Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

14 липня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а саме на житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS]. Ухвало суду від 15 серпня 2017 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилися спадщина у вигляді житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час смерті, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок, а сам будинок не зареєстрований належним чином. Посилаючи на вищенаведені обставини позивач просить суд визнати право власності на спірний будинок (а.с.3). У судове засідання позивач не з'явився, однак у заяві від 27 вересня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у листі від 25 липня 2017 року №508/1.11.2 просить справу слухати за відсутності представника сільської ради та ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа у заяві від 18 вересня 2017 року просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6). Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. За свого життя померла склала заповіт від 15 жовтня 1981 року в якому розпорядилася все своє майно заповісти [PERSON] (третій особі у справі). Натомість, [PERSON], пропустив строк для прийняття спадщини, а 26 січня 2017 року звернувся до нотаріальної контори з заявою, в якій повідомляв, що він усвідомлює факт пропуску цього строку та не ставить питання про його поновлення. Позивач у справі, [PERSON], є іншим сином померлої та фактично прийняв спадщину за законом, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з нею. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У частині третій цієї ж статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А у частині першій статті 1272 ЦК України визначено, що Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки третя особа пропустив строк для прийняття спадщини за заповітом, а також не заперечує щодо прийняття спадщини позивачем за законом, суд дійшов висновку, що єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є саме позивач. Матеріалами справи підтверджено, що постановою державного нотаріуса Луцького районної державної нотаріальної контори від 13 травня 2017 року №545/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як слідує з матеріалів справи, оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок дійсно відсутні, а право власності на нього не зареєстроване. Проте, право власності спадкодавця на будинок підтверджується іншими документами у справі, зокрема: 1)витягом з погосподарської книги №4 за 2001-205 роки Заборольської сільської ради; 2)довідкою цієї ж сільської ради від 26 січня 2017 року. На думку суду, вказаних документів достатньо для висновку про те, що [PERSON] дійсно на час смерті належав житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: [ADDRESS], а отже права спадкоємця останньої, [PERSON], підлягають захисту шляхом визнання права власності на це майно. З наведених мотивів та підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved