Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

14.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 693.000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3.654 грн. При цьому позивач вказує на те, що 01.09.2009 року він передав [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 693.000 грн., які остання зобов'язалася повернути до 30.12.2013 року. При отриманні коштів відповідачкою власноручно була написана відповідна розписка. Згодом, 09.10.2009 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, тому позивач вважає, що правовідносини стосовно грошового зобов'язання виникли до шлюбу і регулюються загальними цивільними нормами про договір позики. Як зазначає [PERSON], в обумовлений строк відповідачка гроші йому не повернула, на його спроби визначити перспективу розрахунку за боргом, він чіткої відповіді не отримав, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 693.000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3.654 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечують позивач та його представник, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України по договору позики одна сторона передає у власність другій стороні гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошей чи рівну кількість речей того ж виду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, 01.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого остання отримала у позивача в борг гроші в сумі 693.000 грн., які зобов'язалася повернути до 30.12.2013 року, про що [PERSON] було написано відповідні розписки (а.с. 47, 48). Згодом, 09.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 40). Оскільки договір позики грошових коштів від 01.09.2009 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] до реєстрації шлюбу між ними - 09.10.2009 року, тому суд прийшов до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини, які містять договірне зобов'язання останньої за договором позики та регулюються виключно ст.ст. 1046-1053 параграфу 1 Глави 71 ЦК України. Як вказують позивач та його представник, після закінчення встановленого сторонами строку повернення боргу позивач [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути йому позичені гроші, але відповідачка, на його вимогу, гроші не повернула. Вказані обставини підтверджуються як поясненнями позивача та його представника, так і матеріалами справи, в тому числі особистими розписками [PERSON] про отримання нею у борг грошових коштів у [PERSON] в розмірі 693.000 грн. на строк до 30.12.2013 року (а.с. 47, 48). Згідно положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не вст. оновлено договором. Позика надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за договором позики належним чином не виконала, у встановлений в договорі строк гроші позивачу не повернула, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь [PERSON] грошові кошти, взяти нею в борг у позивача, в розмірі 693.000 грн. Так як суд задовольняє вимоги [PERSON], то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3.654 грн.

Outcome: approved