до діючих тарифів сплачувала за послуги газопостачання. 13 серпня 2012 року відповідач припинив газопостачання домоволодіння позивача за адресою вул. Малахова, 78 у м. Дніпропетровську у звязку з наявністю заборгованості у розмірі 1008 грн. начебто з-за перевищення ліміту газу за 2011 рік. Позивач з даним нарахуванням був незгодний, та звернувся до абонентського відділу ПАТ «Дніпрогаз», де йому показали Картку обліку використання газу по БГС. В цьому документі повинні фіксуватися показники приладів обліку споживача, які підтверджені підписом споживача. Але в строчці «Підпис абонента» у вказаній картці стоять сфальсифіковані підписи. Позивач стверджує, що контролер до них не приходив жодного разу в 2011 році. Згідно підрахункам позивача, заборгованості у них немає. Незважаючи на це, позивач був змушений сплатити названу суму, щоб газопостачання відновили, в звязку з тим, що розпочався опалювальний сезон, температура повітря знижувалась, а в будинку живе інвалід війни. Позивач вважає суму 1008 грн. переплатою за спожитий газ, оскільки в 2011 році було спожито 2453 куб.м. газу. Зазначає також, що з часу припинення газопостачання 13.08.2012 року по дату його відновлення на підставі рішення апеляційного суду 09.12.2013 року обсяг недовідпущеного газу склав 3057.6 м.куб, що становить 2217,98 грн. Також зазначає, що позивачам була завдана моральна шкода неправомірним нарахуванням боргу відповідачем та його протиправною поведінкою: погіршення стану здоровя ветерана війни [PERSON], який був змушений звертатися за медичною допомогою, крім того, родина була змушена проживати у неопалюваному приміщенні, не мали можливості приготувати їжу, вони досі змушені витрачати кошти для відновлення своїх прав, постійно відсутні на роботі з приводу регулярних поїздок для вирішення питання, внаслідок чого погіршилося відношення до них. До моральної шкоди відноситься сам факт відключення газопостачання як злісного неплатника в очах сусідів проникнення представниками відповідача в двір під час відсутності позивачів. Моральну шкоду оцінює в розмірі 15 тисяч гривень, а саме [PERSON] 5000 грн., [PERSON] 5000 грн., [PERSON] 5000 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» відшкодувати неправомірно нарахований борг в розмірі 1008 грн. шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] Зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» у звязку з безпідставним припиненням газопостачання відшкодувати споживачам суму обсягу за недовідпущений газ в розмірі 2217,78 грн. Зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» відшкодувати моральну шкоду у розмірі 15000 грн. на користь: [PERSON] 5000 грн., [PERSON] 5000 грн., [PERSON] 5000 грн. В подальшому, 26.04.2016 року позивач надала суду клопотання про зміну позовної вимоги щодо відшкодування суму обсягу за недовідпущений газ та просила зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» згідно п.6.8 Постанови НКРЕ від 30.09.2015 року № 2496 відшкодувати споживачу збитки (обсяг недовідпущеного газу), які обчислюються виходячи із фактичного середнього динного споживання газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на газ, що діяли в період відсутності газопостачання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, крім того зазначила, що представник ПАТ «Дніпрогаз» фіксував недостовірні показники в абонентській картці обліку газу та робив підробку підписів за споживача, що призвело до некоректних нарахувань постачальником природного газу плати за послуги з газопостачання та відключення споживачів від газопостачання. Обгрунтовуючи завдану шкоду, посилається на Постанову НКРЕ від 30.09.2015 року, якою затверджено Правила постачання природного газу, якими визначено порядок розрахунку між споживачем та постачальником. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовної заяви, надала пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях, в яких зазначила, що 20.06.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, яким позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Дніпрогаз» про захист прав споживачів, спонукання до дій, стягнення матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди задоволено частково. Визнано дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо відключення газопостачання в будинку № 78 по вулиці Малахова у м. Дніпропетровську неправомірними. Зобовязано ПАТ «Дніпрогаз» відновити газопостачання в будинку № 78 по вулиці Малахова у м. Дніпропетровську у термін два дні після вступу рішення у законну силу. В решті позовних вимог відмовлено. Вважає, що позивач перефразував позовну заяву від 2013 року, дещо її змінивши та збільшивши розмір моральної шкоди. Зазначає також, що підстави для відшкодування шкоди, завданої безпідставним припиненням газопостачання, відсутні, оскільки згідно Постанови НКРЕ № 476 від 29.05.2003 року, безпідставне припинення газопостачання це припинення газопостачання споживачу, здійснене незважаючи на те, що ним не порушуються умови договору, і воно здійснене з порушенням правил. В звязку з чим просить у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, оглянувши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач є споживачем послуг з газопостачання, що не заперечується обома сторонами. Позивач мешкає за адресою м. Дніпро, вул. Малахова, буд.78. В рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2013 року у справі № 204/116/13-ц встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг ПАТ «Дніпрогаз». Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулювались на дату їх виникнення Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (далі - Правила). Відповідно до п.10 Правил в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особовому рахунку споживачів) у попередньому році. Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня. Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними зняттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними зняттями показників лічильника. За даними картки обліку використання газу по БГС за адресою вул. Малахова, 78, вбачається, що станом на 14 грудня 2010 року показники лічильника становили 7500, 16 січня 2011 року 7834, 21 грудня 2011 року 10250, та 18 січня 2012 року 10689. Суд не може взяти до уваги розрахунки та показники лічильника, наведені позивачем у позовній заяві та у «таблиці невідповідності», доданій до позову, так як ці дані суттєво відрізняються від показників, зазначених у картці обліку, та нічим крім слів позивача обєктивно не підтверджуються. Крім того, як вбачається з ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року, винесеної за результатами перегляду в апеляційному порядку рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2013 року у справі № 204/116/13-ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Дніпрогаз» про захист прав споживачів, ПАТ «Дніпрогаз» надано розрахунок заборгованості зі сплати за користування газом, з яким суд погодився. Як вбачається із названих судових рішень, періоди, за який нарахована заборгованість, з розміром якої не згодна [PERSON], у справі № 204/116/13-ц та у зазначеній справі є ідентичними. Суд також не бере до уваги доводи позивача про фальсифікацію підписів у картці обліку використання газу по БГС, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування. Так, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1), обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч. 2), обставини, встановлені судовим рішенням у\~\~цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь\~\~ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3), вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова\~\~суду\~\~у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 131 ЦПК України визначено порядок подання доказів. Так, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті; докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин; сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а\~\~ якщо\~\~ попереднє\~\~ судове\~\~ засідання\~\~у\~\~справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В цивільному судочинстві змагальність виявляється в тому, що:- дії суду залежать від вимог позивача та заперечень відповідача; - суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підстав наданих йому доказів; - особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду; - сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які притримати; - особи, які беруть участь у справі, можуть брати участь у справі особисто або через представників;- кожна особа зобов'язана доказати факти, на які вона покликається;- у разі невиконання процесуальних обов'язків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що борг в 1008 грн. відповідачем нарахований неправомірно, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача цієї суми не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» згідно п.6.8 Постанови НКРЕ від 30.09.2015 року № 2496 відшкодувати споживачу збитки внаслідок безпідставного припинення газопостачання (обсяг недовідпущеного газу), суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відносини між сторонами щодо припинення газопостачання виникли 13 серпня 2012 року та тривали по 04 лютого 2014 року до дня його відновлення. Таким чином, положення Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕ від 30.09.2015 року № 2496, не може бути застосоване до даних правовідносин. Крім того, як вбачається з позовної заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Дніпрогаз» про захист прав споживачів, спонукання до дій, стягнення матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди, поданої 03.01.2013 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, та з рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2013 року у справі № 204/116/13-ц предметом позову, серед іншого, було стягнення на користь позивачів матеріальної шкоди в розмірі 6456 грн. До цієї суми, за розрахунками позивачів, входить сума 1008 грн. переплата за газопостачання, та 2712 грн. шкода, заподіяна внаслідок безпідставного припинення газопостачання. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2013 року у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовлено в повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд послався на те, що позивачами не надано доказів та правового обґрунтування спричинення відповідачем матеріальної шкоди та не наведено підстав для її відшкодування. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, вказані обставини не потребують доказування. Крім того, звертаючись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеними позовними вимогами про стягнення неправомірно нарахованого боргу в розмірі 1008 грн. та суму обсягу за недовідпущений газ в розмірі 2217,78 грн., позивач обмежився лише наданням розрахунків та не подав будь-яких доказів в обґрунтування завданих збитків. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди є безпідставними, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. До того ж, позивачем заявлено вимоги про стягнення моральної шкоди на користь осіб, які не є позивачами у справі, та за відсутності доказів того, що ці особи уповноважили позивача представляти їх інтереси. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed